Wikiloc | Ruta Travessia Tromosa o Troumouse, 3085 m, Sierra Morena, 3090 m, petita Múnia, 3096 m i la Múnia, 3134 m, per la vall de Barrosa\nalpinismo (Rutas alpinismo en España → Aragón → Chisagüés )\nTravessia Tromosa o Troumouse, 3085 m, Sierra Morena, 3090 m, petita Múnia, 3096 m i la Múnia, 3134 m, per la vall de Barrosa\n18.494 415 5999\nVista 336 veces, descargada 16 veces\nAquesta gran excursió per cercle de la Barrosa la vaig realitzar en solitari els dies 7 i 8 de juliol del 1990, i crec que és la sortida més difícil de totes les que he realitzat des de que l’any 1960 vaig fer el meu primer cim; tret d’algunes escalades de jovenet al Sot del Bac, a Sant Llorenç del Munt i pírriques escalades a Montserrat.\nPer sort puc descriure i explicar-ne els detalls degut a que en vaig escriure un article per a la Revista Muntanya, que fou publicat en el número 776, corresponent a l’agost del 1991(pàgines 150 a 157), i en la que una fotografia de l’esmentada ressenya va ocupar-ne la portada.\nPer aquesta raó gran part de la descripció és una resumida transcripció d’aquell article.\nPerò aquesta excursió a la vall de Bielsa va començar a gestar-se cinc anys abans.\nConcretament el setembre del 1985, essent Adjunt al Director de la Revista Muntanya, vaig rebre una carta dirigida a mi personalment per Mossèn Lluís Molins (traspassat el 24 d’octubre del 2005), aleshores rector del Monestir de Santa Maria de Ripoll, en aquesta missiva , entre altres consideracions excursionistes, em deia textualment: “On vam “fracassar”... va ser en l’intent de pujar al Tromosa a partir del coll de la Barrosa. Fins aquí jo ja hi havia estat i no hi va haver problema. Però del port al pic (3.085 m), la guia del CEC posava vint-i-cinc minuts... A mi ja m’estranyava, però... allò de la fe en la lletra impresa... Doncs bé, vam estar dues hores i mitja barallant-nos amb la roca, esgarrapant per tots els viaranys i xemeneies que trobàvem, i al final haguérem de desistir.”\nUna ràpida ullada a l’itinerari nº 330 de l’esmentada guia del CEC, concretament la “Vignemale-Monte Perdido” de Robert Ollivier amb adaptació i text complementari de l’Agustí Jolis, em va confirmar els “25 minuts” esmentats per Mn. Lluís Molins.\nTambé una ràpida repassada a qualsevol mapa de la zona ens indica que el coll està a uns 2600 metres aproximadament i el cim a 3085. Fer 480 metres de desnivell en vint-i-cinc minuts és gairebé una gesta apta només per a un reduït nombre escollits; per tant, aquí ja hi havia alguna cosa que no lligava; podria tractar-se simplement d’un error d’impremta, però el fet “d’esgarrapar per totes les canals i xemeneies”, indicava, a més a més, unes dificultats d’una certa entitat, no esmentades de cap manera en l’esmentada guia.\nSeguint llegint l’itinerari 330, també vaig observar que desprès del breu comentari dels “25mn”, hi havia una molt més amplia i detallada descripció de la resta de la travessia Tromosa-Múnia, cosa que fa sospitar que l’Ollivier va fer la ruta del Tromosa a la Múnia venint per la cresta N, la que ve del pic Heid.\nAixí doncs, cinc anys després em disposava a esbrinar com era en realitat la pujada al Tromosa.\nPrimer que rés haig d’esmentar que el traçat de l’excursió està fet des de l’ordinador i per tant difícilment s’ajustarà a l’indret exacte de la grimpada del coll al pic de Tromosa, per aquesta raó el traçat en aquest punt és orientatiu i cal haver llegit la descripció i seguir les possibles fites i les descolorides marques de pintura vermella o les més recents de color blau. Tot i que he intentat ajustar-me al màxim a l’itinerari consultant tots els mapes haguts i per haver, inclosos els via satèl•lit, no puc assegurar que el traçat en aquest sector sigui exacte.\nPer a començar a caminar ens hem de situar a l’indret de l’antic Hospital de Parzán, situat a uns dos quilòmetres abans de la boca Sud del túnel de Bielsa i a 1400 metres d’alçada, aproximadament.\nEn aquest indret arrenca a l’esquerra una antiga pista que s’endinsa per la vall de la Barrosa.\nTan l’indret de l’Hospital i tota la vall està plena de restes de les antigues mines de plata, plom i ferro, així com dels telefèrics que portaven el mineral al costat francès. A l’any 1990 només hi havia les restes de totes aquestes instal•lacions, actualment durant tot el camí et vas trobant diferents cartells on t’expliquen les activitats mineres de tota la zona, mines que es varen tancar durant la dècada dels anys vint del segle XX.\nEl recorregut per aquesta pista és distret, ja que a part dels cartells i les restes mineres, la vall es va obrint i va apareixent al fons la formidable barrera de la carena Robiñera-Múnia-Tromosa, cims tots ells de més de 3000 metres i les seves formidables parets i salts d’aigua.\nLa vall de la Barrosa és força llarga, s’acaba la pista i segueix un marcat camí. Finalment la vall queda definitivament tancada en arribar al pla de la Barrosa, situat aproximadament a 1800 metres d’alçada.\nAquest indret és un amfiteatre dividit en dues parts: una el turmentat llit del barranc, ple de pedres, i l’altre uns prats suaus i verds on les vaques pasturen tranquil•lament.\nEn aquest punt en l’article a la Revista Muntanya de l’any 1991 vaig escriure: “En aquest indret també hi ha una cabana perquè les vaques no es mullin quan plou. Aquesta afirmació pot semblar una mica irònica, però no trobo cap altre explicació a una cabana de ferma construcció i sense porta ni finestra i plena de llot i fems”. Així era a l’any 1990 el que avui és un ferm refugi forestal lliure, amb lliteres i llar de foc. Per sort portava la tenda, perquè dormir en aquella quadra era totalment impossible; però com que l’indret estava carregat de vaques pasturant, vaig tenir que seguir pujant per tal d’apartar-me de les pastures.\nFinalment vaig plantar la tenda a uns 1900 metres al costat de les runes d’una antiga cabana minera i resguardat del vent per unes grans roques i al costat mateix del camí que puja fins el port de la Barrosa.\nDes d’aquest indret ja es pot contemplar i estudiar l’itinerari que haurem de seguir de pujada i de baixada. Des d’aquí és evident que la paret que veia al començament de la vall i que queia verticalment sobre el port de la Barrosa en realitat és la paret d’un estrep que no cau (afortunadament) sobre el port de la Barrosa, sinó que l’esmentat port queda a la dreta de l’estrep.\nDe tota manera per aquest estrep també hi passarem, però per la part superior, quan encara no és una paret vertical.\nTambé haig d’esmentar, perquè forma part de l’itinerari de baixada, que hi ha un camí o “faja” de nom “Senda de las Pardas” que recorre tota la muralla des del pic de Robiñera fins el port de la Barrosa.\nRep el nom “de las Pardas” perquè aquesta “faja” arrenca precisament en el coll de las Pardas, situat més a l’esquerra del Robiñera.\nPer tant aquest camí travessa per la meitat la paret del Robiñera, passa per sota el coll del mateix nom i segueix travessant per la meitat la gran muralla, ara per sota el pic de la Múnia, per sota el Sierra Morena i finalment per sota el Tromosa i així fins el port de la Barrosa.\nNo és un camí tècnicament difícil, però hi ha moments que la “faja” és molt estreta i el “pati” és de molts metres; en aquests trams hi ha cables i cordes de seguretat.\nFaig aquest comentari perquè és una “faja” que potser és poc coneguda i també perquè de baixada la seguirem uns metres, tram en el que no hi ha cap pas dels que necessiten cables de seguretat.\nPer a la baixada també cal memoritzar un indret que pot ser clau. Gairebé a sota la vertical del pic de la Múnia, i a una altura aproximada de 2500 metres, s’endevina un collet secundari que sembla unir el vessant del coll de Robiñera amb el del port de la Barrosa. Cal recordar, aquest collet, perquè resultarà tenir molta més importància de la que a simple vista podem atribuir-li.\nEl camí al port de la Barrosa és molt ben marcat i va guanyant altura en llargues llaçades.\nSuperem una gran graonada que sembla tancar la vall, però en arribar-hi al capdamunt se’ns obra un gran replà on hi ha una bassa mig seca i una perxa nivomètrica (al menys l’any 1990 hi era).\nAquest indret és molt important per a la tornada i, per tant, per a poder fer la circumval•lació al pic de la Múnia,\nArribats a aquest punt faré una nova descripció de tot el que contemplem. A la nostra dreta tenim el camí que fa una nova llaçada seguida d’un llarg flanqueig fins a situar-se sota el port, el qual ja és visible.\nA ponent del port hi ha la paret, ja esmentada, del Tromosa, veritablement molt vertical, separada del port per una estreta bretxa i un bony , molt característic, de color blanc. A continuació, i del pic de Tromosa, es desprèn una aresta secundària, vertical al començament, que després té un tram gairebé pla, per a caure novament vertical; aquesta aresta és la que es veu des del pla de la Barrosa.\nDesprés d’aquesta aresta es pot observar l’ampla i impressionant paret que uneix els pics de Tromosa i de la Múnia.\nDel pic de la Múnia es desprenen unes quantes arestes secundàries; a la part baixa d’una d’elles és on trobem el collet situat a 2500 metres, ja esmentat anteriorment que permet passar de la coma del port de la Barrosa a la del coll de Robiñera. Per aquest coll també hi passa la Senda de las Pardas.\nFeta aquesta nova descripció de la contrada, tornem al camí de pujada al port. Tal com ja he esmentat, aquest segueix pujant, molt ben marcat i fa una llarga marxa de flanqueig per a situar-se pràcticament a sota el coll.\nEn aquest indret situat a sota el coll hi havia (any 1990) una inscripció en una roca i en pintura bastant descolorida que deia “Camino a la Múnia”, estem al final o al principi, segons com es miri, de la Senda de las Pardas. Avui en aquest lloc hi ha un cartell indicador.\nSeguim pujant una mica més i arribem al port de la Barrosa, situat a 2536 metres. Aquí per a compensar el desolador espectacle de la paret que ens espera tenim l’acollidor paisatge dels bonics estanys de Barroude, voltats de verdor, i amb el refugi del mateix nom situat a la vorera de l’estany més gran.\nNo ens hi pensem més i girem a l’esquerra per a apropar-nos al peu de la paret, que segons la guia de l’Ollivier hem de pujar en 25 minuts i segons Mn. Lluís Molins, després de dues hores i mitja varen tenir que tornar a baixar sense aconseguir pujar al cim.\nEl llom de la carena ens situa ràpidament al costat del característic bony de color blanc.\nAquesta possible dificultat queda resolta sense cap entrebanc; només cal baixar uns quants metres pel vessant aragonès i un curt flanqueig ens situa a la petita bretxa que hi ha a l’altre costat.\nUna vegada a la bretxa vaig tenir una agradable sorpresa ja que una fita situada a la meva esquerra (S) assenyalava la direcció a seguir, i a continuació les fites seguien i també hi havia unes pintades vermelles (ja força descolorides) i alguna de blava.\nNo pensava deixar-me perdre aquelles fites i pintades, ja que per a mi, situat al bell mig d’aquella immensa paret, eren com una taula de salvació. Realment, sense aquelles escaients pintades era molt fàcil equivocar-se de canal i quedar bloquejat, com imagino que devia passar a Mn. Molins.\nA grans trets, podríem dividir la paret en tres sectors, dels quals només el del mig requereix uns certs coneixements de grimpada i una nul•la sensació de vertigen.\nEl primer sector coincideix amb la franja de pedra blanca de la muntanya i comprèn el vessant aragonès. A continuació ve el sector més vertical i de roca fosca i el tercer o part final de la pujada el terreny ja és més fàcil.\nÉs gairebé imprescindible no perdre mai de vista les pintades. Si fem alguns metres sense trobar-ne cap, vol dir que no anem bé i ens millor recular fins que les tornem a trobar.\nEn aquest sector blanc de la paret la inclinació no és excessiva, no cal ni agafar-se amb les mans.\nLa franja blanca dóna pas, a uns 2750 metres aproximadament, a la roca fosca i, amb ella, a la màxima inclinació i dificultat.\nLes pintades s’apropen a la carena secundària de l’esquerra, però abans d’arribar-hi, ens indiquen que el camí, de moment, és recta amunt.\nEfectivament, una grimpada per una canal permet continuar pujant.\nDe moment els 25 minuts ja els havia “consumit” i encara estava al començament.\nEn aquesta canal vaig dubtar moltes vegades, car per allí fóra molt complicat de baixar sense una corda (tot i que la portava). Per això cada pas amunt era estudiat meticulosament amb vista a un possible descens.\nAllò era molt vertical, no sabia què fer: era prudent renunciar, però també sabia que era més fàcil grimpar amunt que avall, i que aquelles pintades volien dir que la pujada no podia ser tota l’estona d’aquella manera.\nUna mica de vent, o una mica de fred, o un possible canvi de temps hauria estat motiu per a recular; però res, ni núvol, ni fred, ni vent, ni cansament.\nNo podia renunciar a aquella grimpadeta. Pas a pas el meu cos va anar-se aixecant per aquella canal; intuïa que s’havia d’acabar aviat. Nova sorpresa: davant del meu nas va aparèixer una baga i un clau clavat en una escletxa. Era molt clar, havia arribat a l’inici d’un ràpel i, per tant, al final d’aquella canal de potser II grau superior.\nAquell ràpel va donar-me confiança, car amb la corda que portava, a les males, podria baixar la canal sense cap dificultat.\nEstava situat a 2850 metres d’alçada aproximadament, i per tant el segon sector de la paret, el més vertical, només cobria cent metres de desnivell.\nA partir d’aquí la paret perd verticalitat i podem pujar-la per molts indrets, encara que, evidentment, és més segur seguir les pintades.\nAquestes ens apropen definitivament a l’aresta secundària de l’esquerra, però no hi acabarem d’arribar, perquè continuarem pujant seguint-la paral•lelament.\nEl gran trípode metàl•lic que hi ha dalt del Tromosa es va fent cada vegada més visible.\nFinalment arribem dalt del cim del Tromosa, de 3085 metres d’alçada i els 25 minuts havien quedat reconvertits en 2 hores.\nMn. Lluís Molins tenia raó, ja que si no va trobar les pintades o si no hi eren, amb l’explicació de la guia “Vignemale-Monte Perdido” difícilment es pot arribar al cim, ja que aquest itinerari (el número 330) diu textualment: “El camino a Plan d’Aragnouet desciende al N. Subir al O por la cadena de la montaña, ganando altura hasta el pico de Tromosa (Troumouse) de 3085 m (25 mn.)”. Pregunta sense resposta: L’Ollivier havia fet aquesta paret?\nA dalt del cim hi ha un trípode de dimensions molt grans, que desllueix una mica l’indret, trípodes a part, el cim dona a tres valls, dues al vessant nord (Barroude i Troumouse) i una al sud, la de Barrosa.\nLa més bonica (per al meu gust) és la de Barroude amb els seus prats i estanys, la de Barrosa no té rés d’especial i la més desfavorida és la de Troumouse, ja que hi ha una carretera que arriba a 2100 metres d’alçada on hi ha una gran quantitat de vehicles aparcats.\nLa panoràmica és molt extensa, semblant a la que es té des de la Múnia, però tot i així mereix una menció especial la perspectiva del massís del Mont-perdut i el Vinhamala.\nPerò l’excursió no s’acaba al Tromosa, ni de bon tros, podíem dir que ni tan sols estem a la meitat.\nVeient el proper objectiu, el pic de Sierra Morena, tampoc semblava que hagués fet la part més difícil.\nLa pregunta que cal fer-se és si per a continuar vers el pic de la Múnia s’ha de pujar a flanquejar el pic de Sierra Morena.\nSi tornem al itinerari 330 de la guia “Vignemale-Monte Perdido”, llegirem referint-se a aquest cim: “Esta cima ofrece desde este lado una arista aparentemente empinada y desplomada. En realidad, su dificultat no excede de un III inf y la solidez de sus agarres, aunque piden atención en la elección de los mismos, la hacen para un escalador mediano, un paso más seguro que la travesía de flanco, vertiente francesa, por la que se puede contornear esta cima”\nDéu meu!!! Vaig pensar; si la paret del Tromosa no mereix ni un trist II ón grau per a l’Ollivier, què deu ser en realitat el que per a ell no passa d’un III inf i com deu ser d’exposat aquest flanqueig que, segons ell, encara és pitjor?\nPotser estic clavat dalt del Tromosa i jo sense saber-ho!\nDe moment, res no m’impedirà arribar-me al collet que hi ha entre els dos cims, i allí ja decidiré què faig.\nUna vegada situat al collet decideixo deixar els tercers inferiors de l’Ollivier tranquils i provar sort en el flanqueig (vessant francès), per on hi ha, mig marcat, un corriol.\nÉs una marxa incòmoda, car tot el trajecte consisteix a flanquejar una tartera desfeta, però sense cap mena de dificultat ni de precipici aparent (hi és, però ni tan sols es veu). Dues congestes, completament glaçades m’obliguen a vorejar-les per la part més baixa.\nEn aquest flanqueig no vaig trobar-hi dificultats apreciables, però haig d’advertir que entrem al vessant N i estem a 3000 metres sota l’ombra del mateix pic de Sierra Morena i segons l’època de l’any la tartera desfeta pot convertir-se en una sèrie de congestes força inclinades i llavors augmenta la dificultat i segurament cal portar grampons, ja que no ens hem de fiar de la inclinació de les congestes, perquè uns metres més avall la inclinació es converteix en penya-segat. Tal com ja he esmentat, jo mateix vaig tindre que vorejar-ne dues de petites doncs és molt més segur caminar trepitjant la tartera que la neu glaçada.\nD’aquesta manera arribem al coll situat entre el pic de Sierra Morena i la Múnia.\nDes d’aquest nou collet el cim del Sierra Morena és a tocar, un suau llom hi mena.\nDalt del Sierra Morena, de 3090 metres d’alçada cal destacar la perspectiva que li dóna el fet d’estar situat entre el Tromosa i la Múnia.\nTornem al collet que hem deixat per anar al cim, i ara emprendrem la pujada definitiva a la Múnia.\nÉs la part de l’excursió en que podrem respirar més tranquils doncs no presenta cap dificultat.\nEl corriol que hem seguit per fer el flanqueig del Sierra Morena continua ben marcat i ara passa pel vessant aragonès, menys els metres finals, els quals els puja pel vessant francès.\nPrimer passem pel avant-cim anomenat Petita Múnia de 3096 metres d’alçada, i seguidament assolim el cim de la Múnia, de 3134 metres d’alçada, on en arribar-hi vaig trobar un parell de francesos prenent el sol i amb ells em retrobava amb la civilització.\nRealment, la visió panoràmica des del pic de la Múnia és extraordinària: Cotiella, Eristes, Posets, Aneto, Bachimala, punta Suelza, Neuvielha, Llong, Vinhamala i tot el massís del Mont-perdut és un panorama de luxe; si, a més a més, hi afegim el Robiñera, el Tromosa, el Heïd i el Gerbats i tot això ho amanim amb els bonics i glaçats estanys de la Larri, ens quedarà un grat record de l’estada dalt d’aquesta privilegiada talaia.\nDe moment havia anat resolent tots els problemes que em presentava la muntanya, però encara en quedaven més; primer havia de baixar al coll de la Múnia pel pas del Gat, després havia de flanquejar fins el coll de Robiñera i després, i potser el més importnt, era acabar de baixar fins el fons de la vall de la Barrosa.\nAixí que no hi vaig parar gaire estona al cim ja que el camí de baixada es presentava llarg.\nEl descens per la via normal d’accés a la Múnia consisteix en anar seguint el rastre del corriol, el qual segueix gairebé sempre el fil de l’aresta. No hi trobava dificultats especials; simplement era qüestió d’anar desgrimpant.\nMolt aviat vaig començar a creuar-me amb successives cordades de francesos, molts francesos; no els vaig comptar, però devien passar de la cinquantena i tots anaven encordats.\nAra entenia l’estesa de cotxes que hi havia al final de la carretera de peatge D-922 al circ de Troumouse on hi ha la Vierge de Troumouse. Carretera que arrenca a la sortida de Gèdre en direcció a Gavarnie.\nVaig tenir mala sort ja que els vaig trobar perquè estaven encallats en dos curts graons que fa l’aresta abans d’arribar al pas del Gat i vaig tenir que esperar-me que acabessin de pujar.\nAquests dos graons son més fàcils de grimpar que de desgrimpar, així que a l’últim francès li vaig demanar que em tirés la seva corda i així vaig baixar en un moment.\nPassat aquest esglaó ja es pot abandonar la cresta i començar el flanqueig a l’esquerra vers el coll de Robiñera.\nLa sort en va acompanyar en aquest flanqueig, ja que davant meu vaig veure un excursionista que estava fent el mateix trajecte. Una providencial congesta va estalviar-me la tartera que deu haver-hi per aquests viaranys; i d’aquesta manera vaig arribar al collet superior de Robiñera, on em vaig aturar a descansar.\nEl desnivell entre el coll de Robiñera, situat a 2850 metres i el pla de la Barrosa, situat a 1800 metres és de una mica més de 1000 metres que baixen molt ràpidament; els llargs salts d’aigua que des del pla havia contemplat el dia anterior ja et donen una idea que no pots equivocar el camí.\nL’excursionista en qüestió va anar seguint les congestes fins a la part més baixa possible; involuntàriament i tot s’hi podria arribar, car la coma del coll feia com un embut que et portava a la part més baixa.\nQuan va arribar en aquest indret, jo ja anava novament al seu darrere. Va seguir baixant fins arribar al primer salt d’aigua. Aquí es va girar i em va fer senyals que per allí no es podia seguir i que anés més a l’esquerra sense baixar tant.\nMalament! Ell tampoc sabia el camí.\nPerò alguna petita idea si que en deuria tenir, perquè girant diagonalment a l’esquerra (N), deixant, per tant, el barranc a la nostra dreta, vàrem trobar novament pintades de color vermell a les pedres.\nSalvats! Un petit collet herbós donava pas a una baixada factible, sempre per la nostra esquerra vers una zona plena de tartera, la qual vàrem flanquejar, amb tendència fins i tot a pujar una mica.\nEll, sempre uns quants metres davant meu, m’anava fent senyals que anàvem bé fins arribar dalt de l’estratègic collet situat a 2500 m, ja esmentat al començament.\nAllí va aturar-se i es va disposar a esperar la meva arribada. Va resultar que era un noi francès que feia la circumval•lació al massís de la Múnia. El seu esport consistia a contemplar isards; per a poder-los mirar millor portava una ullera telescòpica de llarga vista d’un sol ull.\nConeixia perfectament l’existència de la Senda de las Pardas i ara es disposava a fer l’última part del recorregut al port de la Barrosa, pels passos equipats amb cadenes.\nAixí, el nostre encontre fou breu, car va començar el flanqueig per la Senda i jo vaig començar a baixar, per un llom herbós, que em portaria directament, després d’una forta baixada, fins la perxa nivomètrica de la pujada, situada al costat d’un estanyol mig sec. Durant aquest descens també hi havia pintades vermelles a les pedres.\nAra ja només cal seguir el camí d’anada en direcció contrària.\nEn arribar al cotxe, també vaig donar per contestada la carta que m’havia enviat Mn. Lluís Molins expressant els seus dubtes sobre la dificultats i horaris d’aquesta travessia pel massís de la Múnia.\nDe l’Hospital de Parzán al pla de la Barrosa: 1h 30mn\nDel pla de la Barrosa al port de la Barrosa: 1h 30mn\nDel port de la Barrosa al pic de Tromosa: 2h\nDel pic de Tromosa al coll entre el Sierra Morena i la Múnia: 45mn\nD’aquest coll al pic de Sierra Morena: 10mn\nDel pic de Sierra Morena a la Petita Múnia: 20mn\nDe la Petita Múnia a la Múnia: 10mn\nDe la Múnia al coll de Robiñera: 55mn\nDel coll de Robiñera al pla de la Barrosa: 2h\nDel pla de la Barrosa a l’Hospital de Parzán: 1h\nTOTAL: 10h 20mn.\nCal repetir, perquè crec que és molt important advertir-ho, que el traçat de l’excursió està fet des de l’ordinador i per tant difícilment s’ajustarà a l’indret exacte de la grimpada del coll al pic de Tromosa i al flanqueig del Sierra Morena, per aquesta raó el traçat en aquests punts és orientatiu i cal haver llegit la descripció i seguir les possibles fites i les descolorides marques de pintura vermella o les més recents de color blau, o les que s’hi puguin haver fet en posterioritat\nAquesta excursió és només apta per a excursionistes experimentats en alta muntanya, on cal saber grimpar, crestejar escollint els millors passos i tenir bon sentit de l’orientació\nClicar directament aquí sota per anar al blog\nRefugi de la Barrosa\nPort de la Barrosa\nBretxa. Inici paret, llegir la descripció\nA grans trets, podríem dividir la paret en tres sectors, dels quals només el del mig requereix uns certs coneixements de grimpada i una nul•la sensació de vertigen. El primer sector coincideix amb la franja de pedra blanca de la muntanya i comprèn el vessant aragonès. A continuació ve el sector més vertical i de roca fosca i el tercer o part final de la pujada el terreny ja és més fàcil. És gairebé imprescindible no perdre mai de vista les pintades. Si fem alguns metres sense trobar-ne cap, vol dir que no anem bé i ens millor recular fins que les tornem a trobar. En aquest sector blanc de la paret la inclinació no és excessiva, no cal ni agafar-se amb les mans. La franja blanca dóna pas, a uns 2750 metres aproximadament, a la roca fosca i, amb ella, a la màxima inclinació i dificultat. Les pintades s’apropen a la carena secundària de l’esquerra, però abans d’arribar-hi, ens indiquen que el camí, de moment, és recta amunt. Efectivament, una grimpada per una canal permet continuar pujant, el terreny és molt vertical, però hi ha bones preses i no passa de segon grau. Al final de la part vertical va aparèixer una baga i un clau clavat en una escletxa. Era molt clar, havia arribat a l’inici d’un ràpel i, per tant, al final d’aquella llarga canal. Aquest sector més difícil salva uns 100 metres de desnivell. A partir d’aquí la paret perd verticalitat i podem pujar-la per molts indrets, encara que, evidentment, és més segur seguir les pintades. Aquestes ens apropen definitivament a l’aresta secundària de l’esquerra, però no hi acabarem d’arribar, perquè continuarem pujant seguint-la paral•lelament\nPic de Tromosa\nColl. Inici flanqueig. Llegir la descripció.\nÉs una marxa incòmoda, car tot el trajecte consisteix a flanquejar una tartera desfeta, però sense cap mena de dificultat ni de precipici aparent (hi és, però ni tan sols es veu). Dues congestes, completament glaçades m’obliguen a vorejar-les. En aquest flanqueig no vaig trobar-hi dificultats apreciables, però haig d’advertir que entrem al vessant N i estem a 3000 metres sota l’ombra del mateix pic de Sierra Morena i segons l’època de l’any la tartera desfeta pot convertir-se en una sèrie de congestes força inclinades i llavors augmenta la dificultat i segurament cal portar grampons, ja que no ens hem de fiar de la inclinació de les congestes, perquè uns metres més avall la inclinació es converteix en penya-segat. Tal com ja he esmentat, jo mateix vaig tindre que vorejar-ne dues de petites doncs és molt més segur caminar trepitjant la tartera que la neu glaçada. D’aquesta manera arribem al coll situat entre el pic de Sierra Morena i la Múnia. Des d’aquest nou collet el cim del Sierra Morena és a tocar, un suau llom hi mena.\nPic de Sierra Morena\nColl. Final del flanqueig i anada i tornada al Sierra Morena\nDeixar la cresta. Gir a l'esquerra\nSeguim la Senda de las Pardas\nCollet important situat a 2500 metres\nDeixem la Senda de las Pardas\nHola, ha encontrado interesante esta ruta Travessia Tromosa o Troumouse, 3085 m, Sierra Morena, 3090 m, petita Múnia, 3096 m i la Múnia, 3134 m, per la vall de Barrosa https://es.wikiloc.com/rutas-alpinismo/travessia-tromosa-o-troumouse-3085-m-sierra-morena-3090-m-petita-munia-3096-m-i-la-munia-3134-m-per-34812848 Saludos, Wikiloc - Rutas del Mundo


