Salvem can Ricart?: de febrer 2009\nA Esplugues volen castigar el sentit comú!\nNi pla caufec ni repressió: 10 dies a la Model per insubmís a l'especulació i a les penes-multa:\nEl Jutjat numero 1 d'Esplugues ha decretat l'ingrés a presó durant 10 dies d'un membre de la Plataforma Popular contra el pla Caufec per negar-se a pagar 60 euros per una condemna per desobediència i ser insubmís a l'especulació i a les penes-multa. Si no ingressa voluntàriament, a partir del 9 de març es trobarà en cerca i captura per entrar a La Model a la força.\nJa fa molts anys que diem que la desproporció que significa el megaprojecte urbanístic pla Caufec-Porta BCN és similar a la repressió policial i judicial a la que ens enfrontem les persones crítiques amb aquest urbanisme salvatge. És llavors per això que la desobediència a l'especulació la posem en pràctica també a l'hora de rebre els escarments dels defensors del ciment i el totxo de luxe. Així, ens hem trobat que les persones que hem passat per ridículs o soporífers judicis per desobediència a l'autoritat (i altres faltes, delictes i denúncies) hem mostrat la nostra insubmissió també a les condemnes que se'ns han aplicat.\ninfo d'un diari burgès\nmés info al nostre blog amb algun video\na 28.2.09 Cap comentari:\nCan Ricart un decorat, el Fòrum una òpera bufa i els tribunals una ombra grotesca.\nEl recinte de can Ricart, declarat per la conselleria de cultura bé cultural d’interès nacional (B.C.I.N.), dilluns va ser un perfecte decorat per a filmar una peli de guerra. Les veïnes i veïns esteníem la roba amb vistes al rebombori de soldats i vehicles d’època, càmeres i “girafes” de so, desfilant a les ordres d’una claqueta cinematogràfica.\nFoto detall de Can Ricart per Joan Marca 23 feb 09.\nPerò el decorat no és de cartó-pedra. Les naus en runes que tantes semblances tenen amb un paisatge devastat per la guerra, són molt reals. El lamentable estat en que es troba aquest B.C.I.N. ( màxima qualificació patrimonial de l’actual legislació vigent) dóna idea del veritable interès del conseller Treserras en la preservació del patrimoni cultural de Catalunya. Des de l’associació de veïnes i veïns de can Ricart acusem públicament al conseller de cultura de ser més fantasma que “el espiritu de Ermua”. I parlant de fantasmades, el Fòrum torna a ser notícia: La sindicatura de comptes denuncia irregularitats i emplaça al tribunal de comptes a que actui d’ofici per investigar aquesta empresa municipal que (mentre canviava de nom tres voltes), entre els anys 2001 i 2004, va “remenar” 812’7 milions d’Euros.\nL’ombra de l'espectre d’un escàndol per obres liquidades pel triple del preu licitat i de les compensacions de més de 100.000 Euros (de diners públics) a directius “amics” del tripartit, amenaça de poder prescriure legalment si no espavilen.\nDiuen que més val tard que mai, però qüestions que son “vox populi” com ara els tripijocs econòmics dels responsables de l’ajuntafems, s’haurien d’haver investigat mentre es cometia el presumpte delicte i no 5 anys desprès dels fets. L’assemblea de resistències al Fòrum (A.R.F.) va assenyalar amb el dit aquests trileros de les arques municipals i va topar amb el boicot publicitari dels mitjans de desinformació general. La complicitat periodística amb l’entramat d’amiguismes i corrupteles, va ser tenor i soprano d’aquella òpera bufa representada durant el 2004 en un escenari caríssim per als soferts contribuents.\nI seguint l'estel.la d'aquests escenaris caríssims amb espectacles grotescos, recordem als més de 60 ciutadans sense papers que a dia d’avui es troben tancats entre barrots, complint condemna per “atentar contra los derechos de autor”. Delinqüents per buscar-se la vida venent en el top manta CDs pirates. La conselleria de justícia calcula que cada pres costa uns 60 Euros diaris. En temps de crisi, una amnistia d’aquesta gent ens estalviaria més de 30.000 Euros al mes. La perillositat i l’alarma social de que puguin reincidir en el delicte no pot recaure pas damunt dels “manteros” i sí en els presumptes corruptes que continuen malgovernant-nos impunement.\nDamunt d’aquest decorat, tribunals i jutges escenifiquen un espectacle d’ombres xineses grotesc, que ens recorda massa la fosca caverna platònica. La gent honrada resta perplexa davant la prostitució escandalosa de la justícia, amb els polítics fent de macarres i putejant-nos, per donar plaer a la banca i els constructors immobiliaris.\na 25.2.09 3 comentaris:\nPrespectives d'un amarg futur, amarat de sang, suor i llàgrimes. Dissabte passat en la rua de carnestoltes.\nRua de carnestoltes al Poblenou, foto de Joan Marca.\na 23.2.09 Cap comentari:\nEls rics també saben plorar.\nDoncs sí, sembla ser que alguns (dels fins fa poc milionaris), no gaire acostumats a les penúries econòmiques, estan començant a patir en llurs contes corrents el corcó de la crisi creditícia.\nPrimer ens va sorprendre escoltar que el representant de la patronal escanyola aconsellés obrir un parèntesi dins l'economia de lliure mercat; després l'Enric Duran denunciava la lleugeresa dels controls bancaris a l'hora d'aconseguir prestecs sense cap aval, deixant en evidència als col·legues d'en Botin (que a partir d'ara durà el malnom de "mister corralín" per lo del Banif).\nDarrera d'ell, va arribar l'actuació estel.lar d'en "Robin Hood" Madoff, autèntic mag de les altes finances i especialista en el truc de les desaparicions monetàries (i l'aparició de llàgrimes en alguns ulls com els d'Alícia Coploblitz).\nEstàvem delerosos de contemplar quin seria el següent acte de l'espectacle tragico-còmic que ens oferia la real ficció capitalista i va un empresari del totxo, i atraca sense èxit quatre sucursals bancàries il.luminat pel bandit rebel "El solitario": Això sí que és rinxolar el rinxol i no el que feia el Angel Cristo !!!\nEn aquest context d'apocalipsi especulativa i penitència creditícia, els amos d'una part de can Ricart, la família Ricart, ha renunciat a un títol nobiliari per tal d'evitar el pagament dels tràmits.\nEl tema ens dóna un especial morbo coneixedors de l'enorme il·lusió que tenia en Felipe Ricart, germà de Federico Ricart (marqués de Santa Isabel) d'entrar en la noblesa. Però ja diuen els escanyols que "las cosas de palacio van despacio" i en arribar l'hora de pagar-ne la servitud a hisenda, no han tingut caixa per fer front a la despesa nobiliària.\nDesprés de l'empatx golafre de tant pocavergonya que ara no sap treure el ventre de pena, i la manca de bicarbonat amb que intentar pair tot aquest esclat de tanta bombolla urbanística i d'hipocresia social, comencem a tenir l'estòmag força curtit i no ens agafa pas cap cagarrina davant la mort no accidental del sr. Touriño director del centre internacional de convencions de Barcelona amb seu al barri, concretament al Forum de la incultura.\nVa passar fa uns dies que un presumpte sicari, de bon matí, li va entaforar una bala al clatell que li va rebentar la cara, al carrer de Santaló a Sarrià per motius desconeguts fins ara. Bó i lamentant la pèrdua de qualsevol vida, ens hem de preguntar quina mena de negocis poden dur a "liquidacions comptables" com aquesta ( llogar un bon sicari segons la literatura i el cinema surt per una picossada). Els mossos de quadra tant eficaços a l'hora d'infiltrar-se en els moviments alternatius per a Sauronitzar-los, no s'estan cobrint gens de glòria a l'hora de neutralitzar els "comandos Dixan" de la corrupció barcelonina i amb aquest cas "el crim de Santaló" la feina s'acumula.\nL'alarma social entre el nostre veïnat ressona cada dia amb més decibels, decidits a ofegar els singlots dels ploramiques amb la fresa de la dura realitat en la que a la immensa majoria ens toca sobreviure.\na 17.2.09 Cap comentari:\nDe com el Periódico apunta, de com Narvaez actua.\nLa responsabilitat dels mitjans de comunicació alhora d'elaborar un tipus de notícies que desprès susciten intervencions ràpides per part d'organismes públics és tan evident que ens fa fredar. Ens fa fredar per la reacció quasi immediata d'aquests organismes que actuen a cop de titular i ens fa fredar la manera en que s'expresa el periodista amb segons quins temes tracta.\nSi agafem a tall d'exemple l'edició d'ahir del diari el Periódico, que com ja sabem és un bon transmisor de les idees imperants del poder, el poder sociata i de l'ajuntament de BCN, la sospita es converteix en una evidència quan llegim que en el barri del Poblenou resulta que hi tornen ha haver mercats il.legals; la mateixa mena de mercats que hi van haver en la plaça perduda de les Glòries catalanes i que durant el Forum de la incultura van ser arrasats desprès com no, d'una sèrie d'articles denunciant-los.\nFoto de Sergi Reboredo pel llibre "Barcelona 2004 com a mentida!"\nEl problema no és que hi tornin ha ser, el problema és la tendencionalitat de l'article, amb adjectius totalment criminalitzadors contra unes persones que procuren de sobreviure el més honradament que es pot.\nFrases com "Sòrdides compra-vendes", "activitat marginal", "eradicar-la definitivament", "s'han anat enquistant", "marginal basar d'artefactes... de dubtosa procedència", "aparèixer cap al migdia, com si estiguessin organitzats", "envaeixen l'espai públic", "degraden el barri", "...si estan en situació irregular a Espanya", etc... Frases amb les que el periodista de torn, el periodista mercenari, va ordint el seu article in crescendo, amb la fi de què? d'explicar un fet tan trist com que hi ha moltíssima gent que ha de sobreviure d'aquesta manera, o per senyalar-los amb el dit, com a gent indocumentada, sospitosos, pobres de solemnitat que ocupen els espais, el carrer de tots i hi trafiquen!?\nUna noticia d'aquesta mena nomès és carnassa! I al politiquet de torn li va de meravella de cara a l'opinió aborregadament pública. Nomès farà que netejar el carrer i el seu diariet d'aborregament de masses podrà parlar d'ell i com n'és de receptiu.\nQue els grans mitjans de comunicació siguin tendenciosos és quelcom innat en quan han de respondre servicialment a l'amo que els paga, però que sempre estiguin utilitzant aquells col.lectius més vulnerables, ja sigui per muntar xarxes terroristes inexistents, ja sigui per ostigar\naquells que sembla que viuen "al marge", nomès fa que constatar que el ric sempre s'alimentarà del pobre.\nAl Poblenou amb les aberracions urbanístiques de tota mena, amb els accidents de treballadors sense contracte, amb els incendis provocats a les fàbriques catalogades o l'enderroc il.legal de les mateixes; amb l'especulació que fa fora de casa als fills del barri i el mercadeig i les trames que mouen tans de diners de fer tan de sól lliure... Semblaria que tots els grans mitjans estarien abocats però sorprenentment això no és notícia; el diariet ben venut i amplament sociata de tant en tant es veu obligat a fer algún article sobre alguns d'aquests fets, però llavors es mostra amplament neutral, i és molt professional i parc fins hi tot d'eufemismes.\nLa idea és excitar a la massa omplint planes senceres amb els assentaments de gitanos o sobre el senyor que sobreviu al carrer, o que si es fan festes en naus abandondes, sense cap altre mòbil que el de criminalitzar, negant-se a veure-hi més enllà, ni cercar la font ni l'arrel dels problemes.\nNo és la primera vegada que el regidor del districte actua sota els suggeriments tendenciosos del diariet de torn. Veurem quan de temps dura el nou mercat "il.legal". Veurem fins a quin punt el diariet amenitza amb el poder, poder de porra, escombra i civisme de pacotilla.\na 15.2.09 Cap comentari:\nCops, espentes i la inaguració de la facultat a ca l'Aranyò "per la porta del darrera".\nAhir la tancada simbòlica d'estudiants en lluita contra el pla neoliberal de Bolonya, en el nou campus universitari del Poblenou, va ser reprimida amb violència pels mossos de Saura, que van acudir solícits a la trucada del rector.\nEl sr. Moreso rector de la facultat de\nca l'Aranyò, ha estat incapaç de permetre un acte simbòlic, els estudiants nomès havien previst passar una nit tancats. Tampoc ha estat capaç d'entendre que un desallotjament policial encendria una mica més els ànims dels estudiants de cara a l'inaguració.\nSembla que poc els importa fer les coses una mica bé, i opten per la repressió a la més mínima. Així doncs, l'inaguració amb personatges com el Montilla, l'inefable Hereu i el ex-urbano Narvaez (regidor del districte), entre d'altres, no ha pogut ser tan sumptuosa com es pretenia i ha quedat totalment esbiaixada per la protesta del jovent i alguns veïns.\nLes autoritats de la violència i de l'especulació s'han hagut d'amagar als baixos de la plaça del campus, protegits per una colla de seguretas que no han dubtat en empènyer violentament al grup contestatari. Arraulits allà sota en uns baixos en obres (JUAS!!!), ocults a la vista dels estudiants, han pogut fer una mena de pantomima com a acte inagural.\nPerò sembla que els hi dóna tot igual, és així de PATÈTICA la classe política actual.\nPer cert, que la tele tres, la seva, ja no parla del Poblenou, anomena al barri com a vint-i-dos arrova, com si nomès existis aquest infame logotip (22@), cada vegada que emet alguna notícia referent al nostre Poblenou.\nVIDEO de acn\ncomunicat assemblea UPF Poblenou\na 13.2.09 Cap comentari:\nLa policia de Saura ha desallotjat la tancada estudiantil a ca l'Aranyò.\nLa tancada estudiantil al nou campus de ca l'Aranyò ha estat avortada per la policia; han desallotjat als estudiants del campus durant aquesta nit.\nSaura ja es va estrenar a lo gran al Poblenou desallotjant als artistes de la Makabra, desprès els va assetjar a can Ricart i ara, seguint amb la mateixa linea, desallotja als estudiants del Poblenou.\nDivendres 13 a les 12h!!!\nAnem a inagurar el campus amb el Montilla, el Hereu i la resta\nde xusma política.\nL'adreça és Roc boronat 38 (cantonada Tànger)\nmés info de la premsa burgesa\na 12.2.09 Cap comentari:\nDiferents tractaments del patrimoni arquitectònic al nostre districte.\nLes vares de mesurar el destí del patrimoni arquitectònic son tan aleatòries que ens recorden el bastó màgic d'en Songoku. Ara sembla que les obres de l'A.V.E al pas pel Clot no ensorraràn la torre del fang. Diu que es gastaran un milió d'Euros per tal de salvar-la. Ens felicitem per aquesta fita i que la masia medieval continuï dempeus gràcies a la campanya veïnal que hi va haver al respecte. Malauradament, el 22@ es mostra molt menys sensible davant un bé cultural d'interès nacional (B.C.I.N.) com can Ricart. La ministra del govern escanyol Magdalena Àlvarez dóna més indicis racionals d'intel·ligència i sensibilitat que els irresponsables municipals que ens ha tocat patir. Les autoritats urbanístiques poblenovines continuen "cobrint-se de glòria" dia rera dia.\nEl penúltim negoci que han fet al barri, acabadet d'estrenar, ha estat la presumpta rehabilitació de la\nfàbrica de ca l'Aranyó. I fent ús de la seva il·limitada demagògia, s'escuden darrera d'arguments culturals per a justificar la destrucció patrimonial realitzada.\nAmb prou feines respecten una ínfima part de l'antic recinte i si volem trobar els elements salvats de la picota, ens costarà una mica, ja\nque han quedat literalment ofegats,\nenmig d'unes carcaces monumentals que es fan dir edificis, i que semblen competir entre ells en veure qui enfosqueix millor "l'skyline" amb la veïna torre Agbar.\nEstem parlant del monstre orb de Mediapró, on hi han entaforat de pas,\nl'excusa cultural: El nou Campus de la Comunicació de la universitat Pompeu Fabra. Així maten varies perdius d'un sol tret. Destrucció encoberta del patrimoni per una banda, més la típica especulació barroera i privatització descarada de la universitat.\nEl Sindicat d'Estudiants dels Països Catalans posa de manifest les nombroses connexions existents entre la UPF i Mediapró, assenyalant les veritables raons que el 22@ amaga.\nI aprofitant que aquest proper divendres inaguren la facultat, convoquen a tothom a fer-se sentir davant d'aquest desgavell.\na 11.2.09 Cap comentari:\nL'urbanisme és el padrí de totes les crisis.\nEn aquests temps de convergència crítica, on se'ns ajunta la fam amb les ganes de menjar, ningú accepta la paternitat de la situació en que ens trobem. Envoltats d'irresponsables que continuen intentant apuntalar un sistema que cau pel seu propi pes, ens queda poc marge de maniobra; cal molta habilitat en el regat, per a esquivar el ser esclafats sota l'ensorrament de l'enginyeria financera globalitzada.\nI entre les ziga-zagues ressacoses del capitalisme tambalejant, caiem en el conte de que totes les crisi tenen el mateix padrí; totes elles foren "batejades" en la sacrosanta religió del lliure mercat pel mateix director de cerimònies: El totpoderós urbanisme.\nDurant els darrers lustres, aquest omnipresent personatge a fet i desfet a tort i a dret:\nHa comprat voluntats polítiques amb % inconfessables sobre les plusvàlues dels terrenys; ha hipotecat consciències, prostituint el territori i els seus recursos al millor postor; ha emboirat d'avarícia l'enteniment dels ciutadans amb la promesa d'un paradís de rendibilitats indefinides; s'ha endut 9 de cada 10 Euros que els bancs han prestat (amb aquella enyorada alegria), deixant sense opcions al crèdit a l'economia productiva. En definitiva, ha creat una falsa riquesa que com cortina de fum, es desfà miserablement en el vent de la dura realitat.\nEl somni de "El Dorado" ha adormit els valors ètics en una llarga becaina de mitja tarda. En despertar, ensopeguem amb el malson dels atzucacs moral i econòmic actuals. L'estret carreró que ens empareda socialment, ha deixat en evidència la manca de sortida i a aquestes alçades del negoci, la marxa endarrere s'esdevé inviable. Queda clar, doncs, que sols resta la fugida pel clavegueram, amb la merda fins el coll, i mig asfixiats pels deutes i ferum a corrupció generalitzada, que empudeguen irremediablement el nostre horitzó planetari.\nI el 22@ diu que va bé, gràcies!!!.\na 8.2.09 Cap comentari:\nChupa-chups... Chúpate esta Hereu!\nHereu, el petit dictador, ha perdut el parc del Tibidabo desprès d'arrasar un bosc d'alzines. El parc definitivament és de l'empresa Chupa-Chups. Hereu diu què com que el parc te cent anys és patrimoni i per això mostra un aire enfurismat de cara a la seva tele, i diu que per aquest motiu, per ser patrimoni, que s'enfurisma molt.\nHereu, el petit Nero, petit de mires, que no podrà pas superar el fosc i miserable camí en el qual ha dut aquesta ciutat. Però disortadament, el patetisme de la classe política que l'acompanya, en el bon dia que se'l "boti" de l'ajuntament, haugura un futur gens esperançador.\na 4.2.09 Cap comentari:\nCan Ricart un decorat, el Fòrum una òpera bufa i e...\nPrespectives d'un amarg futur, amarat de sang, suo...\nCops, espentes i la inaguració de la facultat a ca...\nLa policia de Saura ha desallotjat la tancada estu...\nDiferents tractaments del patrimoni arquitectònic ...


