25-N: apunts postelectorals | ● ● ● ● Catalunya: Per Què Espanya?\n25-N: apunts postelectorals\nEleccions al Parlament de Catalunya, 2012: vots a candidatures i escons obtinguts.\n25 de novembre superat. Hi ha hagut eleccions, les primeres en què CiU es presentava amb una proposta independentista al programa (que cadascú, Artur Mas i Alfons López Tena inclosos, faci les giragonses terminològiques que vulgui, però crec que identificar la proposta de CiU com a independentista és el que més s’apropa a la realitat).\nDesprés de les primeres lectures dels resultats, molt marcats per una baixada en escons de CiU que les enquestes no havien detectat, la meva anàlisi coincidiria a grans trets amb la de Vicent Partal. Les xifres són les que són.\nDavant d’una proposta sobiranista clara, el vot s’ha radicalitzat (Héctor López Bofill explicava aquest fenomen fa uns anys al seu llibre La independència i la realitat). Com a radicalització s’han d’entendre, crec, la pujada d’ERC i l’emergència de la CUP, el pas de CiU a l’independentisme (atenció que això se li escapa a alguns analistes: els 62 diputats de CiU pre-eleccions no es podien considerar independentistes, els 50 post-eleccions sí), l’aposta clara d’ICV pel dret a decidir, l’aposta federalista del PSC (finalment forçat a definir clarament el seu model d’Estat), i la pujada de Ciutadans.\nEl primer i el segon partit del Parlament són independentistes. El President que serà investit pel nou Parlament (Artur Mas) i també el cap de l’oposició (Oriol Junqueras) seran independentistes. Que en el moment que CiU fa una aposta clara per l’Estat propi no només continuï guanyant amb gran diferència, sinó que ERC (el partit més llargament identificat amb la paraula “independència”) passi a ser segona força al Parlament, és un resultat espectacular per a l’independentisme.\nHi ha almenys 74 diputats independentistes al Parlament (CiU + ERC + CUP; entre els diputats d’ICV n’hi trobaríem algun més, encara que no s’han presentat amb la independència al programa electoral). Dit més clarament per qui s’hagi despistat: per primer cop, majoria absoluta independentista al Parlament.\nHi ha almenys 87 diputats sobiranistes (és a dir, favorables al dret a decidir) al Parlament (CiU + ERC + ICV + CUP). A aquests podríem sumar-hi els 20 del PSC, partit que ha dit que és favorable a la celebració d’un referèndum per decidir l’estatus polític de Catalunya mentre es pugui trobar una fórmula dins de la legalitat espanyola. Aquest és el clar aval obtingut per les forces que proposen la celebració d’un referèndum. Aprovar una proposta de referèndum al Parlament de Catalunya amb el màxim consens i presentar-la al Congrés espanyol (seguint el procediment descrit a l’article 92 de la Constitució, com vaig apuntar en un article a Vilaweb) hauria de ser el següent pas, per esgotar (davant d’Europa i davant del món) tot el recorregut que es pugui fer dins de la legalitat espanyola (aquest consens, per tant, podria i idealment hauria d’incloure el PSC). [En parlaré aviat.]\nHi ha almenys 20 diputats federalistes (PSC) al Parlament, als quals podríem sumar els 13 “federalistes condicionals” d’ICV; una opció, al capdavall, que vol superar l’actual marc autonòmic. En la mesura que el federalisme a Espanya acabi de demostrar-se impossible, per a un federalista espanyol no hauria de ser gaire difícil convertir-se al federalisme europeu (partidari d’un Estat català [con]federat amb els altres Estats membres de la Unió Europea): Raül Romeva i Ferran Mascarell en l’àmbit polític, i Ferran Requejo en l’àmbit acadèmic, són bons exemples d’aquesta conversió.\nNomés hi ha 28 diputats al Parlament de Catalunya (PP + Cs) que defensin l’status quo pel que fa al model d’autogovern. Són només aquests els diputats que s’oposen en principi a la celebració d’un referèndum sobre la independència de Catalunya. Fins i tot 9 d’aquests, els de Ciutadans, acceptarien la celebració d’un referèndum si es trobés una fórmula per fer-lo dins de la legalitat espanyola.\nDavant d’aquestes xifres, sobten les interpretacions que anuncien que el referèndum haurà d’esperar o que “el pla independentista” ha estat derrotat. La majoria que qüestiona la conveniència de la pertinença a Espanya és molt clara. El mandat de les urnes a favor de consultar els catalans sobre el seu estatus polític és molt clar. No portar endavant aquest referèndum (sense oblidar que s’ha de governar també el dia a dia) seria un frau a la democràcia. El debat de pros i contres s’haurà de fer seriosament i a fons: que ningú no pretengui escatimar-nos-el. Tard o d’hora, les urnes decidiran.\nCategory: Activitat parlamentària\t| Etiquetes: alfons lópez tena, artur mas, autogovern, Catalunya, ciu, cup, diputats, eleccions, erc, escons, Espanya, federalisme, icv, independència, independentisme, majoria absoluta, oriol junqueras, parlament de catalunya, PSC, referèndum, sobiranisme, Unió Europea, UPyD, vicent partal\nExtrapolació: del 25-N a un referèndum d’independència »\n« “Aixecar fronteres és anacrònic!”\n4 thoughts on “25-N: apunts postelectorals”\n28 Novembre 2012 a les 3:02 AM\nMolt d’acord, es pot fer el ball d’escons que es vulgui, comptar ICV o C’s dins dels del “referèndum” o qualsevol altra suma o resta, però el que tenim clar la majoria de catalans és que tenim dret a decidir si volem ser (o no) independents, i no preguntar al poble què vol fer podria significar tornar a convocar eleccions.\nPer la meva part estic convençut que és ara o mai (o d’aquí a cent anys, que és el mateix), i nosaltres, els nostres fills i els nostres nets (presents o futurs) es mereixen un país lliure, independent i ben gestionat.\nSi CiU (o CDC?) i ERC són capaços d’atansar posicions estem salvats.\n28 Novembre 2012 a les 3:24 AM\nKenneth, aviat publicaré un apunt proposant una fórmula per extrapolar els resultats del 25-N a un referèndum d’independència. La xifra resultant és sorprenentment coincident amb les enquestes més recents del CEO. Gràcies per llegir-me i per comentar!\nJordi Urgell ha dit:\n10 Desembre 2012 a les 5:55 AM\nFa uns dies vaig estrenar un bloc a Vilaweb i ahir vaig rebre el comentari d’algú que em recomana el teu bloc. N’he llegit alguns articles i el trobo molt interessant. Respecte aquest apunt, dacord que CiU s’ha presentat amb un programa el més semblant a l’independentisme, però i els 13 diputats d’Unió, què en fem? On els posem? S’han presentat amb un programa, però és que en Duran no ha parat de posar-hi pegues…\nI em sembla que era a l’altre article que has fet sobre l’extrapolació del vot, que dius que cal convèncer els indecisos, i en aquest sentit penso que és vital convèncer a IC-EUiA que el que cal és la independència. Seria una eina molt eficaç si convençuts els seus líders, féssin campanya per eixamplar l’independentisme a l’àrea metropolitana barcelonina per assegurar-nos una majoria més àmplia en el referèndum. Vull dir que és més fàcil que convenci el seu electorat metropolità ells que no pas els d’ERC o CiU que no hi treuen tan bons resultats. I això és un gruix d’electors molt important. Però per a això només tenim menys d’un parell d’anys.\n10 Desembre 2012 a les 2:09 PM\nMoltes gràcies per la visita, Jordi. La meva intenció és que aquest bloc se centri més en la confrontació d’arguments que en l’estratègia, però em semblen molt pertinents les teves observacions i et diré el que en penso. UDC i Duran: Tinc previst escriure un apunt sobre el tema aviat. Algú ha de confrontar Duran amb la seva incoherència: repeteix sovint que Unió és confederalista, no independentista. Algú m’hauria d’explicar com s’estableix un pacte confederal sense ser independent primer.\nICV-EUiA: Els he titllat de federalistes condicionals i crec que el seu posicionament és més clar del que sembla. Si fos possible preferirien una Espanya federal, però si això no és possible, la independència seria el pas lògic. Aquest és el posicionament oficial del partit, el que explicaven al seu programa electoral, i crec que el seu electorat es divideix entre les dues opcions. Aquest posicionament, però, bé es podria qualificar d’independentisme encobert, perquè qualsevol persona amb un mínim de rigor analític ha de concloure que el federalisme és a hores d’ara l’opció més utòpica d’entre les que es plantegen com a resolució de l’encaix/desencaix de Catalunya a Espanya, i això a Herrera i companyia no se’ls pot escapar. En fi, que crec que l’independentisme oficial d’ICV-EUiA és una qüestió de temps.\nGràcies de nou pel comentari i espero que continuïs contribuint. Em miro el teu blog a VilaWeb ara mateix!


Com practicar esport mantenint una bona salut bucodental - Clínica Dental Doctor Sitges a Manresa\nLa salut bucodental i el rendiment esportiu estan estretament relacionats. A continuació, s’explica la seva relació i què s’ha de fer per mantenir un bon equilibri entre la pràctica esportiva i la salut bucodental.\nQuan es practica esport, s’accelera el metabolisme, produint radicals lliures d’oxigen. Si la pràctica és molt intensa, es poden incrementar significativament els nivells de radicals lliures, provocant riscos de dany oxidatiu. Si es manté al llarg del temps el dany oxidatiu i el sobreesforç muscular, es produeixen processos inflamatoris. Aquesta inflamació sistèmica afecta al rendiment esportiu ja que no permet produir la suficient energia als músculs. Per altra part, la resistència, força i coordinació neuromuscular també es veuen perjudicades. A més, una mala salut bucal pot provocar tendinitis, artritis i impedir la funcionalitat.\nAbans de començar la pràctica esportiva, és convenient la realització d’una revisió mèdica completa. Això permet conèixer si existeix algun problema de salut i solucionar-ho. Encara que se sol centrar l’atenció d’aquestes revisions mèdiques en els temes cardiovasculars, musculars o metabòlics, també és important revisar la salut bucodental. Per exemple, és important tenir en compte que una maloclusió pot afectar a l’equilibri, provocar dolors d’esquena o coll i disminuir l’energia de l’esportista.\nAlguna de les causes d’una salut bucal deficient en els esportistes són: problemes nutricionals per l’excés de carbohidrats i begudes energètiques àcides o alteració dels mecanismes immunològics a causa de la deshidratació de la boca. Això és a causa que, a l’hora de practicar esport, la saliva es veu alterada i es torna més àcida, provocant risc de càries. Per reposar-se després de l’exercici, es consumeixen begudes àcides que en aquesta situació de sequedat poden provocar dany a la salut dental.\nUns bons consells per cuidar la salut bucodental i millorar el rendiment esportiu són realitzar-se revisions mèdiques o revisions periòdiques, mantenir una correcta higiene bucodental, cuidar l’alimentació i intentar evitar la sequedat de la boca quan es practica exercici.


Regalem un any de fibra òptica! | Iguana.cat\nAmb motiu de FirAnoia que se celebra aquest cap de setmana, a Iguana regalem un any de fibra òptica gratuïta amb telefonia fixa, valorat en més de 500 €.\nParticipar-hi és molt fàcil: només has de complimentar el formulari que hi trobaràs en aquest enllaç: www.iguana.cat/firanoia i el diumenge, al tancar l’edició de FirAnoia farem el sorteig i farem públic qui és la persona guanyadora.\nPots consultar les bases del sorteig aquí.\nVisita’ns a FirAnoia\nDes de demà divendres 24 de setembre i fins diumenge ens trobareu a l’estand que Iguana tindrem instal·lat al passeig Verdaguer entre el carrer Òdena i Sant Josep. Es tracta de l’estand número 31. Allí podreu tramitar l’alta als nostres serveis de fibra òptica, radioenllaç, telefonia fixa, telefonia mòbil i televisió, resoldrem els dubtes que pugueu tenir i us atendrem, com sempre amb la proximitat i qualitat d’Iguana. A més, podreu conèixer i provar el funcionament d’Iguana TV.\nA Iguana col·laborem amb Fira d’Igualada i és per això que donem servei de connexió a Internet i instal·lem punts Wi-Fi al llarg a bona part del passeig Verdaguer i a la plaça de Cal Font per a ús dels expositors i el personal de control d’accés.


