Lagganbeg Guest House Oban Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n4 Victoria Place, Dunollie Road, Oban Centre, Oban, Regne Unit, PA34 5PH - Veure al mapa\nMés informació sobre Lagganbeg Guest House\nBen situat a la els paisatges, la cultura area de Oban ciutat, Lagganbeg Guest House us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Per opcions de turisme i atraccions locals, no es necessita anar enfora ja que l'hotel gaudeix proximitat a Museu Pau i Guerra, Destileria Oban, Torre McCaig.\nLagganbeg Guest House també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Oban. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de àrea de fumadors.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Lagganbeg Guest House.


En els últims quatre anys, l'Ajuntament ha avançat diners a la Generalitat per fer l'escola Mediterrània, la nova presó que ha de substituir la Model i reprendre les obres a l'Hospital del Mar. Diners que el govern català no té i que el consistori espera recuperar, per exemple, amb el lloguer d'aquests espais. La mateixa fórmula s'estudia ara per posar en marxa el tram de l'L9 a la Zona Franca, que no té data d'obertura. Calen 70 milions d'euros perquè els trens s'aturin a les noves estacions, i Trias no ha descartat avançar-los si es pacta com els pot recuperar. XAVIER TRIAS, alcalde de Barcelona "Jo puc fer una escola i llogar-la. Jo puc fer una presó i llogar-la. Nosaltres podem ajudar en gairebé tot si després acabem cobrant." Missatge a la Generalitat en una conferència d'alt contingut econòmic en què Trias ha anunciat una proposta si guanya les eleccions: fixar amb empreses i treballadors un salari mínim de Barcelona, imitant el que ja fan Londres i Nova York. XAVIER TRIAS, alcalde de Barcelona "Volem que les empreses compromeses amb la ciutat l'adaptin com a propi de manera voluntària." Promesa electoral l'endemà que una enquesa pronostiqués una victòria ajustada de Trias seguit de prop per Ada Colau. XAVIER TRIAS, alcalde de Barcelona "Guanyo jo, eh? -Pels pèls! -Bé, quatre punts de diferència. És una diferència justeta, però a la vida l'important és guanyar." I una altra cosa és, ha dit Trias, com es governarà. Avui ha reiterat l'oferta de mà estesa a tothom per a futurs pactes.\nL’Escola Mediterrània, les obres d’ampliació de l’Hospital del Mar i el trasllat de la presó Model són alguns casos en què el govern municipal ha desencallat projectes avançant diners a la Generalitat. Aquesta podria ser la sortida perquè l’L9 arribés a la Zona Franca. L’alcalde, Xavier Trias, ha obert la porta a aquesta possibilitat amb una condició molt clara: “Jo puc fer una escola i llogar-la, jo puc fer una presó i llogar-la, podem ajudar en gairebé tot, sempre que després nosaltres acabem cobrant.”\nMalgrat que l’arribada de l’L9 a l’aeroport i el recinte firal de Gran Via ja té data, quedarà pendent el ramal que ha de donar servei als barris de la Marina de Port i la Marina del Prat Vermell. Un tram que, segons l’alcalde, continua “plorant i demanant” al conseller de Territori i Sostenibilitat, Santi Vila.\nUn salari mínim interprofessional barceloní\nLes propostes econòmiques han estat l’eix central del discurs de Xavier Trias en el dinar de la Cambra de Comerç. Una de les mesures que l’alcalde ha posat sobre la taula és establir un salari mínim per als treballadors de la ciutat. Trias ha afegit que s’estudiarà aquesta possibilitat “conjuntament amb empresaris i treballadors” i que la intenció és que “les empreses compromeses amb la ciutat l’adoptin com a propi de manera voluntària”. Trias ha posat d’exemple les experiències de Nova York o Londres.\n— L9 — metro — obres — política municipal — Xavier Trias


labiaplàstia 'el Barbie': la popularitat creixent del rejoveniment vaginal - Estil De Vida\nVoleu que Labiaplasty sembli Barbie?\nEn els últims mesos, els cirurgians plàstics han vist una enorme afluència de pacients amb l’esperança de realitzar una cirurgia plàstica perquè volen tenir un aspecte bo a les xarxes socials, tenen braços com Michelle Obamao fins i tot fer gelosia la seva exe. Ara hi ha un altre procediment que augmenta en popularitat: labiaplàstia.\nTambé conegut com a reducció de labi o rejoveniment vaginal, el procediment no és nou, però des del 2011 un nombre creixent de dones del Regne Unit i els Estats Units han triat passar per sota del ganivet per intentar augmentar la seva autoestima i confiança en ells mateixos ( tot i que algunes dones se sotmeten al procediment per corregir condicions mèdiques com ara intersex, atresia vaginal o altres afeccions similars).\nUn dels procediments que sol·liciten les dones és la 'Barbie', que es pot realitzar de dues maneres. Es tracta de tallar un tros de teixit en forma de falca de la secció central de cada llavi interior i unir els dos llavis junts per a uns llavis interiors més petits. La segona tècnica és retallar o amputar tota la labia minora. El resultat final és una àrea genital de tipus “clamshell” llisa i sense fils, en la qual les llavis exteriors semblen tancades juntament sense que aparegui cap mena de labia.\nRELACIONATS: Llegiu aquestes 10 confessions del cos de celebritats refrescantment honestes i sentiu-vos millor la vostra figura.\nLa 'Barbie' es fa tan popular que al gener, Guernica i Kirsten O & apos; Regan va ser encoberta com una dona que buscava labiaplàstia per investigar el món d'aquesta cirurgia. Va visitar diversos cirurgians plàstics, entre ells Red Alinson, M.D., la uroginecòloga de L.A. que va inventar la 'Barbie' el 2005.\ninstagram clow emily\n'Abans havia estat fent bugaderies més conservadores', va dir a O & apos; Regan. “Però vaig seguir rebent pacients que ho volien gairebé tot. Ells entrarien i dirien: vull una & # x2018; Barbie. & Apos; Així, vaig desenvolupar un procediment que els donés aquest aspecte còmode, atlètic i petit, amb seguretat ”.\nAlguns experts han expressat la seva preocupació per la creixent demanda de labiaplàstia, suggerint que moltes dones persegueixen 'vagines dissenyadores' com a resposta a la creixent exposició al porno porno. Altres preocupen que hi ha massa poca supervisió quan es tracta de cirurgia estètica vaginal. El 2007, l'American College of Obstetrics and Gynecology (ACOG) va opinar oficialment que el rejoveniment vaginal necessita un estudi científic addicional per determinar l'eficàcia i que cap de les cirurgies vaginals estètiques es considera 'procediments rutinaris acceptats' per l'ACOG.\nD'altra banda, l'American Board of Obstetrics and Gynecology no reconeix la ginecologia cosmètica com una subespecialitat vàlida, per la qual cosa no hi ha cap procés de certificació ni acreditació per a això, cosa que significa que els cirurgians no necessiten cursar cap formació addicional o especial per tal de realitzar-los. per realitzar la cirurgia.\nRELACIONATS: Noia, ho tens! Consulteu els lectors mostrant els seus millors actius.\nA la seva peça, O & apos; Regan va parlar amb Gary Alter, M.D., un uròleg i cirurgià plàstic que practica tant a Beverly Hills com a Manhattan, que li va dir que el 20 per cent de les seves bugaderies han de corregir errors.\n'Jo no menciono els noms', va dir a O & apos; Regan. 'Alguns dels famosos ginecòlegs-I & apos; han fet moltes revisions sobre la seva cirurgia'. La doctora Alter també diu que moltes dones reben la 'Barbie' sense el seu consentiment.\nEl doctor Alinson es va fer ressò dels seus sentiments.\n'El Barbie i els apos; són un gran procediment si això és el que el pacient vol', va dir a O & apos; Regan. 'El problema d'aquesta cirurgia, francament, és que sembla fàcil, però hi ha molta delicadesa. Si no coneixes aquests matisos, hauràs de tenir orelles de gos o si eliminaràs completament els llavis quan això no sigui el que sol·licites. Això és quan apareixen els plets ”.\nT’hauries plantejat o has pensat mai en labiaplàstia? Feu-nos-ho saber als comentaris a continuació o envieu-nos un tweet a @Shape_Magazine.\nAquí teniu el motiu pel qual el greix dels malucs i les cuixes no s’enfonsa\nPla d'entrenament a peu 5K\n5 tutorials de maquillatge de Halloween no es pot perdre\nPrograma d’entrenament de mitja marató pas a pas per a corredors freqüents\nEls 4 productes de bellesa Olivia Culpo no viatjaran sense\nOdontologia cosmètica per a tots els pressupostos\nGisele Bündchen i Tom Brady venen un llibre de cuina de 200 dòlars\nLes al·lèrgies alimentàries us engreixen?


L'ex ministre, el fèretre, i "empieza a amanecer" - EsDiari.com\nL’ex ministre, el fèretre, i “empieza a amanecer”\nAquest cap de setmana a la premsa digital podíem veure un vídeo on un grup d’homes portaven el fèretre de José Utrera Molina, ministre i vicepresident de diferents Governs de la dictadura de Franco. Un reduït públic els donava el compàs cantant el «Cara al Sol». És un himne que, avui en dia i inequívocament, s’entona quan es vol anar contra la democràcia espanyola. Van finalitzar el ritual amb un home que, acompanyat per la resta va cridar l’eslògan «una, grande y libre». Després, en veu alta, i amb la solemnitat del qui s’ho creu, va anomenar a Primo de Rivera i Franco, als «caídos por Dios y por España» i, per tres cops, al mateix Utrera. A cada aclamació l’acompanyava un polifònic «presente», acabant amb dos crits d’«arriba España, arriba», braç en alt des de la primera nota de la cançó de l’«en España empieza a amanecer». Gent jove, comparats sobretot amb els aclamats i el mort.\nEspanya és un país on, quan alguns personatges volen entendre que s’ha fet apologia del terrorisme, s’imposen penes de presó per fer acudits comuns o cantar. Al mateix temps -sense baratar d’estat em referesc- s’hi pot aclamar al dictador que, en el seu moment, va permetre que els alemanys nazis i feixistes italians experimentessin l’anomenada «guerra total» sobre els pobles d’Espanya. Massacrar població civil com va passar a Guernica ara fa vuitanta anys no són coses que persones normals com vostè o jo poguem entendre dins cap tipus de legalitat, ni civil ni militar. Més quan sabem -com sabem- que l’esmentat bombardeig no va afectar cap ni un objectiu militar o polític. Simplement perseguia, com els que van venir després, terroritzar la població civil. Si algú, de forma perversa, ho entén com afers de guerra, que pensi que la guerra la van començar en Franco i els seus de forma activa i premeditada. Franco no va utilitzar l’exèrcit i els seus aliats alemanys i italians per salvar a ningú de res. Al revés, el va utilitzar per anar contra la gent, per fer purga política i sembrar el terror. Aquest cap de setmana l’aclamaven pels seus fets, entre ells l’ús i abús de la força contra molts demòcrates i terroritzar la població.\nL’exministre de justícia Gallardón -el que va obstaculitzar la justícia d’aquest país als no rics- portava el fèretre. No és il·lícit que retés homenatge a un ésser estimat però participant d’aquest homenatge ens ha explicat que acompanya els qui esperen un nou «amanecer» de l’Espanya franquista. Tot un ministre d’en Rajoy, cara visible del PP que governa les institucions espanyoles, caminat al pas dels franquistes. El franquisme era la cultura del «mangoneo» i l’«enchufismo», així en castellà perquè en català no es podia. Era camp adobat pels llepaculs en detriment dels innovadors on l’economia anava més malament que ara. Era un règim de funcionaris eficients dins una burocràcia ineficient i poc funcional, propensa a la corrupció institucional i particular. Els que vivien dins el règim no ho sabien perquè estaven desinformats, mal informats o manipulats… o ho sabien i havien de callar. Havien d’anar vius amb el que pensaven en veu alta, com ara amb la monarquia i en Carrero Blanco però molt més bèstia.\nPer resoldre els problemes que ens envolten el camí a seguir és justament el contrari. El règim democràtic és la via per depurar gent ineficient i corrupte de l’administració pública i les institucions. Si la democràcia que tenim no serveix l’hem de millorar. Però en qualsevol cas ha de ser democràcia amb tots els drets i les llibertats que l’acompanyen.