S'instal·la l'Arbre dels Desitjos a la Plana de l'Om per fomentar el comerç al Centre Històric\nEs tracta d’una olivera que s’ha col·locat a la Plana de l’Om, i que un cop acabat el període nadalenc es plantarà a un espai del Centre Històric. Tothom hi podrà penjar els seus desitjos per al 2022. A més a més, els comerços del Centre Històric repartiran targetes i cordills entre la clientela.\nS'instal·la l'Arbre dels Desitjos a la Plana de l'Om. Foto: Jordi Preñanosa\nPer fomentar el comerç per la campanya de Nadal davant de la situació de pandèmia de la Covid-19, des de les regidories del Centre Històric i de Comerç de l’Ajuntament de Manresa, un any més s’ha instal·lat una olivera a la Plana de l’Om. Aquesta olivera, anomenada “Arbre dels Desitjos”, pretén impulsar el comerç de proximitat, oferint als compradors una targeta amb un cordill perquè escriguin els seus desitjos de cara a l’any vinent i penjant-los a l’arbre. Es podran compartir els desitjos de nou any durant tot el mes de desembre i fins al 6 de gener del 2022. Un cop acabada la temporada de Nadal, aquesta olivera es replantarà en un espai del Centre Històric.\nLa regidora de Centre Històric, Claudina Relat Goberna, ha assegurat que l’arbre dels desitjos “és un atractiu nadalenc situat en un dels principals recorreguts de vianants pel Centre Històric”. Per la seva part, la regidora de Comerç, Núria Masgrau Fontanet, ha manifestat que “aquesta proposta se suma a altres iniciatives que l’Ajuntament ha posat en marxa per dinamitzar i ambientar els carrers de la ciutat i donar suport a la restauració i al comerç local”.\nArxivat a: ARBRE DELS DESITJOS MANRESA NADAL 2021-22


Anna Arnall - Col·laboradora del SL del CICAC\nPer resoldre dubtes terminològics sorgits arran de les nostres tasques de traducció i correcció, sovint consultem la Neoloteca i el Cercaterm, i també el Diccionari de dret civil, el Diccionari de dret administratiu i el Vocabulari de dret penal i penitenciari, entre altres reculls de terminologia jurídica. També acudim al TERMCAT per estar al dia dels nous productes terminològics, ja que la terminologia que el TERMCAT aprova d’altres àmbits també resulta necessària a l’advocacia catalana, en ser el dret un camp interdisciplinari que regula qualsevol àrea de la societat. Ens beneficiem igualment de la tasca del TERMCAT quan l’actualitat posa a l’ordre del dia termes com escrache, suelo hipotecario o mobbing: la ràpida reacció del centre davant de buits terminològics com aquests permet als advocats i a nosaltres, com a Servei Lingüístic, disposar amb celeritat de les equivalències adequades a aquestes expressions (escarni, terra hipotecari i assetjament psicològic).\nAixí mateix, des del Servei Lingüístic del CICAC contribuïm a difondre la terminologia jurídica que normalitza el TERMCAT i la donem a conèixer a tot l’àmbit de l’advocacia catalana, sia mitjançant la pàgina web, sia mitjançant conferències que programem anualment a tots els col·legis d’advocats de Catalunya. Aquesta tasca de difusió la considerem indispensable perquè l’activitat codificadora feta pel TERMCAT pugui arribar als advocats, els quals han d’implantar la terminologia jurídica catalana en els seus documents de treball.\nMalauradament, a l’àmbit jurídic de Catalunya encara no s’hi utilitza el català amb normalitat; per exemple, a la justícia —sector on treballa la majoria dels nostres usuaris— encara no s’hi ha recuperat l’ús de la llengua catalana des que aquesta va recobrar l’oficialitat: actualment el nombre de sentències emeses en català no supera el 10 %. A això s’hi suma el fet que la interferència lingüística del castellà que reben els professionals del dret és molt elevada i genera massa sovint una redacció poc genuïna. Per tots aquests motius, la tasca del TERMCAT no és només necessària, és imprescindible per tal que es pugui recuperar amb condicions el nostre tecnolecte.\nI també és imprescindible la col·laboració i la transferència entre els serveis lingüístics de l’àmbit jurídic i entre els lingüistes i els juristes; i per això celebrem el fet que el TERMCAT hagi posat en marxa el portal Terminologia jurídica, un nou espai web en què ens trobem tots els serveis lingüístics que tenen com a eina principal el llenguatge jurídic català."\nCol·laboradora del Servei Lingüístic del Consell de l'Advocacia Catalana