Seminari sobre les narratives del franquisme en el segle XXI - Notícies | Departament d’Estudis de Comunicació - URV\nAsterisc ha organitzat el Seminari "Postmemòria del franquisme: representacions contemporànies al cinema, la literatura i els mitjans de comunicació". L'acte ha tingut lloc el 28 de gener a la Universitat Rovira i Virgili i ha servit per presentar públicament els primers resultats del projecte d'investigació "Memorias en segundo grado: Posmemoria de la Guerra Civil, el franquismo y la transición democrática en la sociedad española contemporánea" (CSO2013-41594-P), finançat pel Ministerio de Economía y Competitividad.\nLa professora Laia Quílez, investigadora principal del projecte, va obrir el seminari amb una introducció al concepte de postmemòria, en què va fer una panoràmica de les creacions literàries i audiovisuals que en el segle XXI estan plantejant una relectura de la Guerra Civil i la dictadura franquista des de la distància generacional. José Carlos Rueda (Universidad Complutense de Madrid) i Elena Galán (Universidad Carlos III de Madrid), van oferir una presentació de l'estudi que han portat a terme sobre diversos còmics a Espanya que en els últims anys aborden el passat rememorant episodis traumàtics del franquisme des del prisma del protagonisme i l'experiència personal de persones anònimes.\nEn una comunicació titulada "Memorias de la 'anti-España' en la novel·la del S. XXI", Francisca López (Bates College) va exposar les característiques de novel·les que, amb la Guerra Civil i la dictadura com a teló de fons, han rescatat valors i discursos que van ser injuriats com a "antiespanyols" pel franquisme, i han problematitzat la qüestió de la revisió del passat. La professora Marta Montagut (Universitat Rovira i Virgili) va analitzar en la seva ponència el paper de la ràdio en la construcció mediàtica de la memòria. Montagut va detallar les estratègies que utilitzen els documentals radiofònics per a la divulgació històrica, consistents en l'ús d'arxius sonors amb una funció d'exhaustivitat periodística o bé d'evocació, la tendència a tractar episodis de la història que es consideren tancats, i l'ús de veus expertes per sobre de testimonis orals.\nLes persones assistents van tenir també l'oportunitat de veure diversos fragments dels documentals 'PLAN ROSEBUD 1: La escena del crimen' i 'PLAN ROSEBUD 2: Convocando a los fantasmas', i mantenir un col·loqui amb la directora, l'artista visual María Ruido.


Daniel Juan García: "Si hi ha una desigualtat invisible, hi hem d’intervenir per fer-la perceptible"\nDaniel Juan García, director del centre El Carmel de la Fundació Adsis, alerta que sis de cada 30 estudiants d’ESO afronten dificultats econòmiques severes que els condicionen en el rendiment escolar.\nLes diferències socioeconòmiques dins d’una aula poden ocultar-se, però implica conseqüències negatives en el procés formatiu dels joves. Per sensibilitzar la societat d'aquestes desigualtats, la Fundació Adsis treballa amb dos fronts. Un és la campanya “Tornada al Cole”, per recaptar fons per mantenir els serveis que l’entitat ofereix durant tot l’any. L’altre és la divulgació de l’estudi “Desigualtat Invisible”, fet a partir d’enquestes a prop de 3.000 estudiants de centres públics d'ESO de tot Espanya.\nDaniel Juan García, director del centre El Carmel de la Fundació Adsis, ens explica la situació actual i detalla els serveis que l’entitat ofereix a adolescents en risc d’exclusió.\nQuin és l’objectiu de la campanya "Tornada al Cole"?\nLa campanya "Tornada al Cole" aprofita el començant del curs per sensibilitzar a la societat sobre la desigualtat als centres educatius però s'allarga tot l'any. Podríem dir que tenim un doble objectiu. El primer és, coincidint amb el començament de curs, traslladar a la societat i als mitjans de comunicació els problemes que ens preocupen dins l'àmbit educatiu. El segon és recaptar fons per intentar aportar solucions per aquestes situacions de vulnerabilitat social. D'aquesta manera, ens permet obtenir ajudes per a les accions que destinem als joves.\nCom es gestionen aquests fons recaptats?\nEn un dia normal al nostre centre obert per a joves en risc d'exclusió social hi poden passar 100-120 adolescents. Els diners serveixen per finançar serveis que oferim als adolescents. Per exemple, durant el curs, de dilluns a dijous, oferim reforç educatiu. A més, fem un treball preventiu, ja que acompanyem els joves en el seu procés formatiu per evitar l'absentisme i l'abandonament escolar. Tot i així, en alguns casos, també fem alguna ajuda puntual a les famílies que tenen dificultats econòmiques que impedeixen que l'adolescent pugui seguir amb els estudis. No tenir accés a segons quins serveis o no poder pagar la matricula escolar pot implicar un cop emocional per l'adolescent.\nQuins agents intervenen en aquesta ajuda?\nEl nostre equip de 12 educadors treballa en xarxa amb els centres educatius d’origen. Treballem per detectar les mancances i necessitats dels alumnes per continuar estudiant i des d'aquest moment avancem conjuntament. A més, també comptem amb persones voluntàries que actuen principalment en el reforç educatiu. Gràcies a elles oferim una atenció més individualitzada als joves. Els voluntaris i voluntàries els ajuden, els animen i els mostren que són capaços. La presència de persones voluntàries de 16-17 anys, per exemple, obre una finestra de noves aspiracions per aquests adolescents.\nQue és la “desigualtat invisible” i com la identifiquem dins de l’escola?\nDiem que es tracta d’una “desigualtat invisible” perquè no sempre està manifesta. Hi ha una sèrie d’elements que poden explicar les possibilitats d'un bon rendiment escolar o del fracàs. Gràcies a aquest segon estudi vam veure que sis de cada 30 estudiants d’una aula (20%) estan en risc d’exclusió. També hem identificat quatre indicadors significatius que influeixen en aquesta situació: un 82% no gaudeixen de vacances, un 82% viuen en famílies amb dificultats per pagar imprevistos, un 77% passen fred a casa a l'hivern i un 69% no mengen carn o peix almenys 3 vegades per setmana. Respecte a l'entorn per a l'estudi, hi ha un 30% més de joves en risc d’exclusió que declaren que no és fàcil viure a casa i un 32% no disposa de prou tranquil·litat a casa per estudiar i fer els deures.\nAquestes situacions acaben afectant l'autoestima d'aquests joves?\nSí. En l'estudi vam preguntar quina percepció d’un mateix tenien per afrontar les situacions de la vida. Entre el grup en risc d’exclusió, un 56% no es consideren persones valuoses i un 31% d'aquests adolescents no es veu capaços d'aconseguir el que es proposen.\nA partir d’aquest estudi, quin són els propers passos?\nSi és una desigualtat invisible, hi hem d’intervenir per fer-la perceptible. Caldrà fer arribar la veu a l’administració, a les escoles, als àmbits en els quals ens movem. Hem de fer-los conscients que tenim una realitat i hem d’intervenir sobre ella. L’estudi ens dóna pistes molt clares per on dirigir aquesta intervenció socioeducativa.\nfundació adsis, infància i joventut i família, ESO, igualtat oportunitats, el carmel, captació de fons, exclusió social, educació


El llegat de Serrat a l’Arts Santa Mònica | Bonart\nEl llegat de Serrat a l’Arts Santa Mònica\nDel 2 de juny al 13 de setembre, l’Arts Santa Mònica (La Rambla, 7, Barcelona) exposa, al Claustre, Serrat: 50 anys de cançons.\nL’exposició, comissariada per Miquel Jurado, Lluís Marrasé i Fermí Puig, vol ser un reconeixement a la trajectòria de Joan Manuel Serrat, a mig segle de trajectòria artística, a les seves poesies i cançons.\nLa història oficial explica que tot va començar el 18 de febrer de 1965. Radioscope, un dels programes més populars de la ràdio catalana, es retransmetia en directe des de l’estudi Toresky de Ràdio Barcelona. Aquell matí Salvador Escamilla va presentar a un jove del Poble Sec que havia escrit algunes cançons en català. En cosa de poques setmanes un encara desconegut Joan Manuel Serrat va passar a gravar el seu primer disc, incorporar-se a Els Setzes Jutges i iniciar els seus primers concerts públics.\nSerrat: 50 anys de cançons pren forma a partir de música, instruments, discos, literatura, fotografies; un recull d’objectes que serveixen per explicar la història i la vida de l’artista.\nEn el context d’aquesta mostra-homenatge, se celebraran, durant els mesos de juny i juliol, les sesions Cantem Serrat, un seguit de concerts amb artistes que versionaran algunes de les cançons del cantautor.\nEtiquetes: Arts Santa Mònica · Joan Manuel Serrat


El mercat immobiliari a ciutats com Barcelona estan retornant a la normalitat - La Torre de Barcelona\nEixample Immobiliària Llar Revista del barri Eixample\n1 Madrid, Barcelona, la Costa del Sol i Balears s’erigeixen com les zones més atractives.\n1.2 Recomanacions a l’hora d’adquirir un habitatge\nMadrid, Barcelona, la Costa del Sol i Balears s’erigeixen com les zones més atractives.\nActualment, el mercat immobiliari espanyol està vivint moments dolços. El preu mig d’un pis al nostre país va augmentar al mes d’abril un 2% respecte al mateix període de l’any anterior, per el que va del 2017, ja ha pujat un 5% respecte a l’any anterior.\nI això no és tot, les previsions actuals són realment bones. Samuel Población, director nacional de l’àrea del sòl i CBRE. Aquest diu que els preus sofriran un increment d’entre el 4% i el 5%, sent de major índex a les ciutats de Barcelona i Madrid.\nEn el cas de les rendibilitats, el tema és bastant semblant. El rendiment net d’una habitatge per al seu posterior arrendament, s’ha incrementat a Espanya en un 8,8%. És a dir, a Espanya, aquest es renten entre el 4,5% i el 6%.\nNo es pot dir que tot el país està experimentant un correcte funcionament com el mencionat anteriorment, per això les millors zones per a invertir capital en l’adquisició d’una habitatge són Barcelona i Madrid, així com els seus voltants, a més de Màlaga, la Costa del Sol, les Illes Balears i Alacant.\nLes dos grans ciutats espanyoles, Madrid i Barcelona es troben en una situació on el preu dels pisos està augmentant com que la demanda més gran en un context de baixa oferta. Al país, es construeixen un total de 60.000 habitatges, front a les 150.000 que l’economía és capaç d’absorbir.\nEl perfil del comprador que adquireix una habitatge a les ciutats, és del d’una família amb fills i ingressos estables, que busca un pis de tres o quatre habitacions i d’uns 110-140 metres quadrats. En la majoria dels casos, si es tracta d’un inversor, sol adquirir una habitatge de 2-3 habitacions.\nL’arrendatari mitjà és un jove, sense família, que no pot afrontar el pagament d’una hipoteca sigui per la falta de feina o bé perquè la cultura d’arrendament s’està expandint entre les generacions de joves.\nAquests compradors, però sobretot la gent que lloga aquests habitatges, es fixa més freqüentment amb la rodalia de la habitatge en relació amb la distància existent amb el lloc de treball.\nEl perfil de les persones que adquireixen un habitatge a alguna zona costanera, normalment són inversors estrangers, del que el 15% del mercat total de compra venda de habitatges a Espanya està protagonitzat majoritàriament per ciutadans de fora del país. Destacant la dada registrada a Màlaga, on el 30% del total de les ventes prové de ciutadans estrangers.\nRecomanacions a l’hora d’adquirir un habitatge\nPer tant, a l’hora d’elegir un immoble per a invertir, els experts recomanen no deixar-se emportat per oportunitats en què el preu és realment baix. Pot ser que el preu sigui aparentment baix, però probablement sorgiran dificultats a l’hora d’atribuir i obtendré la renta estable.\nAixí a Heritatge Real Estate Barcelona, una consultora especialitzada en la comercialització d’immobles i de gestió patrimonial a Barcelona. Gràcies a la visió global del mercat i l’experiència al sector de més de 15 anys, permet assessorar als clients per a poder aportar a aquests assessorament i opinió per part d’un professional a l’hora de comprar un habitatge per al posterior arrendament.