La comunitat educativa de la Barceloneta aconsegueix aturar l'Institut Escola » educaccio.cat\nEstàs a:Inici»EDUCACIÓ»FP»La comunitat educativa de la Barceloneta aconsegueix aturar l’Institut Escola\nLa comunitat educativa de la Barceloneta aconsegueix aturar l’Institut Escola\nBy adm educaccui on\t 19 de desembre de 2019 0 Comentaris\nLa comunitat educativa de Barceloneta aconsegueix aturar l’Institut Escola\nLa comunitat educativa de Barceloneta aconsegueix aturar l’Institut Escola, amb el suport de moltes persones, associacions i col·lectius, entre ells CCOO Educació, participant en la campanya #NoInstitutEscolaBarceloneta.\nCCOO Educació va donar suport a aquest campanya i des de CCOO també va denunciar aquesta situació, per la continuïtat dels tres centres de la Barceloneta.\nCal indicar també que aquest tres centres ja tenen projectes propis i que caldrà fer seguiment de la inversió de les administracions en aquest centres educatius.\nAquest és el comunicat conjunt:\nLa comunitat educativa de la Barceloneta hem aconseguit aturar l’Institut Escola.\nEl Consorci d’Educació de Barcelona i el Departament d’Educació han anunciat que descarten tirar endavant el projecte d’Institut Escola a la Barceloneta per la manca de consens de la comunitat educativa i del barri. L’administració proposa un treball transversal -encara per definir- amb els tres centres per aconseguir millorar la continuïtat dels infants en el seu pas de primària a secundària a l’Institut del barri i incrementar la visibilitat dels centres per millorar la matriculació a P3. També s’han compromès a iniciar les obres de l’Institut Salvat-Papasseit, amb una inversió de 2 milions d’euros perioditzada en 4 anys a partir del 2020.\nLes AMPES/AFA de les escoles Mediterrània, Alexandre Galí i Institut Joan Salvat-Papasseit celebrem que la força de les famílies i la unió entre les entitats del barri hagi pogut frenar el que hauria estat una pèrdua de projectes educatius de qualitat i l’oferta de batxillerat a la Bareloneta. Tot i això, volem deixar clar que estarem alerta mentre no tinguem damunt la taula i ben definits els plans que l’administració proposa per l’educació a la Barceloneta.\nEls centres tindran la nostra mà estesa, com sempre per treballar plegats en la millora dels projectes educatius.\nLes AMPES/AFA vam aprofitar la reunió al Consorci per lliurar les més de 6.000 signatures recollides contra el projecte d’Institut Escola.\nEntrada anteriorInformació davant la nova subrogació\nEntrada següent Mesa sectorial de 19 de desembre de 2019: Convocatòria d’oposicions\nEtiquetes: FP, EDUCACIÓ PÚBLICA, #DefensemLaPública, CONSORCI EDUCACIÓ BARCELONA