CURSES I MUNTANYA: Cap de setmana...\nDivendres descans total per assimilar la feina feta durant la setmana i dissabte vam baixar a les terres de l'ebre a casa uns amics i vaig fer un bon tomet amb la flaca de 149km i 1800m de desnivell sortint de pratdip i baixant fins tortosa pel marge dret de l'ebre i remuntant pel marge esquerre pasant per bitem, tivenys, benifallet...Un tom molt xulo i amb molta calor que em va fer. 5h 36' i 27km/h de mitjana.\nDiumenge vam nedar una mica ( molt poca mica) al delta de l'ebre i després vam fer una paella de campeons, de fet l'excusa era anar a nedar o córrer, però l'objectiu era fer un bon dinar,ja,ja,ja.\nI avui al matí unes séries amb la btt fins la llosada, per les pistes del tarter fins dalt de tot, 15,8km amb 960 de desnivell amb 1h42'.\nAquesta és la roba nova del meu club de triatló:CLUB ESPORTIU SERRADELLS, que avui ha arribat i que ja he estrenat les malles per córrer, he agafat un dos peces pels llargs i un mono pels triatlons curts.\nI a la tarda córrer pel rec del solà fent canvis de 30"-30" rapids-lents he fet 8,2km i 51' d'entreno.\nDiumenge baixarem a les illes medes per fer un triatló amb format un tant peculiar ( després de cada prova es para en comptes de ser tot seguit) i que m'anirà molt bé per començar a afinar el meu entrenament per l'Altri! Les distàncies seran 1700m nedant-30km de btt amb 452m de desnivell i 12km de cursa a peu amb 650m de desnivell. D'andorra baixaran uns quants que jo conegui: Joanet, Dodo, Trubat, la Neus i jo.\nSetmana que ve balaguer...\nPublicado por XAVI CAPDEVILA en 22:01\nla millor foto es la del yaky ;-)\n9 de juny de 2009 a les 22:35\ntinc competencia de constructors ;-)\n9 de juny de 2009 a les 22:36


Hotel Ludwigstal Schriesheim Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nStrahlenberger Straße 2, Schriesheim, Schriesheim, Alemanya, 69198 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Hotel Ludwigstal\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Schriesheim, no busqui més enllà de Hotel Neues Ludwigstal. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Hotel Neues Ludwigstal, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Instal.lacions per a minusvàl.lids, instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, restaurant, ascensor són només algunes de les comoditats que fan que Hotel Neues Ludwigstal sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, telèfon, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable a cada habitació. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Schriesheim, el Hotel Neues Ludwigstal és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Aplec del Caragol a Lleida - Socpetit.cat\nLleida celebrarà els propers 24, 25 i 26 de maig el XXXIV Aplec del Caragol.\nEs tracta d’una gran festa gastronòmica organitzada al voltant de la cuina del caragol i que és coneguda arreu de l’Estat i d’Europa, agermanada amb altres festes i oberta a tot aquell que tingui ganes de passar-ho bé, conèixer la gastronomia, la ciutat i, com no, els lleidatans.\n12 tones de caragols i 12.000 collistes i 3 dies de festa que, al voltant de la gastronomia, vénen carregats d’activitats: els espectacles, la música de les xarangues, les revetlles, les exhibicions de dansa i castellers, divertits concursos… tot de caràcter gratuït i obert al públic en general!\nTrobareu el programa d’activitats aquí.\nMés informació a Aplec www.aplec.org


BellaterraDiari.cat | Andrés Rueda, sobre la seguretat a Bellaterra: "Quan et donen per mort, tornes a viure" | L'Entrevista\nAndrés Rueda, sobre la seguretat a Bellaterra: "Quan et donen per mort, tornes a viure"\nEl bellaterrenc va patir un robatori amb violència a casa seva el juliol del 2016\nperLaia Tardós Roda 03/07/2018 13:59 | Actualitzat a 09/07/2018 12:01\nAndrés Rueda, a Bellaterra | Laia TR\nParlem amb el bellaterrenc Andrés Rueda, un dels administradors del grup de Whatsapp "Emergències Bellaterra", format per 250 bellaterrencs i "Protec Veïns Bellaterra", amb 190 veïns i veïnes.\nAndrés com es creen aquests grups de Whatsapp?\nAixò existia des de fa cinc anys, més o menys, arran de robatoris a la zona de Can Domènech, però va quedar circumscrit en aquell lloc i moment. Més tard, el veí que inicialment va crear-lo, va deixar d'utilitzar-lo i ho vam heretar nosaltres.\nQuan passava això?\nVa ser després de tot el que va passar a casa meva, ara fa un any "i pico". A l'inici érem 20 o 30 veïns però, des de llavors, hem fet una revifada. Sobretot quan van començar a haver-hi robatoris més seriosament i va passar allò meu...\nQuè va passar a casa teva?\nJo vaig patir un robatori amb molta violència. Em van donar per mort... Potser un dels robatoris amb més violència que han vist mai els Mossos. Una violència extrema. En un principi van sospitar que jo no fos un camell de cocaïna...\nVan venir quatre tios (...) amb passamuntanyes i gorres. Ells van aprofitar que jo sortia de casa meva per entrar ells. El que passa és que jo vaig reaccionar, vaig intentar defensar-me i ens vam començar a barallar (...) ells eren més forts i més joves.\nEs van endur res?\nSí. Tot. Van destrossar les caixes fortes... regals, diners, joies... Tot, tot i tot. Menys els mòbils i les targetes de crèdit - que són coses que es poden rastrejar -, tot.\nUn cotxe dels Mossos d'Esquadra a Bellaterra | Laia TR\nEsteu bé ara?\nSí. La meva dona és la que està pitjor perquè ha tingut quatre intervencions a la cama perquè va ser molt dur. A mi em donaven per mort. Em va quedar la cara com un boxejador però a ella, amb la cama trencada com si tingués dos genolls, la pistola al cap i les mans lligades, li van dir: "el teu marit està mort. On està la caixa forta?" i tot ple de sang... Van ser dues hores horribles.\nI finalment us ho van robar tot i van marxar?\nSí. Caminant. Van agafar Pin i Soler caminant fins a la gasolinera on hi havia un cotxe allà esperant-los. La càmera del veí els va gravar però van pujar al cotxe i van marxar. A nosaltres ens van deixar a casa inconscients. El primer que recordo al despertar-me és el meu fill i els Mossos.\nTeniu constància que una situació semblant hagi passat en algun altre domicili?\nNo, però això li pot passar a qualsevol veí, perquè hi ha una guerrilla de Colòmbia que han vingut i els tenim aquí. Aquest tema ha canviat. Aquesta gent ve a casa teva, estan acostumats a matar gent i si t'enfrontes a ells, porten una pistola.\nAixò va ser el que et va empènyer a agafar el "lideratge" d'aquest grup de seguretat?\nSí. D'aquesta experiència tan desgraciada n'hem de treure alguna cosa positiva.\nEls grups de Whatsapp realment protegeixen els veïns?\nJo penso que sí i bastant. En un triple sentit. Hi ha molta gent que arran d'això està prenent mesures de seguretat particulars. Està revisant què té a casa seva i ho està incorporant o actualitzant. Penso que això ja és positiu. En un segon sentit, s'estan detectant coses i persones sospitoses. Hi ha gent que presta més atenció i està col·laborant en enviar informació, imatges... i finalment està desenvolupant una consciència important de poble, que "som vulnerables" i que "quan vius en una casa oberta als quatre costats", està molt bé, però "ets vulnerable per quatre costats". A nivell de tota Bellaterra està sent molt útil, perquè està aflorant una debilitat que tenim. Hi ha vegades que et sents poderós perquè vius aquí, vius molt bé, tens una casa molt maca...i et dónes compte que no, que ets molt fràgil i que ets molt poca cosa davant d'un "cafre" que pot arribar a casa teva i pot acabar en tu en un minut.\nEl grup de Whatsapp d'Emergències | Laia TR\nServeix per generar consciència social, en lloc de falses alarmes, doncs?\nBé, hi ha gent que actua per "morbo", però ja veus ràpidament qui ho fa "pel morbo" i qui està realment preocupat i té por. Ens hem de cuidar una mica més i ens han de cuidar una mica més.\nSi no ho tinc mal entès, Andrés, hi ha tres grups de Whatsapp?\nEn realitat hi ha només un grup estricte de seguretat que és el d'"Emergències", que és obert les 24 hores i en el qual volem que hi hagi només la primera alarma. Com un meteorit que cau, l'alarma immediata: "estan entrant ara a casa meva o està aquí el veí..."\nLlavors, si un veí es troba en aquesta situació, ho ha de posar al grup?\nRàpidament trucar als Mossos i després posar-ho al grup d'"Emergències" i no interactuar res més en aquest Whatsapp. Aquest ha d'estar lliure perquè és 24 hores obert, és l'alarma immediata de perill.\nI un cop passa això els veïns s'haurien de desplaçar fins al lloc dels fets?\nNo, però sí que seria correcte sortir a la finestra, al carrer... i si veus alguna persona o cotxe, col·laborar donant informació. És un grup d'actuació immediata per un perill real.\nQuins grups més hi ha?\nDesprés hi ha el grup de "Protec" on es parla d'alarmes, vehicles sospitosos, gent que s'acosta massa a la tanca i intenta saltar... Qüestions que han de despertar una mica de precaució. Això va provocar que es parlés de moltes coses i llavors un grup de veïns van proposar que es creés un tercer grup per parlar de temes genèrics de Bellaterra. Però no és un grup de seguretat, sinó un d'estil plural i que no el portem la gent de la Comissió de Seguretat que vam sortir de la famosa assemblea del Centre Cívic.\nEl grup Whatsapp de Protec | Laia TR\nEt refereixes a la reunió de veïns del mes de novembre?\nSí. Va ser una assemblea on es va detectar que la gent estava molt preocupada i en aquella reunió i en reunions prèvies, uns veïns vam sortir voluntaris per interessar-nos pel bé dels veïns i parlar amb els Mossos, la Policia... intentar tractar amb empreses d'alarmes, intentar estudiar l'opció de la seguretat privada, etc.\nCom es va convocar aquesta reunió?\nVam tenir dues o tres reunions convocades per l'EMD perquè hi havia sensibilitat i nerviosisme per aquest tema. Va ser on es va acordar fer una assemblea amb els cossos de seguretat - Mossos i Policia Local - i també amb la regidora de seguretat i la regidora de relacions amb l'EMD. Mai havia estat tan ple el Centre Cívic i això vol dir que el nivell d'expectació era molt alt.\nSom 7 o 8 veïns. Xavi Ustrell, Anna Catafau, Carlos Subiela, Carlos i Carmen, Javier Rodríguez del Valle, Josep Maria Riba, Judith Pérez i jo.\nHeu tingut experiències amb les quals valorar ja la utilitat d'aquests dos grups?\nSí. Hi ha hagut intents d'intrusions en cases, s'ha donat l'alarma al grup de Whatsapp i s'han agafat imatges que s'han pogut passar després als Mossos. Com que és gent que passeja pel carrer no els han pogut detenir, però hem tingut constància que algunes persones intentaven entrar en domicilis i ha sigut una acció de detecció del veïnat. Això ja és important. Són actes que demostren que és positiva aquesta xarxa. De cop i volta tenim "200 guàrdies jurats a Bellaterra" i si fem una mica de tasca de preocupar-nos, són molts ulls que podem controlar el poble.\nHeu tingut bon feedback dels Mossos per aquesta decisió?\nSí. Quan els hi vam dir tota la gent que hi havia van quedar sorpresos, els hi va agradar. Com tot, et diuen que tinguis cura perquè es poden manipular, etc. Però penso que la gent de Bellaterra en general és molt respectuosa amb els administradors. De fet, quan demanem silenci, la gent manté el silenci, quan recordem les normes de debat les segueixen, les repiquen...\nLa reunió de seguretat celebrada al Centre Cívic el novembre del 2017 | Cedida\nPer entrar-hi, una persona us ha de donar el seu nom i direcció d'on viu. A qui li dóna aquesta informació?\nEn principi als administradors del grup. És un tema de confiança. Un tema privat. L'administrador és, entre cometes, l'amo, un veí. Cada u de nosaltres té el dret de confiar en el veí o no, però aquest veí té el dret a decidir que tu entris al grup o no. És una confiança mútua. Si jo confio en tu, et donaré el meu nom i direcció, perquè no tinc cap inconvenient. Ens farem ajuda mútua i ens farem costat. Si tu no vols donar-me les dades, aquí parlarem de coses privades entre nosaltres i no ens interessa que ningú que no visqui a Bellaterra tingui constància del que parlem.\nI les dades se cedeixen a Andrés Rueda o a tota la comissió?\nNo. De moment les tinc jo com Andrés Rueda. Jo no volia, però com que ja vaig fer una primera enquesta de seguretat, la gent ja va establir un primer nivell de confiança en mi. Llavors em van dir: "continua tu!".\nEstà previst que s'estenguin a algú aquestes dades?\nEn principi no, és un tema de privacitat. La gent me les ha confiat a mi i és sagrat. No és transcendent però és un tema de confiança i jo he de ser responsable. Qui no vulgui donar-les, els donem de baixa del grup i s'ha acabat. No estem subjectes a la llei de protecció de dades però és la meva agenda personal i són dades privades.\nTu havies format part de la Unió de Veïns, no?\nSí, precisament portava el tema de seguretat amb el Xavier Ros com a president. Vaig heretar la qüestió de seguretat de Xavi Sánchez i va ser durant aquella temporada que vam posar tots els ressalts per reduir la velocitat al Camí Antic i al carrer Pin i Soler. Els vam gestionar nosaltres i el que va venir darrera meu els va posar. Fa 15 anys d'això, quan encara no s'havia creat l'EMD. Vam anar a Valldoreix a mirar els ressalts que tenien allà i els vam posar una miqueta més alts perquè la gent corrés una mica menys. El model és més alt perquè el carrer era més llarg.\nÉs oberta la comissió de seguretat?\nLa comissió va ser oberta al seu dia, sí que quan tanquem els temes que ara tenim entre mans, farem rotació. Tancarem un cicle, però qui s'ha d'encarregar d'aquesta feina són els representants polítics i legals. No estarem tota la vida fent això, però sí que volem dinamitzar a la gent que cobra perquè ho facin ells. Volem que l'administració reflexioni de perquè hi ha tantes intrusions a les cases que no posen denúncies. Creiem que les dades que tenen no són reals perquè molta gent no posa denúncia.\nQue la nostra regidora ha dit públicament que l'índex de robatoris no és més alt que en d'altres poblacions i, si ho diu, serà per alguna cosa no? Ha comprovat unes dades que no ens facilita. Això és el que a nosaltres ens molesta. Si aquesta dada existeix que ens la donin. El que no pot ser és que una regidora faci unes declaracions públiques donant dades i aquestes dades no les conegui ningú.\nDes de Mossos afirmen que de moment hi ha hagut alguns resultats\nConeixes a algun veí de Bellaterra que hagi anat a veure objectes seus i els hagi recuperat? Jo no. Coneixes algun robatori a Bellaterra que hagin detingut els autors?\nUn. La desarticulació d'un grup criminal el maig d'aquest any, que havia actuat, almenys, en una casa de Bellaterra\nNosaltres vam fer una enquesta - que no podem publicar completa per dades personals - però podem dir que hi ha un 43% de denúncies que no es posen. Hi ha un 43% de desconfiança en el professional i aquest s'ha de preocupar de què passa. Podem parlar de tot, menys d'eficàcia.\nCreieu que els veïns no posen denúncies per desconfiança en el cos de seguretat?\nJo no crec res, però el professional s'ha de preguntar perquè gairebé la meitat de la gent no ve.\nPer acabar, Andrés, quines accions preveieu a curt termini?\nBuscarem fórmules legals per reclamar responsabilitats. De fet, estem en converses amb advocats penalistes experts en el tema, però jo no vull denunciar a l'Ajuntament, vull denunciar al responsable de l'Ajuntament que no dóna les indicacions pertinents perquè es faci una tasca. Hi ha una persona que marca prioritats i aquesta persona té un nivell de responsabilitats. No pot cobrar i no tenir cap responsabilitat en aquest joc d'ineptes que es fan entre uns i altres.\nParles de denunciar un perfil tècnic o polític?\nEl que sigui. El que toqui. Els advocats ens diuen que és complicat però trobarem la manera. De fet, quan jo vaig tenir el problema meu, volia posar una demanda a l'alcalde de Cerdanyola, perquè entenc que aquest delega a un tinent d'alcalde i aquest en no-sé-qui... Hi ha un responsable amb noms i cognoms de controlar aquest tema. Si aquest senyor/a no ho fa, no està fent la seva feina. Si hi ha una "dejacion de servicios" hi ha una "responsabilidad" amb un resultat de "lesiones".\nAixò va de cobrir un "buit" que sentiu doncs\nEl que volem és activar els polítics. Entenem que no són vidents, però administrativament ha d'estar tot correcte. És com les càmeres. El president de l'EMD les ha instal·lat d'una forma correcta? No? Doncs no es tracta de discutir si les càmeres de Bellaterra són positives o negatives. Si no està fet d'acord a la llei, no cal debat, perquè sinó jo estic fent un debat pervers. "Que dolent que ets tu, que m'impugnes una càmera". Si administrativament alguna cosa no està correcta l'hem de rectificar, i no passa res, tots som amics! Ara estem en una guerra de denúncies i demandes i cal rebobinar. Nosaltres el que volem és que les coses es facin ben fetes i no fer mal a ningú. A part d'això farem accions immediates i senzilles a nivell social.\nEt refereixes a seguretat privada?\nNo. La seguretat privada és només un 10% del tema. Un debat per no estar callat. La seguretat és transversal i això és una cosa mes. El que nosaltres no podem fer és substituir unes obligacions d'unes institucions a les que paguem uns impostos...per una seguretat privada. En tot cas, seria per complementar i no per substituir. Jo vull veure els registres de treballadors i que em demostrin que s'està destinant la mateixa presència policial que a Cerdanyola.\nConèixer exactament el dispositiu de seguretat previst per Bellaterra\nSí. Em sembla perfecte que sigui diferent al de Cerdanyola, però vull veure plans, hores, persones, com es diuen les persones que treballen... perquè això ha d'estar registrat. Jo vull saber qui s'assigna a qui i quantes hores. Si no ho tenen, com ho acrediten? Que ens ensenyin aquests documents.