Portal BioC – Pàgina 2 – Equip de Biologia de Conservació de Plantes vasculars (BioC)\nLes males herbes milloren la biodiversitat i els pol·linitzadors\nSegons que informa el canal 3/24, l’heterogeneïtat i la presència de males herbes té un impacte positiu en la biodiversitat, perquè afavoreix la presència d’insectes pol·linitzadors i d’ocells. És la conclusió principal d’un estudi de la Universitat de Lleida, publicat a la revista “Agriculture, Ecosystems & Environment”.\nInvestigadors del grup de recerca de Malherbologia i Ecologia Vegetal de l’Escola Tècnica Superior d’Enginyeria Agrària (ETSEA) de la UdL han analitzat el percentatge de vegetació natural i l’estructura de les parcel·les a diversos llocs. Han treballat des de zones amb més vegetació natural, amb camps petits i formes irregulars (al Pallars Jussà) fins a paisatges dominats per grans camps amb marges lineals on la vegetació natural és escassa (a la Segarra i la Noguera).\nEls investigadors han pogut observar que als camps de cereal de secà més heterogenis i amb més percentatge de determinades espècies de males herbes hi ha més insectes pol·linitzadors i ocells, i això afavoreix la biodiversitat, com explica Xavier Solé-Senan, l’investigador principal.\nNotícia 11/12/2017 – Canal 3/24 (TV3)\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el desembre 11, 2017 Categories LatestDeixa un comentari a Les males herbes milloren la biodiversitat i els pol·linitzadors\nEl CBD aprova les responsabilitats sobre OMGs\nSegons que informa del Conveni sobre Diversitat Biològica (CDB) de Nacions Unides, el Protocol complementari sobre responsabilitat i compensació de Nagoya-Kuala Lumpur entrarà en vigor el 5 de març 2018, després de l’aprovació provisional (en terminologia de l’ONU “dipòsit de l’instrument de acceptació” per part de Japó) el proppassat 5/12/2017.\nAdoptat com a “acord complementari al Protocol de Cartagena sobre Bioseguretat”, aquest protocol suplementari pretén contribuir a la conservació i l’ús sostenible de la biodiversitat aportant normes i procediments internacionals en matèria de responsabilitat i reparacions relacionades amb els organismes modificats. La resposta requereix que s’han de prendre mesures en cas de dany derivat d’organismes vius modificats , o de “probabilitat suficient” que hi haurà danys si no es prenen mesures de resposta oportunes. Així mateix el Protocol complementari també inclou provisions en relació a la responsabilitat civil. L’estat espanyol figura entre els signants del protocol.\nNota de premsa 6/12/2017 – Web del CBD\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el desembre 10, 2017 Categories LatestDeixa un comentari a El CBD aprova les responsabilitats sobre OMGs\nL’escalfament del mar indueix la floració de Posidonia\nNotícia 5/12/2017 – Web UB\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el desembre 5, 2017 Categories LatestDeixa un comentari a L’escalfament del mar indueix la floració de Posidonia\nAvui s’han presentat al coordinador del Banc de Dades de Biodiversitat de Catalunya (BDBC), Dr. Xavier Font, les dades corresponents a 2017 per als mòduls de diversitat genètica CromoCat i GenoCat.\nEl treball ha consistit en la captura de dades durant 2017 per a ser introduïdes a l’apartat de flora del BDBC i hi han participat el membres del BioC Joan Simon, Cèsar Blanché, amb la col·laboració del becari Sergi Casanova, sota la direcció de Joan Simon.\nEnguany s’han aportat 1136 nous registres de CromoCat (nombres cromosòmics) i 462 de GenoCat (diversitat genètica molecular), incloent-hi dades genètiques i registes bibliogràfics. El total de registres acumulats als mòduls a data d’avui és de gairebé 80.000 registres (79.845: 58.457 registres a CromoCat i 21.388 a GenoCat).\nBanc de Dades de Biodiversitat de Catalunya (BDBC) – enllaç\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el novembre 30, 2017 Categories Notícies BIOCDeixa un comentari a Dades genètiques 2017, al BDBC\nJordi López, durant la seva participació al Seminari IBB (Foto C. Blanché)\nAquest matí ha tingut lloc a l’Institut Botànic de Barcelona el seminari Radiacions alpines de tipus insular a l’Àsia: primers resultats en el gènere Saussurea i ecos de l’ expedició al seu centre de distribució, las muntanyes Hengduan, a càrrec d’Alfonso Susanna, i dels nostres companys del BioC, Sergi Massó i Jordi López-Pujol.\nDurant la sessió s’ha presentat el projecte de recerca internacional d’estudi de les radiacions de tipus alpí a la tribu de les Cardueae (Compositae), basat en l’ús de la tecnologia NGS (New Generation Sequences), que permet una altíssima resolució en les filogènies (més de 1.000 gens analitzats) i que des d’ara es troba disponible a l’Institut Botànic de Barcelona. El projecte inclou investigadors d’institucions de la Xina, Finlàndia, França, Iran, Japó, Corea, Rússia així com d’institucions espanyoles i també catalanes (UAB, Institut Botànic). Les primeres proves pilot han donat uns resultats molt esperançadors perquè han millorat moltíssim les resolucions de les filogènies anteriors.\nTambé s’han presentat les característiques del territori on s’ha de dur a terme l’estudi: les muntanyes de Hengduan, com a centre de diversitat del gènere Saussurea (s’hi inclou la que possiblement és l’espècie que colonitza hàbitats de més altitud, S. medusa, per damunt dels 6.000 m). Es tracta de l’extrem occidental de les altes muntanyes xineses, amb una extensió de c. 500.000 km2(equivalent a l’estat espanyol) i una elevació mitjana de 4.000 m s.m., molt inaccessible i que fa del mostratge en sí mateix una dificultat de gran magnitud.\nFinalment, s’ha destacat l’interès en conservació del territori: un dels hotspots de biodiversitat del planeta, amb mes de 12.000 espècies de flora, 3.500 de les quals en són endèmiques (29,2 %) i una concentració extraordinària de gimnospermes (20 espècies endèmiques del territori). Però, a més, és una zona sota amenaces de tota mena, amb espècies críticament amenaçades, com ara Acer yangbiense (CR, només 5 individus romanents) o Pinus squamata (CR, només 32 individus) i amb les poques zones protegides sotemeses a una fortíssima pressió: el Parc Nacional de Jiuzhaigou, amb més de 5 milions de visitants a l’any pateix una excessiva sobrefreqüentació que amenaça els seus valors naturals.\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el novembre 28, 2017 Categories Notícies BIOCDeixa un comentari a Jordi López i Sergi Massó, al seminari IBB\nReconeixement a les bases de dades del BioC\nLa prestigiosa revista Plant Systematics and Evoution acaba de publicar la presentació d’una nova base de dades cromosòmica, en aquest cas, de la flora de l’Alemanya. (Paule et al., 2017). D’entre els models estudiats com a referència prèvia a la construcció de la nova base de dades relacional figuren les produccions del BioC de CromoCat i DCDB (Delphinieae Chromosome Database).\nEl projecte “Chromosome numbers of the Flora of Germany” (títol bilingüe, també en en anglès, amb intenció clara de servei internacional) es descriu a Paule et al (2017) i és disponible a http://plantchromosomes.senckenberg.de/ [accés 23/11/2017]. Finançat per una agència estatal (Deutsche Forschungsgemeinschaft (DFG)), és dut a terme per un consorci d’institucions de recerca del SGN (Senckenberg Gesellschaft für Naturforschung) que agrupa sis instituts de recerca i tres museus d’Alemanya); el nucli del l’equip del banc de dades cromosòmiques és format pel Departament de Botànica i Evolució Molecular, a Senckenberg Frankfurt, Departament de Botànica a Senckenberg Görlitz i el Data and Modelling Centre al Senckenberg BiK-F Frankfurt. Ha estat construït sobre les darreres versions del programari de PostgreSQL/GIS, DaDaBIK, GeoServer i OpenLayers.\nEl llançament del projecte s’acaba de presentar enguany (Paule et al., 2017) amb més de 12.000 registres de 1748 espècies de 858 fonts bibliogràfiques. Tot i que el conjunt de la flora alemanya és força més pobre en espècies que la flora catalana, contràriament, la tradició i l’esforç d’estudi cromosòmic de la flora és molt superior.\nPaule J, Gregor T, Schmidt M, Gerstner E-M, Dersch G, Dressler S, Wesche K, Zizka G 2017. Chromosome numbers of the flora of Germany – a new online database of georeferenced chromosome counts and flow cytometric ploidy estimates. Plant Systematics and Evolution 303(8):1123-1129, doi:10.1007/s00606-016-1362-y (enllaç a l’article)\nBosch M, Simon J, López J-Pujol, Blanché C (2016) DCDB: an updated on-line database of chromosome numbers of tribe Delphinieae (Ranunculaceae). Enllac a: http://hdl.handle.net.sire.ub.edu/2445/98702\nSimon J, Margelí M, Blanché C (2001) CROMOCAT: the chromosome database of the catalan Countries. Bocconea 13:281–297 Google Scholar\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el novembre 24, 2017 Categories Notícies BIOCDeixa un comentari a Reconeixement a les bases de dades del BioC\nEl BioC, a la Trobada d’Estudiosos de St. Llorenç\nEls dies 21 i 22 de novembre ha tingut lloc a Castellar del Vallès la IX edició de la Trobada d’Estudiosos de Sant Llorenç del Munt i l’Obac en la que hi han participat prop d’un centenar d’amants de la natura, els paisatges i de la cultura, així com d’investigadors i estudiosos de temes d’història, ecologia, flora, educació i gestió ambiental d’aquest parc natural, gestionat per la Diputació de Barcelona.\nEn el decurs de les sessions, el BioC ha estat representat per dues comunicacions orals, presentades per Maria Bosch, on s’han donat a conèixer els resultats dels estudis de seguiment de Delphinium bolosii que es fan al Parc des de 2014.\nMaria Bosch durant la sessió de Flora de la IX Trobada celebrada a Castellar del Vallès (Foto J. Simon)\nLes comunicacions presentades han estat:\nMaria Bosch, Antoni Mampel, Iseta Bachs, Anna Rovira, Julià Molero, Jordi López-Pujol, Sergi Massó, Joan Simon i Cèsar Blanché Seguiment demogràfic i verificació de la variabilitat cromosòmica de l’esperó de Bolòs (Delphinium bolosii) al Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac\nPol·linització i reproducció de l’esperó de Bolòs (Delphinium bolosii) al Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l’Obac\nNotícia 21/11/2017 – Web de la Diputació de Barcelona\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el novembre 22, 2017 Categories Notícies BIOCDeixa un comentari a El BioC, a la Trobada d’Estudiosos de St. Llorenç\nNoves estratègies de gestió de la biodiversitat\nLa recent aprovació de l’Estratègia del Patrimoni Natural i la Biodiversitat de Catalunya per part de la Generalitat de Catalunya ha motivat dedicar la jornada anual de l’IRBio a la conservació i la gestió de la biodiversitat. Aquesta IV edició tindrà lloc el proper dia 11 de desembre sota el títol Noves estratègies en la gestió i conservació de la biodiversitat en el context del canvi global.\nEls criteris de conservació i de gestió d’espècies, hàbitats i ecosistemes, la restauració ecològica, l’efectivitat de les accions en relació a la seva intensitat i durada, l’escala espacial i temporal dels organismes i dels processos que es pretén conservar i gestionar i el paper de la matriu són, entre altres, alguns dels aspectes més rellevants que es pretén discutir durant la jornada. La primera part de la Jornada pretén contextualitzar la problemàtica de la conservació i la gestió de la biodiversitat de la mà d’investigadors de prestigi, i mostrar les activitats de diversos grups de recerca de l’IRBio que treballen en sistemes terrestres i marins sotmesos a un fort impacte humà. La segona part permetrà conèixer les prioritats de l’acció de la Generalitat de Catalunya per conservar la natura i frenar la pèrdua de biodiversitat, i debatre amb investigadors i tècnics sobre els instruments necessaris per harmonitzar l’activitat humana i la conservació de la natura a Catalunya.\nData: 11 de desembre del 2017\nHora: 9:30- 17:30h\nLloc: Aula Magna, Facultat Biologia. UB\nInscripció gratuïta (es poden presentar pòsters) i programa – Enllaç IRBio\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el novembre 20, 2017 Categories LatestDeixa un comentari a Noves estratègies de gestió de la biodiversitat\nHomenatge a Pere Montserrat a Osca\nEl proper dia 27 de novembre tindrà lloc a Osca un acte d’homenatge a Pere Montserrat, traspassat el passat mes de febrer.\nIntervindran en l’acte Miguel Gracia, President de la Diputació d’Osca, Yolanda Pueyo, directora de l’Instituto Pirenaico de Ecología (CSIC), Pilar Catalán, directora del Área de Ciencias Naturales del Instituto de Estudios Altoaragoneses, així com un dels fills de P. Montserrat i es projectarà un documental sobre l’homenatjat.\nLa conferència de l’acte duu per títol Pedro Montserrat, un ecólogo dedicado a los Pirineos, i anirà a càrrec de Francisco García Novo, catedràtic d’Ecologia de la Universidad de Sevilla.\nLloc i hora de celebració\nInstituto de Estudios Altoaragoneses – (Salón de actos de la Diputación Provincial de Huesca, C/ Porches de Galicia 2) Osca\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el novembre 16, 2017 gener 26, 2018 Categories LatestDeixa un comentari a Homenatge a Pere Montserrat a Osca\nEs jubila Ana Rovira\nAna Rovira durant els treballs de censos de pol·linitzadors d’Aquilegia vulgaris, al Parc Natural dels Ports. Maig de 2006. (Fotografia: M. Bosch)\nLa nostra companya del BioC, Ana M. Rovira es jubila avui com a professora universitària, en haver complert l’edat reglamentària.\nAna M. Rovira i López és llicenciada en Ciències Químiques i llicenciada i doctora en Farmàcia i, fins ara, ha desenvolupat el càrrec de Professora Titular d’Universitat al Laboratori de Botànica de la Facultat de Farmàcia. A més de la docència universitària, en la qual ha participat en el grup consolidat d’innovació GIBAF, l’activitat de recerca d’A. Rovira s’ha centrat en tres línies principals: a) flora i vegetació de la Mediterrània Occidental (amb una incidència especial en les comarques catalanes del sud, on va dur a terme la seva tesi doctoral); b) Sistemàtica i filogènia de flora vascular (principalment euforbiàcies i ranunculàcies) i c) Biologia de la Conservació (biologia poblacional i de la reproducció d’espècies amenaçades).\nTot i la nova situació administrativa, la Dra. A. Rovira seguirà col·laborant en l’activitat del BioC, sense anar més lluny, la setmana vinent, participant en la presentació dels resultats del seguiment de Delphinium bolosii a la IX Trobada d’Estudiosos de Sant Llorenç del Munt i l’Obac\nFelicitats en la nova etapa!\nAutor Cèsar BlanchéPublicat el novembre 14, 2017 Categories Notícies BIOCDeixa un comentari a Es jubila Ana Rovira\nPàgina anterior Pàgina 1 Pàgina 2 Pàgina 3 … Pàgina 107 Pàgina següent