Igualada, dia 9: Ioga a la teulada, atracadors i més sanitaris\nSanti Vidal, en un moment de la seva teràpia de ioga a la teulada/Maite\nLa xifra de morts seleva a 28i 220 contagiats\nLa Conca d’Òdena segueix confinada. És el diumenge etern, en un dissabte. El balanç de la tragèdia del coronavirus s’eleva a 28 morts. Hi ha 220 contagiats, la majoria personal sanitari. A més, els veïns d’Igualada veuen com el virus s’acosta. Qui més qui menys hi té un familiar, amic, conegut o saludat que n’està contagiat, o que la mort li ha tocat de prop. A les converses hi resona el relat de com va arribar la crisi, “qui va importar el bitxo”. Una dada de gran importància científica que sempre corre el risc de convertir-se en un joc repartiment de culpabilitats.\nDe fet, la preocupació e l’assistència mèdica a Iguala neguiteja a Salut. S’han registrat 24 noves contractacions per a l’Hospital. Són 11 infermeres, 7 auxiliars i cinc metges. A més, s’han afegit 180 llits de suport per alleugerir la càrrega assistencial. Hospitals com el de Manresa o l’Hospital General de Catalunya reben pacients derivats de la Conca. “Hem d’alleugerir la càrrega assistencial de l’Hospital d’Igualada”, indicava aquest dissabte el portaveu de Sistema d’Emergències Mèdiques (SEM), Josep Maria Soto.\nUn carrer desèrtic de dissabte al matí a Igualada/Santi Vidal\nLa Conca veu que s’hi esmercen esforços. Són mesures mèdiques, però preocupa la derivada socioeconòmica de la crisi sanitària. Els alcaldes de la Conca i àrea d’influència feien una crida conjunta al Govern per tal de preservar els llocs de treball i l’activitat econòmica. Temen l’endemà.Temen una nova crisi que assoli un territori molts anys castigat per un nivell d’atur elevadíssim.\nLa vida, però, continua. Toni Cortés vigila diàriament la vida del “mur de Berlin cap endins”. La forma de dir-ne al check point d’Igualda que ha instaurat una frontera habitual. Una frontera de debò on, fins i tot, la gent que podria sortir-ne en conèixer corriols i caminets fa bondat. “No cal arriscar-se, per què?”, comenta en Joan, un igualadí que veu cada dia els carrers deserts des del “balcó estret de casa”.\nEn Santi Vidal ha decidit relaxar el neguit del confinament de quatre persones en un pis. Ioga és la solució. Una teràpia davant una desgràcia col·lectiva que també va descobrint les xarxes solidàries que en circumstàncies normals resten adormides, soterrades, camuflades. Però també, els insistents en carregar-se la pau exigida en aquests moments. Els xats anaven plens de la detenció de dos individus que van atracar una farmàcia del centre d’Igualada amb una destral dimecres en ple confinament. La vida continua. Tota les vides en les seves versions i perversions.\nCues en un dels supermercats d’Igualada/Santi Vidal


Notícia: Blanes continua l’elaboració del ‘Pla Local de Joventut’ després de l’èxit de la Jornada Participativa\nBlanes continua l’elaboració del ‘Pla Local de Joventut’ després de l’èxit de la Jornada Participativa\nNoticia publicada a la web el 04/05/2019 01:12:45 PM\nVan participar més d’un centenar de nois i noies que, durant tot el dissabte, van formular propostes i suggeriments, i també van gaudir d’actes lúdics i musicals\nL’Àrea de Joventut de l’Ajuntament de Blanes, comptant amb el suport de l’empresa Neópolis, continua amb el treball d’elaboració del nou ‘Pla Local de Joventut’, que es vol tenir enllestit el setembre vinent. Un dels punts d’inflexió claus que hi ha hagut és la ‘Jornada Participativa’ que va tenir lloc el darrer cap de setmana.\nL’experiència va comptar amb la participació de més d’un centenar de joves que, durant tot el dia, van formular propostes al llarg de tot el dia i van gaudir d’actes lúdics i musicals a la tarda. La jornada va començar a les 10 del matí amb dinàmiques de presentació i cohesió de grup. Tot seguit es van formar grups reduïts per treballar propostes de diferents temàtiques com educació, salut habitatge, treball, oci, etc.\nA mig matí van fer una parada per esmorzar i agafar forces de cara a la sessió plenària amb què es va tancar la primera meitat de la jornada. En la trobada i posada en comú es van intercanviar idees i propostes, refermant-se les que gaudien d’un major recolzament i suport entre els joves participants. La mecànica de treball era senzilla: les propostes es van deixar penjades a la paret i els joves les prioritzaven enganxant-hi un gomet.\nEs tractava que, d’aquesta manera, es pogués veure a cop d’ull quines propostes tenien major acceptació, així com les noves aportacions que també podien fer els joves per complementar-les i millorar-les. La jornada participativa es va iniciar amb una trentena de joves, i a mig matí se’n van afegir uns quants més fins augmentar la xifra fins la cinquantena.\nTarda lúdica i musical per cloure la ‘Jornada Participativa’\nLa segona part de la jornada va tenir un caire més lúdic i musical, tot i que els joves assistents no tan sols van limitar-se a gaudir-ne, sinó que també van continuar votant les propostes i fent aportacions. Tanmateix, al llarg de la tarda es va seguir participant a través d’una activitat organitzada per Creu Roja i l’Agrupament Escolta i Guia Pinya de Rosa durant la qual es van estar recollint quines temàtiques són les que preocupen més als i a les joves.\nPel que fa a la tarda musical, van participar 14 joves en una batalla de galls i gallines, intercalant-se en intervencions de grups locals: ‘This is not a band’, ‘Showcase’ i ‘JG. Sánchez & PRODI’. La sessió es va tancar d’una manera força rotunda: amb una batucada a càrrec del grup de percussió de la Colla de Diables Sa Forcanera de Blanes.\nPer a la realització del ‘Pla Local de Joventut’ es va crear un grup promotor que l’està impulsant, del qual en formen part les tècniques de l’Àrea de Joventut, el regidor d’aquesta àrea i diversos joves que també han volgut afegir-hi el seu granet de sorra. Com a punt de partida ja es va fer una trobada amb tècnics i tècniques de diverses àrees de l’Ajuntament de Blanes que tenen incidència o tracten amb jovers de la vila, per copsar les primeres idees bàsiques.\nAra bé, en aquesta primera fase de recollida de dades, un dels mitjans més destacats que s’ha preparat per fer-ho de manera més activa i efectiva ha estat aquesta Jornada Participativa. El lema amb què s’ha impulsat l’organització de la trobada va ser ‘Tu hi tens molt a dir. Construïm entre tots i totes un #Blanesmésjove’