Herència nativa |\n« Educació; el perill del timoner\nLes Garrigues de la “a” i la “e” »\n2 Juny 2013 per sarramostre\nD’ençà de l’arribada dels europeus a Amèrica del Nord, la disminució de la població autòctona ha estat constant en els darrers 500 anys. Els conflictes, un cop superada l’etapa inicial d’intercanvi i d’una població europea minsa però en continu creixement, van iniciar-se el 1540 amb Vázquez de Coronado a Texas i Colorado i el 1607 amb els anglesos a Virginia. Quan els europeus van voler quedar-se les terres indígenes es va iniciar la lluita pel territori i els seus drets. La batussa europea entre les dos grans nacions (Anglaterra i França) es va traslladar al continent americà i en la batalla de les Planes d’Abraham (Quebec, 1759) les tropes franceses van ser derrotades. Un cop el poder requeia només sobre Anglaterra va començar l’anorreament de les nacions natives: en la batalla de Pontiac (1763) un conglomerat de tribus va ser derrotat i es va començar la política de reserves. El 1854 el president dels EUA va demanar al cap Swaminsh que vengués la terra i acceptés una reserva i aquets va respondre en una carta famosa per l’ecologisme avant la lettre: (fragment) “Com es pot comprar el cel o el color de la terra? Aquesta idea ens sembla estranya. Si no som amos de la fresca de l’aire ni de la brillantor de l’aigua, com podran vostès comprar-la?“. El darrer episodi de rebel·lió es va produir el 1890 quan la cavalleria nord-americana gairebé aniquila la tribu Sioux que s’havia rebel·lat contra l’opressió (es coneix com la massacre de Wounded Knee).\nAmb tot, la “gentilesa” nord-americana ha permès que certs noms de tribus natives també formin part de l’imaginari mundial gràcies a ser usats com a noms de diferents helicòpters. Així trobem l’Apache que és un helicòpter d’atac de la marca Boeing des de 1975; el Comanche que és un helicòpter de reconeixement des de 1990; Black Hawk fou un dels líders dels fox i sauk que es va aixecar en armes contra els EUA (després de ser traït va morir a la reserva d’Iwoa) però també és el nom d’un helicòpter de combat des de 1972; el Iroquois és el nom d’un helicòpter de transport i combat alhora; el Chinook és el d’un helicòpter de doble hèlix per transport de càrrega pesada des de 1960; Shawnee és el nom d’un helicòpter de transport ja en desús com també passa amb el Choctaw.\nEn definitiva, esperem que no haguem de veure en un futur que la llengua catalana és reduïda a noms d’helicòpters de combat castellans: “Pa amb tumaca”, “Alioli”, etc. Seria un mal símptoma!!


Jordi Milian - Coaching: L'equilibri\nQuan desitgem aconseguir alguna cosa i volem harmonitzar-nos amb la nostra intuïció i ésser capaços d’identificar els missatges, els consells i les advertències que la vida ens envia constantment, el primer és adonar-se que els nostres pensaments, els nostres sentiments i les nostres accions s’han d’alinear per avançar junts cap a aquell objectiu. Aquestes tres coses esdevenen eines bàsiques i indissolubles quan es tracta de fer realitat un desig. Cal ésser-ne conscient ja que res no s’esdevé sense un esforç mínim.\nImaginem un arquer tensant l’arc i apuntant per disparar una fletxa. L’arquer és el sentiment; l’arc, l’acció i la fletxa, el pensament. La correspondència perfecta i la unitat entre els tres permet encertar a la diana.\nO, com s’explica en metafísica, l’ànima viatja oculta a l’interior d’un carruatge. El cotxer és la personalitat, que condueix tres cavalls: la ment (o pensament), el físic (o acció) i la sensibilitat (o sentiment). Si aquests tres segueixen diferents direccions, difícilment el viatger (l’ànima) podrà seguir el seu camí.\nTambé cal tenir en compte que per atraure el que desitgem, cal prestar atenció a determinats principis ètics. Evidentment, si els nostres anhels perjudiquen un altre ésser, por la Llei de la Correspondència no obtindrem just el que demanem sinó alguna cosa que anirà en contra nostre. Per això, és important saber demanar i considerar, sempre, que s’ha d’anteposar l’equilibri i l’harmonia davant de qualsevol altra cosa.\nPublicadas por :) a la/s 07:16\nLa unió hipersensorial entre mare i fill


Corral de la Boixosa | Mapes de Patrimoni Cultural\nCorral de la Boixosa\nCorral de la Boixosa Olesa de Bonesvalls\nFondo de la Boixosa. 08795 OLESA DE BONESVALLS\nAl fondo de la Boixosa\nRef. cad.: 0050000009501\nEs troba a la falda del Puig del Fitó, a prop del fondo de la Boixosa, al sud del terme. És un corral gran, del que es conserven només les parets. Era de planta rectangular amb dos cossos paral·lels, un cobert amb teulada a un vessant sobre bigues i l'altre descobert però tancat amb una paret exterior. L'accés a la part coberta es feia a través de tres portes d'arc de mig punt de maó.\nPertanyia a l'hisenda Parellada Torrents. Fotografia de Santi Estrada.\nLa ramaderia ha estat un sector molt important a Olesa ja des de l'edat mitjana i arribant a ser molt important a finals del segle XIX i principis del XX. S'extreia la llet que es portava a comercialitzar a Molins de Rei, Vilafranca i Barcelona. En un principi la llet es transportava en carros i més tard, quan van fer les dues carreteres, entre 1918 i 1928, es feia el transport en 3 o 4 camions que la anaven a buscar a Olesa. El gran nombre de corrals a la zona són l'indicatiu de la importància que van tenir aquests ramats a la zona, així com destacar el pas dels ramats transhumants, principalment ovelles, que a l'hivern pasturaven a la zona d'Olesa i entorn, i que utilitzaven els corrals. Es tancaven els ramats als corrals a les hores de més calor a l'estiu i en cas de mal temps. Munyien sempre un cop el ramat era a casa. A finals dels anys 1920 a Olesa hi havia entre 7 i 8 mil caps de cabres. Els corrals eren edificis senzills, d'una sola teulada poc inclinada i amb carener paral·lel a la façana, fets de pedra no gaire bé treballada. Alguns situats al costat de vies pecuàries i acollien el bestiar en la temporada hivernal. Eren corrals closos, en part coberts, amb porxades d'arcs de mig punt obertes a migdia. Generalment el mas era proper.