Una producció de La Temeraria\nSaturnino és un personatge excèntric, tendre, poètic, espavilat i molt orgullós del seu treball. Té una sola i única missió en el seu cap, presentar al públic la seua nova creació: l’Orgatong. Què és un Orgatong? Un orgue fet amb tubs que Saturnino fa sonar amb unes xancletes de platja. I per arribar a realitzar el seu objectiu es farà passar per un gran director d’orquestra. Com a bon director d’orquestra intenta ser correcte, precís i molt respectuós amb els protocols. Saturnino intentarà no perdre mai els papers i mantenir la calma en tot moment, però una invitada sorpresa, una mosca, l’impedeix de fer la presentació de l’Orgatong com ell hi havia previst. Tot un viatge d’emocions alimentat per la música de l’Orgatong, la passió per mostrar la seua nova creació i les estratagemes per fer fora la mosca i mantenir el seu objectiu en tot moment.\nInterpretació: Hèctor Salvador Vicente\nCol·laboradora en la creació: Justine Ruchat\nVestuari: Verónica Segovia\nConstrucció Orgatong: Hèctor Salvador Vicente\nConsell tècnic: Tuix & Ross\nDisseny gràfic: Daniel Fustier, Hèctor Salvador Vicente\nDirecció: Hèctor Salvador Vicente\nLa Temerària és una nounada companyia de carrer creat per Hèctor Salvador Vicente per a poder dur a terme els seus projectes més personals.\nLa línia artística de la Temerària ve marcada per un teatre gestual, senzill i popular utilitzant l'humor com a mitjà per a expressar els temes que interessen a la companyia.\nEmprèn el camí del teatre de carrer amb l'objectiu de buscar el contacte directe amb el publico i per a portar la cultura a l'espai públic i al nostre quotidià, llocs al nostre entendre, on mes es necessita la presència cultural.\nLa companyia, a part d'actuar en festivals de teatre de carrer i esdeveniments de grans ciutats, s'interessa a actuar en pobles i mitjans rurals, llocs on habitualment no hi ha actes culturals però on sempre existeix un publico curiós a descobrir.


Reflexions Joan A. Forès: 04/07/2017. Josep M. Solé i Sabaté. Industrials i burgesos. Vicens havia estat cofundador del Cercle d’Economia. Han passat els anys i els aleshores llebrers del Cercle viuen en una dinàmica empresarial més complexa. Hom pot dir que els qui s’han fet a si mateixos són “industrials” mentre els qui han continuat, en projecció o en disminució l’empresa familiar, són “burgesos”. No és incompatible ser industrial i burgès, però sí que ho és ser burgès d’ahir en el món industrial o comercial d’avui. Per això els burgesos, no industrials, necessiten protecció, dreta radical, incultura. Molt més del que hom pensa.\n04/07/2017. Josep M. Solé i Sabaté. Industrials i burgesos. Vicens havia estat cofundador del Cercle d’Economia. Han passat els anys i els aleshores llebrers del Cercle viuen en una dinàmica empresarial més complexa. Hom pot dir que els qui s’han fet a si mateixos són “industrials” mentre els qui han continuat, en projecció o en disminució l’empresa familiar, són “burgesos”. No és incompatible ser industrial i burgès, però sí que ho és ser burgès d’ahir en el món industrial o comercial d’avui. Per això els burgesos, no industrials, necessiten protecció, dreta radical, incultura. Molt més del que hom pensa.\nAvui l’historiador Solé i Sabaté a consequència de la conferència a Sitges del dia anterior amb el triswt capteniment dels industrials catalans i les seves genuflexions a l'"amito Melitón" o sigui el Rajoy reflexiona sobre el llibre gairebé pòstum de Vicens i Vives Industrials i polítics i en fa un joc de paraules amb el títol de l’article Industrials i burgesos. El llibre d’en Vicens jo l’havia comprat el 1961 quan estudiava Enginyeria Industrial i em començava a interessar en la política catalana. En aquella època jo pertanyia al Front Nacional de Catalunya (FNC) i a l’Escola d’Enginyers m’havia responsabilitzat dels Cursets de Català, tasca que el Front feia per totes les Universitats del país. Els Cursets de Català a Enginyers varen funcionar 3 anys (fins que em vaig llicenciar). Després va continuar però de forma més irregular. El llibre d’en Vicens que compara els industrials i polítics catalans del segle XIX m’havia interessat, l’havia llegit i l’havia anotat.\nUn parell de paràgrafs donen el to de la reflexió. En Solé i Sabaté després d’explicar que en Vicens havia estat cofundador del Cercle d’Economia explica:\nHan passat els anys i els aleshores llebrers del Cercle viuen en una dinàmica empresarial més complexa. Hom pot dir que els qui s’han fet a si mateixos són industrials mentre els qui han continuat, en projecció o en disminució l’empresa familiar, són burgesos.\nNo és incompatible ser industrial i burgès, però sí que ho és ser burgès d’ahir en el món industrial o comercial d’avui.\nPer això els burgesos, no industrials, necessiten protecció, dreta radical, incultura. Molt més del que hom pensa.\nIndustrials i burgesos\nJosep M. Solé i Sabaté - Catedràtic D’història Contemporània a La UAB\n“Els quadres del Cercle d’Economia haurien de rellegir Vicens Vives, per poder ser industrials del segle XXI\nVicens Vives (1910-1960), en escriure el 1958 Industrials i polítics (segle XIX) marcava un camí d’interpretació i reflexió a la societat catalana que era força útil i escaient als empresaris catalans en aquella etapa franquista.\nEls venia a dir per enèsima vegada que no s’equivoquessin en l’orientació econòmica i política. Havien d’estar oberts a Espanya, però molt més a Europa, i més enllà al món. Una proposta molt anterior a la globalització. Els venia a dir, amb projecció històrica, que superat la por dels anys de la revolució del 1936 i la cruel post-guerra civil amb una autarquia erma, no podien ser presoners de l’economia espanyola ordenada des de Madrid. Els tocava seguir la via marcada dels seus predecessors quan havien fet al segle XIX de Catalunya “la fàbrica d’Espanya”.\nHome possibilista, com deia Josep Termes, feia equilibris ideològics col·laborant amb Destino, apadrinant els empresaris més moderns, fins a ser un dels impulsors clau del Cercle d’Economia, aleshores obligadament Círculo.\nNo és incompatible ser industrial i burgès, però sí que ho és ser burgès d’ahir en el món industrial o comercial d’avui. Per això els burgesos, no industrials, necessiten protecció, dreta radical, incultura. Molt més del que hom pensa.\nEls industrials veuen amb normalitat la revolució democràtica catalana. A Catalunya, fins i tot amb il·lusió, són còmplices, a més, de la petita i mitjana empresa. A les universitats d’arreu del món troben ben lògic el fet, encara més en saber que l’Estat espanyol va rifar l’Estatut votat pel poble de Catalunya l’any 2006, per a més inri aprovat a les Corts Espanyoles, invocant fins i tot la força –ergo, violència– per tallar el dret a decidir el nostre futur.\nEls burgesos de l’ahir són porucs, no palpiten a l’uníson de la societat, viuen distanciats de la modernitat. Voldria veure la cara dels burgesos del modernisme i el noucentisme, malgrat el respecte que tenien al moviment obrer anarcosindicalista majoritari, en veure com a líder de la dreta espanyola a Catalunya un bocamoll –per cert, d’origen treballador– que quan no insulta amenaça, de qui es tenen imatges intentant repel·lir a bufetades i cops de puny manifestants cridaners.\nEls burgesos d’ahir de l’entorn del Cercle d’Economia no són els veritables representants de l’economia catalana; ho són els creadors de riquesa i promotors econòmics que sí que escolten el país, que no fan el buit al president de la Generalitat i no són tan soques per no recordar la llengua del país. Parlen idiomes i viatgen per feina, no són uns titelles del president de torn espanyol. Menys encara després de la llagoteria oferta a gent com Aznar o Zapatero. O Rajoy, que res va oferir, que res va proposar.\nPer això alguns dels dirigents del Cercle que van intentar un boicot a Puigdemont, per maldestres o malintencionats, van haver d’empassar-se l’equidistància dels empresaris catalans vers Rajoy i el seu intent fracassat de treure’n un compromís moral contra el referèndum.\nEn un punt va ser clar el president del Cercle d’Economia, en dir que és “un conflicte de naturalesa política”. Si ho creuen així els dirigents del Cercle la resposta és clara. Cal reclamar política, i aquesta es fa des dels vots. Des de les urnes.\nL’EMPREMTA dels darrers presidents es nota. En plena crisi van ser-ho Josep Piqué i després Antón Costas. Els empresaris que són al Cercle no volen ser desorientats per l’erràtica actitud política i de poc compromís de la institució.\nPuigdemont va fer un discurs culte i de futur; Oriol Junqueras va aportar dades d’una economia catalana que navega ferma amb vent de popa, tot esquivant tempestes polítiques i corsaris econòmics, calmant els ànims de maldestres directius.\nEls quadres del Cercle d’Economia haurien de rellegir Vicens Vives, per poder ser industrials del segle XXI.\nJosep M. Solé i Sabaté\nPublicat per Joan A. Forès a 1:38