EL POU DEL VERNÍS | Patrimoni Cultural de Sant Just Desvern\n← MAS LLUÍ, UN NOU BARRI EN CLAU DE GÈNERE (1)\nDIA MUNDIAL DE LA POESIA →\nEL POU DEL VERNÍS\nMarç 12, 2013 per Arxiu Municipal Deixa un comentari\nEn Cristian es un jove veí d’Esplugues que durant el mes d’abril va venir per l’arxiu a cercar dades sobre el pou del Vernís. Oportunament li vam facilitar els diversos treballs que sobre aquella antiga cavitat santjustenca ha anat publicant la coneguda entitat local Grup Espeleològic Rats Penats (GERP).\nAmb les dades obtingudes en aquestes publicacions, el Cristian ha confeccionat un article, publicat al butlletí del Grup d’Estudis d’Esplugues i del qual ens ha permès de fer-ne difusió al nostre bloc per tal que també en pugueu gaudir:\nPer trobar els possibles orígens del Pou del Vernís, ens hem de remuntar en el temps i anar cap al segle XIX (tot i que hi ha creences populars que parlen d’una existència més antiga). Durant aquest segle els inicis i desenvolupament de la Revolució Industrial en el nostre país, va fer que el camp de la mineria visqués un petit auge i que molts emprenedors busquessin terrenys on poder prospectar i buscar minerals amb els quals després poder comerciar amb la incipient burgesia industrial. Un d’aquests llocs fou la muntanya de Sant Pere Màrtir, que es creia que podia contenir grans reserves mineres. En aquest context, trobem una gran documentació de registres d’obertura de mines, sobretot a la vessant de la muntanya que pertany al terme municipal de Sant Just Desvern. Alguns exemples de prospeccions mineres van ser: la mina de plom “La Perla” (1841) en terres del marquès de Villel, la mina de “varios metales” “Macisa” en el torrent de Can Fatjó (1842) o la mina de plom “Fonógrafo” registrada per Joan Litrán González l’any 1878, etc. Però, de totes aquestes mines, la més important, pel que fa al temps de durada de l’explotació, fou la mina de coure “Ventura”, registrada per Antoni Rivas al gener de 1861 en terrenys del marquès d’Almenara Alta. Aquesta mina, que inclús va arribar a exportar a països estrangers com Anglaterra i Bèlgica, cap a l’any 1869 ja no tenia activitat extractiva i cap al 1886 va ser tancada definitivament amb un deute contret amb Hisenda de 1.028, 95 pts.\nPerò, malgrat tota la documentació que hi ha sobre l’activitat minera de Sant Pere Màrtir, en cap lloc surt esmentat el nom del Pou del Vernís. Això es degut, segurament, a que aquest topònim era un nom popular que la gent li donava a aquesta cavitat (era coneguda com la “cova del poble”). L’any 1970, l’agrupació santjustenca GERP (Grup d’Espeleologia Rats Penats) va fer una petita expedició a dins el Pou del Vernís que donaren dades molt interessants. La cavitat tenia forma d’embut amb una rampa de 40 graus d’inclinació i es trobava plena d’enderrocs, fruit de les obres existents en aquell anys de l’actual Club de Tennis Ciudad Diagonal. Dins la sala s’intuïren el que podia semblar els inicis d’unes galeries que portarien a nivells inferiors i a les parets encara hi havia rastres de vetes de pedra galena (=sulfur de plom. D’aquí el nom popular de vernís). Aquestes rastres ens podria fer pensar que potser, degut a la proximitat geogràfica i a la coetaneïtat en el temps, podrien haver estat proveïdes a la Fàbrica Pujol i Bausis d’Esplugues. En total, la cavitat feia 19.50m de profunditat. L’any 1971, degut a les obres abans esmentades, el pou fou tancat definitivament.\nD’altra banda, Juli Ochoa, un dels membres del GERP que va fer aquesta exploració i que lluità fins al final per evitar el tancament del pou, creu que per les grans dimensions de la cavitat i comparada amb la resta de prospeccions mineres dels voltants (bastant més petites) el Pou del Vernís podria ser, en veritat, la mina “Ventura”.\nCal esmentar també que, com a “cova del poble” que era, el Pou del Vernís no queda exempt de llegendes, tal i com ens explicava Manuel García Grau, el 23 de novembre de 1961, a un article de La Vanguardia sobre Sant Pere Màrtir “[…]del cèlebre Pou del Vernís contábanse leyendas asociadas a la invasión napoleónica[…]” com la que explica la caiguda d’un genet amb el cavall dins el pou, que segons versions diverses no se sabia si era francès, espanyol, carlí o liberal.\nFinalment, malgrat totes les mines que es van registrar a Sant Pere Màrtir, l’activitat extractiva no va durar molts anys (l’última data del 1922, una mina de ferro anomenada “Maria Juanita”) ja que la majoria de prospeccions fracassaren i les que no, donaren poca quantitat de materials minerals. L’únic resultat de tot plegat fou una muntanya plena de pous i cavitats, com el dissortat Pou del Vernís.\nCristian Domínguez Bolaños/Historiador\n– SECCIÓ EXCURSIONISTA ATENEU SANTJUSTENC nº65, gener-febrer 1972. “Adéu a un vell amic”. Juli Ochoa.\n– SECCIÓ EXCURSIONISTA ATENEU SANTJUSTENC nº114, gener-febrer 1981. “Què era el Pou del Vernís?”. Juli Ochoa.\n– MISCEL·LÀNIA D’ESTUDIS SANTJUSTENCS II, Sant Just Desvern 1990. “La mineria extractiva a Sant Just Desvern”. GERP (Grup d’Espeleologia Rats Penats).\n– LA VANGUARDIA. Manuel García Grau: “Crónica de Sant Pere Màrtir” pàg. 44 (23/11/1961)\nSi voleu major informació sobre aquest mateix tema, podeu consultar alguns dels treballs originals del GERP:\nFiled under Patrimoni, Recerca\nArxiu d’entrades Selecciona el mes Juny 2018 (3) Mai 2018 (1) Abril 2018 (1) Març 2018 (2) Desembre 2017 (1) Novembre 2017 (1) Octubre 2017 (1) Juny 2017 (1) Mai 2017 (2) Abril 2017 (3) Març 2017 (2) febrer 2017 (2) Desembre 2016 (1) Novembre 2016 (2) Octubre 2016 (2) Juliol 2016 (3) Juny 2016 (1) Mai 2016 (3) Abril 2016 (1) Març 2016 (3) febrer 2016 (3) gener 2016 (2) Desembre 2015 (2) Octubre 2015 (2) Setembre 2015 (1) Agost 2015 (1) Juliol 2015 (4) Juny 2015 (9) Mai 2015 (6) Abril 2015 (2) Març 2015 (1) febrer 2015 (2) gener 2015 (2) Desembre 2014 (4) Novembre 2014 (2) Octubre 2014 (5) Setembre 2014 (10) Agost 2014 (3) Juliol 2014 (5) Juny 2014 (1) Mai 2014 (1) Abril 2014 (2) Març 2014 (4) febrer 2014 (2) gener 2014 (3) Desembre 2013 (5) Novembre 2013 (7) Octubre 2013 (7) Setembre 2013 (5) Agost 2013 (2) Juliol 2013 (4) Juny 2013 (6) Mai 2013 (10) Abril 2013 (13) Març 2013 (9) febrer 2013 (8) gener 2013 (6) Desembre 2012 (3) Novembre 2012 (2) Octubre 2012 (8) Setembre 2012 (6) Agost 2012 (2) Juliol 2012 (12) Juny 2012 (16) Abril 2012 (4) febrer 2012 (3) Mai 2011 (1)\n@panerola Estem tancant els darrers detalls... A partir de la setmana vinent, el Programa d'Activitats de la… twitter.com/i/web/status/1… 18 hours ago\n@AteneuSantJust rebrà aquesta distinció pel seu centenari i la tasca cultural i cívica que ha desenvolupat a… twitter.com/i/web/status/1… 1 day ago\n@victorsare @josepperpinya Hem passat avís perquè passin els serveis de neteja. Gràcies 1 day ago\nCrida a les entitats de #santjust per participar en l'arribada de la torxa olímpica dels #SpecialOlympics... bit.ly/2Np42iH 1 day ago\nFelicitem la trajectòria dels 30 anys del @CCBaixLlobregat Gràcies pel suport als ajuntaments del #BaixLlobregat 2 days ago


Convertir Salvadoran Colom (SVC) i Dòlar australià (AUD) - Calculadora de conversió de tipus de canvi de divises\nSVC per AUD\n10 Salvadoran Colom per AUD\n10 SVC per AUD - Salvadoran Colom to Dòlar australià convertidor de divises\nEl nostre Salvadoran Colom a Dòlar australià convertidor està actualitzat amb els tipus de canvi de 26.09.2020. Introduïu qualsevol quantitat que vulgueu convertir a la casella a l'esquerra de Salvadoran Colom. Utilitzeu les "Monedes d'intercanvi" -Button per fer Dòlar australià la moneda predeterminada. Feu clic a Dòlar australià o Salvadoran Colom per convertir entre aquesta moneda i totes les altres monedes.\nSalvadoran Colom to Dòlar australià calculadora de tipus de canvi\nTipus de canvi actualitzat: 26.09.2020 16:41\nQuin és el tipus de canvi actual de Salvadoran Colom per Dòlar australià?\nSalvadoran Colom curs per Dòlar australià = 0,16\nConversió SVC a Dòlar australià\nHeu seleccionat la moneda font SVC i la moneda objectiu Dòlar australià amb un import de 10 SVC. Podeu triar els tipus de canvi de les dues llistes per a més de 160 monedes internacionals. Els tipus de canvi s’actualitzen a intervals regulars i es presenten en forma tabular per a quantitats habituals. També podeu veure els tipus de canvi històrics d’altres visitants.\nSVC to AUD calculadora de tipus de canvi\nLa Salvadoran Colom és la moneda en . La Dòlar australià és la moneda en Austràlia, Kiribati, Nauru, Tuvalu. El símbol per SVC és $. El símbol per AUD és $. El tipus de canvi del Salvadoran Colom es va actualitzar per última vegada el September 27, 2020. El tipus de canvi de la Dòlar australià es va actualitzar per última vegada a September 27, 2020. El factor de conversió SVC té 5 dígits significatius. El factor de conversió AUD té 5 dígits significatius.\ntipus de canvi Salvadoran Colom per Dòlar australià = 0,16.\nSVC per BRLSVC per CHFSVC per EURSVC per HKDSVC per INRSVC per KRWSVC per MXNSVC per NOKSVC per NZDSVC per VND


De l’il·lusionisme a la caiguda. Els costos ecològics del “desarrollismo” espanyol – CGTCatalunya\nInici > General > Articles opinió > De l’il·lusionisme a la caiguda. Els costos ecològics del “desarrollismo” espanyol\nDe l’il·lusionisme a la caiguda. Els costos ecològics del “desarrollismo” espanyol\nAra sembla que tots ho veien venir. Que era un resultat cantat. Per desgràcia, no va ser sempre així. Nombrosos economistes crítics hem assenyalat durant els últims anys –sense èxit– les esquerdes previsibles d'un model econòmic condemnat al fracàs els costos socials del qual afloren ara amb força. Menys atenció han rebut, no obstant això, els costos ecològics ocults associats a aquesta estratègia de "desenvolupament" clarament insostenible.\nInsostenible tant pel costat del consum de recursos com per la generació de residus, doncs seguim basant la nostra forma de produir i consumir en un 80% de recursos no renovables. Amb la peculiaritat que, del total de recursos naturals utilitzats i valorats, el 50% han estat productes de pedrera destinats a alimentar els successius boom immobiliaris i d'infraestructures.\nSi tenim en compte que en el moment àlgid del recent boom immobiliari es van iniciar 900.000 habitatges i que cada metre quadrat d'un habitatge exigeix de mitjana una tona d'energia i materials, la dimensió del malversament sembla òbvia. Un absurd ecològic i econòmic tant més cridaner quant que gairebé dos terços del construït no ha estat justificat per la demanda de primera residència, sinó que ha anat a parar a habitatges desocupats a l'espera de revaloració i posterior venda per a materialitzar la inversió, o a habitatges secundaris amb utilitzacions mitjanes de 22 dies a l'any. Poc importa que per a això hàgim batut el record europeu en producció de ciment (60 milions de tones) i de formigó armat (185 milions de tones), o el que és el mateix, que hàgim produït quantitats que donarien de sobres per a pavimentar tot el territori nacional a raó de més d'una tona de ciment per hectàrea o gairebé quatre de formigó.\nAquesta insostenibilitat interior augmenta amb la insostenibilitat exterior plasmada en el doble dèficit físic i territorial contret amb la resta del món. La creixent dependència respecte de substàncies estratègiques (combustibles fòssils i minerals) explica que, per cada tona que surt del nostre país en forma d'exportacions entrin com importacions tres tones més. Un dèficit comercial físic que, per a sorpresa de molts, no ho tenim contret amb el nostre principal soci comercial (la UE), sinó amb els països empobrits d'Àfrica (gas d'Algèria, petroli de Nigèria, etc.) i Amèrica Llatina. Ara bé, a aquest dèficit comercial físic se suma un creixent dèficit ecològic-territorial equivalent a més de tres vegades la nostra pròpia superfície productiva, resultat d'una petjada ecològica (l'espai que cadascun ocupem per a satisfer el nostre model de consum i absorbir els residus en forma de diòxid de carboni) de més de 5 hectàrees/ habitant, molt superior a la superfície ecològicament productiva per capita espanyola (1,4 ha/hab). Ja només per a absorbir les nostres emissions de CO2 necessitaríem una superfície forestal equivalent a tres països com el nostre. Una cosa que, òbviament, no tenim.\nNo és ja només un problema que el món no pugui suportar la generalització del model de producció i consum nord-americà. Tampoc és viable ja estendre al conjunt mundial el comportament econòmic- ecològic d'un país com Espanya, doncs òbviament no tots els països poden ser alhora deficitaris en termes físics, territorials i financers. D'algun territori han de sortir els recursos per a abastir i finançar a la resta.\nEncara que, és clar, abans que avançar en una reconversió econòmica-ecològica i social d'arrel, sembla que es prefereixen invocar els conjurs tecnològics de moda (I+D) amb els quals intentar donar, una vegada més, gat per llebre.\n>>> Article d'Óscar Carpintero publicat a la revista Diagonal núm. 117:


EFE Madrid 10/12/2011 17:06\nL'exalcalde de Sant Sebastià Odón Elorza ha confiat avui que "abans de Nadal" el proper president del govern, Mariano Rajoy, comenci "clarament els moviments" per acostar els presos d'ETA, una mesura "bastant lògica d'adoptar i amb cobertura legal absoluta". Després de rebre el Premio Nacional Nicolás Salmerón de Drets Humans 2011, Elorza ha demanat al col·lectiu de presos, que han anunciat avui al diari Gara que cada membre sol·licitarà el seu trasllat a les presons del País Basc i Navarra, que es "vagin atrevint" a reconèixer el dolor causat.\nSegons el parer del diputat socialista electe per Guipúscoa, els interns han d'"anar mentalitzant de la necessitat de demanar perdó a les víctimes i al conjunt de la societat basca". No obstant això, Elorza creu que el seu acostament s'ha de produir "independentment" que mostrin el seu penediment, ja que ha considerat que es tracta d'una mesura "bona i convenient perquè el procés de gestió de la pau avanci amb força" i aconseguir "a mitjà i llarg termini una autèntica concòrdia cívica a Euskadi".\nUna mesura que, ha afegit, "és bastant lògica d'adoptar i amb cobertura legal absoluta". En aquest sentit, ha instat el líder dels populars a què, un cop prengui possessió com a president del Govern, "faci les consultes, si no les ha fet ja", amb els grups polítics i, especialment amb el lehendakari, Patxi López, perquè "abans de Nadal comencin ja clarament els moviments" per a l'acostament.


Kastelo Apartments Megala Khorafia Grècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nKalyves Apokoronou, Megala Khorafia, Megala Khorafia, Grècia, 73003 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Kastelo Apartments\nAl visitar Megala Khorafia, vosté es sentirà com a casa a Kastelo Apartments, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nEl Kastelo Apartments, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen jardí estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Kastelo Apartments és una selecció idònia per a la vostra estada a Megala Khorafia.\nCal que informeu el Kastelo Apartments de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


Brexit: Els líders europeus signen el divorci entre Londres i Brussel·les\nMoisés B. Martinez | divendres, 24 de gener de 2020\nLa presidenta de la Comissió Europea, Ursula von der Leyen, Ursula von der Leyen, i el President de Consell Europeu, Charles Michel, han formalitzat aquest divendres 24 de gener l'acord de sortida del Regne Unit, faltant només l'última "llum verda" del Parlament Europeu.\n"Charles Michel i jo acabem de signar l'Acord sobre la sortida del Regne Unit de la UE, aplanant el camí per a la seva ratificació pel Parlament Europeu", comenta el líder executiu de la UE a través d'una publicació a la xarxa social Twitter.\nLa publicació va acompanyada d'una fotografia en què apareixen Ursula von der Leyen, Charles Michel i el principal negociador de la UE per al Brexit, Michel Barnier, que dirigirà les negociacions sobre les futures relacions comercials després d'aquest "divorci" entre Londres i Brussel·les.\nTambé a Twitter, Charles Michel va dir que entre els dos blocs "les coses canviaran inevitablement, però l'amistat romandrà".\n"Vam començar un nou capítol com a socis i aliats. Esperem escriure aquesta nova pàgina junts", va dir.\nAquest pas formal donat aquest gener 24 arriba un dia després que el Comitè d'Assumptes Constitucionals del Parlament Europeu adoptés una recomanació que reflecteix la posició favorable de Parlament Europeu sobre l'Acord de Sortida del Regne Unit, en el qual només falta la 'llum verd 'final al plenari.\nLa "llum verda" dels eurodiputats falta ara en la sessió plenària, que tindrà lloc el dimecres vinent durant la mini-sessió a Brussel·les.\nPer entrar en vigor, l'Acord de Sortida del Regne Unit ha de ser aprovat per majoria dels vots emesos.\nMentre la Comissió d'Assumptes Constitucionals es reunia i aprovava el document, la Reina Isabel II va promulgar el controvertit i ajornat projecte de llei que formalitzava la sortida del Regne Unit de la UE, fent possible el Brexit el 31 de gener.


Dos penals, dos expulsats i l’enèssima derrota fora de casa (3-1) – marta lacima\nL’Espanyol es deixa tres punts més en la seva visita al Ciutat de València, en una tarda en la que, tot i que semblava que la tendència negativa hagués de canviar, dues penes màximes i males accions individuals han portat a la derrota als blanc-i-blaus\nTocava canviar la dinàmica fora de casa. I Pochettino ho ha intentat amb una alineació revolucionària que ningú hauria esperat. L’entrada de Romaric, Rui Fonte i Forlín a l’onze inicial ha deixat a la banqueta titulars fins ara indiscutibles com Javi Márquez, Baena i Álvaro. Sorprenentment, Juan Forlín ha entrat com a titular per ajudar Romaric al doble pivot, mentre que Rui Fonte es perfilava com a atacant per banda dreta, amb Thievy a l’esquerra i Sergio García com a home més avançat.\nEl partit ha començat sense un dominador clar, tot i que una errada de Rui Fonte poc després dels deu minuts de joc ha permès al Llevant avançar-se. El portuguès ha perdut l’equilibri amb la mala sort de fer caure Juanlu dins l’àrea. Havien passat 12 minuts del partit quan Rubén Suárez ha convertit el penal involuntari de Rui Fonte en el primer gol del Llevant.\nEl partit es posava costa amunt però, com ha anat passant en els darrers partits, els homes de Pochettino han reaccionat en rebre el gol en contra. El Llevant s’ha tancat un cop davant en el marcador i els blanc-i-blaus ho ha aprofitat per crear ocasions de gol. Bones combinacions entre Thievy i Verdú, l’ únic home creador de joc en l’onze blanc-i-blau, feien presagiar el gol perico. Al minut 23’, una gran jugada de Sergio García, amb autopassada inclosa, ha marxat fregant la porteria de Munúa. Cinc minuts després, una jugada sorgida de les botes d’Héctor Moreno ha acabat amb Thievy buscant un Rui Fonte molt nerviós després del penal que ha deixat el seu equip per darrere al marcador. L’esfèrica ha acabat a les mans del porter granota. No obstant, el portuguès seria qui protagonitzaria el primer xut entre els tres pals de l’Espanyol. Abans d’arribat a la mitja part, encara hi hauria temps per dues ocasions dels de Pochettino, tot i que cap d’elles prou perillosa com per empatar el partit.\nA la represa, Mauricio Pochettino ha decidit donar entrada a Álvaro Vázquez i presentar un equip més atacant. Han hagut de passar sis minuts per a que l’Espanyol tingués la seva primera oportunitat de gol, amb una falta que Verdú ha enviat a la tanca defensiva. Però el 12 ha estat avui el minut maleit per als blanc-i-blaus, i Jordi Amat ha fet un clar penal, pel que ha estat expulsat. L’Espanyol, a més de mitja hora pel final del matx, es quedava amb 10 jugadors i dos gols en contra. Els de Pochettino, però, encara no s’havien rendit i Álvaro Vázquez ha enviat la pilota fora en un bon xut al minut 65. Set minuts després arribaria el gol blanc-i-blau, el primer d’un Héctor Moreno que ja s’ha convertit en un titular indiscutible de l’equip i que s’ha estrenar així com a golejador perico. Ha estat en el 77’ quan l’Espanyol ha perdut totes les esperances que podien quedar quan un magnífic xut de Barkero des de més enllà de la frontal de l’àrea ha anat directe a l’escaire, en el que Cristian no ha pogut fer res. La tarda no era de l’Espanyol i encara quedaven minuts per endavant. Pandiani ha estat el protagonista d’una de les pitjors actuacions de la jornada quan, fora de si, ha agredit Nano amb un cop de cap. Ha estat una acció allunyada de la pilota i totalment innecessària que representa una mostra injustificada de la impotència que l’Espanyol ha patit avui.\nCategories: CatalàTags: Álvaro Vazquez, Ciutat de València, Cristian Álvarez, Espanyol, Futbol, Javi López, Javi Marquez, Joan Verdu, La Liga, laJornada.cat, llevant, Mauricio Pochettino, RCDE, RCDEspanyol, Romaric, Rui Fonte, Sergio Garcia, temporada 2011-2012, Walter Pandiani


El Canadà acollirà la jove saudita atrapada a Tailàndia en fugir de la seva família - Regió7\nLa jove saudita Rahaf Mohammad al Qunun, que va fugir a Tailàndia el cap de setmana per escapar dels suposats abusos de la seva família, viatjarà al Canadà després que el país nord-americà li hagi concedit asil, segons van informar ahir divendres les autoritats tailandeses.\nEl cap de l'oficina d'immigració de Tailàndia, Surachate Hakpark, ha confirmat a l'agència Reuters que la jove s'embarcaria ahir a la nit en un vol de Korean Air fins a Seül, des d'on enllaçaria un segon vol. «Canadà li ha concedit l'asil», va explicar.\nHores després, el primer ministre canadenc, Justin Trudeau, va confirmar-ho i va remarcar que Ottawa «ha acceptat» la petició de l'Alt Comissionat de Nacions Unides per als Refugiats (ACNUR) en aquest cas. «ACNUR va fer una petició al Canadà perquè acceptéssim la Qunun com a refugiada i hem acceptat la petició de l'ONU per garantir-li asil», va dir.\n«Això és una cosa que fem gustosament, atès que el Canadà és un país que entén l'important que és defensar els drets humans i els drets de la dona a tot el món», va afegir.