Darrer plenari de l’any. 27 de desembre de 2012. – Compromís per Xeraco\nPublicat el 28 de desembre de 2012 en General\nCorregides les errades amb el nostres suggeriments, l’acta va ser aprovada per unanimitat.\n2.1.- Declaració de no disponibilitat dels crèdits pressupostaris previstos per a l’abonament de la paga extraordinària del personal al servei de la Corporació Local. Expt. 1315/20112\nAl BLOC no ens quadra que es declaren no disponibles. Són un diners que , al cap i a la fi , no s’han gastat. Per tant , instem a esta corporació a que es consensue un compromís en el que estos 75.000 € que afecten exclusivament a partides de personal hi haga una a afecció sobre eixe remanent i que vaja destinada en futurs presupostos a la partida esmentada.\nVam votar en contra el BLOC-Compromís i Psoe, el PP a favor.\n2.2.- Donar compte del informe d’Intervenció relatiu a les resolucions d’octubre i novembre contraries a les objeccions formulades. Exp. 16=1/2012.\nEl BLOC ja s’ha pronunciat massa vegades sobre aquests temes i volem que continuen considerant-se en els plenaris amb la finalitat d’avaluar-los detingudament al final de l’exercici anual i extreure les conclusions adients.\n3.- Mocions d’urgència, a l’empar dels articles 97.3-91.4 del ROF.\n3.1- Moció de la Mancomunitat de Municipis de la Safor sobre el document de suport a les mancomunitats.\nEsta moció naix amb motiu de reunir-se diversos presidents de mancomunitats de la Província de València, Una de les promotores és la Mancomunitat de la Safor, i esta va traslladar la iniciativa al si de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, la qual va organitzar el Fòrum de Mancomunitats on es van redactar les propostes d’acord, en defensa de les mancomunitats i amb la reivindicació d’un sistema més eficaç de finançament a fi d’afrontar la prestació de serveis mancomunats.\nFinalment, s’ha traslladat la moció als 31 pobles de la Safor per a la seua aprovació i la Mancomunitat de la Safor trametrà l’acord pres a la Conselleria de Justícia i Administracions Públiques, als Grups Polítics de les Corts Valencianes, a la Diputació Provincial de València, a la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, i al Ministeri d’Hisenda i Administracions Públiques.\nNosaltres pensem que , precisament corren temps on la Mancomunitat, en el que respecta a l’atenció més o menys directa amb el ciutadà, els serveis a les persones més desafavorides i amb menys possibilitats econòmiques, fan necessari el seu manteniment i, si fos possible, millores en qualitat. Especialment si hi ha altres institucions de major rang com Diputacions, Conselleries i el mateix Estat central que estan reduint tots els serveis bàsics. Pensem també en la defensa d’estes entitats que són les més properes als ciutadans o veïns i poden donar-los una millor atenció.\nTots els grups votaren a favor.\nEsta moció naix amb motiu de reunir-se diversos presidents de mancomunitats de la Província de València, Una de les promotores és la Mancomunitat de la Safor, i ésta va traslladar la iniciativa al si de la Federació Valenciana de Municipis i Províncies, la qual va organitzar el Fòrum de Mancomunitats on es van redactar les propostes d’acord, en defensa de les mancomunitats i amb la reivindicació d’un sistema més eficaç de finançament a fi d’afrontar la prestació de serveis mancomunats.\nNosaltres pensem que , precisament corren temps on la Mancomunitat, en el que respecta a l’atenció mes o menys directa amb el ciutadà, els serveis a les persones més desafavorides i amb menys possibil·litats econòmiques fan necessari el seu manteniment i, so fos posible, millores en qualitat. Màxime si hi han altres institucions de major rang com Diputacions Conselleries i el mateix estat central que estan reduïnt tots els serveis bàsics pensem també en la defensa de estes entitats més properes als ciutadans o veïns, podent donar-los uns millors servei i atenció.\n4.- CONTROL I FISCALITZACIÓ DELS ÒRGANS DE GOVERN\n4.1.- Donar compte de la comunicació a l’Ajuntament de Gandia de l’acord de la Comissió del Ple d’alcaldia I Règim Interior de data 21 de novembre de 2012, sobre requeriments d’anulació efectuats per diversos municipis de la comarca I per la Direcció General d’Administracion Local, I modificació I rectificació de l’acord aprovatori de les ordenances específiques de les subvencions a la contractació del Pla d’ocupació de Gandia 2012.\n“EN POQUES PARAULES, EL FAMÓS XEC TARONJA DE TORRÓ”.\nA iniciativa del BLOC a través de la moció que va presentar, vam aconseguir\nInterposició del recurs administratiu contra l’acord de la Comissió d’alcaldia i règim interior de l’Ajuntament de Gandia de 7 de setembre, pel qual s’aprova definitivament l’ordenança reguladora de les ajudes a la contractació i ocupació.\nAixí, doncs dels del BLOC considerem que les bases reguladores de la referida convocatòria d’ajudes municipals suposen un incompliment dels articles 14 i 19 de la Constitució, i una vulneració del principi d’interdicció de la discriminació.\nA partir del dia 4 de juliol de 2012, s’iniciava per tant el termini de trenta dies hàbils per a que els interessats pogueren examinar l’expedient i presentar les reclamacions o suggeriments que estimaren oportú, l’Ajuntament de Gandia sense esperar al resultat de la fase d’exposició al públic i audiència als interessats va aprovar la convocatòria. Amb data 22 de juny de 2012 ( publicat al BOP de 3 de juliol ), es va emetre l’Edicte de l’Ajuntament de Gandia sobre l’exposició al públic de la convocatòria d’ajudes municipals a la contractació denominada “xec ocupació”, sense esperar a un text definitiu de les bases.\nVolem , per tant que L’Ajuntament de Xeraco sol·licite al jutjat contenciós-administratiu la suspensió de l’eficàcia de la convocatòria perquè en cap cas puguen ser beneficiàries les empreses que, tenint el centre de treball a Xeraco, contracten a persones residents a Gandia, i no a unes altres que, amb idèntica situació social i amb les mateixes aptituds professionals per al lloc de treball, tinguen la seva residència a Xeraco.\n5.- DONAR COMPTE DE LES RESOLUCIONS D’ALCALDIA.\nEl BLOC va preguntar:\na.- Si l’ajuntament havia contestat als dos escrits presentats per l’empresa CLECE sobre la competència deslleial que segons ella li ocasiona una empresa del poble i a més que ens passaren aquesta informació quan la tinguen elaborada.\nEns informaren que encara no havien respost.\nb.- Com és que no van invitar a l’oposició el dia que l’alumnat del C P Joanot Martorell va vindre a l’Ajuntament a realitzar la visita com fan en altres municipis.\nLa regidora d’educació no va contestar.\na.-Curiosament sembla que ni l’Alcalde ni la regidora tenien idea de que anava el tema.\nA què espereu per contestar?\nb.- Després, volen donar lliçons de democràcia, però eixir en la “foto”, amb tots els xiquets d’això si que en saben.\nI són molt espavilats a l’hora de dir que el professorat manipula. Ells, el PP no són els l’únics representants de l’Ajuntament, l’oposició també és govern i l’alumnat deu saber que en un Consistori els regidors de l’oposició treballen igual o més que els qui governen.\nI així duem un any i mig de populisme i poca previsió.\n← Xerrada informativa a Xeraco del BLOC Jove de la Safor\nXerrada del BLOC JOVE DE LA SAFOR als simpatitzants de Xeraco →


Primavera silenciosa: Juguem a construccions?\nJuguem a construccions?\nLa política (i l’esport) ho envaeixen trot i no deixen espai o temps als que saben. Els polítics tenen pressa per guanyar les eleccions i estar al poder (quatre anys com a mínim). Els grans projectes actuals requereixen per la seva correcta realització períodes que sobrepassen aquest mandats. Per la seva seriositat requereixen d’un rigor i una professionalitat, que no és demanada pas pels polítics. Els polítics tenen pressa per guanyar popularitat, els importa poc la seguretat dels ciutadans, els importa poc el treball ben fet, només volen sortir a la foto.\nImaginem-nos que volem posar un ascensor nou a l’escala de casa. El president de la comunitat vol que el tornin a elegir, s’acaba el seu mandat d’aquí a un més (en les comunitats de veïns és tot el contrari: ningú vol fer de president). Decideix organitzar una festa.Ha encarregat els nous plànols de l’ascensor, un vídeos amb animacions 3D... Tot per explicar als veïns que és el millor ascensor del món, diu que estarà instal·lat i en funcionament d’aquí a quinze dies. No ha encomanat, però cap estudi rigorós sobre la resistència del sostre de l’edifici, massa vell per aguantar un ascensor tant pesat. Ell està convençut que tot anirà bé. Finalment, les presses fan que el sostre caigui. Sabia el president que passaria això? Sí!\nEn les obres públiques no es pot anar de pressa i corrents. Els científics i tècnics ja sabien que no podien treballar amb preses en fer els túnels de tren d’alta velocitat. Els materials per on s’havia d’excavar són molt tous i cal reforçar el terreny en alguns punts del traçat. El ritme de foradar ha passat, després dels ensurts, de ràpid (velocitat política i destralera), 25 metres cada dia, a una velocitat més lenta (científica, raonable, segura i sensata) uns 2 metres per dia. Els polítics no s’assabenten gairebé de res, van a pinyó fixa: l’alta velocitat ha d’arribar a Barcelona abans de que sonin les campanades del 2008, peti qui peti. Falta de cultura científica (segurament), menyspreu als treballs ben fets (segurament), només propaganda per guanyar les eleccions (segurament) o voler enganyar a tothom (segurament). Malgrat tot cal dir que en el teatre de la política l’analfabetisme científic és el que predomina més. Després ens queixem que els nostres fills no aprenen gaire a l’escola.Tenen com a models els polítics! Potser si es fes més cas als que de debò saben tot aniria millor.\nPublicat per ignasi cebrian a 23:11\nEtiquetes de comentaris: ciència, crítica, política\nCiència, viatges i periodisme\nDocumentals de ...? (segona part)


Troben una plantació amb més de 2.400 plantes de marihuana - Teleponent\nInici Comarques Noguera Troben una plantació amb més de 2.400 plantes de marihuana\nTroben una plantació amb més de 2.400 plantes de marihuana\nA l'entorn de l'embassament de Santa Anna. S'estenia sobre diversos espais guanyats a la zona forestal i disposava d'un sistema de reg que agafava l'aigua del pantà\nImatge d'una part de la plantació de marihuana localitzada a l'entorn de l'embassament de Santa Anna, a Os de Balaguer.\nAgents del Seprona de la Guàrdia Civil van localitzar dijous passat una plantació amb un total de 2.427 plantes de marihuana, de mida petita, en una zona forestal situada al marge dret de l’embassament de Santa Anna, al terme municipal d’Os de Balaguer (Noguera).\nLa plantació s’estenia sobre diversos espais ocults entre la mala herba, guanyats a la zona forestal, i disposava d’un sistema de reg que prenia aigua de l’embassament i que era alimentat per un generador elèctric. Arran de la troballa, la Guàrdia Civil va detenir un ciutadà albanès de 32 anys com a presumpte responsable de la plantació. L’home va ser posat a disposició judicial.\nAgents del Seprona van localitzar i intervenir les plantes mentre estaven duent a terme tasques de patrullatge amb motocicleta per la zona de l’embassament de Santa Anna. Durant l’actuació també es van adonar de la presència d’un home, el qual, suposadament, era l’encarregat de cultivar la plantació. En adonar-se de la presència policial va intentar fugir a peu però va ser interceptat i detingut pels agents com a presumpte autor d’un delicte contra la salut pública pel cultiu i elaboració de drogues. El detingut, de 32 anys i nacionalitat albanesa, va ser posat a disposició judicial.\nArticle anteriorLande Culleré, Campió del primer Torneig vespre-nit del Club Tennis Lleida\nArticle següentAgents Rurals denuncien una persona que utilitzava verins per matar fauna