Contra la por al present, esperança en la utopia - Debats pel Demà\nPublicada en julio 6, 2020 julio 7, 2020 Por Contra el diluvio\nPublicada en Articles, Moviments socials, PolíticaEtiquetado en canvi climàtic, pandèmia, tecnoutopisme, utopia\nAbans que res. És complicat parlar d’esperança a la meitat de l’actual pandèmia mundial. Les notícies, tant les referents a malalts i morts com a persones que han perdut la feina, són dramàtiques. Aquest text va sorgir abans de la declaració de la pandèmia, al voltant del seminari d’ecologia política Tiempo que ganar, i va ser finalitzat el dia que, aparentment, es va assolir el pic de contagis a Espanya. Creiem que pot ser útil: encara que parteixi del canvi climàtic, que tan sols fa quatre mesos era la major amenaça existencial a què ens enfrontàvem, les nostres propostes van dirigides, en última instància, a la superació del mode de producció capitalista, que està en l’origen de la crisi ecològica i social de la qual el canvi climàtic i el coronavirus són, almenys en part, manifestacions paral·leles.\nA Europa, i en concret a Espanya, el debat entre el gran públic sobre com d’ambiciosos i agressius hem de ser en la lluita contra el canvi climàtic s’ha obert molt recentment. Tot i que porti uns anys de retard respecte als Estats Units, la veritat és que no parteix del mateix lloc del qual va partir allà: la gran majoria de la Societat entén que el canvi climàtic és una realitat, i que la seva causa és l’emissió de cada vegada majors quantitats de diòxid de carboni i altres gasos d’efecte hivernacle a l’atmosfera com a conseqüència de l’activitat humana. Per tant, en general, l’enemic al qual ens hem d’enfrontar no és un que defèn que aquests són cicles naturals, ni que qüestiona les mesures de temperatura dels satèl·lits, ni la relació entre la concentració de CO2 i l’augment de temperatura. Els enemics són altres, més subtils: aquells que sorgeixen dels desequilibris exagerats entre l’esperança i la por, ja sigui en un sentit o en un altre. Quan aquests desequilibris són molt grans, quan l’esperança és molt més gran que la por o la por molt més gran que l’esperança, la incertesa desapareix i el futur sembla clar. I com que sembla clar, la conclusió evident és que no necessitem, o no podem, actuar de cap forma en el present per alterar aquest futur.\nAquests enemics prenen principalment dues formes. La primera sorgeix quan la por és molt més gran que l’esperança. Fa dècades que el consens científic avisa de la perillosa relació entre l’augment desmesurat de gasos d’efecte hivernacle i l’augment de la temperatura global; les conseqüències nefastes per a la vida en el planeta tal i com la coneixem són de sobra conegudes, i ha deixat de ser un tema d’un futur indeterminat: estem vivint ja les seves conseqüències. No obstant això, no sembla que hàgim variat gaire el rumb. Al contrari: cada any emetem més quantitat de gasos d’efecte hivernacle a l’atmosfera; se segueixen buscant jaciments petrolífers per explotar quan es gastin les reserves actuals (reserves que, de cremar-se, ens portarien irremeiablement cap a un augment de 4º C); la gent diu que això és un tema que li preocupa, però no sembla estar actuant de manera contundent. Davant d’això, hi ha qui conclou que ens dirigim de forma inevitable cap al col·lapse civilitzatori i cap a la desaparició de bona part de la vida a la Terra. Ja és massa tard. Hem travessat massa punts d’inflexió, el sistema té massa inèrcia, no hi ha recursos suficients per canviar de forma apreciable el futur. Entre aquests, hi ha qui es lamenta que no hàgim pogut fer-ho millor i hi ha qui abraça el cinisme nihilista segons el qual aquestes són bones notícies per al planeta, ja que la humanitat és un virus i la seva extinció seria una bona notícia a nivell còsmic. Aquest cinisme és, per suposat, el de qui sap que no serà ell ni els seus estimats els qui morin de fam per la pèrdua de línies de subministrament, els qui tinguin que malviure sense accés a aigua potable o els qui contraguin malària; és el cinisme de qui creu que sobra gent al planeta, però no ell en concret: gent més marró, més pobra.\nIndependentment de l’aproximació més o menys mesquina a aquesta manera de veure el futur, la conclusió és la mateixa: no hi ha res a fer a dia d’avui. El moment d’actuar, si és que alguna vegada va ser possible, ja ha passat. Estem en un vaixell que s’esfondra irremeiablement: les úniques opcions són intentar trobar un lloc a la balsa o donar-se un últim afartament de menjar mentre l’orquestra segueix tocant i esperem que l’aigua ens cobreixi.\nL’altra forma que pren el gran enemic al qual ens enfrontem de cara a articular un moviment per un món més just és la que sorgeix en el cas contrari: quan l’esperança és molt més gran que la por i la incertesa desapareix per convertir-se en optimisme indestructible. Sí, ens pinten el canvi climàtic com la gran crisi civilitzatòria, però també ens van dir que el forat de la capa d’ozó ens mataria. La veritat és que sembla que hi ha certa tendència a crear alarma, i al final sempre ens en sortim. Si el problema són les emissions de gasos d’efecte hivernacle, doncs ens comprem un Tesla i posem unes quantes plaques solars als sostres de les cases. A una mala, podem arruixar l’atmosfera amb sulfur per tal de modificar l’albedo del planeta i baixar les temperatures. Sigui com sigui, ha d’existir una solució tecnològica: energies verdes, cultius resistents a sequeres, geoenginyeria o, arribat el moment, terraformar altres planetes. Aquesta visió serveix per reconfortar tant els amants de l’statu quo, que troben consol en la creença que no hi ha necessitat de canviar el sistema radicalment perquè Elon Musk ens salvarà, com persones progressistes que, immerses en l’època en què, en paraules d’Engels, “després de la nostra victòria, la naturalesa es pren la seva venjança”, necessiten creure que una victòria definitiva és possible: al cap i a la fi, la tecnologia ha evolucionat tant que no sembla desgavellat que sigui una qüestió de temps que avancem cap a una societat post-treball, en què les intel·ligències artificials i els robots, impulsats per energies verdes, ens permetin emancipar-nos completament, potser inclús del clima.\nAltra vegada, la conclusió subjacent a tots els sabors del tecnoutopisme és la mateixa que en el cas del derrotisme: no hi ha res a fer ara. Aquells qui saben d’aquest tema, els científics, els enginyers, ja s’encarregaran d’això. Al capdavall, no té sentit que l’Era de la Raó acabi en una espiral d’irracionalitat climàtica.\nEl nostre treball és, per tant, caminar la línia, amb sort no gaire fina, que separa ambdós extrems: utilitzar la por com l’espurna inicial i l’esperança com el combustible del motor del canvi. Assenyalar l’enemic, aquells qui es lucren amb aquest sistema i s’asseuen sobre un tron d’ossos i pols, i dir que el seu regne no pot ser etern. No ser derrotistes, però tampoc complaents. No deixar-nos superar per tot el que sabem que està malament. Ser, potser, pessimistes de la intel·ligència, però sobretot optimistes de la voluntat, parafrasejant Gramsci.\nI en això podem comprat amb l’ajuda d’una eina que, després de gaudir d’una gran popularitat en el passat, i malgrat la seva eficàcia provada, ha sigut ignorada durant molt de temps per l’esquerra política. Parlem de la utopia i de la seva capacitat mobilitzadora.\nLa utopia té una història tan llarga, almenys, com la de l’art. Utopies són les pintures de Lascaux, de fa més de quinze mil anys, que mostren un món amb aliments abundants, sense escassetat. Utopia és també el paradís cristià plasmat a la Bíblia, en què els qui el mereixin estaran lliures de tot sofriment. Viure sempre ha sigut complicat i dolorós, i imaginar un futur en què les preocupacions desapareguin, les ferides sanin i la panxa estigui sempre plena ajuda a suportar-ho.\nLa necessitat d’una visió utòpica, un objectiu al qual aspirar, ha estat present en la majoria dels moviments polítics de masses. La rebel·lió camperola de Thomas Müntzer buscava l’establiment del Regne de Déu, encara que pel camí hagués d’enfrontar-se als (i ser destruït pels) Prínceps de la Terra; en la revolució d’octubre de 1917, la societat sense classes es va percebre, per primera vegada, com una cosa que es podia assolir en vida dels revolucionaris. Podria pensar-se que la tangibilitat de la utopia en aquests primers moments va fer més patent i dolorosa la distància entre els (nombrosos i, fins avui, irrepetibles) avanços aconseguits i l’objectiu revolucionari. Però també sembla clar que el contrast entre les miserables vides de serfs del Tsar i la promesa de justícia, benestar i llibertat per tothom va jugar un paper decisiu en la unió de milers i milers per persones en organitzacions socialistes clandestines, primer, i en un moviment obrer capaç d’enfrontar-se a l’imperi rus i vèncer, després.\nCada època i cada grup han tingut, per tant, les seves utopies. I les utopies d’uns són les distopies d’altres. Més aviat al contrari: deia fa poc William Gibson, pare del ciberpunk dels anys vuitanta, que li escrivia gent, enginyers de Silicon Valley en concret, per felicitar-lo per les idees dels seus llibres, ja que els havien inspirat per capficar-se en el món de la tecnologia. El pobre es quedava amb cara d’estúpid, xiuxiuejant a la pantalla del seu ordinador “però aquests eren els dolents”.\nNo només el present és bastant millorable; fa temps que les utopies no estan a l’altura: les distopies es llegeixen com un manual d’instruccions pel mal i la política d’esquerres es limita a intentar controlar els instints més brutals del neoliberalisme. La literatura i l’art reflecteixen això i donen senyals d’un esgotament de la imaginació o, com a mínim, de l’esperança. No ens queden utopies, nai, només anartirantopies.\nAixò ens podria haver valgut en un altre moment, però no ara: amb una (dues!) emergència planetària en marxa i el feixisme global millor posicionat que ningú per tal d’aprofitar-se del sofriment que provocarà, que ja provoca, el canvi climàtic i l’esgotament del model social i civilitzatori existent. Necessitem utopies fortes, ambicioses i, alhora, creïbles. Utopies que de veritat ho siguin per a la majoria, i no les fantasies dirigides a una elit minoritària que ens han fet passar per esperances col·lectives.


BALIQ AUROS - recobriment optimitzat per a eines de roscat per augmentar la fiabilitat del procés i la vida de l'eina « Oerlikon Balzers\nBALIQ AUROSLa solució d'alta gamma per a eines de roscat\nUn recobriment desenvolupat pensant en les aplicacions de roscat i basat en la innovadora tecnologia S3p - és BALIQ® AUROS. Sovint, el roscat és un dels últims passos de la fabricació, i a més a més del material base, la geometria i el disseny del tall, les eines d'alta qualitat i el seu recobriment òptim són essencials.\nCombinant una capa de base AlCrN extremadament resistent al desgast amb una capa superior, es redueix la soldadura entre la superfície de l'eina i la peça de treball. Això produeix menys desgast, minimitza el parell i estabilitza el flux de virutes; per tant, s'obtenen eines més fiables i més potents amb una vida de servei significativament més llarga.\nPropietats de recobriment a mida i superfície del recobriment sense defectes\nResistència al desgast excel·lent\nSolució de recobriment perfecta per a roscat, especialment desenvolupat per a aquests requisits\nRecobriment fi revolucionari amb una adherència excepcional, basat en la tecnologia S3p\nAlta estabilitat i fiabilitat del procés de fabricació, no requereix tractament posterior\nDisseny especial de la capa de recobriment, de base AlCrN\nSense soldadura entre la superfície de l'eina i la peça de treball - això minimitza el parell i augmenta el rendiment de l'eina\nDistribució homogènia del recobriment\nMàxima precisió del tall\nRecobriment de base AlCrN\nAlt nivell de protecció contra el desgast abrasiu\nDisseny del recobriment més enllà de TiN i TiCN, amb diversos materials de recobriment\nEls recobriments universals d'eines permeten una major varietat d'aplicacions de roscat\nMaterial de recobriment Base AlCrTiN\nColor de recobriment or rosat\nRoscat (2.29 MB, PDF-Arxiu)\nMascle de roscar per a acer de baix aliatge (24.51 KB, PDF-Arxiu)\nMascle de roscar per a acer al carboni (24.5 KB, PDF-Arxiu)\nFormació de rosca


Holiday home Nørballevej Blåvand I Blavand Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nConvenientment situat a Billum, Holiday home Nørballevej Blåvand I és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoliday home Nørballevej Blåvand I també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Billum. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aire condicionat, calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent sauna. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Billum, faci de Holiday home Nørballevej Blåvand I la vostra llar.