“Colau ha decebut molta gent. Acabar amb els desnonaments no es fa amb proclames ideològiques” | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nNEUS MUNTÉ | CANDIDATA A ALCALDABLE A LES PRIMÀRIES DEL PDECAT\nMunté no tanca la porta a una llista única de l’independentisme a les eleccions municipals\nBarcelona 29 ABR 2018 - 21:03\tCEST\nNeus Munté, en un moment de l'entrevista. Albert Garcia\nNeus Munté (Barcelona, 1970) competeix a les primàries del PDeCAT per ser candidata a l’alcaldia de Barcelona. Va ser portaveu i consellera de Presidència del Govern de Carles Puigdemont i és l’actual presidenta del partit.\nPregunta. Per què vol ser alcaldessa?\nResposta. Barcelona m’apassiona i crec que puc millorar-ne la situació. La meva experiència en la gestió i la trobada de consensos acredita el meu pas pel Departament de Benestar Social en unes circumstàncies econòmiques molt complicades i pel de Presidència en un context polític molt complex.\nP. Per què Xavier Trias no va revalidar el seu mandat el 2015?\nR. Va haver-hi una molt bona gestió i van quedar projectes interessants sobre la taula. I altres factors: certa crisi als partits polítics, el malestar per la crisi i que ens va faltar estar més atents al moviment que s’estava gestant a la ciutat i que va portar Ada Colau al poder.\nP. Les remodelacions de passeig de Gràcia, la Diagonal i el Port Vell no es van entendre en un moment de crisi social. Van ser un error?\nR. No. Han estat reeixides i també van estar acompanyades d’accions contundents a favor de les persones més vulnerables. Ho sé perquè estava al Govern.\nP. Com valora el treball d’oposició del PDeCAT?\nR. El partit ha fet els seus deures. S’ha mantingut el pols amb el suport a les persones i el paper de la ciutat com una generadora d’oportunitats. I amb un to i capacitat de fer política que crec que és molt important: buscar diàleg i consens dins i fora de l’Ajuntament.\nP. Com veu la ciutat i la gestió de Colau?\nR. Barcelona segueix sent una ciutat amb moltes oportunitats. Més enllà de les promeses incomplertes en aspectes com l’habitatge, critico la desconfiança en altres actors polítics i socials. També actua de manera acomplexada en matèria de seguretat.\nP. El malestar per l’habitatge va fer pujar Colau a l’alcaldia. Li farà perdre les eleccions?\nR. Colau ha decebut molta gent. Acabar amb els desnonaments no es fa amb proclames ideològiques. Va ser molt crítica amb Trias, i la Llei d’Arrendaments Urbans és la mateixa: en aquell moment va obviar que una administració municipal no pot actuar sola.\nP. Què ha fet bé?\nR. El seu canvi respecte al congrés dels mòbils és molt positiu: de veure-ho amb les ulleres ideològiques a ajudar al fet que es quedi.\nP. Quines seran les seves prioritats per a la ciutat?\nR. L’Ajuntament no pot resoldre tot el problema de la precarietat però, per exemple, pot impulsar un salari mínim de ciutat de 1.000 euros. També cal pacificar la relació amb molts sectors i refer el diàleg amb les altres forces polítiques.\nP. A què es refereix quan parla de sumar dins de l’independentisme?\nR. La idea d’acumular forces no és de Jordi Graupera, és pura lògica [El filòsof i tertulià va proposar al març una llista única de l’independentisme]. Hi ha molts que tenen la voluntat de treballar per tenir una alcaldessa o alcalde independentista. Unes primàries sobiranistes és només un instrument per a la unitat, cal concretar més, per exemple, el model de ciutat.\nP. Llavors no li tanca la porta a Graupera...\nR. No podem tancar cap porta. Però crec en els partits i serà una prioritat parlar primer amb ells. De moment no soc candidata.\nP. Parlem del Parlament. Com s’entén que no tinguem ja un president si es tenen els vots?\nR. Fa molt poc que vam aconseguir tenir els vots. I tampoc es pot oblidar que Junts per Catalunya ha intentat ja tres investidures que han topat amb dificultats per part de la justícia.\nP. Quines garanties hi ha que no es repeteixin les eleccions?\nR. La garantia absoluta no existeix, ni la pot donar ningú. La voluntat és que hi hagi Govern, el mateix Carles Puigdemont ho ha manifestat així.\nP. En el cas que hi hagi una investidura aviat, ja hi ha un disseny de Govern?\nR. Estic convençuda que sí. Amb el temps que portem, crec que hi ha hagut temps suficient per pensar en els consellers i els alts càrrecs i tancar l’equip de govern. El Govern funcionarà en pocs dies, tot anirà ràpid per intentar recuperar el temps perdut.\nMunté es postula per ser la candidata del PDeCAT a l’alcaldia de Barcelona


Hoon Lee Biografia, Edat, Alçada, Esposa, Actor, Pel·lícules, Programes de televisió i Patrimoni net - Actors Famosos Als Eua\nHoon Lee Biografia, Edat, Alçada, Esposa, Actor, Pel·lícules, Programes de televisió i Patrimoni net\nBiografia i Wiki de Hoon Lee\nHoon Lee és un actor, cineasta i actor de televisió nord-americà que va interpretar el paper de Job a la sèrie Cinemax Banshee i va fer el paper del rei a The King and I a Broadway.\nLee té 47 anys a partir del 2020 . Va néixer el 18 de juliol de 1973 , a Plymouth, Massachusetts, Estats Units . Celebra el seu aniversari cada any 18 de juliol . El seu signe del zodíac és el càncer.\nLee es troba a una alçada de 183 cm (6 ft 0 inches), sembla que té una estatura bastant alta si les seves fotos, en relació amb el seu entorn, són alguna cosa per passar. No obstant això, actualment no es disposa de detalls sobre el pes real i altres mesures corporals. Mantenim les pestanyes i actualitzarem aquesta informació una vegada que surti.\nLee es va graduar a la Universitat de Harvard el 1994.\nEsposa de Hoon Lee\nLee està casat amb Seiya Billman el 2008. Els dos han estat junts durant més d'una dècada i compten. Han estat junts durant molt de temps, tot i que no hi ha informació si tenen fills o no. Tanmateix, mantenim les pestanyes i actualitzarem aquesta informació un cop la publiquem des d’una font fiable.\nHoon Lee Patrimoni net\nLee té un patrimoni net estimat de 8 milions de dòlars a partir del 2020 . Hoon obté els seus ingressos dels seus negocis i d'altres organitzacions relacionades. També guanya els seus ingressos pel seu treball com a escenari, cineasta i actor de televisió.\nMesures i fets de Hoon Lee\nAquests són alguns fets i mesures corporals interessants que no us voleu perdre de l’actor Lee;\nHoon Lee Bio i Wiki\nComplet Noms : Hoon Lee\nHoon Lee Edat i aniversari\nData de naixement: 18 de juliol de 1973\nLloc de naixement: Plymouth, Massachusetts, Estats Units.\nMesures corporals de Hoon Lee\nAlçada: 183 cm (6 peus 0 polzades)\nFamília i relació Hoon\nNom del pare: No revelat\nNom de la mare: Desconegut\nValor net i salari de Hoon Lee\nHoon House and Cars\nHoon Lee va començar la seva carrera actoral després de graduar-se de la universitat. Va aparèixer el 2001 a la producció de Broadway d’Urinetown. Ha interpretat molts papers al llarg dels anys fins que va ser escollit com a Rosencrantz en una versió musical de Hamlet. El 2008, va guanyar un Theatre World Award per la representació distingida en cara groga.\nVa obtenir el seu primer paper en molts programes de televisió, on va obtenir el seu primer paper com a Dr. Mao en l'episodi de Sex and the City el 2003. També va fer aparicions a Law & Order, Fringe, Royal Pains, White Collar i altres sèrie. També va tenir petits papers en pel·lícules com Saving Face, We Own the Night i The Orange.\nA principis del 2012, Lee va fer un cameo a Premium Rush. El març de 2012 va ser escollit com a Job, un pirata informàtic de nivells superposats, a la sèrie de televisió Banshee. El 18 de juny de 2015, es va anunciar que Lee succeiria a Jose Llana en el paper del rei de Siam en el revival guanyador de Tony Center de Lincoln i The King. fins a l’abril del 2016.\nPel·lícules de Hoon Lee\nConductor de serveis d’emergències\nDirector de pis\nLa pel·lícula Shimajiro: Shimajiro a Bookland\nFoc dels vilans\nEspectacles de televisió Hoon Lee\nEl Dr. Mao\n22 de Nova York\nHamato Yoshi / Splinter (veu)\nAgent coreà (veu)\nPreguntes més freqüents sobre Hoon Lee\nQui és Hoon Lee?\nHoon Lee és un actor, cineasta i actor de televisió nord-americà que va interpretar el paper de Job a la sèrie Cinemax Banshee i va fer el paper del rei a The King and I a Broadway .\nQuants anys té Hoon Lee?\nLee té 47 anys a partir del 2020. Va néixer el 18 de juliol de 1973 a Plymouth, Massachusetts, Estats Units. Celebra el seu aniversari cada 18 de juliol.\nQuant val Hoon Lee?\nQuina altura té Hoon Lee?\nLee es troba a una alçada de 183 cm (6 ft 0 inches), sembla que té una estatura bastant alta si les seves fotos, en relació amb el seu entorn, són alguna cosa per passar.\nComptes de xarxes socials de Lee


"El medi ambient" explica com l'associació Nereo treballa en la preservació de les dunes de les closes de la Fonollera i en la recuperació de la seva vegetació.\nA la desembocadura del Ter i amb les illes Medes al fons, les Closes de la Fonollera, al Baix Empordà, conformen un indret atractiu i vulnerable alhora. Unes tanques fetes amb canya ajuden a recuperar les dunes, un hàbitat molt fràgil i valuós. Membres de l'associació Nereo, de Begur, controlen els efectes d'aquesta delimitació sobre la vegetació. Sistemes dunars litorals com aquest contenen espècies molt especialitzades, inusuals en altres ambients, que tenen un paper important en l'ecosistema.\nUn dels problemes és la sobrefreqüentació. S'hi ha instal·lat una passarel·la perquè la gent arribi a la platja sense fer malbé les dunes. Aquestes són algunes de les actuacions que ha fet Nereo després d'aconseguir un acord de custòdia amb el propietari de l'espai.\nLes Closes de la Fonollera són una finca privada on no hi ha regulació de l'ús públic. Els vehicles s'hi endinsen i pateixen problemes, a més de crear-los al mateix indret. Juntament amb tanques que limitin l'accés a les zones sensibles, Nereo vol posar cartells perquè el visitant sàpiga què es protegeix i per què.\nPerò per fer tot això calen diners. Una part vénen de Cruma, una empresa del sector químic i sanitari que volia participar en un projecte de conservació. La Xarxa de Custòdia del Territori li va mostrar diverses possibilitats i finalment va escollir aquesta.\nUna altra de les feines fetes ha estat l'eradicació de plantes invasores, com ara la "Cortaderia selloana". Estava molt estesa, com ho demostra la gran pila de plantes eliminades. Però la gestió de l'espai no es limita als vegetals. La col·locació de caixes niu ha d'afavorir la presència de diverses espècies d'ocells. Està previst instal·lar-hi un aguait per a l'observació d'aus i altra fauna salvatge, que proliferarà quan s'acabi una altra de les intervencions previstes: crear una sèrie de basses d'inundació temporal per als amfibis.\nÀrea Tutoria, Ciències de la terra i del medi ambient, Ciències socials, Ciències de la naturalesa, Biologia\nGuia de les especies cinegètiques