L'economia submergida a Catalunya va arribar el 2009 al 22,3% del PIB\nLa crisi ha fet créixer l'economia submergida, que a Catalunya va arribar l'any passat al 22,3% del producte interior brut. Les dades del conjunt de l'Estat estan en consonància amb les catalanes: l'economia submergida representa el 23,3% del PIB, el que equival a 245.000 milions d'euros. Una altra dada destacada és que des de l'any 2000 l'Estat ha deixat d'ingressar 71.000 milions d'euros pel frau fiscal. I el que més s'escapa del control fiscal és l'IVA i l'impost de societats. De fet, els tècnics d'Hisenda expliquen que hi ha empreses que prefereixen defraudar impostos perquè els és més fàcil fer front a una multa que no deixar de pagar els treballadors i els proveïdors.\n23/02/2010 - 19.27 Actualitzat 23/02/2010 - 22.26\nLes dificultats econòmiques davant la crisi que va arrencar a finals del 2007 van rellançar l'evasió fiscal a Catalunya durant el 2009, amb la qual cosa l'economia submergida va arribar al 22,3% del PIB, segons les últimes dades publicades pels tècnics del Ministeri d'Hisenda. La bossa de diner negre a Catalunya va augmentar en 4,4 punts percentuals entre el 2000 i el 2009, que va suposar un augment de 8.667 milions d'euros.\nEn el conjunt d'Espanya, la xifra arribava al 23,3% del PIB, 0,7 punts percentuals més que el 2008, l'equivalent a 244.918 milions d'euros. L'informe de Gestha, elaborat sobre els últims deu anys, alerta que el creixement del frau fiscal i la caiguda de l'activitat econòmica llasta les pujades tributàries, amb una caiguda de 27.362 milions d'euros fins al novembre de 2009. En concret, les partides que més es van escapar al control del fisc van ser l'IVA i l'impost de societats, la recaptació es va desplomar a Espanya un 29,8% i un 23,1%, respectivament, o el que és el mateix, no es van declarar més de 19.000 milions d'euros (13.677 milions de l'IVA i 6.007 milions d'impost de societats).\nEls tècnics del ministeri han atribuït l'impagament a la cruesa de la crisi i han precisat que les empreses prefereixen evadir impostos perquè és "menys difícil" pagar les possibles sancions que l'impagament a empleats i proveïdors. Així doncs, els tècnics estimen que la "laxitud" fiscal va minvar en 71.000 milions d'euros els comptes de l'Estat en els últims deu anys, 2,4 punts percentuals més sobre el PIB, que justifica per la caiguda de les quotes de l'IVA ingressat per empresaris a nivells de fa una dècada. Sobretot, el frau es va concentrar en el sector immobiliari, on les operacions especulatives de compravenda van defraudar prop de 8.800 milions d'euros anuals.\nNavarra i el País Valencià, al capdavant del frau\nPer comunitats, Navarra (+6,8%) i el País Valencià (+5,6%) capitanegen els creixements de l'economia submergida durant els últims deu anys, seguides d'Andalusia (+5,5%), Múrcia (+5,5%) i La Rioja (+5,5%). Catalunya, Cantàbria i l'Aragó van augmentar la seva taxa d'economia submergida un 5,5% en aquest període.\nAl costat oposat, les comunitats que van contenir millor el creixement de la seva economia submergida van ser Astúries i Extremadura, amb augments del 0,6% i del 0,8%, respectivament. En canvi, la Comunitat de Madrid i el País Basc van ser les dues úniques autonomies que van aconseguir reduir el frau fiscal entre el 2000 i el 2009, amb descensos del 0,8% i 1,2%, respectivament.


La història no s'atura | Quim Aranda | Política | El Punt Avui\nLa història no s'atura\nLa reina Isabel II, parla amb el president d'Irlanda, Michael D.Higgins al castell de Windsor JUSTIN TALLIS / AFP.\nMcGuinness, exmembre de l'IRA, va assistir al sopar que la reina va oferir al castell de Windsor\nDos il·lustres jubilats, per bé que encara en actiu, van protagonitzar ahir, al castell de Windsor i en alguns dels indrets més emblemàtics de la ciutat de Londres, l'abadia de Westminster i les Cases del Parlament, una triple postal per a la història, inimaginable només una o dues dècades enrere. Una postal que, llegida en clau de rabiosa actualitat, no només en referència al passat irlandès o britànic, extensible fins i tot a altres territoris d'Europa, demostra que allò que sembla impossible sovint no ho acaba sent. Senzillament perquè la història és molt difícil d'aturar.\nLa reina d'Anglaterra, Elisabet II, i el president d'Irlanda, el poeta, comentarista, escriptor, exparlamentari i polifacètic Michael D. Higgins, es van trobar per primer cop en la també primera visita al Regne Unit d'un cap d'estat de la República des que va assolir la independència, als anys vint del segle passat. La representant del poderós imperi i la màxima autoritat del territori que gairebé cent anys enrere era una colònia més enterraven així –presumiblement per sempre– un conflicte que ha enfrontat repetidament les dues illes veïnes, no només durant els 150 anys anteriors, sinó, de fet, al llarg dels últims vuit segles.\nPolíticament, hi va haver dos moments força rellevants al llarg de la jornada. D'una banda, el discurs que Higgins va adreçar als representants de les dues cambres, els Comuns i els Lords, en què no va amagar el pes d'un passat comú lacerat per la lluita oberta per la independència que els irlandesos van dur a terme durant les dues primeres dècades del segle XX. Tampoc Higgins no va obviar les referències a Irlanda del Nord, l'altra lluita, la de la guerra del terror i la guerra bruta: “Sóc aquí en un moment en què les relacions entre les nostres dues illes té, com he dit, una proximitat i una calidesa que abans semblava inabastable. Els nostres dos països poden exhibir un gran orgull en el progrés de la causa de la pau a Irlanda del Nord. Hi ha, per descomptat, un camí encara que cal recórrer –el camí d'una reconciliació duradora i creativa– i els nostres dos governs comparteixen la responsabilitat d'encoratjar i donar suport als que ho necessiten per completar el viatge de fer la pau permanent i constructiva.”\nDe l'altra, la presència del vicepresident del govern autònom d'Irlanda del Nord, el republicà Martin McGuinness –i exmembre del comandament de l'Exèrcit Republicà Irlandès (IRA), com no s'ha cansat de recordar la premsa britànica–, en el banquet oficial que ahir a la nit la reina va oferir a Higgins, a casa seva, això és, al castell de Windsor.\nLa presència de McGuinness a Londres, l'encaixada a la reina en la visita que aquesta va fer a Irlanda del Nord fa dos anys i com va ser rebut, amb tota la pompa i circumstància, Higgins ahir a la capital britànica mostren, i demostren, que la política és l'art de fer possible allò que semblava impossible. És la lliçó d'Irlanda del Nord, la lliçó de la relació Dublín-Londres, i qui sap si algun dia la que poden arribar a tenir Edimburg i Londres també i… Perquè la història no s'atura mai.


El regidor Vicenç Llorens, de Sant Fruitós, renuncia a l'acta per motius de salut - Regió7\nEl regidor Vicenç Llorens, de Sant Fruitós, renuncia a l'acta per motius de salut\nL'actual líder de Junts per Sant Fruitós va anunciar fa un any que té càncer\nVicenç Llorens, candidat de Junts per Sant Fruitós el 2019 arxiu/jxsf\nVicenç Llorens, que va encapçalar la llista de Junts per Sant Fruitós a les darreres eleccions municipals, renuncia a l'acta de regidor per motius de salut. L'anunci el va fer públic a través d'un comunicat ahir el nou govern tripartit que es va constituir fa tres setmanes, i del qual Llorens formava part. Precisament aquesta tarda hi ha convocat el primer ple ordinari des del canvi.\nLlorens va anunciar públicament que tenia un càncer de pròstata el maig de l'any passat, poc abans de les eleccions a les quals es presentava per primer cop com a candidat de Junts per Sant Fruitós en substitució de Mercè Casals. Aleshores va explicar el cas per evitar «especulacions», conscient de la situació i del càrrec que assumia, que ha mantingut fins ara, moment en què, segons el comunicat emès pel govern municipal, «li cal cuidar-se, i s'ha vist obligat a fer el pas». El govern li fa costat en aquesta decisió, «que ara per ara és la millor possible»\nEn l'actual mandat, Junts per Sant Fruitós, que ell encapçalava, va ser la tercera força més votada i va quedar a l'oposició, fins que la moció de censura impulsada conjuntament amb ERC i el PSC ha situat les tres forces al govern, i ha deixat Gent fent Poble a l'oposició. En l'escrit de suport que ha elaborat el nou executiu, destaca «la fermesa i la capacitat de treball» de Vicenç Llorens a l'Ajuntament de Sant Fruitós, i li agraeix «la implicació i el compromís, que han estat el motor imprescindible dels canvis que són vitals per al nostre poble».\nFora de l'àmbit polític, Vicenç Llorens també ha estat president de l'Associació de Veïns de la Urbanització de Pineda de Bages, i també membre del cor de la parròquia de Sant Fruitós\nJunts per Sant Fruitós té actualment dos regidors en aquest ajuntament i, ara, la renúncia de Llorens donarà pas a un nou membre del seu equip. El tercer nom a la llista és Estrella Morales.


Resum de la 23a jornada de Segona Divisió B Nacional\nMANRESA FS 4 - 4 CN SABADELL\nJa vam dir que el partit que es va jugar a El Pujolet era l'enfrontament de la jornada. Ho va ser, per intensitat en el joc, per intercanvis de gols i de cops i malauradament per les queixes a l'arbitratge. Els dos equips estan fora de les places de descens i malgrat que encara se les miren de reüll, qualsevol punt sumat els serveix per allunyar-se'n una mica més. El partit va començar de cara pels locals, que s'avançaven 2 a 0 i dominaven el partit, però van abaixar la guàrdia durant els últims minuts, com farien posteriorment en el segon període, i van deixar-se empatar.\nEl Sabadell va començar la segona part jugant amb superioritat després de dues expulsions —el jugador visitant expulsat es trobava a la banqueta—, però no van ser capaços d'avançar-se i un cop els dos equips van tornar a tenir els cinc jugadors sobre la pista, els locals van marcar diferències de nou i van escapar-se dos gols amunt. El dissabte, però, no va ser el dia del Manresa, que va veure com els tornaven a empatar. El final del partit va ser dels tensos i llargs després que els locals demanessin reiteradament unes mans que haguessin suposat un doble penal, però el partit va acabar amb empat, possiblement el resultat més just veient la classificació i els bons minuts d'ambdós equips.\nSALOU FS 2 - 7 CATGAS ENERGIA 'B'\nEl Salou no aixeca el cap després de la golejada que va rebre a Hospitalet i va tornar a perdre, aquest cop contra un Catgas 'B' que va poder comptar amb dos jugadors que han estat jugant la Copa d'Espanya a Ciudad Real. La primera part va ser força igualada i els visitants van marxar als vestuaris amb només un gol d'avantatja.\nA la represa, però, van pujar una marxa al seu joc i van sentenciar el partit amb quatre gols més. El Salou no va ser capaç de reaccionar en cap moment i van claudicar abans que acabessin els 40 minuts. Els dos equips estan instal·lats en la part alta de la taula i no han de patir per res, però els salouencs han de buscar la manera de canviar la dinàmica perquè sinó el final de lliga se'ls pot fer molt llarg\nBARCELONETA FCE 4 - 7 AE BELLSPORT\nEl Barceloneta no és un equip mort, però està tocat i molt mal ferit. Cada jornada que passa sense guanyar és una ocasió més perduda i malgrat que els queda un partit ajornat contra l'últim classificat, si no suma punts en els altres partits, una suposada victòria contra el Peña Deportiva no els servirà de res.\nAquesta jornada passada van claudicar novament davant un Hospitalet Bellsport que manté la sisena posició i no dóna el braç a tòrcer davant la recuperació de la Pia de Sabadell. Després de la desfeta de fa unes jornades, l'equip d'Hospitalet ha sabut recuperar-se i tornar a competir com tenia acostumat a la seva afició.\nESCOLA PIA SABADELL 6 - 2 CERDANYOLA DEL VALLÈS FC\nBen a prop va estar el Cerdanyola d'endur-se els tres punts de Sabadell, però el partit se'ls va fer massa llarg. Els visitants van plantejar un partit defensiu, esperant l'oportunitat adequada per sortir a la contra i fer mal a una Escola Pia que li agrada cuidar la pilota. Tot depenia de fer una bona defensa i mantenir la porteria a zero, i durant molta estona de la primera part ho van aconseguir gràcies a una actuació magistral del porter. El Cerdanyola va aprofitar un rebot i una pèrdua en zona perillosa per avançar-se 0 a 2 però el gol dels locals que retallava distàncies abans del descans els va fer mal.\nAmb només un gol de renda, els visitants no van poder aturar el vendaval ofensiu d'una Pia que va marcar cinc gols a la segona part amb què van demostrar perquè estant cinquens a la taula. Ni el joc de cinc va servir a un Cerdanyola que no va tenir res a fer des que els locals van capgirar el marcador.\nImatge via bolayboli.com\nCFS LA UNIÓN 3 - 1 VFS PEÑA DEPORTIVA\nPartit estrany el viscut a Santa Coloma. La Unión, tercer classificat, va patir més del compte contra un rival a priori molt més fluix però va saber jugar el partit que tocava per endur-se els tres punts. El Peña Deportiva va esperar els jugadors de Javi Rodríguez al seu camp per poder sortir a la contra. Ho van aconseguir però el seu desencert i les bones aturades dels porters colomencs van evitar la desfeta.\nEls locals van arribar a la mitja part guanyant i a la represa van marcar el segon. Llavors els visitants van empatar i retallar distàncies i van sortir amb el porter-jugador però no només no van poder empatar sinó que en els últims minuts la Unión va aprofitar un rebot al pal de camp a camp per sentenciar el partit. Ara mateix la Unión està a només dos punts del CCR però aquests tenen un partit menys, mentre que l'equip eivissenc segueix últim a cinc a nou punts de la salvació.\nOLIMPYC FLORESTA 2 - 3 BISONTES CASTELLÓN\nEl Bisontes tenia el repte de ser el líder provisional durant aquesta setmana i posar pressió al CCR abans que aquest jugui el seu partit ajornat el dia 18. Ho van aconseguir si ara mateix són els primers classificats, però la Floresta gairebé els esguerra la tarda jugant de tu a tu a un dels dos equips més forts de la categoria. Els locals, de fet, van avançar-se fins a dues vegades, però l'empenta i qualitat dels castellonencs va servir per capgirar l'electrònic i tornar a terres valencianes amb tres punts més que deixen la lliga més viva que mai.\nEls visitants van anar a remolc tot el partit fins que van veure que se'ls acabava el temps i van empatar per després sentenciar de mort l'Olimpyc amb un gol quan mancaven només 48 segons pel final de l'enfrontament. La Floresta segueix a cinc punts del descens i la setmana vinent aquesta diferència potser es redueix a només dos punts si el Barceloneta guanya el seu partit però jugant com ho van fer aquest dissabte contra el Bisontes no haurien de patir per salvar-se.\nINMEVASA L'OLLERIA 5 - 1 RIPOLLET FS\nL'Inmevasa l'Olleria no va fallar en el seu partit contra el Futsal Ripollet i es consolida en la setena posició després de la segona derrota consecutiva del Salou. L'equip valencià està immers en una bona dinàmica i malgrat perdre alguns punts, està fent una molt bona segona volta. El Ripollet, en canvi, no aixeca el cap i segueix penúltim, a vuit punts de la salvació i amb la possibilitat de quedar-se a set de l'antepenúltim.\nSi la dinàmica no canvia, tant el Ripollet com el Peña Deportiva, seran equips de Tercera l'any vinent, i és que només queden set jornades, vint-i-un punts en joc i ni el seu joc ni el nivell dels rivals convida a somiar en una gesta històrica.\nImatge via Ripollet FS\nCASTELLDEFELS CCR - SALA 5 MARTORELL\nAquest partoit està ajornat i es jugarà el cap de setmana del 18 de març.\nRead 1045 times | Like this? Tweet it to your followers!\nsegona divisió nacional 'b'