L'Hospital de Dia de Blanes ha fet prop de 3.700 tractaments en el primer any - Diari de Girona\nL'Hospital de Dia de Blanes ha fet prop de 3.700 tractaments en el primer any\nLa nova instal·lació, a la planta baixa de l'hospital comarcal, ha permès atendre més pacients després que s'incrementés la demanda en gairebé un 20%\n05·07·20 | 23:41\nAquesta setmana es compleix un any des que es va inaugurar el nou Hospital de Dia de l'hospital de Blanes La unitat va passar d'estar dins d'una planta d'hospitalització del segon pis a la planta zero, facilitant l'accés dels pacients i, sobretot, guanyant comoditat tant per als usuaris com també per als professionals. Durant aquest primer any de funcionament s'han fet un total de 3.693 sessions, el 26,2 % han estat tractaments oncològics i el 73,8% tractaments mèdics a 804 pacients -una persona pot rebre més d'un tractament.\nUn dels principals canvis ha estat comptar amb una única sala per tenir un espai comú amb el control d'infermeria a l'interior. Això ha facilitat la tasca dels professionals perquè poden veure i controlar en tot moment els pacients que estan rebent tractament dins del servei. Abans de la reforma i el trasllat, els pacients estaven distribuïts en diferents boxes a la segona planta del centre hospitalari i el personal d'infermeria havia d'anar habitació per habitació per supervisar el tractament a cadascun d'ells.\nD'altra banda, el fet d'estar en un mateix espai ha fet que s'hagin implantat altres iniciatives com posar música durant les sessions per fer l'espai més acollidor i aportar més benestar als pacients, ja que moltes vegades els tractaments que cal administrar-los són llargs i han d'estar algunes hores dins de la unitat.\nTambé ha millorat molt l'accés al servei , ja que el fet que el recurs estigui situat a prop de la porta principal ha permès que l'entrada dels pacients sigui més ràpida i fàcil, sense haver d'agafar l'ascensor o pujar les escales per entrar a la zona d'hospitalització del centre.\nMaria Rams, cap d'infermeria de consultes externes de l'hospital de Blanes que «ha permès un tracte més còmode i pròxim amb els pacients i ens ha facilitat un control més exhaustiu cap a ells», remarca.\nD'altra banda, destaca la importància de tècniques com posar música o adaptar la il·luminació de l'espai a les necessitats de cada pacient.\nL'hospital de dia es va inaugurar el 4 de juliol de l'any passat amb l'objectiu d'atendre més pacients -la majoria dels quals pateix càncer- amb l'augment de punts d'atenció. Les obres per ubicar la nova unitat es van iniciar l'octubre del 2018 i van tenir un cost de 180.000 euros. La remodelació de l'espai va sorgir després que la demanda s'incrementés prop d'un 20%.\n3 Variant òmicron: les últimes mesures al món contra la nova soca\n4 Renfe incorpora demà una freqüència d'AVE per sentit entre Figueres i Barcelona\n5 Enllesteixen el projecte de buidatge de les primeres 20.000 tones de residus de l'abocador de Vacamorta\nLa cuinera garrotxina Martina Puigvert, premiada pel Basque Culinary Center\nDDG. SANT SEBASTIÀ\nSant Joan de les Abadesses celebra el centenari de Pere Carrera\nJordi Remolins. Sant Joan de les Abadesses\nEl «mal negoci» de l’Imserso\nPreocupació en el sector pels possibles efectes de les noves restriccions a Europa


30 MITES: LES DONES ESTAN CANSADES D’ESCOLTAR-SE - PUBLICITAT\n30 mites: les dones estan cansades d’escoltar-les\nPrincipal Publicitat 30 mites: les dones estan cansades d’escoltar-les\nAlgú de Reddit va preguntar recentment a les dones\n'Hauríeu de somriure més', 'Per què esteu bojos, esteu menjats?', 'Oh, sou feministes, així que heu d'odiar els homes'. Aparentment, per qualsevol motiu, hi ha qui creu que és completament acceptable dir-ho. aquestes frases ofensives per a les dones. Comprovació de la realitat: no ho és.\nmillor programari per dissenyar volants\nAlgú a Reddit recentment va preguntar dones 'Quin mite sobre les dones és 100% fals i t'enfada quan ho sentes?' i va rebre algunes respostes desconcertants. Resulta que algunes persones no tenen ni idea de com són les dones fins al punt que és ridícul. No són cap mena de superordinadors que són impossibles d’entendre: són només humans normals. Malauradament, no tothom sembla captar aquesta idea.\nFeu un cop d'ull als mites més ridículs i enfurismadors que les dones estan cansades de sentir parlar d'elles mateixes a la galeria següent.\n'Que no necessitem butxaques a la roba friggin'.\n'Que siguis feminista significa que creus que les dones són millors que els homes o que ets un home que odia'.\n'Maleït tot el déu' oH yOu'Re mAd? VOSALTRES VOSTÈ SOBRE EL VOSTRE PERIOD. ' sobretot quan prové d’un noi que s’enfada fàcilment per les coses més ximples i que no pot controlar la seva ràbia '.\nFont: Ombra de nit 3550\n'Un que m'enfada en particular:\nQue jo, una DONA de ciència, sóc intel·lectualment inferior als meus homòlegs. La idea que el meu 'cervell de noia petita' segurament no pot comprendre les complexitats del meu camp és completament infundada.\nSi us plau. La ciència és com un cap! ”\n“Que a tots ens agrada comprar. Vaig odiar les compres '.\n'Crec que la gent no entén per què les línies de bany de les dones són tan llargues, no és perquè siguem vans, és perquè ens hem d'asseure cada vegada que no, i netejar-nos i triga molt més i algunes dones s'han de despullar per fer-ho així, ni tan sols per no mencionar com poden ser els períodes que consumeixen molt de temps '.\nbarrets d'hivern divertits per a dones\n“Que de petites nenes somiàvem amb el nostre futur casament. No totes les dones volen casar-se ni gaudir realment d’assistir a casaments ”.\n'Això perquè no t'agrada una altra dona és només perquè estàs gelós. Escolta, puc odiar una dona per alguna cosa que va fer o va dir i, de cap manera, ser gelosa d'ella. Pot ser que sigui tonta i per què en tindria gelosia? ”\n'Fem pipí amb la vagina'.\n“Que gaudim de ser cridats i ens fa sentir millor amb nosaltres mateixos. De debò, atureu-vos, no ens agrada gens, això només ens fa por a la majoria de nosaltres, sobretot a persones com jo amb TEPT i ansietat social '.\n'Que el meu marit s'encarregui de solucionar la casa. No, s’ha perdut completament amb aquestes coses. Les eines són meves, he pintat totes les parets, he ajardinat el jardí i els parterres de flors, i aquesta graella també és meva. Faig la barbacoa i M’encanta! El meu marit arregla totes les coses electròniques i recull les coses pesades mentre faig comentaris inadequats sobre aquest cul estret. '\ncom fer art amb guix\n'No m'enfada, però sempre em va confondre l'estereotip que les dones tenen por de la sang en general ... Com creus que ens ocupem de tot el mes ??'\n“Que és obligatori per a totes les dones afaitar-se o retallar-se tots els cabells del nostre cos. No obligatori '.\n“Totes les dones són iguals. que a tots ens agraden les mateixes coses. que cada període és el mateix. tots els naixements infantils són iguals. que si una dona diu que els períodes fan mal i una diu que no, una de nosaltres ha de mentir. que si el part d’una dona és fàcil, la resta ha de ser fals o debilitat ”.\n“La baixa de maternitat és bàsicament vacances. Si alguna vegada heu experimentat l’esgotament de portar un fill i els intensos canvis corporals que es produeixen durant i després del part, descobrireu que la baixa de maternitat és necessària per a la recuperació i no són vacances. Proveu de treballar amb una llàgrima de 2n, 3r o 4t grau mentre intenteu tractar amb un bebè que necessita alimentar-se cada 2-3 hores '.\n'Cada vegada que llanço o dic que tinc nàusees, literalment des que tenia 16 anys, el PRIMER a què salta algú és' estàs embarassada? ' Com si ens poguéssim malalts sense que fos perquè estem enderrocats '.\n'Que les tasques domèstiques són responsabilitat nostra'.\n“Que les dones siguin irracionals a causa de les seves hormones. La ironia és que alguns homes presenten excuses per al seu comportament, perquè aparentment la testosterona els fa incapaços de controlar-se '.\nFont: aquarel·les esvaïdes\n'Que volem dir el contrari del que diem'.\nimatges setmana a setmana de pèrdua de pes\n'Que se suposa que només ens agraden les pel·lícules de rom-com. Algú em va dir una vegada que tinc una col·lecció de pel·lícules força masculines, wtf? '\n'Totes les dones volen / necessiten fills'.\n“Sovint em trobo amb la idea que les dones (a diferència dels homes) tenen automàticament aquesta xarxa social en la qual poden confiar per obtenir suport. Noi, voldria que fos així ”.\nFont: el castell del drac\n“Que tot el que fem és atraure homes. Des de portar roba reveladora, fins a maquillar-se a la feina, passar a jocs ... infern, aparentment fins i tot els tipus 'no com altres noies' que s'abstenen i denuncien les coses relacionades amb l'atracció d'homes són acusats de ... fer-ho per atraure homes. Després d’una estona, sembla una gran quantitat de projeccions, ja siguin de dones que estan insegures sobre la seva capacitat fins a la data, o d’homes que interpreten tot el que els atrau com a fet per ells. A més, tot i que crec que tenim una mena de privilegi sobre els homes pel que fa a poder plorar i mostrar les nostres emocions, també sento que les nostres emocions no es prenen tan seriosament. Com va assenyalar un altre comentarista, bàsicament mai se'ls va permetre molestar-se per res i sempre se'ls etiqueta com a bojos / histèrics / irracionals / dramàtics. He vist molta confusió entre homes relacionada amb el concepte de ventilació, és a dir, 'Per què em diríeu el vostre problema si no voleu una solució?' El motiu és que no necessitem una solució, sovint ja sabem de què es tracta. El que necessitem és que ens escoltin, que ens reconfortin i ens diguin que és comprensible per què ens sentim com ho fem, quan la resta del món ens diu que calmar-nos o somriure més '.\n'Que comprarem qualsevol cosa si és rosa. Pistoles roses, grapadores roses, calculadores roses, camuflatge rosa… uf ”.\n'Que les noies femenines siguin mudes, molestes, no sàpiguen quan callar, només pot ser una estada a casa mare. Igual que a mi em pot agradar el rosa, les camises, els vestits i, encara, ser un advocat i tenir trets de personalitat diferents ”.\ngot memes temporada 8 episodi 3\n'Que només podem' mantenir 'els nostres períodes. Sincerament, creieu que encara necessitaríem productes femenins si poguéssim fer-ho? '\n'Estic segur que és el mateix per als homes, però: regal de regals. He tingut tants amics que em pregunten què és el que hauria de tenir la seva mare o germana, perquè també sóc de gènere femení. Ummm, coneixeu-los i doneu-los alguna cosa en funció del que han demanat o realment els agrada? No tots som iguals. No hi ha cap regal genèric femení. Som persones diferents amb gustos i gustos diferents '.\n'Com més sexe tingueu, més afluixarà el vostre p ** sy'.\n'Que si una dona opta al càrrec, totes les dones hauran de votar-la'.\n“Gairebé tot sobre l’endometriosi. S'entén molt malament, la investigació està poc finançada i els terribles tractaments s'utilitzen tot el temps quan no ajuden i empitjoren les coses. És una malaltia debilitadora amagada i odio la difusió de la informació que s’hi difon. Hi ha ajuda i tractaments legítims '.\nDades interessants sobre el número 30\nPersonatges de Star Wars episodi 4\nJoc de trons filmant croàcia\nObridor de porta de garatge amb app\nen un món diferent amb un telèfon intel·ligent temporada 2\nCom fer hologrames en 3D amb el vostre telèfon intel·ligent\n21 Aleshores i ara, fotos d’Austràlia que mostren els immens danys causats pels focs de matolls