imatges de menorca: BARRANC D'ALGENDAR (FERRERIES - CIUTADELLA)\nEs conta com l’amo Josep Camps, durant la Guerra Civil, va ajudar a amagar-se dos homes que volien abandonar l’exèrcit fugint amb una barca i no ho van poder fer. Els va salvar la vida.\nDes de principis dels anys noranta, les cases del lloc serveixen com a alberg per a excursions de grups culturals, religiosos i privats.\nEn aquest barranc són especialment interessants els elements del patrimoni etnològic, que arran de l’activitat econòmica tradicional, respectuosa amb el medi i proporcionada amb els recursos, ha generat un llegat cultural únic i irrepetible.\nS’HORT DE DALT\nMolta gent anava a viure als llocs del barranc perquè no hi pagaven lloguer. Conreaven la terra i, com que no els donava prou per viure, encara havien d’anar a treballar a altres llocs més grans. Eren coneguts com els barranquers.\nCreu del Barranc i a la dreta el "Pas d'en Revull" (veure entrades a part en el blog)\nSafareig del lloc des Canaló, on es recollia l’aigua per a posteriors regs, sense necessitat de fer anar la sínia.\nMiloques dalt d'un dels penya-segats del Barranc\nPunt de separació dels Municipis de Ferreries i Ciutadella\nLa literatura popular ha creat nombroses llegendes i mites: Sa novia d'Algendar és sens dubte la més coneguda.\nLa novia d’Algendar\nAlgendar festejava les noces de l’Hereu. Algendar, sempre tan rumbós, aquell dia féu anar l’olla gran fins a la petita: no sols pel bon nom d’Algendar i de l’Hereu, sinó perquè la Novia era la jove més garrida de Menorca. Seria rall de la gent, però es contava que s’enamorà perdudament d’ella un jove moro, captiu a Menorca, de família noble, que en venir-li el rescat, tornà a la seva terra, deixant aquí sens rescatar el seu cor. Eren a mitjan dinar i entrà dins la sala de la festa una vella mendicanta, que tenia fama de bruixa i d’anar sempre despentinada, amb la coa feta un Ribó i fent-se garrossa de la filosa, rodà la taula del convit cantant:\navui és en terra, demà serà en mar;\nTots aplaudiren: l’Hereu noví li oferí un cadaf de vi.\n—Beveu vosaltres, beveu, ara que hi sou— digué la bruixa, mentre se n’anava cantant:\nDamunt els motius de beure, que a noces mai curtegen, s’hi ajuntà el pas de la bruixa: els convidats bevien, i com més bevien més bulla... i més set. Ja la major part n’estaven més per jeure que per beure, quan de cop i volta es trobaren batuts i trepitjats per un falcat de moros que, obedients a son jove patró, se’n dugueren la Novia, sens mostrar ella que li sabés greu. La portaren a la nau, a on l’endemà, menjà sardines...; i trobant-se prop de la costa de Barbaria, enmig d’un temporal desfet, feren naufragi i es perderen tots. Tots, i la Novia també. Perquè, salvada per un pescador moro, començà son captiveri, deu voltes pitjor que una bona mort. Passaren anys i anys, i un dia la Novia tingué art i manya de fugir del captiveri i dels moros. I la nau que la tornava féu naufragi i volgué refugiar-se a Cala Galdana. La Novia se salvà, i fent-se terra endins, arribà a un casal de pagès demanant socors. I va saber que aquell casal era Algendar. Li trabucà el seny i d’aleshores en endavant no féu més que anar de lloc en lloc, despellissada i amb un ribonot, com una bruixa, fent garrossa de la filosa i cantant la seva escomesa de demanar almoina:\nFont de l’adaptació: Camps i Mercadal, Francesc (2007):\nInstitut d’Estudis Menorquins. Menorca.\nEntrada cova des Càrritx actualment tancada.\n(Cova Murada veure entrada a part en el blog)\nEls primers habitants que van poblar els barrancs i les zones més òptimes per a la vida humana a Menorca es van concentrar a la part meridional de l’illa. Dos mil anys abans de Crist, els primers menorquins poblaven la pràctica totalitat del sud menorquí i deixaven com a contrast una tramuntana gairebé deshabitada. Els primers pobladors que van aparèixer per la zona del barranc d’Algendar i tota la seva àrea d’influència daten d’entre els anys 1.700 i 1.500 aC, en el període que s’anomena època pretalaiòtica. L’època pretalaiòtica (abans de la construcció dels talaiots) correspon al moment en què els assentaments humans es realitzaven en cabanes de pedra, anomenades naviformes per la seva estructura, i els enterraments es feien en sepulcres megalítics, en coves excavades en el subsòl rocós o també en les coves naturals de les parets dels barrancs menorquins. En aquest període s’optà per poblar aquests indrets, els barrancs, per les condicions favorables per a la supervivència i l’abundància de recursos. S’ha de destacar la facilitat per accedir a l’aigua i uns terrenys molt favorables tant per a la recol·lecció com també per a la pràctica de l’agricultura i la ramaderia. A l’entorn del barranc d’Algendar s’hi troben dues coves d’aquest període de gran importància per a l’illa de Menorca: la cova Murada i la cova del Càrritx.\nJa a l’època talaiòtica la població es desplaça cap a d’altres poblats més estructurats i amb una major organització, per la qual cosa aquella societat primitiva és rellevada. Del període romà en tenim ben poques dades i encara menys són els vestigis que podem descobrir en aquest entorn. A partir de la conquesta romana de l’illa el 123 aC, la població se centra majoritàriament a les poblacions costaneres per rebre la influència de l’activitat mercantil, tot i que tota l’illa es va poblant.\nCristòfol Barber Villalonga i Miquel À. Marquès Sintes,\nServei d’assessorament del CIM: Eva Florit\nEls barrancs són uns ecosistemes altament sensibles que poden deteriorar-se si es produeixen actuacions i usos inapropiats. Per això hem de ser respectuosos en les visites i els itineraris que hi realitzem, respectar la vegetació, la fauna i les construccions existents.\nEtiquetes de comentaris: BARRANC D'ALGENDAR, BARRANCS, BÉNS ETNOLÒGICS DEL CAMP MENORQUÍ, CIUTADELLA, FERRERIES, LLEGENDES I HISTÒRIES


La Unió Esportiva Olot destitueix Martín Posse després de l'empat contra el Villarreal B (0-0) - Garrotxa Digital\nComentaris tancats a La Unió Esportiva Olot destitueix Martín Posse després de l’empat contra el Villarreal B (0-0)\nMartín Posse ha estat destituït de la Unió Esportiva Olot, després d’empatar a 0 contra el Villarreal B. L’argentí ha de dir adéu a l’equip víctima dels darrers mals resultats, que deixen als olotins en una situació crítica, a set punts de la salvació directa de la Segona B.\nEs comentava que el partit d’aquest diumenge entre la Unió Esportiva Olot i el Villarreal B havia de ser un ultimàtum pel seu tècnic, i així ha estat: Martín Posse ha estat acomiadat de la Unió Esportiva Olot, així com Pablo Rotchen, la seva mà dreta. L’empat a 0 contra el tercer classificat de la categoria ha provocat la destitució, potser no tant per aquest resultat, però ha pesat amb força les cinc derrotes consecutives i les set jornades seguides sense conèixer la victòria dels olotins. L’origen es constata donant un cop d’ull al partit contra el filial groguet: la falta d’efectivitat vers la porteria contrària: l’Olot ha disposat d’algunes ocasions clares, però no ha pogut convertir-ne cap en gol. Això sí, el partit contra el Vila-Real B ha arrencat amb els garrotxins posant en dificultats als castellonencs, però mica en mica els visitants han guanyat la possessió de la pilota i han acabat arraconant l’Olot a la seva porteria. Tot i això, els locals han aconseguit generar perill a través de diverses contres, i la més clara l’ha tingut Alfredo, que podia haver salvat el cap de Posse si hagués estat més encertat quan s’ha quedat sol davant el porter rival. Al final, el resultat reflectia el 0 a 0 inicial, i l’Olot sumava un punt insuficient per revertir la situació crítica en la que es troba.\nAquest dilluns la Unió Esportiva Olot ja farà oficial el nom del nou entrenador, que ha de dirigir el primer entrenament i capgirar la dinàmica negativa de l’equip.


La recaptació per ajudar a María Muñoz es destinarà a la lluita contra el càncer - Empordà\nLa recaptació per ajudar a María Muñoz es destinarà a la lluita contra el càncer\nFa uns mesos es va engegar una campanya perquè es pogués operar, cosa que finalment no és possible\nEMPORDA.INFO 27.01.2020 | 14:03\nImatge de María Muñoz #TOTSSOMMARIA\nImatge de María Muñoz\nFa uns mesos un grup de mares sota el nom #Totssomaria van impulsar a Roses una campanya per aconseguir diners per finançar una operació a María Muñoz, afectada de càncer. «En aquell moment la María tenia una possibilitat d'afrontar la vida i el seu únic impediment era econòmic», diuen. Ara, malgrat el gran suport aconseguit i la lluita de María, l'operació no ha estat possible. Per petició de l'afectada, els diners recaptats per la seva causa es donaran a la Fundació Roses Contra el Càncer. Ella mateixa també farà una aportació a la Fundació del Càncer de Girona «en forma de recolçament a la seva tasca i a la gran ajuda que li han estat proporcionant aquets darrers mesos tant a ella com als seus». El grup ha fet públic l'agraïment «a tothom que va creure en nosaltres i en la causa, entre tots podem aconseguir allò que ens proposem». Tot i que en aquest cas no ha estat així «volem animar a tothom que segueixin lluitant, com sigui».\nPubliquem íntegrament la nota informativa feta pel grup de mares respecte aquest tema.\nEn aquell moment la María tenia una possibilitat d'afrontar la vida, i el seu únic impediment era econòmic. És en aquest moment, on nosaltres vàrem realitzar diferents actes per a que ella pogués aconseguir aquesta quantitat, i vàrem rebre una molt bona acollida a la nostra vila on la gent es va mobilitzar moltíssim, va ser tot un èxit.\nAra ja han passat uns mesos d'allò, i malgrat la gran lluita de la María, no ha estat possible la seva operació. Ella ens ha fet arribar una última petició de forma reiterada, i es que desitja els diners recaptats per la seva causa siguin donats a alguna associació. Després de parlar-ho intensament, i amb molts sentiments trobats, hem decidit, amb el vist i plau de la nostra estimada María, donar-li a la Fundació del Càncer de Roses. Ella, per part seva, farà una aportació a la Fundació del Càncer de Girona, en forma de recolzament a la seva tasca, i a la gran ajuda que li han estat proporcionant aquests darrers mesos tant amb ella, com als seus. Es per això, que en els propers dies acabarem de recollir les guardioles i el que manca de les boletes solidàries, i juntament amb el recaptat als diferents actes serà entregat a les fundacions, per al seu posterior recomptament.


Lectures d’arts escèniques, un bon regal per amics i familiars\nS’acosten les festes nadalenques, un Nadal que segur que recordarem per ser ben diferent. Malgrat tot, és hora de compartir amb les persones que estimem uns moments i una bona manera és obsequiant-les amb algun llibre sobre teatre o dansa. Des de l’Institut del Teatre et recordem les publicacions que hem editat aquest 2020.\nDins la col·lecció de textos teatrals «Dramaticles», en coedició amb l’editorial Comanegra, aquest 2020 hem publicat cinc nous volums: Teatre trans i altres textos no normatius, una antologia amb quatre peces breus de Marc Rosich centrades en el teatre trans i el teatre queer, i Y-X (o la fidelitat dels cignes negres) i El mar no cap dins d’una capsa de sabates, dos textos de Laia Alsina Ferrer, una antologia del dramaturg irlandès Conor McPherson amb quatre textos de l’autor, Ifigènia a Tàurida, una reelaboració de la tragèdia grega d'Eurípides de la mà de J. W. von Goethe, i el darrer títol, publicat aquest mes de desembre, és Quan ens haguem torturat prou i La ciutat, dos textos de l’autor britànic Martin Crimp.\nD’altra banda, una altra opció de regal és la subscripció a la col·lecció Dramaticles. Els lectors que se subscriguin rebran les novetats abans que la resta de públic i comptaran amb un 10% de descompte en els 5 o 6 títols que es publiquen anualment —llevat de les antologies—, sense quotes ni despeses d’enviament. A més, com a regal de benvinguda els subscriptors rebran una antologia de la col·lecció i una tote-bag i podrà gaudir de promocions exclusives, com ara ofertes per a altres llibres del catàleg de Comanegra, sortejos i promocions per a entrades de teatre. Trobareu més informació de la subscripció en aquest enllaç\nUna altra novetat d’aquest 2020 ha estat la col·lecció ‘Paragrafies’, creada amb Comanegra i el Mercat de les Flors, dedicada a la dansa i concebuda per donar veu a grans coreògrafs catalans. Els dos primers volums a la venda són El que m’agradaria que la dansa fos de Cesc Gelabert i Discozombi, de Pere (Gay) Faura.\nPel que fa a les publicacions de l’Institut del Teatre, han aparegut dos volums de la col·lecció Materials Pedagògics, que ha renovat el seu disseny. Es tracten de El Desenterrador. Mètode per a l’excavació de paraules de la Societat Doctor Alonso que desenvolupa aquest mètode de treball de la companyia, i L’Esforç: l’alternança dinàmica en el moviment d’Angela Loureiro amb traducció de l’exprofessor del Conservatori Superior de Dansa (CSD) Agustí Ros.\nTambé, dins la col·lecció ‘Converses’ de l’Institut del teatre, s’ha publicat Joan Castells. El valor humà del teatre dedicat a aquest director, pedagog i investigador.\nJuntament amb Angle Editorial, l’Institut del Teatre ha publicat El drama intempestiu (Per una escriptura dramàtica contemporània), un assaig del dramaturg i professor i director de Serveis Culturals de l'Institut del Teatre Carles Batlle, amb introducció de José Sanchis Sinisterra i Davide Carnevali, i Els fonaments de la interpretació un assaig de Margarete Schuler i Stephanie Harrer amb traducció dels professors de l’Escola Superior d’Art Dramàtic (ESAD) Christian Atanasiu i Gemma Sangerman.\nUna altra col·laboració, en aquest cas amb l’editorial Adesiara ha permès publicar El Malcarat de Menandre, l’única comèdia que es conserva sencera de l’autor més important de l’anomenada Comèdia Nova grega i que per primer cop apareix en català.\nLa commedia dell’arte a Catalunya, de David George i Jordi Lladó, publicada per la Universitat d’Alacant amb el patrocini de l’Institut del Teatre és una altra publicació d’aquest 2020 que analitza aquest macrocrosmos icònic de la cultura i el teatre a Catalunya, des del segle XVI fins als nostres dies.\nD’altra banda, en l’àmbit digital, el Repertori Teatral Català del Reservori Digital de l'Institut del Teatre (RedIT) acaba de publicar un volum dedicat a Ignasi Iglésias i a la seva trajectòria com a dramaturg amb quatre textos, Lladres (1899), Els vells (1903), Cendres d’amor (1904) i Les garses (1905). Aquesta publicació es suma al volum dedicat al dramaturg Ramon Vinyes que aplega tres textos de l’autor, i el teatre complet de Rosa Victòria Gras i Perfontan, un dels referents pedagògics de l’Institut del Teatre d’aquests darrers 30 anys, que es recull en tres volums. El primer, amb 5 textos, ja està disponible a la web. Totes les obres disponibles al RedIT són amb accés lliure i gratuït.\nTots aquests i molts altres llibres es poden trobar a la nostra web de publicacions, a la llibreria de la Diputació de Barcelona, a les webs de les editorials esmentades, i també a la nostra biblioteca.