CALENDARI FISCAL DEL PRINCIPAT D'ANDORRA 2017 - GESTORIA ANDORRA Agencia immobiliària a Andorra. La seva sòlida experiència i el seu tracte personalitzat ha permès ser una empresa immobiliaria de prestigi, Oferim una atenció especialitzada per troba la llar dels teus somnis. Gestionem i administrem propietats a Andorra. Ofereix una variada oferta de producte immobiliari en modalitat de venda o de lloguer. Fiscalitat i Comptabilitat Andorra. L’impost sobre societats és un tribut de caràcter directe i naturalesa personal que grava la renda de les persones jurídiques d’acord amb les normes establertes a la Llei reguladora. El període impositiu coincideix amb l’exercici econòmic de l’entitat, i no pot excedir dotze mesos. En el cas que l’exercici social sigui superior, el període finalitza al cap de dotze mesos. La base de tributació es calcula corregint el resultat comptable. El tipus general de gravamen és del 10%. La quota de tributació és la quantitat resultant d’aplicar el tipus de gravamen a la base de tributació. S’aplica una imposició reduïda a les societats que realitzen explotació internacional d’intangibles, les que intervenen en el comerç internacional i les que fan la gestió i inversió financera intragrup. S’elimina la doble imposició interna i internacional sobre participacions en beneficis d’altres entitats i s’estableixen deduccions per doble imposició, per creació de llocs de treball i per inversió. Al setembre els obligats tributaris han d’efectuar un pagament a compte de la liquidació corresponen al període impositiu que estigui en curs l’1 de setembre. Els obligats tributaris de l’impost sobre societats han de disposar d’un número de registre tributari, que han de sol·licitar en el cas que encara no el tinguin com a obligats tributaris dels impostos indirectes. El primer any d’aplicació de l’impost els obligats tributaris gaudeixen d’una reducció del 50% de la quota de liquidació. Per als obligats tributaris d’aquest impost que es constitueixin com a nous empresaris d’una nova activitat empresarial o professional i que tinguin uns ingressos inferiors a 100.000 euros, el tipus de gravamen aplicable durant els tres primers anys d’activitat és el següent: El 5% per a la part de la base de tributació compresa entre 0 i 50.000 euros. El 10% per a la base de tributació restant. Aquesta bonificació fiscal no es podrà aplicar als obligats tributaris que facin o hagin fet algun tipus d’activitat, tant de forma directa com a través d’una societat.\nCALENDARI FISCAL D'ANDORRA 2017 Gestoria comptabilitats fiscalitat immobiliaria assessorament Andorra\nCALENDARI FISCAL DEL PRINCIPAT D ANDORRA 2017 (Clic Aqui)\n← ASPECTES DE LA JURISPRUDÈNCIA AL PRINCIPAT D ANDORRA 20 ANYS DE CONSTITUCIÓ\nSolbes: «Especificitats en àrees com el tabac…» →


El perill de complir 27 sent un famós o una cantant – Ràdio Valira\noients aquí avui: 806\nEl perill de complir 27 sent un famós o una cantant\nPer:Ràdio Valira el 9 de setembre de 2020\nEn el món artístic arribar als 27 és un perill. No perquè es passi de la joventut a la vellesa ni perquè canviï res de substancial en la carrera d’aquestes persones. Arribar als 27 pot ser motiu de mort i és que no són pocs els cantants i famosos que han mort a aquesta edat. De fet, tot famós que mor a aquesta edat entra al “Club dels 27”.\nAquest club el compon gent de moltíssim prestigi de la talla de Jimi Hendrix, Jim Morrison o Janis Joplin. Però més de 40 artistes i famosos han mort en estranyes circumstàncies a aquesta edat i s’han unit. La idea es crea el 1971 després de la mort de Jim Morrison, l’últim d’una successió de 4 morts en només dos anys: Robert Jones, Brian Jones, Jimmy Hendrix i Janis Joplin.\nAnem a veure qui compon aquest selecte club\nÉs el primer d’aquest famós club. Va ser un exguitarrista dels Rolling Stones fins a un mes abans de la seva mort. Aquest britànic era un genial músic, però avançat al seu temps. Era un apassionat de l’Blues i el seu estil musical anava en aquest sentit, però això no va triomfar en els Rolling.\nLa força comercial de Mick Jagger i Keith Richards es va imposar a l’estil blusero de Jones que va abandonar la formació dels llavis a l’any 69, al juny. Tan sols tres setmanes després va ser trobat al fons de la seva piscina. Brian Jones comptava amb 27 anys i dóna inici a aquesta història.\nUn dels millors guitarristes de la història. Va haver de superar des de nen molts obstacles i dificultats fins arribar a l’èxit. També a la part alta de l’onada va haver de lidiar amb la situació financera dels seus pares i amb l’alcoholisme. Sumat a la seva raça, un negre en plens temps de segregació.\nLa seva carrera musical va ser molt breu, tan sols 4 anys. No obstant això, van ser 4 anys tan intensos que va influir molt profundament en la història de l’rock. Va arribar a calar foc a una guitarra o a tocar un extravagant himne nord-americà que va apassionar a molts i va decebre a altres a Woodstock 69. Al setembre de l’70 va aparèixer mort després d’una sobredosi de barbitúrics barrejats amb alcohol.\nUna de les estrelles femenines de el rock and roll. Janis es va unir a el club dels 27 poc després d’Hendrix. Ella també va actuar a Woodstock deixant una actuació memorable per a la història. Va tenir una carrera molt curta. Va començar a cantar tard i tenia un animo inestable a causa de que travessava contínuament per depressions al no encaixar en cap lloc.\nLa seva interpretació i la seva veu trencada va arribar a la seva fi després d’una sobredosi d’heroïna. Va tenir temps de deixar 5 senzills com Top 100 de la llista dels Estats Units i a deixar un llegat que encara avui, roman indeleble en la història de l’rock.\nDesprés de 4 morts de grans artistes, Jim Morrison va ser el que va començar a fer veure que la mort als 27 era una constant entre icònics de el rock. Morrison es va convertir en un gran músic tot i que els seus pares no volien que actués. Va ser el vocalista de la mítica banda The Doors.\nMorrison tenia un caràcter retret i no volia sobresortir entre els companys de grup. Ell es veia simplement com el vocalista de The Doors. No obstant això, va tenir problemes amb la justícia i era assidu a drogues recreatives. Al 71 la seva vida va acabar per una causa no aclarida, encara que se sospita que va ser una sobredosi la qual va posar fi a aquest cantant icònic.\nEncara que va ser posterior en el temps als anteriors, Cobain també és considerat una icona de la música i va entrar a formar part d’aquest selecte club després del seu suïcidi el 1994. Aquest compositor, cantant i guitarrista va liderar a Nirvana, la banda que va donar inici a l’ grunge.\nKurt havia passat una infància dura amb el divorci dels seus pares. Aviat va començar a tenir èxit i a guanyar diners, diners que invertia en heroïna, droga a la qual era addicte i a la que va portar la seva nòvia Courtney Love i als que els envoltaven. El 1994, després d’un xut per arma de foc, va entrar a aquest club. No obstant això, les causes de la mort tampoc estan esclarides.\nLa cantant britànica va ser la segona dona que va entrar en aquest club dels 27. La seva explosiva veu la va llançar a la fama el 2003 amb el seu primer disc i va constatar la seva qualitat vocal i compositora en Back to Black, amb el qual va guanyar 5 Grammys.\nVa tenir una infància infeliç amb el divorci dels seus pares. Podria ser premonitori sobre el seu final que la seva mare també es digués Amy. Va tenir una carrera fulgurant però curta, amb tan sols dos discos i sense temps a treure el tercer, ja que la mort li va arribar per una intoxicació alcohòlica, quan estava en ple procés de desintoxicació de drogues dures.\nEvangelina Sobredo, més coneguda com Cecilia també va morir als 27, és una altra de les dones que ha entrat en aquest club tan cotitzat. La madrilenya havia viscut des de petita a diversos països i parlava en diversos idiomes. Va tenir una curta carrera musical. Tan sols va tenir temps de treure tres discos.\nTres discos, però de gran qualitat amb lletres que portaven molt missatge protesta i una idea de feminisme que li van provocar bastants problemes en aquella Espanya. És el 1975, en un viatge cap a Vigo quan va tenir un accident de cotxe quan el seu vehicle es va estavellar contra un carro de bous que anava sense senyalitzar. Cecilia va morir a l’acte. Ens queden les seves cançons que a dia d’avui segueixen vigents.\nEl Govern aprova programes per al foment de contractació en l’àmbit privat\nEl coronel Fernando Gutiérrez Vargas s’incorpora com a nou conseller d’Interior a l’ambaixada d’Espanya


Onda valora el seu patrimoni paleontològic i mineral amb un modern museu interactiu\n1:17 am - Thursday, 16 July 2020\nS'està ultimant el projecte que exposarà la història de l'aigua, minerals i fòssils del Parc Natural Serra d'Espadà.\nLa regidora de Promoció Econòmica, María Baila, ha recalcat que “Onda és una ciutat riquíssima en patrimoni cultural i natural, és un orgull per als onders preservar el nostre llegat i és el nostre deure traure el màxim potencial als nostres recursos per a convertir-los en focus d’atracció de visitants”.\nD’altra banda, en la planta baixa del Molí de la Reixa els visitants ja poden gaudir de tot el relacionat amb la història de l’aigua i molins del municipi així com de la flora i fauna del Parc Natural Serra d’Espadà.\nQuan acaben les obres d’adequació, a la fi d’este mes, en la primera planta el visitant trobarà l’àrea de paleontologia. Finalment, en la segona es podrà contemplar la infinita i rica varietat de roques i minerals que alberga la ciutat d’Onda.\nTal com ha explicat Balla, “amb estes millores en les instal·lacions passarem d’oferir una exposició estàtica a una dinàmica i moderna, que ens permetrà conéixer millor els tresors de la naturalesa que alberga Onda”.\nA més, el Molí de la Reixa pertany a la ruta Camins dels Dinosaures de la Comunitat Valenciana, oferint una exposició única de mamífers i vertebrats cenozoics.\nEsta ruta suma trenta recursos dedicats a la paleontologia distribuïts per tot el territori valencià, i que té un dels seus punts d’interés a Onda, tant en la col·lecció Museogràfica de Paleontologia i Mineralogia del Molí de la Reixa com en el Museu de Ciències Naturals “El Carmen”.\nPrevious articleVila-real obri la convocatòria per a participar en la IV Trobada d’Artesans\nNext articleLoreto Serrano: “Compromís hauria de preguntar-se què va fer amb 4 sous en 4 anys”


... llautó amb el nom del fabricant "Mariano Altés, Barcelona". Forma part d'aquest conjunt una carta de joc, feta de cartró i paper. En una de les cares hi ha dibuixades 28 caselles numerades a partir del ...\nMarian Burgués. Un terrisser que va fer història\n... pictòrica necessària. Juntament amb Marian Burguès, bon amic seu, i altres sabadellencs fundà la "Sociedad Espiritista la Fraternidad" que tenia com a finalitat socórrer els malalts de verola durant ...\n... del ceramista sabadellenc Marian Burguès, és considerat un dels marxants i promotor artístic més destacats del Noucentisme; indispensables per entendre la història de l’art català de principis del segle ...