Hotel La Salve-Restaurant El Borbollón. Comarca de Torrijos - El turista tranquil\nHotel La Salve-Restaurant El Borbollón, a Torrijos (Toledo) s’ofereix com un recés de tranquil·litat i benestar al mig de la Meseta toledana. El restaurant El Borbollón completa la qualitat de l´oferta. És un punt central per a una innombrable proposta de visites culturals i paisatgístiques.\nHotel La Salve-Restaurant El Borbollón. Torrijos. Comarca de Torrijos. Toledo\nC/ Pablo Neruda, 10. Torrijos. Comarca: Comarca de Torrijos. Província: Toledo. Com. Autònoma: Castilla-La Mancha\nCoordenades: 39°58’46.0″N 4°17’23.8″W. Altitud: 530 msnm. Població: 13.684 habitants (2020)\nMapa de situació del Hotel La Salve (Google maps 2021-11-04)\nL’allotjament: La Salve. Hotel-spa-restaurant\nCastells de Barcience, Caudilla i San Silvestre\nCastell de Maqueda i Maqueda\nEsglésia visigòtica de Santa Maria de Melque\nCastells de Polán i Guadamur\nCastell d’Escalona i Escalona\nHavia d’anar a la zona de Torrijos i buscant a Internet vaig trobar un allotjament que semblava reunir les condicions de qualitat, tranquil·litat i bona restauració que busco a les meves sortides, a la pròpia vila de Torrijos.\nLa Salve, hotel i spa – Restaurant El Borbollón a Torrijos oferien satisfer aquestes condicions. L’elecció va ser excel·lent.\nAl seu voltant s’ofereixen innombrables possibilitats de visita, entre altres circumstàncies per trobar-nos a una terra de castells, així com la proximitat a la ciutat de Toledo, a tan sols 30 quilòmetres.\nL´allotjament: La Salve. Hotel-spa-restaurant\nUna antiga casa de pagès al costat del nucli urbà de Torrijos, a 600 metres de la Plaça d’Espanya, ha estat reconvertida en un modern hotel, inaugurat el 2007.\nFinca La Salve als anys 60\nEl conjunt hoteler es troba situat a l’interior d’un ampli solar urbà, envoltat de jardins i terrasses, així com amb una àmplia piscina.\nL’antic edifici de la finca, on s’ha mantingut un colomar esvelt, acull la recepció, el restaurant i les sales de descans.\nA la part posterior, un modern edifici de dues plantes està destinat a les habitacions i l’spa.\nI al fons, s’han mantingut les construccions restants de l’explotació, reconvertides i adaptades com a espais per acollir activitats diverses.\nLes habitacions de l´hotel ocupen un gran edifici modern blanc d´estil cúbic, de línies simples però funcionals. És obra de Pablo Rivera Martín Rivera i Díaz arquitectura.\nAquest nou edifici ocupa un discret segon pla, amagat darrere de la construcció antiga i dels grans arbres del jardí.\nEl color blanc que uneix totes les construccions del complex, juntament amb la simplicitat de línies dels dos edificis, el tradicional i l’actual, fa que el conjunt assumeixi una eficaç unitat estructural.\nUn ampli porxo semicircular de vidre, que alhora serveix de lloc de relaxació, dona accés a l’interior de l’edifici a través d’una magnífica porta.\nUn cop superat amablement el tràmit d’inscripció, el passadís que uneix els dos edificis em condueix a l’habitació.\nEl paviment de terra cuita de la primitiva edificació dona pas a un paviment suau en endinsar-nos a l’edifici modern, marcant clarament els dos espais.\nEm correspon l’habitació 104 a la planta baixa.\nLa habitació és àmplia i confortable.\nUna àmplia finestra ofereix una magnífica vista sobre el jardí amb vells pins.\nNo podia faltar al Post la perspectiva des de l’exterior de la finestra de l’habitació.\nL’esmorzar se serveix al menjador del restaurant El Borbollón. És un esmorzar continental servit individualment, amb productes de qualitat.\nLa xef del Restaurant El Borbollón, Esmeralda Peña, ens proposa una cuina basada en el mercat amb arrels tradicionals, especialment toledanes. Tradició vista amb una perspectiva de modernitat.\nTots els àpats, tant els de menú com els de carta, van resultar igualment saborosos i exquisits, regats amb vins de la terra.\nDe manera que queda superada excel·lentment aquesta part dels meus requisits d’allotjament.\nEl menjador interior, no gaire gran, és un espai càlid, amb un racó entranyable a l’abric d’una antiga llar.\nEl saló de l’antiga biblioteca familiar ofereix un espai per a trobades i reunions, o per a dinars reservats.\nPer als dies i les nits de calor, un pati interior ofereix un espai tranquil i relaxat.\nPel que fa als llocs comuns de lleure o de descans i, si escau, de vida social, val la pena distingir entre les instal·lacions interiors i el jardí.\nJa el cobert envidriat de l’entrada a l’hotel ofereix a banda i banda de la porta unes confortables àrees de descans.\nA l’interior, en una sala gran en forma de “L”, es posa a disposició dels clients àmbits per al descans, la lectura o la conversa.\nEn un dels costats, una acollidora habitació amb llar de foc aprofitant les antigues instal·lacions de la finca agrícola.\nUs asseguro que el lloc va ser ideal per a una estona de lectura al capvespre llegint la Crónica del Rey Don Pedro I de Julio Longobardo.\nEl jardí que envolta l’hotel és un dels atractius de La Salve.\nA l’hora d’entrar al recinte hoteler, des de l’ampli aparcament, ja es percep el recés de tranquil·litat que ens espera al bell mig de l’ampli jardí.\nRecorrent tranquil·lament el jardí tindrem a la nostra disposició àmplies terrasses de bar, la piscina, una zona boscosa i, el més sorprenent, unes perspectives magnífiques als edificis antic i modern, emmarcats al paisatge enjardinat.\nUna primera terrassa de bar al costat d’una font que aporta la sonoritat de l’aigua.\nPermet disposar d’àmplies terrasses de bar a banda i banda de l’edifici.\nA l’estiu, aquesta terrassa és un lloc ideal per gaudir d’un apetitós sopar; els migdies són molt calorosos.\nHe de dir que anava a l’Hotel La Salve – Restaurant El Borbollón amb grans expectatives, i aquestes es van complir.\nEls successors del senyor Arturo López Rodríguez, ara els seus nets, han sabut recrear una magnífica masia en un esplèndid hotel on s’uneix tradició i modernitat.\nHo hem vist en la combinació d’edificacions de tots dos períodes, perfectament acoblades.\nHo observem també a la seva oferta gastronòmica.\nJo no ho he aprofitat, però cal suposar que l’oferta dels serveis de spa pot culminar una bona estada a La Salve.\nA més, com mostraré a continuació, la seva localització permet fer interessants visites culturals pels voltants. No es pot demanar res més.\nLa comarca de Torrijos, formada per les antigues comarques de El Retamar i de la Vall de l’Alberche, ocupa la part central nord de la província de Toledo.\nAl nord s’entreveuen les estivacions del Sistema Central i al sud les Muntanyes de Toledo, encara que per aquesta part la comarca limita amb el riu Tajo. Cap a llevant s’estén la plana de l’altiplà central.\nResulta un extens terreny ondulat sense pràcticament vegetació arbustiva natural. Els camps de cereal, oliverar i vinya són els que ocupen pràcticament tot el territori, sent la base de la seva activitat agrària, esquitxada per alguns polígons industrials al costat de les poblacions més importants, especialment Torrijos.\nL’altitud d’aquest Meseta, entre els 500 i els 600 msnm al centre de la Península, conforma un clima continental, d’estius càlids i hiverns freds, sense gairebé transició d’estacions, i una pluviositat baixa d’uns 450 litres a l’any.\nÉs un important i històric lloc de pas entre Madrid o Toledo i Extremadura i Lisboa.\nÉs rellevant la presència de castells per tot el territori, especialment de castells dels segles XIX i XV pel procés de senyorialització durant aquests segles, per la qual cosa, més que castells defensius seran castell-palau senyorials i episcopals de diverses dimensions.\nEn aquest apartat de sortides proposo catorze punts de visita.\nPunts de visita proposats (Google maps 2021-11-04)\nEnllaç amb el Post: Torrijos (Toledo)\nComenço per Torrijos (1), capital de la comarca de Torrijos, amb 13.684 habitants (2020).\nEntre altres possibilitats, podem visitar els tres monuments BIC de la localitat: Palau de Pedro I / Convent de les Reverendes Mares Concepcionistes Franciscanes; Església Col·legiata del Santísimo Sacramento i la Capella del Santísimo Cristo de la Sangre i de l’Hospital de la Santísima Trinidad.\nPerò també la modernitat ha trobat el seu camí a la vila.\nCol·legiata de Torrijos\nPalau de Pedro I. Actual Ajuntament\nRecorregut total 45 quilòmetres.\nUna sortida em porta a tres castells-palau, en diferent estat de ruïna, però que mereixen una ruta.\nSon el Castell de Barcience (2) (coordenades: 39°59’22.6″N 4°13’46.4″W), el Castell de Caudilla (3) (coordenades: 40°01’02.1″N 4°18’00.3″W) i el Castell de San Silvestre (4) (coordenades: 40°04’05.4″N 4°18’20.0″W).\nCastell de Barcience\nRuïnes del Castell o de Caudilla\nCastell de San Silvestre\nMaqueda (5) és a 13 quilòmetres.\nAmb 443 habitants (2020), l’històric lloc de Maqueda, on encara hi ha restes àrabs, està dominat pel seu Castell (BIC), perfectament conservat en la seva estructura exterior.\nRestes de la muralla, amb diverses torres, l’església de Santa María de los Alcázares i la picota de justícia són altres Béns d’Interès Cultural.\nCastell de Maqueda\nLa picota, la porta califal i l'Església de Santa María de los Alcázares\nA 16 quilòmetres, La Puebla de Montalbán (6), amb 7.778 habitants a la localitat (2020), al costat del riu Tajo.\nTres BIC destaquen: la Plaça Major; el Palau dels Comtes de Montalbán i la Torre de Sant Miquel.\nTambé es recorda que és el lloc natal de l’escriptor Fernando de Rojas, autor de la famosa La Celestina, amb el Museu La Celestina.\nEsglésia visigòtica de Santa María de Melque\nA 33 quilòmetres. Coordenades: 39°45′03″N 4°22′23″W. Bé d’interès cultural (BIC).\nAïllat al mig del camp, al municipi de San Martín de Montalbán, es localitza l’Església o Ermita de Santa María de Melque (7) amb el Centre d’Interpretació, un dels monuments més importants de la zona.\nÉs un conjunt monàstic visigot perfectament restaurat.\nEsglésia de Santa María de Melque\nM’hauria agradat visitar el Castell de Montalbán (8), situat a 8 quilòmetres de l’Església de Santa María de Melque, a l’altra banda de la carretera, però això no va ser possible.\nÉs un castell de propietat privada, envoltat per una tanca que impedeix l’accés, i no és visible des de l’exterior de la tanca. Només és possible la visita guiada els caps de setmana prèvia sol·licitud (Telèfon 627 56 29 21 o al Facebook “Visites guiades al castell de Montalbán”).\nCastell de Montalbán (Google earth 2021-11-09)\nLa Rinconada del Tajo (9), a 24 quilòmetres, al terme municipal de la Pobla de Montalbán, amb 80 habitants (2020).\nCom en altres ocasions (San Carlos del Valle; Pobles de Colonització del Pla Badajoz) m’he interessat per un dels pobles de colonització, en aquest cas que el franquisme va implantar a la zona, La Rinconada del Tajo.\nPlaça Major de La Rinconada del Tajo\nEnllaç amb el Post: Barrancas de Burujón (Toledo)\nA 15 quilòmetres, als municipis de Burujón, Albarreal de Tajo i La Puebla de Montalbán. Coordenades: 39°52′11″N 4°17′12″W\nEl riu Tajo, erosionant uns terrenys sedimentaris, ha modelat les Barrancas de Burujón (10), un paisatge natural espectacular que mereix una visita.\nRecorregut total 93 quilòmetres.\nDos nous castells senyorials criden la meva atenció a les localitats veïnes de Polán i Guadamur.\nDel castell de Polán (11) (BIC), només se’n conserva dues impressionants torres.\nPer part seva, el Castell de Guadamur (12) (BIC), manté la seva estructura completa, dins d’una propietat privada. (Visita: 925 291 560 – 925 291 301 i al email turismoguadamur@gmail.com)\nCastell-palau de Guadamur\nCastell de Escalona i Escalona\nA 27 quilòmetres direcció nord.\nEscalona o Escalona del Alberche (13), amb 1.817 habitants a la localitat (2020).\nEl més destacat és el castell palau d’Escalona (BIC), un dels més valorats d’aquest període.\nTambé es pot visitar el Convent de les Concepcionistes Franciscanes (BIC).\nEscalona en una imatge de mitjans segle passat, amb el castell-palau sobre el riu Alberche\nCiutat Històrica de Toledo: Conjunt Històric i Ciutat Patrimoni Mundial de la UNESCO\nA 33 quilòmetres a l’est.\nToledo (14), amb 60.323 habitants a la ciutat; 85.811 habitants al municipi (2020). És la capital de la província i ha estat una de les ciutats més importants de la història d’Espanya.\nLa ciutat històrica conserva el perímetre i la morfologia de la ciutat medieval, cosa que es pot comprovar si se l’observa des del Castell de San Servando.\nTé catalogats uns 100 Béns d´Interès Cultural, entre els quals destaquen: la Catedral; l’església de San Juan de los Reyes, l’església de Santo Tomé; la sinagoga de Santa María la Blanca; la Casa i Museo del Greco; les portes de Bisagra i del Sol; els ponts de Alcántara i San Martín o el Castell de San Servando.\nAquest pes de la història, perfectament conservat, li ha valgut la categoria de Ciutat Patrimoni Mundial.\nToledo. Gravat de Antón van den Wyngaerden, segle XVI\nUna sortida de gran interès.\nTot i que, en aparença, la zona no ofereix la màxima atracció turística al competitiu panorama espanyol, una vegada t’hi endinses i la recorres, crec que pot ser un descobriment per a molts viatgers i turistes.\nCom a paisatge podem aprofundir en el paisatge mesetàri, i entrar en contrast amb els seus límits muntanyosos a la cara sud del Sistema Central, o al sorprenent paisatge fluvial que el riu Tajo va oferint en el seu pas erosionant per la plana i en la creació de riberes .\nTambé cal tenir molt present el pes històric, especialment visigòtic, àrab i medieval, i en el paper de la noblesa castellana de l’Edat Moderna.\nA més del valor que per si mateix pot tenir una estada de relax a La Salve–El Borbollón, és un magnífic punt de trobada per descobrir la meseta toledana i la pròpia ciutat de Toledo.