Vlstay Apartament na Suhanova Vladivostok Rússia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Vlstay Apartament na Suhanova\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Vlstay Apartament na Suhanova és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Vladivostok. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nVlstay Apartament na Suhanova ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com servei de llançadora.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, cuina americana per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Vladivostok, el Vlstay Apartament na Suhanova és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Vlstay Apartament na Suhanova de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Climatització a Girona, Barcelona - Portet Instal·lacions\nRealitzem instal·lacions de climatització a Girona, Barcelona i per tota Catalunya. A partir d’una gran varietat de sistemes d’aire condicionat i calefacció. Terres radiants, fancoils, splits, geotèrmia…\nA Portet Instal·lacions, hem realitzat instal·lacions de climatització a Girona, Barcelona i per tot Catalunya, oferint un alt rendiment al millor preu.Realitzem instal·lacions de climatització domèstiques, industrials i pel sector hoteler, ja sigui, d'aire condicionat, calefacció, renovacions d'aire, o sistemes integrats a partir de bombes de calor. Utilitzem les millor marques i sempre estem atents a noves tecnologies per oferir el més adequat per a cada client.\nTenim especialistes amb les operacions de muntatge, manteniment i reparació de instal·lacions de climatització, ventilació-extracció i filtrat d’aire, d’acord amb els processos i plans de muntatge i manteniments, amb la qualitat necessària complint normativa i reglamentació vigent.\nSom especialistes en climatització geotèrmica / aerotèrmica\nSón sistemes de climatització a partir de la generació renovable amb bombes de calor reversibles i amb sistemes d'emissió a baixa temperatura, ja sigui amb terra radiant, radiadors de baixa temperatura, fancoils, splits o una combinació de varis.\nContacte'ns per demanar un pressupost sense compromís.\nPer la instal·lació d’aire condicionat el primer que s’ha de realitzar és l’estudi previ de les càrregues tèrmiques, per tal … Continua la lectura de Aire condicionat →\nA l’hora de decidir quins sistemes de calefacció vols a casa teva, al teu local, a l’oficina o a la … Continua la lectura de Calefacció →\nEls recuperadors de calor aire-aire permeten extreure l’aire interior d’un local o habitatge i aprofitar la seva energia per tractar … Continua la lectura de Recuperadors de calor →


Pàgina d'inici\tAgenda\t7è Festival Clickània\nDe l'11 de 2014 al 12 d'octubre de 2014 - Montblanc (Conca de Barberà)\nDurant dos caps de setmana, Montblanc es converteix en la capital dels Playmobils. A l'antiga església de Sant Francesc, aficionats i col·leccionistes, grans i petits, hi trobaran una extensa exposició de clicks de 500 m² amb diorames temàtics: l'època medieval, el setge de Barcelona del 1714, entre molts altres. Hi haurà un espai multimedia on es podrà jugar amb jocs de playmobil per ordinador i, pel sol fet d'assisitir, es podrà participar en un concurs i en el sorteig d'un conjunt de Playmobil. Al claustre de Sant Francesc tots els nens i nenes podran gaudir d'activitats vinculades amb els Playmobils i a l'antic hospital de Santa Magdalena, els aficionats als diorames de clicks podran crear el seu propi diorama. Consulta les bases del conccurs de diorames al web de Montblanc Medieval.\nA més, diverses botigues de Montblanc donaran valor afegit al festival exposant diorames de Playmobil en els seus aparadors. Un altre concurs proposa trobar-hi els clicks amagats.\nPreu: Preu entrada (1 dia): Majors de 16 anys: 3 € - joves entre 7 a 16 anys: 2 € - Fins a 6 anys: gratuït // Preu entrada (2 dies): Majors de 16 anys: 4 € - Joves entre 7 i 16 anys 3 € - Fins a 6 anys gratuït


Tornar a començar | Mataró Audiovisual\nJosep Maria Spà dj., 25/06/2020 - 10:15\nAina Rabadan és una de les esportistes cridades a ocupar els podis de la seva especialitat, el salt d’alçada.\nLa jove mataronina, que milita a les files del Futbol Club Barcelona, va començar el 2020 amb diverses bones marques, com el metre i 75 centímetres que va saltar a principis de febrer en el campionat de Catalunya absolut en pista coberta. Això li va permetre ser campiona de Catalunya absoluta i quedar sisena al campionat estatal amb una marca de d’1 metre i 72 centímetres.\nA les portes de disputar els campionats de la seva categoria, va arribar el coronavirus i va trencar la preparació feta fins aleshores.\nDes del confinament ha intentat mantenir la seva forma física, tot i les limitacions de la seva especialitat. Però davant les adversitats Rabadan ha volgut millorar altres aspectes que potser fins ara havia deixat en segon terme.\nJa fa unes setmanes que la mataronina s’entrena a l’estadi, amb l’objectiu de poder millorar unes marques que ja l’han portat a ser referent de l’atletisme mataroní, tot i només tenir 18 anys. El seu objectiu i amb el que ha treballat durant aquests dies segur que està poder superar el metres i 76 centímetres que té coma millor marca personal.


← DIUMENGE DE LA SAGRADA FAMÍLIA\nMISSES I ALTRES SAGRAMENTS GENER 2019 →\nPublicada el 31 diciembre, 2018 por Joan\nQuan van complir-se els vuit dies i hagueren de circumcidar l'infant, li van posar el nom de Jesús;\nera el nom que havia indicat l'àngel abans que el concebés la seva mare.\nQue durant aquest any nou no m'allunyi de tu. Que sàpiga trobar-te dins els meus sofriments i mes alegries. Aleshores, tal volta canviaré.\nSerà un Any nou.


La positivitat de les proves baixa del 5% a la regió de Girona - Diari de Girona\nLa positivitat de les proves baixa del 5% a la regió de Girona\nEls indicadors de contagi i ingressats segueixen a la baixa però els crítics tornen a pujar L'hospital de Blanes recupera les visites a pacients que no tenen coronavirus, amb limitacions\nlaura teixidor. girona 13.03.2021 | 01:09\nL'hospital de Blanes, en una imatge d'arxiu. csms\nL'hospital de Blanes, en una imatge d'arxiu.\nLa millora epidemiològica cada dia és més evident i es plasma en diverses dades. Concretament, cal destacar que el percentatge de gironins a les proves PCR i tests d'antígens ja se situa per sota del 5%. Aquesta dada és molt positiva ja que és el topall màxim fixat per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) per tal de mantenir el contagi controlat. El percentatge exacte és del 4,73% mentre que la setmana passada era del 5,5%. Malgrat tot, la dada se situa per sobre de la mitjana catalana, que és del 4,48%.\nRespecte a les dades actualitzades ahir, els indicadors de contagi van seguir baixant. El risc de rebrot es va situar en 170 punts i la velocitat de propagació del virus en 0,85. Els hospitalitzats també van registrar una forta davallada però els crítics van tornar a pujar fins a 47.\nD'altra banda, ahir es van notificar 109 positius, un 16% menys que el dia anterior, i tres defuncions.\nUn fet destacat d'ahir va ser la recuperació de les visites de familiars a pacients que no tenen coronavirus de l'hospital de Blanes, a partir de dilluns. Per visitar els pacients hospitalitzats al centre s'estableixen dues franges horàries diàries d'una hora cadascuna, al migdia i a la tarda. Les visites només es podran fer en una de les dues franges i només es permetrà l'entrada d'un acompanyant per pacient. Les visites s'havien suspès a principis d'any.\nD'altra banda, Catalunya també va millorar en tots els indicadors de la pandèmia. Es va registrar una davallada de 33 pacients als hospitals i de sis pacients a l'UCI. Salut va notificar 1.452 positius nous i 26 defuncions. El risc de rebrot va baixar set punts i es va situar en un valor de 189, mentre que la velocitat de propagació del virus es va mantenir en 0,92, per sobre de la mitjana gironina. Això vol dir que cada cent infectats en poden contagiar uns 92 de mitjana. Si l'indicador es manté sota 1, la pandèmia es mantindrà controlada, segons els paràmetres recomanats.\nSeguidament, la incidència de casos dels darrers catorze dies va baixar fins a 210. També va disminuir la positivitat de les proves PCR i els tests d'antígens. Finalment, respecte als vacunats, ja n'hi ha 857.757 d'acumulats a tot Catalunya, 22.261 més.\nA Girona ja s'han vacunat amb la primera dosi 63.809 persones, 1.566 més que el darrer balanç. Pel que fa a la segona dosi ja l'han rebuda 22.448 persones, 600 més.\nQuant a Espanya, ahir va registrar 5.348 nous positius de covid-19, fet que deixa la xifra global en 3.183.704 des de l'inici de la pandèmia. Pel que fa a les defuncions, des de dijous n'hi ha hagut 173, i ahir la xifra total era de 72.258. Madrid encapçala els contagis dels últims set dies.


Asraf Beno culpa a Ana Rosa Quintana de perdre la feina a 'Ya es mediodía' | GTRES\nUn col·laborador relacionat amb Isa Pantoja perd el seu lloc de treball per un enfrontament amb Ana Rosa\nper Beatriz Paricio Cabañas 10/02/2021 09:50h\nIsa Pantoja no aconsegueix mantenir-se al marge de les polèmiques. Per si no n'hi hagués prou amb el conflicte que han protagonitzat el seu germà, Kiko Rivera, i la seva mare, Isabel Pantoja, ara és víctima de la confessió que ha fet la seva parella, Asraf Beno.\nCal recordar que Isa Pantoja és col·laboradora d''El programa de Ana Rosa'. Doncs bé, Asraf Beno ha decidit culpar a Ana Rosa Quintana de perdre la feina a 'Ya es mediodía'.\nAsraf culpa a Ana Rosa Quintana\nLa carrera televisiva d'Asraf Beno ha arribat a la seva fi. Segurament no s'esperava que la seva última aparició fos en el debat de 'La Casa Fuerte', 'reality' en què va participar amb Isa Pantoja. Ara bé, aquesta no va ser la primera vegada que apareixia a la televisió, ja que abans d'entrar al concurs era col·laborador de 'Ya es mediodía'. No obstant això, no ha tornat a aparèixer al programa.\nEls seguidors d'Asraf s'han interessat per la seva desaparició televisiva i li han preguntat a través d'Instagram. La parella de Chabelita no s'ha tallat ni un pèl i ha respost assenyalant a la principal culpable del seu acomiadament: Ana Rosa Quintana. «Per què ja no estàs a 'Ya es mediodía'? A mi m'agradaves», li han preguntat. «A la 'jefa' no va agradar-li que respongués», respon Asraf amb una emoticona de riure.\nMissatge d'Asraf Beno publicat a Instagram | Instagram / Catalunya Diari\n'Ya es mediodía' pertany a la productora Unicorn SL, propietat d'Ana Rosa Quintana. Per aquest motiu Asraf Beno assenyala a Ana Rosa com la principal culpable de la seva absència en el programa presentat per Sonsoles Onega. Ara bé, quin podria ser el motiu? Cal remuntar-se a la participació d'Asraf a 'La Casa Fuerte', on va dedicar-li unes paraules a Ana Rosa.\nLa parella de Chabelita cava la seva pròpia tomba\nLa participació d'Asraf Beno a 'La Casa Fuerte' no va agradar als espectadors, que van ser molt crítics amb el tracte del jove cap a Isa Pantoja. De fet, Ana Rosa Quintana no va dubtar a qualificar-lo de «masclista»: «Només li importa el seu ego, el seu orgull, el que li passa a ell. Tot passa per ell, que ningú el critiqui... És ell, ell, ell. Un masclista. Autoestima? Ell és un masclista, típic, típic, típic», va opinar la presentadora a 'El programa de Ana Rosa'.\nQuan Asraf va sortir del concurs va poder veure les declaracions d'Ana Rosa i, sense pensar-ho, va decidir respondre: «Una màquina, Ana Rosa... Primer que aprengui a triar. Igual que ella opina, jo puc opinar», va dir el model fent una clara referència al marit de la periodista i la causa judicial que arrossega.\nEvidentment, Ana Rosa Quintana no va agafar-se amb humor les paraules d'Asraf i possiblement aquesta ha estat la causa del seu comiat del programa 'Ya es mediodía', segons afirma Asraf.\nIsa Pantoja segueix com a col·laboradora a 'El programa de Ana Rosa'\nAfortunadament per a la filla d'Isabel Pantoja, les paraules de la seva parella no han afectat al seu lloc com a col·laboradora a 'El programa de Ana Rosa'. Malgrat que Asraf ja no treballa a Telecinco, ella segueix sumant punts gràcies a la polèmia Pantoja Rivera i que, sens dubte, li donarà moltes hores de televisió. Per altra banda, l'acomiadament d'Asraf haurà suposat un contratemps en els seus plans de casament, ja que ara només compten amb els ingressos de Chabelita.\nÚltima hora Última hora Televisió Última hora Telecinco Última hora Ana Rosa Quintana Última hora Mediaset Última hora Chabelita