Ajuntament i Consell Comarcal retiren els residus descoberts durant l’execució de les franges contra incendis – Begur\nAjuntament i Consell Comarcal retiren els residus descoberts durant l’execució de les franges contra incendis\nL’Àrea de Medi Ambient fa una crida als veïns i veïnes a col·laborar en la correcta gestió dels residus.\nDurant l’execució dels treballs d’habilitació de les franges perimetrals contra incendis que s’estan duent a terme des de finals del 2020, l’Ajuntament de Begur i el Consell Comarcal del Baix Empordà han detectat en diferents punts del municipi abocaments improcedents de residus acumulats al llarg de molts anys.\nUn cop descoberts, Ajuntament i Consell Comarcal han començat a retirar aquests residus que generen un fort impacte mediambiental, econòmic i visual i que també representen un perill per l’elevat risc d’incendi que comporten.\nPer tot plegat, des del consistori es recorda a tots els veïns i veïnes la importància de dipositar adequadament els residus als contenidors o cubells corresponents, i de no llançar cap tipus de residus al bosc; ja que aquest tipus d’actituds incíviques perjudiquen el benestar de tota la població i comporten un risc de seguretat.


Luis Bárcenas, el llast pesat del PP | política&prosa\nLuis Bárcenas, el llast pesat del PP\nCom el Lazarillo de Tormes, Bárcenas agafava de tres en tres els grans de raïm dels ingressos irregulars del PP, mentre servia un cec, el seu partit, que els agafava de dos en dos\nLuis Barcenas. Caricatura de Luis Grañena.\nJosé María Brunet 01 maig 2021\nLuis Bárcenas ja pertany a la història política i literària d’Espanya. En qualsevol relat d’aquest principi de segle a la pell de toro seria un personatge secundari, però dels que marquen i defineixen una època. Per aquest motiu, l’extresorer del PP mereixerà tirant curt algun esment a peu de pàgina, i alguna cosa més en qualsevol crònica global sobre la influència dels casos de corrupció en la crisi institucional del país quan ja han passat quatre dècades des de l’aprovació de la Constitució.\nAquest és l’interès que pot oferir una figura i una trajectòria com la de Bárcenas: el de ser un reflex d’un temps en què va semblar que tot estava en qüestió, des de la monarquia parlamentària fins al sistema de partits, passant, sobretot, per la cohesió social del país.\nPer respondre a la pregunta de què pot aportar l’excap de les finances del PP al coneixement d’aquesta època, només caldrà remetre’s a la seva peripècia vital. Aquí és on reconeixerem elements de la tradició literària espanyola, en la figura del murri, en aquesta ocasió un murri avantatjat, de relativa volada. Com en el cas del Lazarillo de Tormes, l’habilitat de Bárcenas va consistir a agafar de tres en tres els grans de raïm dels ingressos irregulars del PP, mentre, suposadament, servia un cec, el seu partit, que els agafava de dos en dos.\nCom que el profit era compartit, tot va anar bé durant anys, molts anys, més de trenta, al llarg dels quals l’extresorer va amassar una important fortuna personal, com es dedueix dels comptes suculents que té a Suïssa, amb més de quaranta-cinc milions d’euros.\nEls problemes seriosos de Bárcenas —Huelva (1957) i llicenciat en Ciències Econòmiques i Empresarials— van començar entre 2008 i 2009 arran del cas Gürtel, la xarxa de corrupció que va créixer a l’entorn del PP i les seves campanyes electorals. En aquell moment, ja era senador per Cantàbria, una comunitat amb la qual no tenia cap relació. Però l’escó li proporcionava la condició d’aforat davant del Tribunal Suprem, situació de la qual no va poder treure’n gaire avantatge.\nVa ser l’exjutge de l’Audiència Nacional, Baltasar Garzón, qui va començar a descobrir el pastís d’aquesta trama, que operava fonamentalment a Madrid, al voltant de la seu central del partit, al carrer de Gènova, però amb importants ramificacions i negocis també a València. És curiosa aquesta dada de la seu, la reforma de la qual, pagada en part amb diners B, li ha costat disgustos seriosos al PP. Tants que la direcció del partit ha pres recentment la decisió d’abandonar-la aviat.\nUn dels grans moments del llarg camí judicial del cas Gürtel i els papers de Bárcenas —les anotacions de l’extresorer sobre els pagaments en B i els seus perceptors— es va produir amb aquell inici de les investigacions. Va ser llavors que Bárcenas va rebre al seu mòbil un cèlebre missatge d’ànim de qui aleshores era el màxim dirigent del PP, Mariano Rajoy. Aquell missatge deia «Luis, sé fuerte», una expressió que podria donar títol a tot el guinyol que es començava a representar en aquell moment, però que havia començat molt abans, en la dècada dels vuitanta.\nUna biblioteca d’Alexandria\nI és que Bárcenas va treballar molts anys a l’ombra del seu antecessor, Álvaro Lapuerta, ja traspassat. Lapuerta va ser diputat i membre de la Mesa del Congrés. Però sobretot va ser un coneixedor profund i discret de la tresoreria del PP, que va dirigir fins a deixar-la en mans del seu successor, girat ja el full del canvi de segle. A Lapuerta la investigació judicial el va agafar gran, i el deteriorament de la memòria primer, i la defunció més tard, han significat la pèrdua d’una autèntica biblioteca d’Alexandria sobre la rebotiga financera dels populars.\nEs pot dir així perquè des dels anys vuitanta Lapuerta va conèixer tots els ets i uts de les activitats del PP per finançar-se, una tasca que va desenvolupar a satisfacció dels equips successius de l’organització, que no van dubtar mai de la seva lleialtat al partit. Dit d’una altra manera, tots agraïen el que arrambava cap a casa, des del convenciment que el motor per a aquesta activitat no era l’afany d’enriquiment personal. Cosa que ja no es diria mai de Bárcenas quan van començar a transcendir els seus papers.\nParal·lelament a les investigacions policials, Bárcenas aviat va passar de ser un presumpte corrupte a un traïdor.\nLa decepció va ser real i molt sentida en tots els estrats del PP quan l’extresorer del partit va començar a parlar. Però no tant perquè se li deslligués la llengua —que també—, sinó perquè a la deslleialtat consistent a intentar defensar-se estenent la taca d’oli es va unir al descobriment que havia utilitzat la màniga ampla que li havia proporcionat el partit per fer-se una fortuna i dipositar-la en lloc segur, a Suïssa, lluny de mirades indiscretes.\nParal·lelament a les investigacions policials, en suma, Bárcenas aviat va passar de ser un presumpte corrupte a un traïdor. Per això, en el fons, va semblar sincer qui aleshores era el president del Govern, Mariano Rajoy, quan va dir que el seu gran error en aquest assumpte havia estat confiar en la persona equivocada. Va ser al començament del mes d’agost del 2013, quan després de molta insistència per part de l’oposició, el president del Govern d’aquell moment va acceptar anar al Congrés per donar explicacions.\nPer descomptat, va ser una compareixença a contracor, però inevitable. I es va presentar amb tota mena de prevencions i cauteles. El mateix Rajoy va dir que acudiria davant del ple de la Cambra per «explicar la situació que viu el país, tant des del punt de vista econòmic com des del punt de vista polític». No va citar Bárcenas en cap moment, donant-ho per entès, i va afegir que la seva pretensió era «donar la meva versió, que també és necessària», «aclarir els dubtes» que «legítimament poden tenir molts ciutadans» i oferir «una explicació dels temes que preocupen el conjunt de l’opinió pública».\nUn maleït per al PP\nVa ser una manera curiosa d’encarar els dubtes sobre Bárcenas i el finançament del PP, ja que ni tan sols va gosar pronunciar-ne el nom. S’havia passat, en suma, del «Luis sé fuerte» a una situació diametralment oposada, en la qual l’extresorer del PP era ja un maleït per al PP, un record que el partit hauria volgut enterrar molts metres sota terra. Això és l’únic que fonamentalment va aclarir aquella compareixença, que Bárcenas havia passat a ser l’enemic públic número u per a l’organització.\nSens dubte, motius n’hi havia, perquè va resultar ser una bomba de rellotgeria. Va trigar a esclatar, però quan ho va fer va capgirar la història política recent del país, ja que la sentència de l’Audiència Nacional sobre la primera etapa de Gürtel va ser l’espoleta de la moció de censura en què va caure el Govern de Rajoy i va donar pas a la presidència de Pedro Sánchez i a una altra etapa del PSOE a la Moncloa, en circumstàncies molt diferents de les anteriors, i per descomptat molt lluny de la paradisíaca majoria absoluta del primer Executiu de Felipe González, en el llunyà mes d’octubre de 1982.\nTornant un moment a Álvaro Lapuerta, hi va haver una anècdota que va tenir molt de sentit quan van començar a transcendir els tripijocs de Bárcenas al capdavant de la comptabilitat del PP. Una vegada, després de la seva jubilació, vaig veure Lapuerta a la terrassa de la cafeteria Riofrío —llavors molt coneguda i ara ja desapareguda—, situada a la plaça Colón, molt a prop de la seu del PP, al carrer Gènova. L’havia tractat durant anys al Congrés, on, quan era cap i antecessor de Bárcenas, havia format part de la Mesa de la cambra.\nLapuerta esmorzava amb la seva esposa, i ens vam saludar breument. L’he recordat sempre amb un somriure, perquè quan li vaig preguntar què feia per allí, tenint-lo jo per un polític veterà retirat, em va contestar: «He hagut de venir a donar un cop de mà a aquests de Gènova, que tornen a tenir problemes amb els comptes». Confesso que en aquell moment no vaig pensar que era al davant de la punta de l’iceberg, sinó que vaig optar per la ingenuïtat de pensar que el PP necessitava la seva experiència com a extresorer per gestionar algun imprevist o desajust de les seves finances. Lapuerta, d’altra banda, no va afegir res més a la salutació protocol·lària entre un polític i un periodista que s’havien tractat durant anys al Congrés amb cordialitat, però sense cap complicitat especial que facilités els sobreentesos.\n«He hagut de venir a donar un cop de mà a aquests de Gènova, que tornen a tenir problemes amb els comptes», em va contestar Lapuerta.\nTancat el parèntesi, i de tornada a Bárcenas, la principal incògnita és ara quins possibles pactes ha pogut establir amb la Fiscalia, i a canvi de què. És a dir, quin serà el tractament penitenciari que rebrà. Va ser condemnat a 33 anys i 4 mesos de presó el 2018, de resultes del judici sobre la primera etapa esmentada de Gürtel, pena que el Suprem va rebaixar a 29 anys i 1 mes l’octubre passat.\nEn essència, el que es va jutjar en aquest cas va ser l’activitat de l’entramat societari de l’empresari Francisco Correa entre 1999 i 2005 per aconseguir contractes públics de connivència amb la direcció del PP. En aquest assumpte, van ser condemnades 26 persones, entre elles l’esposa de Bárcenas, Rosalía Iglesias, a la qual ell sempre ha volgut protegir. La primera vegada que va anar a declarar a l’Audiència Nacional, per exemple, d