La Castanyada | Àlber Digital\nEl 31 de octubre aquí al nostre poble se celebra la castanyada, no el Halloween. A mi m’agrada més el Halloween però si se celebra la castanyada, que hi farem...\nCada any els nens de 6è es vesteixen de castanyers per repartir castanyes. Aquest any ens tocava a nosaltres i la nostra senyoreta (abans d’una setmana) ens va avisar de que havíem de portar roba de castanyers; jo em vaig quedar molt estranyat perquè no volia morir-me de vergonya per tot el col·legi.\nDesprés d’uns dies ja faltava poquíssim per la castanyada i a l’hora de musica encara estàvem practicant la dansa, i el pitjor de tot era que jo encara no tenia la roba de castanyer!\nJa era el dia de la castanyada i jo finalment vaig aconseguir la roba de castanyer. Al matí vam fer poca classe perquè era festa i a última hora vam mirar la roba de castanyers per a veure si faltava alguna cosa, perquè sinó seria un desastre. Els nens per canviar-nos anàvem a la classe que teníem al davant de la nostra i les nenes a la de 6è. Nosaltres tardàvem molt poc amb vestir-nos però les nenes tardaven una eternitat!\nDesprés de vestir-nos tots vam fer el ruc imitant els homes grans, jo deia que havia d’anar a collir patates i moniatos, portant la mangala com si fos un vellet perquè m’aguantava amb la ella com si em faltes molt poc per caure, i mentre feia el ruc vaig fer una gran relliscada que va fer que em donés un cop de cul contra el terra i us aviso fa molt de mal.\nJa era quasi l’hora de marxar cap a dinar, així que tots el nens amuntegats (som 6 nens i 8 nenes) vam anar a la classe de segon a desvestir-nos i vestir-nos normal.\nJa era la tarda, o sigui l’hora de celebrar la castanyada al col·legi, sí!\nHi havia 2 grups: uns organitzaven les cadires del pati i altres ficaven les castanyes a dins d’una paperina, jo vaig organitzar les cadires i vam tardar mitja hora, la gent ja estava a la porta de la escola el Tomàs, l’Ester i jo portàvem un cartells on hi deia: FAMÍLIES i una fletxeta cap a la dreta (on estaven les cadires). Les famílies anaven entrant i s’asseien. Tots els cursos van ballar i quan estaven a punt d’acabar els balls vam pujar, ens vam vestir i vam repartir castanyes!\nPublicado por Marian Ionuts Ioancea - 11:11


Liberals Escaldes-Engordany denuncia la lentitud de les obres a 'Vivand' - Liberals d'Andorra\nPer liberals\t El 3 de maig de 2018\nEl Comitè Parroquial de Liberals d’Andorra a Escaldes-Engordany reclama que s’accelerin els treballs a l’avinguda Carlemany que, segons ha pogut comprovar, “avancen molt més lents que els que s’estan realitzant a l’avinguda Meritxell”. De fet, i gràcies a la informació rebuda per part dels ciutadans, s’ha constatat “la diferència d’efectius que una de les empreses adjudicatària dels treballs destina a les obres que es realitzen a Escaldes-Engordany respecte a les que es fa a Andorra la Vella”.\nLa mancança de recursos als treballs d’embelliment de ‘Vivand’ és de tal magnitud que “hi ha dies que no s’hi veu cap treballador ni maquinària a les zones que ja estan en obres i totalment vallades” mentre que com es pot comprovar amb les fotografies que adjuntem, “les empreses destinen els operaris necessaris per acomplir amb els terminis imposats pel Comú d’Andorra la Vella”.\nD’altra banda, des del comitè liberal escaldenc s’insta a la corporació comunal liderada per Trini Marín que “busqui alternatives perquè el subministrament elèctric per la maquinària que desenvolupa els treballs, no requereixi l’ús de generadors amb les consegüents molèsties als veïns tant pel soroll que fan com per les emissions contaminants”. En aquest sentit, des de L’A Escaldes-Engordany “es proposa que s’arribi acords amb els immobles del voltant pel subministrament elèctric o que es pugui fer servir una connexió a l’enllumenat públic”.\nUna altra de les molèsties, sobretot pels comerços, és l’emmagatzematge del material per part de l’empresa concessionària, ja que “en alguns sectors, canonades de plàstic han estat durant dies tapant la visió dels aparadors de les botigues”.\nPer últim, el Comitè de Liberals d’Andorra d’Escaldes-Engordany reclama “als cònsols escaldencs que parlin amb l’empresa concessionària de les obres perquè aquestes es desenvolupin amb la mínima afectació als ciutadans i als comerços de la zona”.\navinguda Carlemanyavinguda Meritxellescaldes-engordanyobresVivand


Es compleixen 20 anys de l’estrena de "Trama" de l’Esbart Egarenc del Social - Canal Terrassa\nAquesta setmana l’espectacle de dansa d’arrel tradicional Trama de l’Esbart Egarenc del Social fa 20 anys. El 10 i 11 de març del 2001 Jordi Comas i Natàlia Trullàs, creadors del muntatge, el portaven al Teatre Alegria per primera vegada. L’Esbart Egarenc del Social ha volgut celebrar aquest aniversari amb algunes iniciatives a les xarxes socials i a l’aparador de la seva entitat.\nDes de la seva estrena, Trama ha estat representada més d’una vintena de vegades. L’any 2016 va guanyar el premi Ateneus en Creació Artística i en els últims anys s’havia convertit en una activitat més de la Fira Modernista a Terrassa amb la seva adaptació al Museu de la Ciència i la Tècnica de Catalunya. L’any 2014 es va representar a la ciutat portuguesa de Guimeraes, a la cloenda de la trobada de l’Associació de Col·lectivitats Europees Tèxtils.\nTrama, creada per Natàlia Trullàs i Jordi Comas l’any 2001, és un reflex de la societat a la Terrassa industrial de principis del segle passat. Després de la iniciativa de l’Ajuntament de Terrassa de recuperar el “modernisme terrassenc” l’Esbart Egarenc va concebre la idea de crear un espectacle de dansa que parlés de la indústria tèxtil a la ciutat. I ho fa a través de 10 balls d’arrel tradicional que mostren realitats diferents d’aquella època.\nTags: butlletiCentre Cultural El SocialEsbart Egarenc del SocialterrassaTrama\nEl coreògraf Junyi Sun s’emmiralla en Bruce Lee en una proposta del cicle Dansa Contemporània


Gocek Rental Villas Gocek Turquia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 128 allotjaments a Gocek.\nHurriyet Mah. Sari Emin Sk. Berry Evleri No.17, Gocek, Gocek, Turquia, 48310 - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Gocek Rental Villas està situat idealment a Gocek; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nGocek Rental Villas també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Gocek. Els clients de l'hotel poden gaudir de recepció 24 hores, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, transport hotel/aeroport, servei de cangur.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, servei de despertador per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com sauna, piscina exterior, spa, massatge, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Gocek, faci de Gocek Rental Villas la vostra llar.\nCal que informeu el Gocek Rental Villas de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nTots els tipus de viatgers (10) Parelles (1) Famílies amb infants petits (5) Famílies amb infants grans (4) Grups (2)\nAllotjaments a Gocek


Acompanyar processos d'aprenentatge Blog d'Artur Parcerisa-Aran: de desembre 2014\nLa nostra vida es nodreix d'experiències noves però també del retrobament periòdic amb vivències que troben el seu ple sentit en el fet que es repeteixen. Les festes nadalenques són una d'elles. La seva repetició anual ens permet esperar-les, uns amb millors expectatives que altres. Amb Nadal tanquem un cicle y potser ens adonem de que, en la majoria d'ocasions, la nostra vida avança de cercle en cercle.\nNi tot el món viu aquestes festes positivament ni, lamentablement, tots les podem gaudir amb igual intensitat. M'agradaria ser capaç de transmetre el meu desig de felicitat als lectors i lectores d'aquest blog. M'agradaria que no fossin paraules buides. M'agradaria que aquest desig fos compartit per moltes persones i que això ens proporcionés energia que conduís a anar construint una societat millor. No és fàcil, però m'agradaria.\nBones festes i a veure si tenim sort amb el proper any.\nL'educació a Finlàndia s'ha convertit en una referència habitual quan es parla de millorar l'educació a Espanya i a Catalunya. Ara sembla ser que aquell país ha decidit abandonar l'ensenyament de la cal·ligrafia tradicional i substituir-la per la cal·ligrafia amb lletra de pal i per l'escriptura amb l'ordinador, tot i que el professorat tindrà potestat per mantenir l'ensenyament de la cal·ligrafia tradicional. El temps escolar és limitat i s'opta per substituir el dedicat a l'aprenentatge de l'escriptura amb lletra lligada per un tipus d'escriptura més fàcil d'aprendre i per l'adequació a uns temps on majoritàriament es fa servir l'ordinador, la tauleta o el mòbil per comunicar-se per escrit.\nLa decisió suposa adaptar-se a una societat en la qual les tecnologies són preeminents però, al meu entendre, escriure a mà proporciona una sensació diferent que fer-ho a màquina (tenint en compte la relació entre pensament i llenguatge això no és anecdòtic) i afavoreix una escriptura més reflexiva, més íntima, menys mecànica. El ritme més lent ens permet fer més propi allò que escrivim, anar-ho construint pas a pas. Evidentment, pels correus i per tasques més o menys burocràtiques l'ordinador suposa un gran avenç. Per a les notes més personals i per observacions i reflexions segueixo fent servir la ploma estilogràfica o el llapis, segons els casos.\nEl debat està servit perquè si alguna cosa es mou en l'educació finesa, quelcom es mourà en els nostres debats educatius.\nPublicat per Artur Parcerisa-Aran a 16:17 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Aprenentatge, Competències


L'organització del Primer Bany de l'Any canvia el format de l'edició de 2021 • Ràdio Capital de l'Empordà\nL’organització del Primer Bany de l’Any canvia el format de l’edició de 2021\nLa propera edició del tradicional i consolidat Primer Bany de l’Any a Sant Feliu de Guíxols canvia de format pel context de pandèmia. El Centre Excursionista Montclar i l’Aquàtic Club Xaloc, organitzadors de l’esdeveniment, s’han vist forçats a prendre la decisió de no celebrar l’acte multitudinari el dia 1 de gener de 2021, com es duu a terme cada any. A canvi, però, proposen una alternativa perquè no es perdi una tradició que porta anys celebrant-se a la població.\nLa proposta consisteix a què cadascú realitzi la primera cabussada a qualsevol platja de Sant Feliu de Guíxols pel seu compte durant el mes de gener de 2021. Des de l’organització s’anima a fer-ho immortalitzant el moment amb una fotografia o vídeo i compartint el material gràfic a les xarxes socials, i tothom que ho faci optarà a un grapat de premis que podeu consultar a la web oficial de l’Aquàtic Club Xaloc.\nEn aquest sentit, David Oliveras, regidor de l’Àrea d’Esports de l’Ajuntament guixolenc, comenta que “el que es fa és una reformulació de l’activitat”. “No es concentra tot el dia 1, sinó que s’esponja en el temps i disposarem de tot el mes de gener per a fer el nostre particular primer bany de l’any”, argumenta el mateix edil. “D’aquesta manera engresquem a la gent perquè continuï celebrant un esdeveniment que ja s’ha convertit en tota una tradició a Sant Feliu de Guíxols”, conclou Oliveras.\nArticle anteriorRosalía a punt d’acabar el seu nou disc\nArticle següentSant Feliu de Guíxols viu la Fira de Nadal aquest cap de setmana amb nova ubicació