Ajuntament de Mollet: Parc de Ca l'Estrada\nLa ciutat Llocs i edificis d'interès Parcs i jardins Parc de Ca l'Estrada\nSituat al nord-est de Mollet, a l'extrem del barri de la Vinyota, el parc de Ca l'Estrada és un dels parcs més recents de la ciutat. Es va construir l'any 2009 en el marc de la urbanització de la Vinyota i ocupa una superfície de 24.000 m2 , dels quals 11.000 estan destinats a la construcció d'un futur equipament escolar i, mentrestant, s'utilitzen com a zona polivalent per a la instal·lació de fires comercials i atraccions.\nEl parc està envoltat per la cara est per una gran duna elevada i coberta de vegetació que l?aïlla del trànsit i el soroll de la carretera C 17, a la vegada que l'eleva de nivell per accedir a la passarel·la d'ús exclusiu per a vianants i ciclistes, que connecta la ciutat amb el barri de la Casilla i el polígon de Can Magarola. La construcció d'aquest gran pont metàl·lic va representar una gran millora per a la mobilitat i la connectivitat d'aquestes zones. El disseny singular de la passarel·la de la Casilla l'han convertit en una de les imatges més característiques del Mollet del segle XXI.\nAl punt més alt de la duna, hi trobem diversos equipaments esportius de fitness i una gran pèrgola que dóna suport a una de les instal·lacions de plaques fotovoltaiques més grans de Mollet. Sota la pèrgola neix una graderia que presideix la plaça, un espai polivalent per acollir diversos espectacles i, més enllà, diferents superfícies de cautxú possibiliten la realització d'activitats esportives i jocs a l'aire lliure. També hi ha diverses taules de pic-nic, ocupades tot sovint per famílies que berenen o celebren ocasions especials.\nLa vegetació del parc està formada principalment per pruneres de fulla vermella (Prunus cerasifera Atropurpurea), arbres de l'amor (cercis siliquastrum), freixes de diversos tipus (fraxinus sp), sòfores (Styphnolobium japonicum,), liquidambar (Liquidambar styraciflua) i acàcies de Constantinoble (Albizia julibrissin), que s'estenen i ombregen la banda més plana del parc i ofereixen diferents imatges i coloracions estacionals.\nExtrem nord-est de la ciutat, entre la carretera C-17 i el carrer de Can Flequer, a la zona de la Vinyota.\nTaules de pícnic, aparells de fitness.


Periodista Itinerant: Un recorregut pels cops d'estat africans del segle XXI\nUn recorregut pels cops d'estat africans del segle XXI\nEls aixecaments militars segueixen ben presents al continent tot i que han perdut pes amb relació a dècades passades. Mali ha estat l'últim país a patir-ne un, el desè des que va començar el mil·leni\nEl 2003 es va viure el primer cop de força que va enderrocar un Executiu africà al segle XXI. L’escenari va ser la República Centreafricana. El general François Bozizé va aprofitar que l’aleshores president Angé-Félix Patassé es trobava en una cimera a Níger per aconseguir el control de Bangui, la capital del país, el 15 de març. El nou règim va suspendre la Constitució i Bozizé va passar a encapçalar el Govern que tiraria endavant la nova carta magna, aprovada a final de 2004. L’any següent van celebrar-se eleccions i, contradient el que havia dit mesos enrere, Bozizé hi va concórrer, i va ser escollit president de la República, càrrec que va revalidar l’any passat.\nDues antigues colònies portugueses, l’arxipèlag de São Tomé and Príncipe i Guinea Bissau, també van patir alçaments el 2003. En el primer cas, els militars es van alçar denunciant la corrupció i l’injust repartiment que, segons el seu parer, es feia dels ingressos provinents del petroli. Al cap d’una setmana, però, arribaven a un acord amb el president derrocat, Fradique de Menezes, que va retornar al poder. De Menezes va ser víctima del soroll de sabres novament el 2009, però en aquesta ocasió els revoltats ni tan sols van aconseguir el control del minúscul país durant un dia.\nA Guinea Bissau –també a l’oest del continent–, l’alçament va produir-se el 14 de setembre, com a conseqüència de l’anunci de l’endarreriment de les eleccions previstes per al mes següent, l’estancament econòmic, la inestabilitat política i el descontentament d’uns militars que acumulaven salaris impagats. El president, Kumba Lalá, va ser posat sota arrest domiciliari i els militars van imposar un Govern de transició liderat per l’home de negocis Henrique Rosa. Al juny del 2005 van celebrar-se els primers comicis després del cop, que van permetre a João Bernardo Vieira arribar a la presidència del país. Vieira, que ja havia estat al capdavant de Guinea Bissau del 1980 al 1999 després de liderar un cop d’Estat militar, va ser president fins a la seva mort, al març de 2009. Un any més tard, un nou aixecament va colpejar l’excolònia portuguesa, quan l’1 d’abril el primer ministre, Carlos Gomes Júnior, va ser posat sota arrest domiciliari. Després d’un quant temps a Portugal, Gomes Júnior va tornar al país al juny i va poder continuar exercint com a cap de Govern, mentre que Malam Bacai Sanhá es mantenia inamovible a la presidència.\nAbdel Aziz, militar colpista i actual president maurità.\nMauritània és l’Estat africà que ha viscut més canvis de règim mitjançant cops militars d’ençà que va començar el segle XXI. El 2003 va viure un alçament que va fracassar. En canvi, el 2005 els soldats encapçalats per Ely Ould Mohammad Vall van posar punt final als 21 anys de règim de Maaouya Ould Sid’Ahmed Taya, aprofitant que aquest havia viatjat a l’Aràbia Saudita per acudir al funeral del rei Fahd. El cop, que va ser incruent, va anar seguit de l’aprovació d’una nova Constitució l’any següent i de la celebració d’eleccions presidencials al març de 2007, després de les quals Mohammad Vall va deixar el poder. La tranquil·litat es va allargar fins al 6 d’agost de 2008, quan el cap de la Guàrdia Presidencial, el general Mohammad Ould Abdel Aziz, va liderar un cop prenent el palau presidencial, després que gairebé 50 parlamentaris del partit governamental pleguessin en protesta per les polítiques de l’aleshores president, Sidi Ould Cheikh Abdallahi. Abdel Aziz es manté al capdavant del país saharià des de l’aixecament, i al juliol de 2009 va imposar-se en les eleccions presidencials.\nLa mort del dictador Lansana Conté (24 anys al càrrec) el 22 de desembre de 2008 va desfermar una lluita pel control de Guinea Conakry que va resoldre’s mitjançant un cop d’Estat. El capità Moussa Dadis Camara va convertir-se en el líder de la junta militar i, per tant, en el president del país, fins que 12 mesos més tard va viatjar al Marroc per rebre tractament mèdic com a conseqüència d’un tret que va rebre. El vicepresident, també uniformat, Sékouba Konaté va rellevar-lo, però al novembre de 2010 va ser derrotat a les urnes per Alpha Condé, líder de l’opositor Manifestació del Poble de Guinea. La residència del president Condé va ser atacada el 18 de juliol de l’any passat, en un intent d’assassinat que s’ha vinculat als fidels a Konaté.\nEl 2009, l’aixecament va arribar a Madagascar, on les protestes contra el president, Marc Ravalomanana, promogudes per l’alcalde de la capital, Antananarivo, Andry Rajoelina, van acabar en la dimissió del primer, que va transferir el poder a un consell militar. Immediatament després, els soldats van deixar pas a Rajoelina, que presideix l’illa des del 21 de març de 2009 i que des d’aleshores ha ajornat la convocatòria d’eleccions.\nNíger és el país que precedeix Mali pel que fa a cops d’Estat que han derrocat el president. La intenció del president Mamadou Tandja d’allargar el seu mandat més enllà del 2009, quan acabava la seva segona legislatura al càrrec, va derivar en una greu crisi política. Tandja va nomenar un nou Tribunal Constitucional que li va permetre convocar un referèndum que l’autoritzava a seguir tres anys més al capdavant de Níger. El 18 de febrer de 2010, però, els soldats van atacar el palau presidencial de Niamey i van anunciar la formació d’un Consell Suprem per a la Restauració de la Democràcia, presidit pel cap d’esquadró Salou Djibo. El 31 de gener de l’any passat van celebrar-se eleccions presidencials i dos mesos més tard assumia el poder Mahamadou Issoufou.\n*Article publicat al número 1.058 del setmanari EL TRIANGLE, dijous 5 d'abril de 2012.\nPublicat per periodistaitinerant a 15:23\nEtiquetes de comentaris: Àfrica, cops d'estat, dictadura, Mali, Mauritània, militars