Cap Vermell - Auteclàssic, poesia cantada\nTraduttore, traditore diu la coneguda expressió italiana. Traductor, traïdor. Expressió fonamentada en la manca de fidelitat del traductor al text original, o, altrament, en una fidelitat literal exagerada, que fa que la traducció perdi molts dels seus atributs en la llengua d'arribada. Sigui com sigui, una traducció acurada no és sempre fàcil, i en poesia encara manco.\nI si ens hem permès aquesta disquisició abans de referir-nos al concert del diumenge dia 21, en el Teatre Municipal, ha estat perquè ens trobam davant una vertadera joia en molts d'aspectes, però i indispensablement, en el de traducció dels textos de Luís Eduardo Aute al català, feta per Joan Isaac, en col·laboració amb el també cantautor Miquel Pujadó. Una traducció en què les cançons d'Aute flueixen amb tanta naturalitat, amb tanta elegància, que semblaria que el seu autor les hagués escrites originalment en català. I així ho va reconèixer el veterà artista damunt l'escenari del Teatre Municipal.\nD'altra banda, Joan Isaac n'ofereix una versió que, essent molt respectuosa amb l¡original, sona molt personal, molt pròpia, amb uns arranjaments preciosos que es tradueixen en un piano i un quartet de corda capaços de vestir cadascuna de les cançons del lirisme que freturen, o, en els casos en què així ho demanda l'obra, del ritme necessari, en un conjunt en què la percussió segurament hi hauria fet més nosa que companyia.\nEl fet és que aquest Auteclàssic sona molt i molt bé, arriba directament al cor de l'espectador i els temes, per més que coneguts, semblen nous de trinca. Joan Isaac els diu amb respectuosa personalitat, i la presència d'Aute a l'escenari no fa altra cosa que avalar un treball que ens atrevim a qualificar de rodó. L'adjectiu "clàssic" li escau perfectament, perquè quan uns textos i uns partitures resisteixen el pas del temps impertorbablement, plenament vigents, vol dir que han assolit aquell estatus d'obres de referència i esdevenen model per a noves fornades de músics. I quan noves generacions d'aficionats a la música, molts dels quals no havien nascut quan Aute componia bona part d'aquests temes, s'incorporen ara a la nòmina d'admiradors, vol dir que ens trobam davant això que dèiem, i que diu el títol del disc de Joan Issac: un clàssic.\nTot plegat, el concert del diumenge és d'aquells que no s'obliden fàcilment. El públic que va estibar el Teatre en va reconèixer tots els mèrits i va aplaudir llargament cadascuna de les interpretacions i ho va fer de manera incansable al final. Era el premi a un concert i a un treball de primera categoria. Pensam que comprar-ne el disc és un regal que mereixem fer-nos per a les properes festes. No en trobarem molts de millors.\nAmor meu, si tu sabessis\ncom temo la matinada!\nNo sé per què les estrelles\nfereixen com amenaces\nni sé què sagna la lluna\nal fil de la seva dalla.\nPotser quan la nit s’acabi\nvindrà una altra nit més llarga.\nNo vull pas que m’abandonis,\namor meu, a l’alba.


Arquitectura de la fusta: 10 avantatges dels dissenys basats en fusta - de banda amplaLlegir Més\nPrincipal de banda ampla Arquitectura de la fusta: 10 avantatges dels dissenys basats en fusta\nLlar de fusta de Egeon Architecten\nEn aquest article, realitzarem i detallem els avantatges dels dissenys basats en fusta detallant l’aparell de les nostres imaginacions creatives. Aquest article no versarà exclusivament sobre cases de fusta, sinó que també fa ús de la fusta dins dels dissenys i la construcció. La fusta és un material meravellós; Esperem que estigueu d’acord en la conclusió d’aquest article.\n1. Aïllant excepcional i estalviador d'energia\nAlguns materials de construcció com l’acer, materials inorgànics que no són combustibles, s’expandeixen quan s’escalfen, cosa que pot debilitar i esfondrar l’estructura. La fusta reacciona d’una manera gairebé oposada a això. Si s’escalfa (no excessivament a una temperatura combustible, per descomptat), la fusta s’asseca i en realitat es fa encara més dura.\nAnem a fer algunes comparacions aquí. El vidre condueix la calor 23 vegades més ràpid que la fusta, el marbre 90 vegades més ràpid, roba 1650 vegades més de pressa i l’alumini una gran quantitat de 7.000 vegades més ràpid.\nAixò significa menys “fuites” d’energia des d’una llar. Si voleu que la calor (o la fredor) romangui a casa vostra i voleu gastar menys diners en la calefacció (o la refrigeració), la fusta és una tremenda alternativa al maó, el formigó o la pedra. En comparació amb altres materials de construcció, la fusta és econòmicament un fill principal de l’aïllament.\nEn resum: l' ús de la fusta estalvia en les factures de calefacció i l'ús de marcs de fusta dins de les estructures és pràctic.\nFet: La fusta realment s’expandeix lleugerament quan la humitat de l’aire baixa per sota del 0%, però això no afectarà els constructors entre nosaltres, ja que, fins i tot a la majoria de climes, la humitat no baixa del 5%.\nAïllament de fusta de Greenspec\n2. Ràpid per crear: estalvia diners\n“A la gent li agrada picar llenya. En aquesta activitat es veuen immediatament resultats. ” Albert Einstein. Sembla que va colpejar-hi l’ungla al cap. A la gent els agrada resultats ràpids i econòmics, i això és exactament el que pot oferir la fusta.\nAlguns fabricants d'habitatges de fusta poden construir una casa de fusta de 100 m² en lloc dins dels 7 dies. Imagineu que sortiu a Florida durant unes vacances de dues setmanes, i tornàveu a casa per descobrir un nou edifici que ha sorgit al jardí dels veïns. Et vaig dir que la fusta era impressionant!\nEn comparació amb el maó, la pedra o el formigó, les construccions de fusta sens dubte estalvien temps i, inherentment, amb estalvis en mà d'obra. Això és especialment aplicable a les condicions meteorològiques dures, com les pluges intenses, la neu i les condicions de gel, on la construcció de fusta pot continuar sense obstacle. Un amic constructor meu també ha dit que els plans per a les estructures de fusta són més fàcils de seguir que el maó, el formigó o els marcs d'acer (no dubteu a comentar-ho a la secció de comentaris, ja que no sé la validesa d'aquest comentari ).\nLes cases emmarcades en fusta permeten modificacions fàcils durant i després del procés de construcció i és degut a la facilitat, la versatilitat i la rendibilitat que la converteixen en una elecció tan popular i barata. Les cases de formigó aïllat (ICF) poden ser costoses, molestes i requereixen molt de temps per modificar la construcció posterior.\n3. Respecte al medi ambient\nEl verd és la gran cosa que hi ha en aquests dies, per tant, aquest article serà una gran característica en aquest article. Les cases fetes d’arbres són sostenibles, renovables i respecten el medi ambient. Sabíeu que les estructures de fusta absorbeixen i emmagatzemen el CO2 atmosfèric i que la fusta, fins i tot tenint en compte el transport, és neutre de carboni (de fet, és l’únic material de construcció amb neutre de carboni).\nFet: s’estalvien 0, 8 tones d’emissions de carboni per cada metre cúbic de fusta que s’utilitza a la construcció, per tant, si una casa utilitza 20 metres cúbics de fusta, això suposa un estalvi de 16 tones de carboni. En context, 16 tones de carboni és la mateixa quantitat de carboni produïda impulsant 90.000 quilòmetres (com a estimació molt crua). L'ús de la fusta en la construcció, ja sigui una construcció completa només dels marcs de fusta, té un impacte positiu en el canvi climàtic.\nLa majoria de països occidentals tenen legislació en què s’ha de plantar almenys un arbre per a cada arbre tallat. Això és significatiu perquè significa que hi haurà més fusta al planeta, cosa que significa més absorció de carboni. No defugim els nostres blinders, però, la desforestació és un fet menyspreable, per tant, assegureu-vos que la vostra font de fusta no sigui discutible.\nEls arbres madurs utilitzen absorbeixen menys carboni que els arbres més joves i de creixement més ràpid, per la qual cosa pot ser beneficiós en la batalla contra el canvi climàtic tallar els arbres més vells, utilitzar-los en la construcció i plantar nous arbres de muntura de carboni al seu lloc.\n4. Estèticament Acrobàtiques\nAmb més de 5000 fustes diferents per triar, hi haurà absolutament alguna cosa que s'adapti als desitjos de construcció o disseny. Algunes fustes són ideals per a l’aïllament, altres per a l’acústica, gra, color, aspecte i d’altres per a marcs estructurals, parets, terres, sostres i mobles.\nSegons la meva opinió personal, el gra en una peça de fusta és una de les belleses més fascinants del món natural, on diferents colors i textures es tornen entre si com una dansa encantadora. Tampoc estic massa embellint. Alguns dels dissenys arquitectònics més impressionants es centren en la fusta.\nLa fusta es pot pintar de qualsevol color i es pot encerar i envernissar, cosa que marca la seva finor natural. Es pot tallar, tallar, enganxar i clavar.\nLa fusta és tan versàtil i estèticament encantadora, l'únic límit del que es pot fer amb ella està restringit per la imaginació. Igual que ha dit Albert Einstein, "La imaginació és més important que el coneixement" i "La imaginació ho és tot. És la vista prèvia de les atraccions de la vida que ve ” . Heus aquí el meu propi gir personal sobre aquesta cita: "La imaginació és tot. És la visualització prèvia de dissenys notables i gestes d'enginyeria, encara per materialitzar-se ' .\nDemostració de la versatilitat de la fusta\n5. Propietats mecàniques i propietats de treball\nFa uns mesos, en conversa amb un amic hortícola meu, estava parlant amb ell una cobertura de taxus baccata (teix europeu); el que li agrada anomenar, "Taxus baccata és la tanca amb la vora". Hem avançat en el tema de la densitat de fusta. Sempre vaig saber que el taxus baccata era una fusta molt dura perquè només creix uns 5 cm per any, però em vaig preguntar si era més difícil que el roure. Això em va portar a la prova de duresa 'Janka' que mesura la resistència de la fusta a la dentadura i al desgast.\nPer provar la duresa d’una determinada fusta, la prova mesura la força necessària per incrustar una bola d’acer d’11, 28 mm a la meitat. Resulta que el teix requereix 1500 lliures de força mentre que el roure cau tan tímid al voltant de 1.300 lliures.\nHe dit tot això per il·luminar les perspectives de la increïble varietat de propietats que pot tenir la fusta, cosa que podria inspirar-se a investigar nous tipus de fusta en els propers projectes. Quina és la fusta més dura que sento alguns, bé, seria el Buloke australià que necessita 5060 lliures de força. Una de les fustes més suaus és d’un arbre cuipo, que requereix 22 lliures de força, molt més suau que la fusta de balsa més coneguda, que arriba a 100 lliures.\nAra aconseguiré encara més tècniques, per això, salteu si no us fa pessigolles. Fusta, tot i que la llum té una resistència a la tracció notablement alta. Agafem fusta que té una resistència a la tracció de 0, 6 / cm3 i la gravetat específica de 100 N / mm2, així com acer que té una resistència a la tracció de 7, 89 / cm3 i la gravetat específica de 500 N / mm2.\nSi dividim la resistència a la tracció per la gravetat, la figura donada ens dirà la qualitat del material i la seva longitud de trencament. La "longitud de trencament" significa el punt en què el material es trenca amb el seu propi pes. L’acer que s’utilitza als edificis té un punt de trencament de 5, 4 km i l’acer endurit de proa de 17, 5 km.\nQuan comparem la resistència a la tracció de l’acer amb dues varietats de fusta, avet i faig laminat, les longituds de trencament respectives són de 19, 8 km i 28, 3 km. Ara ja sabeu per què s’utilitza fusta laminada als pisos dels pavellons esportius!\nQuan es tracta de la fusta viable, poques coses poden superar-la. La fusta es pot batre de maneres boniques i creatives, cosa que pot suposar dissenys gairebé màgics. La precisió i l’acabat que es poden aconseguir amb la fusta poden ajudar a incloure un disseny ordinari en quelcom extraordinari. A més d'això, la fusta és força fàcil de mantenir i reparar, de manera que, si no funciona, solucionar el problema no cremarà un forat massa gran en la cartera.\nVisualització de la prova de duresa Janka\n6. Segur, lleuger, robust i durador\nUna de les moltes raons per les quals encara es fa servir fusta actualment, malgrat grans avenços en l’excel·lència en l’enginyeria, és el seu pes i seguretat en la seva durabilitat. La fusta aporta una mica de quantitat, cosa que significa que es pot doblegar lleugerament, que és una propietat que els maons no tenen. Per tant, si els fonaments canvien lleugerament, la casa de fusta es pot flexionar i moure amb el canvi en lloc de esquerdar-se. Fins i tot, el canvi més reduït en els fonaments d’una casa de maó farà que apareguin esquerdes al morter (no és un bon aspecte).\nParlar de fonaments, una de les raons que la majoria de les cases del sud-est dels EUA són de fusta és perquè el sòl és feble. El maó pesat pot fer que el terra s’enfonsi, per això es prefereixen cases de fusta clares; ningú vol convertir-se en víctima d’un forat del lavabo.\nTornem a costar de nou aquí, però en un pensament similar, les cases de fusta prevalen (i de vegades calen) al sud-est perquè són més barates de reconstruir si són destruïdes per un huracà. Sembla que un huracà de categoria 5 destruirà una construcció de maó i una de fusta.\nEstructura de fusta clara de malla + Projectes\n7. Resistent a l’aigua\nMentre que moltes fustes es remullen en humitat i aigua, fent que s’inflin, hi ha algunes varietats de fusta que són altament resistents a l’aigua. S’ha realitzat un estudi sobre les taxes d’absorció de quatre varietats diferents de fusta, cedre vermell occidental, avet Douglas, Western Hemlock i Sitka Spruce. Les fustes es van assecar de manera que el seu contingut d’humitat oscil·lava entre el 6 i el 10% i es deixava fora, cobert. Després d’un any, el nivell d’humitat del cedre occidental va estar entre el 9-11%, mentre que els altres oscil·laven entre el 14-21%. L’augment d’absorció d’humitat de la fusta de cedre no tractada va ser mínim.\nAquest estudi demostra que, tot i que algunes fustes tenen tendència a absorbir la humitat, hi ha varietats particulars de fusta que no tindran aquesta tendència. Estic segur que hi ha algunes fustes que s’utilitzen específicament per les seves elevades taxes d’absorció, i algunes, com el cedre per la seva baixa taxa d’absorció.\nExterior continu de pells de cedre\n8. Saludable i natural\nCàrrega electrostàtica: és una gran cosa per a algunes persones, ja que es creu que fins a cert punt les càrregues electrostàtiques són poc saludables. Bones notícies, la fusta emet una càrrega electrostàtica zero; res, zilch! Només fer\nSi l’habitació s’acaba amb una fusta no revestida, ajudarà a regular la humitat que pot ajudar les persones amb sensibilitat respiratòria. No només regula la humitat, sinó que el simple aspecte de la fusta pot calmar la ment i relaxar el sistema nerviós (així ho he sentit!). Només heu d'assegurar-vos que la humitat no faci que la fusta sigui molt humida, si no que es pot generar un avantatge elèctric estàtic per la finestra.\nPer aquests motius, es considera que la fusta és una elecció saludable per a metall, plàstic i altres materials.\nTons relaxants de fusta - TOTeMS Architecture\n9. Acústicament sonor\nTot i que la fusta no actua com un aïllant acústic perfecte, sí que impedeix que els ecos rebotin per l’habitació absorbint ones sonores. Si es compara amb els seus competidors constructius, la fusta resulta molt més eficaç en l’aïllament acústic, sobretot quan es tracta d’aïllament entre diferents habitacions.\nLa fusta també s'utilitza en moltes sales de concerts d'arreu del món, ja que amorteix naturalment el so, creant aquest to perfecte a la sala.\nS'utilitza fusta per millorar l'acústica a la sala de concerts de la universitat Soka\n10. El rovell es va anar\nFinalment, però no menys important, la fusta no s’oxida. Tot i que pot oxidar-se d’alguna forma, és estadísticament insignificant en comparació amb el metall. És cert que hi ha alguns metalls que no s’oxiden, però són més cars; i realment podeu criticar la fusta després que haguem après el meravellós que és!\nUn exemple més de versatilitat de la fusta: The Solar Fab Lab House de IAAC Imaginative Windows\nCorbes de fusta Eleagant - Arquitectura TOTeMS\nEn conclusió : La fusta és un dels dadds dels materials de construcció: la fusta és bona.\nA continuació, es mostra Com triar el color perfecte de la pintura cada vegada\nLes millors verdures per plantar al vostre jardí al novembre\nAquesta casa en venda a Palmerston North està ubicada per prendre el sol tot el dia\nLa restauració de la casa de Tauranga va convèncer aquesta família perquè es quedés a la badia\nAquesta tranquil·la casa del parc Frankleigh està envoltada d’arbustos i aus d’aus\nLa cuina d'aquesta casa de vacances Hahei va ser construïda per socialitzar-se\nLa col·laboració va ser la clau per completar aquesta nova creació complicada