CEMANRESA - MANRESA 0- L'ESCALA 1\nMANRESA 0- L'ESCALA 1\nCd’E Manresa – FC L’Escala (0-1)\nMASSA CRUEL; El Manresa no mereixia la derrota davant un rival que, amb un pobre bagatge ofensiu, s’emporta la grossa del Congost\nEl Manresa-L’Escala no passarà a la història per la seva bellesa plàstica en el joc, encara que l’equip local ho va intentar. En tot cas passarà a la història per ser el primer partit del Manresa televisat en directe al Congost i per la injustícia d’un resultat que, ni de bon tros, va reflectir el que va passar sobre la gespa de l’estadi manresà. Després d’una primera part en que el futbol bonic va brillar per la seva absència, a banda d’un darrer tram en que l’equip local va oferir alguna guspira de joc ofensiu, a la primera mitja hora, llarga, de la represa l’equip blanc-i-vermell va fer prou mèrits per avançar-se al marcador davant un rival que, igual que el que va succeir la temporada passada, va jugar al límit del reglament. Però la manca d’encert va ser un llast per un Manresa que va veure com l’equip empordanès aprofitava una falta lateral per donar una punyalada per l’esquena a uns jugadors que fins el darrer alè van intentar canviar el signe injust d’un marcador que va ser un excessiu premi pels visitants.\nCom apuntàvem anteriorment amb d’altres paraules, la primera part va ser per oblidar. El desenvolupament del joc d’uns i altres es va assemblar molt al mateix partit viscut la passada temporada a l’estadi, amb un Manresa que intentava cosir les jugades des del darrera davant un rival que anava a totes. I quan dic a totes, és a totes. Fins el darrer tram de la primera part el joc va ser un descontrol absolut, que és el que sol succeir quan un equip intenta construir i l’altre, tot el contrari. A manca de cinc minuts pel descans el Manresa va efectuar el primer i únic xut entre pals, obra de Sergi Soler des del balcó de l’àrea gran, encara que Quesada va poder atrapar una pilotada potent però massa centrada. Va ser l’única espurna d’un darrer tram de període en que el Manresa es va poder desempallegar una mica de la pressió del seu rival i va poder oferir als seus fidels seguidors més arribades i presència ofensiva a l’àrea visitant.\nA la represa tot va canviar com si li donessis la volta a un mitjó. El joc va ser molt més viu entre els dos equips, encara que el Manresa va monopolitzar les ocasions de gols. El primer protagonista ofensiu del Manresa després del descans va ser Sergi Soler amb un xut de rosca des de fora de l’àrea gran que va passar a un pam de l’escaire de la porteria d’un Quesada que no tenia res a fer (52’). Un parell de minuts més tard, després d’un centre des de l’esquerra al cor de l’àrea, Noah, al primer toc, va xutar massa alt en una posició immillorable. Vicente va agafar el protagonisme ofensiu en les següents accions atacants del seu equip. Primer amb un xut creuat des de la dreta de l’atac manresà que Quesada, molt atent, va poder atrapar arran de gespa, al costat del primer pal (56’). Pocs minuts després (62’) el davanter blanc-i-vermell ho tornava a intentar amb un altre xut creuat des de la banda dreta de l’atac que va sortir a fora no gaire desviat.\nL’empenta i joc manresà podien haver tingut el seu premi quan als 74’ Kevin era objecte del que semblava una clara empenta d’un defensa blaugrana, dins l’àrea petita, quan el migcampista local es disposava a rematar una pilota penjada, però el que semblava un clar penal l’àrbitre no ho va considerar com a tal i la incredulitat es va apoderar dels jugadors i parròquia local. I de la jugada que ho podia haver canviat tot, en tan sols quatre minuts es va passar a la desesperació més absoluta per part local, quan arran d’una falta lateral el porter Yama no va arribar a temps (segurament va ser objecte d’una falta que poc després el va obligar a abandonar el terreny de joc) i el cap d’un jugador visitant va desviar la pilota al pal; allà es trobava Pepe Soler per, amb la cara, introduir la pilota rebotada al fons de la xarxa (78’).\nEl gol va passar factura a un Manresa que va quedar tocat els següents minuts, sense idees per superar la barrera física d’un equip encara més crescut i la barrera psicològica d’un marcador injust de totes totes. Malgrat tot, a la recta final els deixebles de Dani Andreu van poder trencar la muralla visitant i Vicente, amb un xut des del vèrtex de l’àrea petita en que va emprar tot el seu cos i la seva ànima es va trobar amb un Quesada que va salvar el seu equip amb una mà que va desviar la pilota a corner. Un miracle. Ja en temps afegit, amb el Manresa abocat a la desesperada, una contra empordanesa es va culminar amb Eric Díaz tot sol davant Roman, que havia substituït feia poc al seu company Yama, però no va saber resoldre una situació que hagués matat el partit definitivament. Al darrer cremallot, després del darrer corner tret pel Manresa i amb la pilota fent una cursa entre un bosc de cames, Moha la va poder tocar en darrera instància però la bimba, malauradament, es va estavellar en la part superior del travesser, a l’alçada de l’escaire, i va acabar morint més enllà de la línia de fons. Aquesta circumstància va coincidir amb el xiulet final de l’àrbitre. I amb la desesperació per tres punts que volaven injustament del Congost. No era el debut esperat i desitjat però, malgrat tot, el joc a la segona part és el camí a seguir. Això, tot just, acaba de començar.\nYama (Roman, 84’)\nMaturana (Noah, 45’)\nMario Villaescusa (Sua, 77’)\nRafa (Kevin, 69’)\nFutbol Club L’Escala:\nSalam (Gasull, 45’)\nJam (Molinas, 59’)\nPep Muniesa (Nil Pamies, 91’)\nRobert Negre (Agustí, 77’)\nMarc Feixas (Eric Díaz, 66’)\n0-1 (78’), Pepe Soler\nSr. Álvarez Molina, de la delegació de Barcelona;\nAuxiliat per Luque Ortuño i Mendoza Avecilla.\nEstadi del Congost, 150 espectadores.\nMés imatges de Xiuletfinal.cat:


L'ajuntament de Vic aprova una moció per la sobirania fiscal dels municipis de Catalunya - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a L’ajuntament de Vic aprova una moció per la sobirania fiscal dels municipis de Catalunya\nVic aprova una moció per a la sobirania fiscal dels municipis catalans. El ple ha aprovat una moció que demana a l’alcalde, Josep Maria Vila d’Abadal, que l’Ajuntament de Vic ingressi l’Impost sobre la Renda de les Persones Físiques, l’IRPF, i també l’IVA, a l’Agència Tributària de Catalunya en comptes d’efectuar-los a l’Agència Tributària Espanyola com fins ara.\nAquesta moció respon a un acord aprovat per l’Associació de Municipis per la Independència, que presideix l’alcalde de Vic, que instava als ajuntaments adherits a començar a exercir la sobirania fiscal. Aquesta moció, presentada inicialment per Solidaritat i la CUP, ha rebut el suport de l’equip de Govern, format per CiU i Esquerra, i també del PSC i Iniciativa, després d’haver incorporat modificacions al text inicial ja que un informe de secretaria alertava de la il·legalitat d’alguns punts. L’execució de la sobirania fiscal queda a expenses del que acordi l’AMI en la seva propera reunió del mes de maig.


Han perdut el nordGeneralitats\n- 17/02/2009 - 16:16 h\nAquesta vegada he decidit escriure l’article en valencià. Espero que em perdonareu les possibles faltes d’ortografia ja que aquesta no és la meva llengua materna. Però és que he llegit amb estupefacció que el Govern valencià ha decidit no permetre l’emissió de la Televisió de Catalunya al País Valencià (perdó, Comunitat Valenciana) perquè el català i el valencià no són la mateixa llengua.\nMolts són els arguments que es poden buscar a l’hora de coartar la llibertat d’expressió. Però aquest argument em sembla més aviat cínic i repugnant. El motiu per no permetre l’emissió d’un canal de televisió poc té a veure amb l’idioma. Seria, en tot cas, problema del canal que decideix emetre en un territori amb una llengua diferent qui s’arrisca a no tenir audiència. La decisió més aviat té molt a veure amb la política.\nÉs significatiu que qui governa a València és el PP. Em fa la impressió que ells serien feliços si a Espanya només es parlés una única llengua (deixo a la imaginació del lector endevinar quina és aquesta llengua). Si apliquéssim aquest criteri per prohibir altres canals de televisió, el Govern d’Andalusia, per exemple, hauria de prohibir l’emissió de TVE perquè és fa en castellà que, com tothom sap, és diferent de l’andalús. Amb el mateix motiu s’haurien de prohibir les transmissions de tots els canals sudamericans ja que a sudamèrica no es parla el castellà sinó l’argentí, el xilè, el colombià o el veneçolà per exemple.\nS’han acabat els dibuixos animats de Tom i Jerry doblats al mexicà o les pel·lícules de Cantinfles. Si de cas, s’haurien d’emetre subtitulades per a poder entendre-les. Ben pensat, qui hauria de sortir permanentment subtitulat és el propi Govern valencià, a veure si així l’entenem una mica millor.\nEn el fons, el que es pretén, es privar als ciutadans valencians de l’accés a uns mitjans de comunicació plurals. El govern tria per ells l’opció de no veure TV3. No sigui el cas que a algun ciutadà valencià li donés per mirar-la i descobrís que existeix vida intel·ligent al nord del seu país.


Cinefòrum: Ciutats i barris amb ulls de dones | favb.cat\nInici » Cinefòrum: Ciutats i barris amb ulls de dones\nEl documental, realitzat pel col·lectiu de periodistes Contrastant i Entrepobles, s'ha nodrit i enriquit de manera col·lectiva. Es va concebre com una eina per reflexionar sobre les nostres ciutats i com hi desenvolupem la vida des d’una perspectiva feminista. El documental és el fruit d’un treball complex en el qual es barregen col·lectius i mirades. Hi trobareu reflexions i perspectives, a vegades complementàries, d’altres potser contradictòries. Aquest procés de construcció col·lectiva es va realitzar adaptant-nos als ritmes dels barris i de les AV, prioritzant les seves necessitats i promovent relacions de confiança.\nEl treball de documentació i muntatge, que es va realitzar amb l’acompanyament d’entitats especialitzades i professionals com l’IGOP, Ca la Dona, CAPS, Col·lectiu Punt 6, Territoris Oblidats, i Lahas_ Laboratori d’Hàbitat Social, Participació i Gènere; va comptar també amb el suport de la Favb i del grup de treball de dones de la federació veïnal i beu del Fòrum Veïnal de Dones organitzat per la Favb el 2017.


L'essència d'una tradició - Bodegas Xaló\n> Celler> L'essència d'una tradició\nEstem dins d'un contexte netament diferenciat: La vinya és un cultiu tradicional d'Alacant.\nLa història ens explica que ja en 1472 el camperol musulmà de la Vall de Xaló constutia una font de proveïment de raïms de pansa pels mercaders del Regne de València. És de suposar que en ple segle XV el paladí de les Lletres Valencianes, Joanot Martorell regava el seu paladar amb vi de les seues terres de "la Vall", mentre narrava les aventures del Tirant.\nDurant el segle XVIII, i en les albors del XIX van proliferar les plantacions de moscatell romà, que van anar colonitzant els sòls profunds de la vall per a l'elaboració de raïms de pansa, base fonamental d’un comerç d'exportació de gran importància cap a Europa i Amèrica; Alhora que altres varietats com el “Giró”, més aprofitades per a vins, ocupaven els vessants muntanyencs.\nA principis del segle XX la crisi del negoci de la pansa i la filoxera van obrir una bretxa en el brillant transcórrer de la nostra agricultura. Fins que en 1962 catorze agricultors prenen la decisió d'associar-se en el què avui és el celler Cooperatiu Valencià Verge Pobra de Xaló, que després de més de 50 anys d'existéncia es consolida com a vertadera nau capitana de la vitinicultura de la comarca.\nEn les albors del nou mil·lenni el Celler Cooperatiu Valencià Verge Pobra de Xaló vol fer un homenatge a aquells 14 homes que amb la seua tenacitat van fer possible el naixement d'una entitat que avui alberga a més de 400 socis i contribueix a difondre les excel.lències de la nostra històrica viticultura.


La méteo de l’Abel: Diada més tranquil·la, diumenge amb més tempestes\nEns espera un dissabte amb menys inestabilitat que avui, que diumenge tornarà a anar a més\nLa tarda ha estat marcada per la pluja en moltes comarques, si bé amb irregularitat. // Carles Illa\nActualitzada el 10-09-2021 22:00\nUn dia més, una tarda més, i ja en van bastantes últimament, les tempestes han sigut protagonistes. Déu n’hi do quin final d’estiu estem tenint. I la temporada de pluges per excel·lència tot just comença. Unes tempestes que de nou no han afectat tot el país, però que en alguns casos han sigut veritables patacs que han provocat, com és lògic, algunes inundacions de baixos i crescuda de rieres i torrents. I és que si et cauen 30 o 40 litres per metre quadrat en poca estona, no és d’estranyar. I en alguns llocs se n’han acumulat bastants més, si bé amb molta irregularitat. A Sabadell, segons l’observatori, se n’han recollit entre 28 i 68. No cal dir gaire cosa més...\nLes comarques més afectades han sigut les de Barcelona, que és on s’han concentrat les tempestes més importants, si bé també n’hi ha hagut a les de Girona i al nord de les de Lleida i avançada la tarda hem tingut també alguns xàfecs forts al Camp de Tarragona, més enllà de la pluja forta que a primeres hores de la tarda hem tingut al Baix Camp i a alguna àrea del Tarragonès. I, a diferència del que passava ahir, que les pluges es desplaçaven a poc a poc, avui anaven més de pressa i avançaven des del l’interior cap a la costa. De fet, a l’hora de dinar ja plovia fort en alguns sectors del Maresme. I parlant del Maresme, a casa, a Tiana, al sud de la comarca, he recollit 6 litrets per metre quadrat, que és poca cosa, però és que últimament només queien quatre gotes o alguna dècima... Estem molt contents.\nEl sud de les comarques de Barcelona ha sigut el límit de les pluges gran part del dia, malgrat que també s'han arribat a escapar xàfecs en alguns sectors de les comarques de Tarragona. A la foto, nuvolada descarregant des d'Olèrdola, a l'Alt Penedès. // Fran Lorenzo\nPrecaució en l’operació tornada\nSi avui la pluja ha complicat l’operació sortida del cap de setmana, diumenge pot complicar l’operació tornada. De moment, però, demà serà un dia clarament més tranquil. Entre mig matí i el migdia hi pot haver algun xàfec al litoral tarragoní i al llarg de la tarda alguns ruixats i algunes tempestes de manera dispersa a l’interior de les comarques de Barcelona, però menys extenses i menys importants que les d’avui, malgrat que en alguns casos pot descarregar amb força. A més, algunes tronades també al Pirineu i al vespre descarregarà en molts sectors del nord de les comarques de Girona, especialment àrees interiors.\nDe cara a diumenge, al matí pot tornar a haver-hi algun xàfec a la Costa Daurada, fins i tot intens, i al llarg de la tarda aniran apareixent tempestes al Pirineu, més extenses i intenses que les de demà, al Prepirineu i més avançada la tarda i al vespre en molts altres sectors de les comarques de Girona i del nord de les de Barcelona, en un primer moment zones interiors, però arribant a la Costa Brava i la costa central cap al tard. Així, doncs, precaució si heu d’agafar el cotxe per desplaçar-vos, que us podeu trobar amb alguna tempesta forta!\n10-09-2021 19:05 PLUGES\nLes tempestes recorren Catalunya


Òscar Rota, del Terrassa Ciclisme Club, primer classificat al Gran Premi Ciutat del Prat - Canal Terrassa\nEl passat diumenge es va disputar el Gran Premi Ciutat del Prat, prova puntuable per a la Copa Catalana cadet. La jornada plujosa va condicionar la cursa, ja que els 52 corredors van rodar en grup les tretze voltes del circuit de 3,5 quilòmetres.\nLa victòria es va decidir a l’esprint, sent el triomf per a Òscar Rota, del Tot-Net Terrassa Ciclisme Club. Adrià Ferrer (Autocares Segalès) i Pau Torrent (Tot-Net Terrassa Ciclisme Club) van completar el podi. Els dos podis aconseguits, conjuntament amb l’onzena posició de Martí Hidalgo, van permetre a l’equip terrassenc quedar primer en la classificació general.\nEn la categoria júnior, els 55 corredors que van prendre la sortida també es van disputar el triomf a l’esprint. La victòria va correspondre a Isaac Villarrasa (Jufre-Vic ETB), que va estar acompanyat al podi dels seus companys d’equip Raúl Sebastianes i Arnau Fonollosa. El Tot-Net Terrassa Ciclisme Club va acabar segon per equips, gràcies a la classificació de David Miguel, Aleix Torrella i David Domínguez, quart, cinquè i sisè classificat, respectivament.\nTags: ciclismeCopa CatalanaGran Premi Ciutat del PratTerrassa Ciclisme ClubTot-Net\nConstituïda la Taula Tècnica contra els Maltractaments a la Gent Gran


Catalunya, un dels cinc nous estats del 2025? - VilaWeb\nDilluns 12.08.2013 06:00\nCatalunya, un dels cinc nous estats del 2025?\nUn article publicat a la web de l'institut de política de Harvard situa Catalunya com un dels cinc països candidats a esdevenir estat\nHi ha nous estats a l'horitzó, i un d'aquests podria ser Catalunya, diu el periodista Justin Pottle en un article a la web de PolicyMic, l'institut sobre política de la Universitat de Harvard. Sota el títol 'Cinc nous estats que poden existir el 2025', l'autor reflexiona sobre els processos de secessió en diversos punts del món i fa una llista amb els cinc països candidats a esdevenir estat en un futur pròxim: Escòcia, Catalunya, la República Sèrbia, el Quebec i Somalilàndia.\n'Amb l'economia espanyola en runes i Mariano Rajoy cada vegada més immers en l'escàndol, no sorprèn que les crides a la independència catalana s'hagin fet més fortes (i potser fins i tot més convincents)', diu Pottle, que recorda que Catalunya, 'la llar d'una de les majors àrees metropolitanes d'Europa', ha vist com centenars de milers de ciutadans sortien al carrer en favor de la independència, tot i la prohibició de secessió de la constitució espanyola.\n'Una Catalunya independent també podria ser sostenible −continua−: la regió, de la mida de Bèlgica, representa una quarta part de les exportacions totals d'Espanya, i Espanya té més que no dóna: només 57 centaus de dòlar a la regió per cada dòlar dels impostos que s'hi recapten.'\nRecorda que 'Ban Ki-Moon i David Cameron ja han ofert alguna mena de suport per a l'autodeterminació catalana', i conclou: 'Aproximadament el 60% dels ciutadans donen suport a la secessió, però la dura oposició a la independència a la resta de l'estat pot obstaculitzar allò que en moltes altres nacions seria un fet.'


L'Audiència de Girona manté la presó preventiva per a dos dels investigats per les protestes post-sentència\nL’Audiència de Girona manté la presó preventiva per a dos dels investigats per les protestes post-sentència\nLa defensa critica que, mentre la resta ja han estat alliberats, els dos únics investigats que continuen empresonats són d'origen marroquí\nL’Audiència de Girona ha mantingut la presó preventiva com a mesura cautelar per a dos dels investigats per les protestes contra la sentència del procés a la ciutat, Ibra i Charaf. El tribunal ha desestimat el recurs de la defensa i conclou que els dos joves, que ara tenen divuit i dinou anys, no tenen prou arrelament per a evitar el risc de fugida. Els investigats són de nacionalitat marroquina, i la seva defensa va criticar durant la vista que els únics detinguts per les mobilitzacions que continuen actualment a presó siguin d’origen estranger. Les interlocutòries diuen que hi ha indicis que apunten que el 14 d’octubre haurien llançat dues pedres contra un furgó policial provocant danys i lesions a dos agents.\nLa Generalitat de Catalunya, que demanava presó per als dos nois, va canviar ahir de criteri i ara els demana llibertat sota una fiança de dos mil euros. L’advocat de la defensa, Benet Salellas, va criticar que els únics que continuen a presó són d’origen marroquí mentre la resta d’investigats han anant sortit en llibertat. També assegura que el jutjat instructor va apuntalar el risc de fugida amb ‘falsedats’. Entre d’altres, diu Salellas, s’hauria inventat una pretesa situació d’irregularitat dels dos joves al país.


12 consells per fer videoconferència mentre treballes des de casa\nA mesura que la força de treball global passa a un model de treball des de casa, les reunions de la sala de conferències s'han traslladat a aplicacions de videollamada en línia. Si ets nou a la videoconferència, estem aquí per ajudar-te!\nTanca altres aplicacions per obtenir un millor rendiment\nAbans de començar la videoconferència, trigueu un temps a estalviar el vostre treball i tancar les aplicacions que no necessiteu. Voleu especialment tancar programes que continguin dades personals o que utilitzin massa energia de la CPU.\nMassa aplicacions obertes ralentirà el vostre equip mentre esteu fent una videotrucada. Això es deu al fet que la trucada necessita molts recursos, sobretot si teniu un portàtil lleuger. Si sentiu que els fanàtics giren durant una trucada o l’aplicació de videoconferència comença a restar, deixar la resta d’aplicacions obertes.\nTingueu precaucions abans de compartir la pantalla\nSi voleu compartir la pantalla durant una videotrucada, és convenient prendre precaucions addicionals perquè la gent no vegi res privat o potencialment vergonyós. Primer, aneu al vostre navegador i tanqueu totes les pestanyes, especialment qualsevol cosa que no voldríeu que ningú vegi.\nA continuació, activeu el mode No pertorbeu al vostre ordinador Mac o Windows. D’aquesta manera, es garanteix que altres usuaris no veuen de forma accidental missatges de converses privades quan compartiu la pantalla.\nRELACIONAT: Com compartir la pantalla sense revelar informació privada\nAbans de trucar, utilitzeu una eina de prova de velocitat, com Fast.com o Speedtest.net, per provar la vostra velocitat a Internet. Si no obteniu prou velocitat, apropeu-vos al router Wi-Fi o proveu alguns altres consells per augmentar el vostre senyal wifi. També podeu utilitzar una d’aquestes eines per accelerar la vostra connexió a Internet.\nTrieu un punt brillant i un fons neutre\nEl millor és fer una videotrucada en un lloc amb molta llum natural. D’aquesta manera, la teva cara quedarà clara. Tanmateix, si la vostra habitació no té molta llum solar, prova de seure sota una suau il·luminació floral (res massa dur).\nEl millor és triar un lloc amb un fons neutre també, gens ocupat. Si simplement s’asseu davant d’una paret, hauria d’estar bé.\nSi no trobeu un fons adequat, podeu intentar difuminar el vostre fons a Skype. Si utilitzeu Zoom, fins i tot podeu canviar a un fons virtual.\nRELACIONAT: Com amagar els antecedents durant les trucades de vídeo amb zoom\nProva el vídeo i l'àudio\nAbans d’iniciar una videotrucada, assegureu-vos que tant els vostres dispositius de vídeo com l’àudio estiguin connectats i funcionin correctament. La majoria de les eines de videoconferència tenen un servei de trucada de prova. Consulteu el menú d’opcions o configuracions de l’aplicació de videoconferència.\nPer exemple, a Skype, podeu anar a la secció "Àudio i vídeo" a "Preferències" per fer una trucada de prova.\nSitueu la càmera al nivell dels ulls\nÉs important que situeu la càmera al nivell òptim. Proveu de posar-lo bé al nivell dels ulls per no mirar cap amunt ni cap avall. No volen que els vostres companys es vegin les fosses nasals durant una reunió important.\nA més, quan parleu, no us fixeu ni a la finestra de xat, mireu directament a la càmera. D’aquesta manera, d’altres no se sentirà distret.\nRELACIONATS: 4 maneres de veure millor les trucades de conferències i la reproducció de vídeos\nObteniu un millor micròfon o càmera\nPer trucades puntuals, el micròfon i la càmera incorporats al portàtil haurien d’anar bé. Però si el vostre ordinador portàtil té un parell d’anys, potser notareu que el vídeo no és tan clar com la càmera del vostre telèfon intel·ligent.\nSi participeu a reunions en línia cada dia, potser voldreu considerar la compra d’una càmera i / o auriculars millors.\nA continuació, intenteu utilitzar auriculars o auriculars quan partiu d’una videotrucada. A causa de la proximitat amb la boca, us sonarà millor que l'ús del micròfon integrat del portàtil. Per evitar la latència, aneu amb auriculars per cable.\nSi organitzeu una reunió, intenteu tenir prèviament tots els vostres punts de discussió i documents. Si els vostres companys necessiten veure un document, envieu-lo abans de la trucada i assegureu-vos que tothom tingui accés a totes les dades necessàries abans de la reunió de vídeo.\nD’aquesta manera, no haureu de passar els primers minuts de la trucada a l’espera que tothom s’avanci a la velocitat.\nEl fet que treballeu des de casa no vol dir que pugueu assistir a reunions al pijama. Per descomptat, tampoc no cal excedir-lo amb un vestit complet de tres peces. Cerqueu un lloc intermedi i vestiu-vos en una empresa informal o formal, o qualsevol que sigui el codi de vestimenta del vostre lloc de treball.\nSí, els pantalons són opcionals, però per què arriscar-ho? Si oblideu apagar la càmera abans de posar-vos en peu en algun moment, pot ser desastrós.\nSilencia't quan no estàs parlant\nQuan esteu a una reunió de vídeo amb molts participants mentre esteu a casa, el millor és mantenir-vos en silenci la majoria del temps. Només cal silenciar-lo quan necessiteu parlar.\nAixò elimina els sorolls de fons del final. A més, si algú entra a la sala i comença a parlar mentre estàs de trucada (una possibilitat molt real des que estàs a casa), no hauràs d’afanyar-te a buscar el botó silenciar.\nFocus com si assistissis en persona\nSi bé és temptador utilitzar el temps de videoconferència per mirar la vostra safata d'entrada o llegir articles, probablement no ho hagueu de fer. Intenteu parar atenció quan algú parla i mantenir els ulls a la càmera.\nBàsicament, tracta-la igual que ho faria una reunió de la vida real. Estaria cercant memes de gats a Reddit si ara estiguéssiu a una sala de conferències? Si no, tampoc ho feu amb una videotrucada.\nSi escriviu o mireu alguna cosa, els vostres companys us podran dir que no esteu atents.\nIntenteu mantenir els animals de companyia i els nens lluny, però no us estresseu\nSi teniu nens o mascotes, el millor és demanar-li a algú que els faci càrrec mentre estigueu en una videotrucada. Si no hi ha ningú al seu voltant per mirar-los, intenteu implicar-los en una activitat que els agradi, com veure dibuixos.\nFins i tot si feu aquests passos, els vostres fills encara podrien barregar-se a l’habitació, però no us hi insisteu massa. Tenint en compte la situació actual, tothom hauria de ser bastant entès.\nSi això succeeix, només pregunteu educadament als vostres companys i companyes si podeu apartar-vos un moment, i segur que ho entendran.\nSi voleu començar amb la feina de casa, feu un cop d'ull a alguns consells i trucs per millorar l'experiència.\nRELACIONATS: Consells per treballar des de casa (d'un home que ho ha estat fent durant una dècada)\nVoleu navegar més ràpid? Deixeu d’eliminar la memòria cau del navegadorCom bloquejar el perfil de Google Chrome amb una contrasenyaDiagnosi de problemes de càrrega del servidor Linux amb un guió simpleQuina diferència hi ha entre un ventilador i un refrigerador de GPU a l'aire lliure?Com utilitzar la cerca de Facebook per trobar algú o qualsevol cosa