About: Camí francès de Sant Jaume\nEl Camí francès de Sant Jaume és sens dubte la ruta compostel·lana més transitada, tant més, com més ens aproximem a la ciutat compostel·lana, car gairebé totes les rutes que recorren Espanya, acaben confluint en un o un altre punt amb aquesta. La ruta original era la ViaTolosana, la ruta procedent de França que creua la Serralada Pirinenca pel oscense Port de Somport sent coneguda com a Camí de Sant Jaume Aragonès o francaragonès.\nEl Camí francès de Sant Jaume és sens dubte la ruta compostel·lana més transitada, tant més, com més ens aproximem a la ciutat compostel·lana, car gairebé totes les rutes que recorren Espanya, acaben confluint en un o un altre punt amb aquesta. La ruta original era la ViaTolosana, la ruta procedent de França que creua la Serralada Pirinenca pel oscense Port de Somport sent coneguda com a Camí de Sant Jaume Aragonès o francaragonès. Tres de les principals Rutes compostel·lanes a França, la ViaTuronensis, la Via Lemovicensis i la Via Podiensis, conflueixen en Sant Joan de Peu de Port, creuant des d'allí els Pirineus pel Port de Roncesvalls. Una vegada en territori espanyol, solca el nord de la Península fins a l'extrem occidental, rebent al llarg del seu recorregut, als pelegrins que transiten altres rutes jacobeas procedents de qualsevol part d'Espanya. Aquesta ruta d'extraordinària riquesa cultural, artística i paisatgística es troba en l'actualitat ben documentada i dotada de senyalització i infraestructures adequades. (ca)\nEl Camí francès de Sant Jaume és sens dubte la ruta compostel·lana més transitada, tant més, com més ens aproximem a la ciutat compostel·lana, car gairebé totes les rutes que recorren Espanya, acaben confluint en un o un altre punt amb aquesta. La ruta original era la ViaTolosana, la ruta procedent de França que creua la Serralada Pirinenca pel oscense Port de Somport sent coneguda com a Camí de Sant Jaume Aragonès o francaragonès. (ca)\nCamí francès de Sant Jaume (ca)


Càritas posa en marxa el Projecte Activa't i obre l'inserció laboral a joves amb discapacitat — RàdioSeu 107.2 FM: notícies de La Seu d'Urgell, l'Alt Urgell i el Pirineu\nSou a: Inici / Notícies / Càritas posa en marxa el Projecte Activa't i obre l'inserció laboral a joves amb discapacitat\nTreballadors del projecte 'Activa't'\nCàritas d'Urgell ha presentat aquest dilluns a la Seu d'Urgell el projecte Activa’t, que es posa en marxa per facilitar la inserció laboral i social de joves amb discapacitat. L'objectiu principal de la iniciativa solidària és donar a aquests nois i noies una oportunitat per tal que se sentin integrats en el teixit social i econòmic de la comarca de l’Alt Urgell, a través de la realització de tasques que poden dur a terme a l'empresa Nougrapats.\nEl director de Càritas d'Urgell, Josep Casanova, ha indicat que es tracta d'un col·lectiu que viu diferents problemàtiques de discapacitat física o de salut mental "que els impossibilita formar part del mercat de treball actual, altament competitiu". Casanova també ha incidit en la voluntat que la proposta sigui compartida per tota la societat i ha demanat el suport d'institucions i empreses "per fer un millor acompanyament dels usuaris, amb problemàtiques personals molt diverses".\nEn el programa Activa’t treballen actualment vuit persones en la infraestructura de gestió i hi ha 15 persones fent tasques relacionades amb el reciclatge, com la recollida de roba en contenidors, la venda de roba a l’engròs, la venda de roba al detall (botiga Grapats i grapats.com), els serveis de neteja de locals i llars, els serveis de bugaderia, els serveis de mudances i retirada de mobles o objectes, a més d'actuacions formatives.\nUn total de vuit d’aquestes persones tenen perfil de centre especial de treball i per a elles, i per al col.lectiu que en el futur anirà utilitzant-les, s’ha dissenyat noves línies de treball i infraestructures dins de l'empresa. Així, es fa recollida i reparació d’objectes de segona mà; venda d’objectes de segona mà, productes de comerç just i artesania; serveis de bugaderia per a petits hotels, cases rurals i particulars; horticultura ecològica per a la venda i jardineria i cultiu de plantes aromàtiques.\nPer fer possible el nou projecte de Càritas d'Urgell ha estat necessari adequar 150 metres quadrats com a magatzem a l’actual nau de Guillem Graell, 24, on es troba Nougrapats. També s'ha ampliat l’actual bugaderia; s'ha establert un espai per a la creació d’un hort ecològic, situat en un terreny de 1.000 metres quadrats del Seminari Diocesà, cedit pel Bisbat d’Urgell; s'ha potenciat l'ús i manteniment dels Jardins de Casa Molines de la Seu d’Urgell, i s'ha creat el nou espai 'Els encants de Grapats' per a la venda d’objectes de segona mà, de comerç just i artesania de voluntaris i treballadors.\nGairebé 190.000 euros d'inversió\nLa inversió prevista per aquest projecte és de 189.599 euros, que es reparteixen entre l'adequació dels espais i la millora d’algunes instal·lacions. Les despeses se sostenen pels fons de Càritas Espanyola destinats a projectes d’economia solidària (50%), fons propis de Càritas d’Urgell, del Consorci Leader de fons europeus, de la Diputació de Lleida i de l’Obra Social de La Caixa. Es preveu que en un any el compte d’explotació es podrà començar a equilibrar i més de la meitat de la inversió ja s’haurà eixugat. "El mercat dels productes ecològics i sostenibles està fortament en alça", puntualitza Casanova.\n"La raó de ser d’aquest projecte té les arrels en el nostre objectiu: servir i acompanyar les persones en situació de fragilitat per tal de construir un món més solidari, més sostenible, més equilibrat i amb més futur, en el que les diferències entre les persones siguin un motiu de riquesa compartida i no una raó pel conflicte i la desestabilització", ha indicat el director de Càritas d'Urgell.


Alberto López Barceló i Mª José Cano, guanyadors del Circuit Divina Pastora de València - Fundación Deportiva Municipal Valencia\nAlberto López Barceló i Mª José Cano, guanyadors del Circuit Divina Pastora de València\nMediterrània Valnea és el club vencedor en categoria masculina i femenina, mentre que el Redolat Team ha sigut el club amb major participació també en tots dos sexes.\nLa XV edició del Circuit Divina Pastora Seguros de Carreres Populars, organitzat per la Fundació Esportiva Municipal de l’Ajuntament de València, va finalitzar diumenge passat després de disputar-se l’última prova d’enguany VIII Carrera Universitat de València – Servei d’Educació Física i Esports, dècima i última prova puntuable. Després de la celebració d’aquesta última carrera, l’organització pot confirmar que són els atletes del Serrano Club de Atletismo, Alberto López Barceló i María José Cano López-Fraile, els guanyadors en categoria absoluta en homes i dones, respectivament.\nAlberto López Barceló guanyador del Circuit Divina Pastora de València\nZacaria El Maataoui i Agustín Sieres Gómez completen el podi com a segon i tercer classificat respectivament per darrere d’Alberto López en categoria masculina, mentre que en la categoria femenina són les atletes Elia Fuentes Albero i Lucía Alberola Catalá les que completen el calaix de les millors classificades al costat de la guanyadora Maria José Cano.\nMaría José Cano López-Fraile, guanyadora del Circuit Divina Pastora de València\nD’altra banda, els clubs millor classificats en categoria femenina, respectivament, han sigut el Mediterrània Valnea, Serrà Club Atletisme i Redolat Team, mentre que en categoria masculina l’equip guanyador ha sigut el Serrà Club Atletisme per davant de Mediterrània Valnea i Redolat Team\nQuant a l’equip guanyador al premi de major participació, el Redolat Team ha sigut el primer classificat per davant de Runners Ciutat de València i The Kenyan Urban Way.\nLa resta de categories es coneixeran demà, perquè segueix obert el període de reclamacions fins a aquesta mateixa nit, i les classificacions són provisionals fins que l’organització resolga totes les al·legacions que puguen produir-se.