Rondalles :: Conèixes Llucmajor?\nPàgina d'inici > Projecte: Conèixes Llucmajor? > Tradicions i cultura popular > Rondalles\nLes rondalles són narracions populars breus que combinen elements de fantasia, de llegenda i de reals. La trama sol ser molt senzilla amb situacions i personatges comuns a tots els pobles i cultures; els personatges, plans, el temps i l'espai indeterminats. Destinada especialment a l'entreteniment dels infants alhora que té intenció moralitzadora


Què n'hem après? | Reusdigital.cat diari de Reus. Notícies i actualitat del Camp de Tarragona\n13 de Juliol de 2020, per Cristina Badia\nDemà dimarts 14 de juliol farà quatre mesos que el meu gran amic, l'Emilio, va morir a causa de la Covid-19. Va ser el mateix dia que es va decretar l'estat d'alarma, quan aquesta malaltia començava a fer estralls. No cal dir que aquesta pèrdua va representar un cop inesperat i un xoc per la família i amics. Ens havien dit que el virus era perillós per a un determinat col·lectiu de "risc" en el qual l'Emilio no es trobava. Sia com sigui, el resultat d'aquesta pandèmia és que tenim a una part de la societat trencada, no només de dolor per la pèrdua d'éssers estimats, sinó també per les seqüeles que ha deixat (o millor dit, deixa) un virus intel·ligent del qual encara ens queda molt per conèixer. Tot va començar el dia que vas marxar estimat amic. No sabíem el que venia i encara no sabem fins quan durarà tot això, ja que, en arribar l'esperada fase 3 de la desescalada, tothom es va mostrar content, relaxat, alegre... s'havia d'activar l'economia. Què està passant ara? Doncs que comencem a tenir un escenari de brots i rebrots, però no deixo de pensar en la motxilla de morts que portem a l'esquena. Darrere de les xifres hi ha persones, famílies, vides. Ho tenim present això?\nPerò tenim una altra "pandèmia" que també ens afecta globalment, l'escalfament del nostre estimat planeta, de conseqüències terrorífiques i sobre el qual ja fem tard. Amb la crisi de la Covid-19, la natura ens va donar una lliçó de la manera com es podia regenerar, el planeta va tenir un respir i, torno a insistir, quant n'hem reflexionat sobre això? Quant n'han reflexionat els governs de l'anomenat "primer món"? És cert que alguns dels països que conformen aquest grup han desenvolupat unes agendes i una sèrie de compromisos al respecte (acord de París, el pacte verd Europeu, cimeres climàtiques...) perquè són ells, els que tenen més recursos, els que han de donar exemple de solidaritat amb la resta i han de fomentar models de producció sostenibles que ajudin a preservar els nostres ecosistemes i la biodiversitat, altrament, al pas que anem, no hi haurà moltes més generacions humanes futures. El planeta està malalt i aquí no hi haurà vacuna que ho pugui aturar, de res servirà quedar-nos un mes o dos a casa. Entre tots hem de fer mans i mànigues per sanar-lo. A més a més, ara ja sabem que moltes de les malalties que patim provenen de la degradació ambiental i que, de seguir així, destruint la biodiversitat, el risc que apareguin noves malalties infecciones serà cada cop més probable. Per tant, el canvi climàtic també té efectes sobre la nostra salut. Repeteixo: ja en reflexionem suficientment sobre això?\nEn diverses ocasions he sentit a dir a experts/tes que la pandèmia ens havia de servir per aprendre a tenir formes alternatives de fer les coses, parlant d'iniciatives a favor del medi ambient, a una explotació sostenible del medi natural... i jo em pregunto: això ha estat així? Em preocupa que després d'haver viscut una crisi sanitària mundial i de veure com milers d'éssers humans han perdut (i perden) la vida a causa de la Covid-19, encara estem presenciant imatges on la inconsciència, l'egoisme i la manca de solidaritat de la nostra societat del "primer món" prevalen. Els interessos individuals són el primer i la resta es veu des de la llunyania, sempre en tercera persona.\nAquest fet em provoca pessimisme. Si no aprenem a pensar en el bé col·lectiu, si no deixem de consumir innecessàriament, de tenir més empatia vers els altres (i no parlo només d'éssers humans), si no deixem de ser tan egocèntrics, si no tenim una visió global del que està passant i si no reflexionem, a banda d'esdevenir una societat titella i fàcilment manipulable per les elits econòmiques i polítiques, entrarem en una fase on el compte enrere serà irreversible. El progrés ha d'estar vinculat a una societat que valori com s'està explotant el medi natural i les seves conseqüències; el progrés ha d'anar de la mà d'una societat lletrada i valenta, activa, que no calli, que es manifesti, que reflexioni, perquè el planeta ens necessita i nosaltres a ell. És una relació de reciprocitat i està en les nostres mans salvar-lo.\nSé que amb l'Emilio aquest hagués estat tema per a una de les nostres llargues converses, i li dedico perquè va marxar massa aviat, molt ràpid, i perquè és d'aquelles persones que sempre estarà present a la meva vida. Ell ja ho sap.\nCristina Badia és historiadora de l'art, analista de Nova Eucària i lobbista de la Taula Animalista de Catalunya.\nMario Badosa Cases 13 de Juliol de 2020\nUn escrit que a mi m'ha agradat i que a l'Emili segur que també li haurà agradat molt.


Tenen instruccions d'actuar sempre sense generar cap tipus de conflictivitat\nRedacció/ ACN Vilanova i la Geltrú 01-10-2017 7:44 Lectures 2570\nEls mossos fan acte de presència als Monjos. Raimon Lacruz Bosch\nEls Mossos d'Esquadra han anat arribant a primera hora del matí a diversos col·legis electorals a tot Catalunya. Un cop al centre, aixequen actes per identificar els responsables i informar de la situació. En cas que estiguin plens de gent, tenen la instrucció d'actuar sempre sense generar cap tipus de conflictivitat, així que no estan desallotjant els col·legis electorals. Els Mossos tenien instruccions per situar-se a l'accés del local per impedir la seva obertura, així com de requisar material relacionat amb el referèndum. En molts casos, la gent que havia ocupat els col·legis ha rebut els Mossos entre aplaudiments i amb crits de 'Votarem'.


Hamilton s'endú l'última 'pole' de l'any; Vettel és quart, i Alonso setè per la sanció a Maldonado\nSebastian Vettel i Fernando Alonso es juguen aquest diumenge (17 hores, TV3 i Antena 3) el títol de campió del món. L'alemany té 13 punts més que l'asturià\nLewis Hamilton, somrient, durant el Gran Premi de F-1 del Brasil / PAUL GILHAM / GETTY IMAGES\nBarcelonaLewis Hamilton ha aconseguit aquest dissabte la 'pole position' al Gran Premi del Brasil de Fórmula 1. El britànic, que fa mesos va anunciar que l'any vinent deixaria McLaren per córrer amb Mercedes, està signant un gran final de temporada i ja ha dit que vol tancar la seva participació amb l'escuderia britànica amb un altre triomf. Al seu costat, aquest diumenge, a Interlagos, arrencarà el seu company d'equip, Jenson Button.\nTercer ha acabat Mark Webber, mentre que el seu company a Red Bull i actual líder del Mundial, Sebastian Vettel ha comès una errada en el primer intent de volta ràpida de la Q3 (la tanda decisiva) i en el segon intent només ha aconseguit ser quart.\nAquest diumenge (17 hores, TV3 i Antena 3) en l'última cursa de la temporada, Vettel i Alonso lluitaran pel campionat del món. Abans de la cursa brasilera, Vettel té 13 punts més que Alonso, així que l'alemany en faria prou amb la quarta posició –independentment de què fes Alonso– per ser campió del món. De fet, Alonso arrencarà setè. L'asturià només ha pogut ser vuitè però s'ha vist beneficiat per la sanció de deu llocs a la graella que la Federació Internacional d'Automobilisme (FIA) ha imposat al veneçolà Pastor Maldonado –que havia estat sisè– per haver-se saltat el control de pesatge. Així, Maldonado arrencarà 16è.\nUna de les incògnites de la cursa d'aquest diumenge és saber si plourà o no. Moltes de les previsions apunten altes probabilitats de pluja i molts equips han decidit apostar pels reglatges de terreny mullat per tenir els monoplaces preparats per a una hipotètica cursa sota la pluja. Així, Checo Pérez i Michael Schumacher han reconegut que han fet els entrenaments oficials amb reglatges de pluja i han quedat bastant endarrerits.\nDe la Rosa, 24è\nEl català Pedro Martínez de la Rosa ha xocat amb Romain Grosjean durant la Q1 i ha acabat últim. "No m'ho esperava. Crec que s'ha equivocat. Arran del xoc, m'he quedat sense suspensió i sense DRS. Hem tingut molts problemes durant els entrenaments oficials", ha dit De la Rosa als micròfons de TV3 després de baixar del seu HRT.\nFórmula 1 GP del Brasil Circuit d'Interlagos Lewis Hamilton Fernando Alonso Sebastian Vettel Pedro de la Rosa


Maduro acusa Santos d'intentar assassinar-lo amb drons explosius\nActualitzada 06/08/2018 a les 09:20\nVa sortir il·lès del que considera “un atemptat”, encara que hi va haver set ferits per una estampida || L’oposició creu que podria ser “una excusa” per a més “repressió”\n© Maduro en el moment en què encapçalava un acte a Caracas.\nDrons carregats amb material explosiu van esclatar dissabte mentre el president veneçolà, Nicolás Maduro, pronunciava un discurs durant un acte militar celebrat a Caracas.\nEl líder chavista va sortir il·lès del que el Govern considera un “atemptat” orquestrat pel president colombià, Juan Manuel Santos, si bé l’oposició va alertar que podria ser una “excusa” per augmentar la “repressió”.\nEls fets van tenir lloc al voltant de les 18.00 (hora veneçolana) a l’avinguda Bolívar de Caracas, on Maduro, acompanyat per la seua dona, Cilia Flores, i els seus ministres, feia un discurs transmès en directe per ràdio i televisió des d’una tarima a una audiència de centenars de militars amb motiu del 81è aniversari de la creació de la Guàrdia Nacional Bolivariana.\nEl succés ha tingut lloc l’endemà que Santos digués que veia a prop el final del Govern de Maduro\nDos petites explosions van sorprendre Maduro en ple discurs: va guardar silenci i va mirar al cel, mentre la guàrdia presidencial procedia a evacuar la llotja d’autoritats. Els uniformats, que estaven en formació militar, van trencar files i van fugir espaordits. Set efectius van resultar ferits en aquesta estampida humana.\n“Es tracta d’un atemptat. Han intentat assassinar-me en el dia d’avui”, va assegurar Maduro. Va assenyalar els culpables, afirmant que es tracta d’un atac organitzat per la “ultradreta veneçolana” amb el suport del Govern de Juan Manuel Santos a Colòmbia i d’agents als Estats Units. “Espero que el Govern de Trump estigui disposat a combatre aquests grups terroristes”, va afegir. Sis persones van ser detingudes.\nEl succés va tenir lloc l’endemà que Juan Manuel Santos, que abandonarà el càrrec demà, declarés que veia “a prop” el final del Govern de Nicolás Maduro.\nEls EUA i Colòmbia neguen la seua implicació en el presumpte atac\nUn alt funcionari de la Casa Blanca va negar ahir que els Estats Units estiguessin al darrere del presumpte atac amb drons contra el president veneçolà, Nicolás Maduro, que van tenir lloc durant una desfilada militar. “Puc dir inequívocament que no hi ha participació del govern dels Estats Units en això, en absolut”, va afirmar John Bolton, assessor de seguretat nacional de la Casa Blanca. De fet, va suggerir fins i tot que el mateix Govern de Maduro podria ser darrere de l’explosió.\nPer la seua part, el ministeri d’Exteriors de Colòmbia va rebutjar “emfàticament” les acusacions de Nicolás Maduro contra el seu homòleg colombià, Juan Manuel Santos, que ha assenyalat com a responsable de l’atac. En un comunicat publicat ahir, el ministeri colombià va assenyalar que els arguments del president de Veneçuela “resulten absurds i no tenen cap mena de fonament”.\n“Ja és costum que el mandatari veneçolà culpi permanentment Colòmbia de qualsevol tipus de situació. Exigim respecte pel president Juan Manuel Santos, pel Govern i pel poble colombià”, conclou el document.