Sitges Film Festival » El cinema de Sitges viatja al Festival de Màlaga\nEl cinema de Sitges viatja al Festival de Màlaga\nEls dos certàmens han compartit els seus 50è i 20è aniversari, respectivament\nEl gènere fantàstic s’ha fet un lloc a la programació de la 20a edició del Festival de Màlaga - Cine en Español, a través de la secció Focus Sitges. Aquesta iniciativa se suma als actes de celebració del 50è aniversari del Sitges – Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.\nSitges i Màlaga han celebrat plegats els seus respectius aniversaris amb la projecció de dos títols de l’última edició del Festival, l’espanyol El ataúd de cristal i el mexicà 1974. El primer, una coproducció de Basque Films i la productora catalana Life & Pictures, ha estat presentat pel seu director, Haritz Zubillaga, el coguionista Aitor Eneriz i l’actriu protagonista Paola Bontempi. La cinta de Zubillaga –que ha estat nomenat per la revista Variety com un dels talents a seguir del cinema espanyol– segueix un únic personatge en un escenari claustrofòbic durant una sola nit. El film 1974, de Victor Dryere, guanyador de la secció Blood Window a Sitges 2016 i projectat recentment a la presentació de Sitges a la CAA de Los Angeles, explica en format found footage la desaparició d’una parella.\nParal·lelament, el Festival de Màlaga ha projectat el documental Herederos de la bestia, que va ser presentat a la passada edició de Sitges. Dirigit per Diego López i David Pizarro, és una reivindicació d’El día de la bestia, d’Álex de la Iglesia, com a cinta de referència del fantàstic espanyol.\nEls dos festivals també han intercanviat uns obsequis de reconeixement. Màlaga ha lliurat una placa commemorativa a Sitges pel seu 50è aniversari i, per la seva banda, Sitges ha ofert una Maria honorífica en reconeixement als 20 anys del Festival de Màlaga. L'intercanvi es va realitzar ahir dimarts, en un acte al Palacio Episcopal, on es va destacar el paper de Sitges en la història dels festivals.


El Parlament tancarà la comissió sobre l'«operació Catalunya» a finals d'agost | NacióDigital\nper Redacció , 8 d'agost de 2017 a les 19:22 |\nJosé Zaragoza durant la seva compareixença a la comissió sobre l''operació Catalunya' Foto: Parlament de Catalunya\nJxSí, CSQP i la CUP han acordat tancat la comissió d'investigació de l'operació Catalunya a finals d'agost amb dues sessions programades els dies 28 i 29, segons han confirmat fonts parlamentàries a l'ACN. Per al 28 s'han citat 11 persones que ja van ser cridades amb anterioritat però que no van acudir a la cita, i l'endemà, dia 29, els grups presentaran les seves conclusions.\nEntre els onze citats destaquen els excomissaris José Manuel Villarejo i Pedro Esteban; l'exdirector operatiu de la policia espanyola Eugenio Pino; l'exsecretari d'Estat d'Interior Francisco Martínez; o el policia en excedència Antonio Giménez Raso. No serà possible que els 11 puguin donar el seu testimoni però es preveu que la majoria –si no tots- tornaran a declinar assistir al Parlament.\nSerà el dia següent, el 29, quan JxSí, CSQP i la CUP –els únics que es mantenen dins la comissió després de la sortida de C's, PP i la no presència d'entrada del PSC- consensuaran unes conclusions sobre l'existència d'una "policia patriòtica" contra polítics catalans sobiranistes.\nPolítica, operació Catalunya, Parlament, JxSí, CUP, C, CSQEP


Dimarts, 23 Juny 2020 13:02\nPrimera assemblea després de l'estat d'alarma\nPrimera assemblea postconfinament del Moviment per unes Pensions Dignes i Rubí Sanitat. Han estat moltes setmanes sense poder trobar-se a la plaça Pere Aguilera, però aquest dimarts al voltant d'unes 60 persones han tornat a reivindicar la necessitat de tenir uns serveis públics de qualitat i per a tothom.\nRepresentants de Rubí Sanitat han explicat que la pandèmia ha deixat en evidència les enormes mancances i les retallades que s’han fet a la sanitat pública en els darrers anys, però també en les residències de gent gran. És per això que han parlat d’augmentar el objectius que ja tenien fins abans del confinament com el de reduir les llistes d’espera.\nDes de Rubí Sanitat han volgut deixar ben clar que ara es troben en un moment de canvi ja que consideren que s’ha de donar un nou impuls a totes aquestes reivindicacions. Segons han explicat des de l’entitat la seva idea és deixar d’existir com a Rubí Sanitat i crear una plataforma única amb diferents entitats que lluitin per uns serveis públics i pels drets socials de les persones. Ara mateix s’està treballant juntament amb el Moviment Rubí per unes Pensions Dignes i ja després de l’estiu, acabar de concretar com seria aquesta plataforma i amb quines entitats. Diuen que ara mateix hi ha “poca gent col.laborant i poca implicació ciutadana”. Això sí, les assemblees de tots els dimarts es continuaran fent durant el que queda fins les vacances d’agost. A més a més, des del comitè d’empresa del Consorci Sanitari de Terrassa han demanat suport a la ciutadania i cada dijous a les 12h hi haurà també concentracions davant del CAP Anton de Borja i del CAP Sant Genís. De fet, ja van començat el passat dijous.\nEn darrer terme, l’assemblea d’aquest dimarts al matí ha servit també perquè el Moviment per unes Pensions dignes aprovés per una immensa majoria formar part del projecte Pla de Xoc de Social, un moviment que s’està treballant en aquests moments a la nostra ciutat i que es reuneix els dilluns al CRAC. L’entitat Rubí Sanitat també assistirà a aquestes trobades. La plataforma Rubí Sense Abocadors també ha estat present a la trobada d'aquest dimarts i ha recordat que es poden presentar al.legacions a l'obertura de l'abocador de Can Balasc.


Euronext manté el seu interès per BME i prepara una oferta\nPublicat 17/11/2019 13:29CET\nEl gestor paneuropeu Euronext no ha perdut el seu inters per Borses i Mercats Espanyols (BME) i est estudiant una possible operació corporativa, segons fonts de mercat consultades per Europa Press.\nDesprés dels rumors sobre una possible oferta pública d'adquisició d'accions (OPA), el conseller delegat de Borses Euronext, Stephane Boujnah, va negar el passat 7 de novembre que hagués presentat cap oferta sobre el gestor de borses espanyol o que hagués mantingut algun contacte amb la cúpula del mateix.\nMalgrat aquestes afirmacions, un equip de tcnics i assessors d'Euronext s'hauria traslladat a Madrid posteriorment per avaluar sobre el terreny la possible operació i ultimar el disseny de la mateixa. És molt probable que en el marc d'aquest viatge haguessin mantingut contactes amb l'equip gestor de l'operador borsari espanyol.\nA pesar que ni des de la companyia amb seu a msterdam ni des de BME han volgut fer comentaris sobre aquest tema, fonts de mercat asseguren que Euronext podria llanar una OPA sobre BME de forma imminent.\nEuronext va anunciar recentment un ambiciós pla a tres anys en el qual incloa el seu objectiu de mantenir una política d'inversions "rigorosa amb un objectiu de retorn de capital per sobre del seu cost".\nLa companyia dirigida per Boujnah té clara la seva intenció de continuar creixent a través d'adquisicions, sempre que siguin d'un "alt valor afegit" i que permetin diversificar i enfortir el seu perfil comercial.\nEuronext, que és propietari de la Borsa de París, Ámsterdam, Brusselles, Lisboa i Dublín, va acoseguir el primer trimestre d'aquest any la Borsa d'Oslo.\nEl Ministeri de Finances de Noruega va autoritzar l'operació el passat mes de maig, de manera que el gestor de borses paneuropeu va comprar el 100% del capital d'Oslo Bors a través d'una OPA amb la qual va valorar la principal Borsa noruega en 6.792 milions de corones noruegues (691 milions d'euros).\nQuan van saltar els rumors sobre una possible OPA d'Euronext sobre BME, les accions del gestor espanyol es van impulsar un 5,46%, si bé posteriorment van ser retallant el guanyat, afectades també pel preacord de Govern entre PSOE i Unides Podem després de la celebració de les eleccions generals i la intenció de tots dos partits d'impulsar un impost a les transaccions financeres, conegut com a 'taxa Tobin'.\nNo obstant aix, divendres els títols de BME van rebotar de nou un 4,01%, fins a tancar en els 25,4 euros per títol. A aquest preu, la seva capitalització ascendeix a més de 2.100 milions d'euros.


Martí ha explicat que "he trobat un copríncep molt compromès i amb ganes d'ajudar; vol fer reformes i és europeista, una mica com el nostre Govern, així que la sintonia és i serà fàcil"\n3 min. Andorra la Vella 18/07/2017 19:52\n651x366 Toni Martí i Vicenç Mateu s'han reunit aquest dimarts amb Emmanuel Macron. / SFG / EFE / FERNANDO PÉREZ Toni Martí i Vicenç Mateu s'han reunit aquest dimarts amb Emmanuel Macron. / SFG / EFE / FERNANDO PÉREZ\nDurant la trobada d'aquest dimarts al Palau de l'Elisi de París, el cap de Govern Toni Martí i el síndic general Vicenç Mateu han convidat el copríncep francès, Emmanuel Macron, a visitar Andorra durant el 2018, coincidint amb el 25è aniversari de l'aprovació de la Constitució, invitació que el copríncep i president de la República Francesa ha acceptat i ha confirmat que serà durant el primer semestre del 2018.\nA banda de la visita, Toni Martí ha destacat que, després de 47 coprínceps francesos, la fotografia de Macron que es podrà veure als edificis oficials d'Andorra incorpora la bandera andorrana, "un símbol del seu compromís amb el país", ha dit Martí, que també ha destacat que el copríncep ha garantit el suport de França a Andorra en els fòrums internacionals.\nLa trobada, que ha tingut lloc al Palau de l'Elisi aquest dimarts durant més d'una hora, ha estat la primera reunió del copríncep francès amb els màxims representants de les institucions andorranes des que Macron va ser escollit president de la República Francesa el maig passat. Martí, que ha destacat que el president francès estava ben informat de l'agenda andorrana, ha aprofitat l'oportunitat per exposar al copríncep les reformes i avenços implementats durant els darrers sis anys, com l'obertura econòmica, la posada en marxa d'un nou marc fiscal i l'aposta per la transparència i la cooperació.\nAixí mateix, durant la reunió també s'ha tractat l'estat de les negociacions per a un acord d'associació amb la Unió Europea. Macron ha brindat la seva ajuda al Govern en aquesta qüestió i Martí ha destacat que cal aprofitar el nou impuls en el procés de consolidació i construcció europea representat pel president i copríncep francès. Segons Martí, "he trobat un copríncep molt compromès" i amb "ganes d'ajudar" en l'acord d'associació. "Vol fer reformes i és europeista, una mica com el nostre Govern, així que la sintonia és i serà fàcil", ha assegurat.\nMés enllà de les grans reformes econòmiques, la trobada també ha servit per tractar l'evolució d'altres qüestions cabdals per al futur del país, com la transició energètica cap a un model menys depenent de l'exterior i amb un major pes de les energies renovables i la lluita contra el canvi climàtic i en favor de la neutralitat d'emissions. Així mateix, Martí ha manifestat al copríncep la voluntat del Govern de seguir treballant per la diversificació del teixit productiu del país, millorant els sectors tradicionals existents i ajudant al creixement de nous sectors al tomb d'una economia de serveis moderna i una clara aposta per la innovació i les noves tecnologies.\nFinalment, aquesta primera trobada del cap de Govern i del síndic general amb el copríncep Macron també ha servit per avaluar el reequilibri de les relacions d'Andorra amb els dos països veïns. En aquest sentit, Martí ha destacat el creixement experimentat durant els últims anys pel sistema educatiu francès, així com els esforços del Govern per millorar les connexions amb França i estrènyer els vincles culturals i comercials entre ambdós països.\nMacron i les set diferències