El PSIB es compromet a blindar constitucionalment les pensions\nPons ha demanat el vot socialista "de les persones majors, però també de la gent jove", per "garantir el sistema públic de pensions"\n1 min. Palma 04/11/2019 15:01\nEl candidat del PSIB-PSOE per les Balears al Congrés, Pere Joan Pons, ha anunciat aquest dilluns el compromís del partit de reformar la Constitució per blindar el sistema públic de pensions, si Pedro Sánchez és reelegit president del govern espanyol. Els socialistes també es comprometen a revalorar les pensions, sempre d'acord amb l'IPC real, una mesura que s'aplicaria ja el 2020.\n"El Partit Socialista és el que garanteix l'estat del benestar i el sistema de pensions", ha afirmat Pons, que també s'ha compromès a "tornar al Pacte de Toledo" amb el propòsit de "garantir i estabilitzar aquest model que tant de benestar aporta als ciutadans".\nEn aquest sentit, el polític socialista ha recordat que el PP, després del govern de Zapatero, es va trobar "més de 66.000 milions a la guardiola de les pensions", mentre que a l'inici del govern de Pedro Sánchez, fa 15 mesos, "hi trobam poc més de 8.000 milions". Per això, Pons ha demanat el vot socialista "de les persones majors, però també de la gent jove", per "garantir el sistema públic de pensions".


Infosalut - Reunió de treball sobre les bases de l'Estratègia de Cronicitat i el Pla Sociosanitari\nReunió de treball sobre les bases de l'Estratègia de Cronicitat i el Pla Sociosanitari\nArticle anterior S'aprova una dotació de 548.515 euros per a la remodelació i ampliació d'Es Pinaret\nArticle següent Serveis Socials anuncia una remodelació profunda al centre socioeducatiu Es Pinaret\nLa consellera de Salut, Patricia Gómez, i l'expert mundial i assessor en cronicitat, Rafael Bengoa, han celebrat una reunió de treball amb l'objectiu d'establir les bases de la futura Estratègia de Cronicitat i el Pla Sociosanitari de les Illes Balears, en els quals ja fa feina la Conselleria.\nA la reunió han assistit també el director del Servei de Salut, Juli Fuster; el director general de Planificació, Avaluació i Farmàcia, Joan Pou; la directora general de Salut Pública, Maria Ramos; la subdirectora d'Atenció a la Cronicitat, Coordinació Sociosanitària, Salut Mental i Malalties Poc Freqüents, Angélica Miguélez, i el subdirector de Cures i Atenció a l'Usuari, Carlos Villafáfila.\nDurant la reunió de treball els experts han abordat l'envelliment poblacional lligat a l'increment i a l'evolució de les malalties cròniques, amb un consegüent increment de la despesa sanitària destinada a aquest segment poblacional i la seva complexa sostenibilitat amb el model sanitari.\nLa cronicitat i l'envelliment requereixen cures professionals que promoguin en les persones l'autocura i l'autogestió de la malaltia, per la qual cosa es preveu impulsar un projecte que apoderi les persones amb malalties cròniques i les faci capaces de liderar la seva pròpia cura, sense oblidar la cronicitat infantil.\nLa pluripatologia, la dependència i la fragilitat associades a l'envelliment i a la minva de les capacitats de la persona suposen un sofriment important que s'ha de tenir en compte en les estratègies i els plans terapèutics. La futura estratificació de la població permetrà identificar els pacients en funció de les seves malalties cròniques i de la seva complexitat, amb la qual cosa es podrà tenir una visió global per planificar de manera més eficient i assegurar-ne l'atenció en l'àmbit sanitari adequat.\nLa població necessita que es promogui l'atenció domiciliària en la societat actual amb professionals comunitaris resolutius que disposin dels recursos necessaris. Les complicacions i reaguditzacions dels processos crònics són els principals motius d'ingrés hospitalari i arriben a consumir el 70-80 % dels recursos sanitaris. Això posa de manifest que la sostenibilitat del sistema sanitari passa per un abordatge eficient de la cronicitat.\nA la reunió de treball s'ha exposat que la continuïtat de les cures al llarg del procés assistencial ha de ser una prioritat i per a això s'ha d'impulsar el projecte d'infermeres gestores de casos en els hospitals i en l'Atenció Primària. Així mateix, els hospitals de subaguts, de convalescència i de rehabilitació han d'assumir també un rol important en l'abordatge dels pacients amb gran càrrega de morbiditat i desenvolupar programes de pluripatològics, de convalescència i de rehabilitació, amb la finalitat d'aconseguir una atenció més integral.\nTambé s'ha plantejat assegurar unes cures pal·liatives adequades a cada etapa de la malaltia i en l'entorn que triï el pacient, sempre que sigui possible. El confort davant la malaltia i l'absència de dolor han de ser una màxima de tots els professionals en tots els àmbits assistencials, especialment en les darreres etapes de la malaltia.\nRafael Bengoa és doctor en medicina per la Universitat del País Basc, màster en gestió de sistemes de salut i màster en salut comunitària. Ha treballat durant 14 anys a l'Organització Mundial de la Salut, ha estat director de l'Observatori Kroniker, és senior fellow de la Universitat Harvard i ha assessorat a l'administració Clinton i Obama en temes de reforma sanitària.\n[Font: Conselleria de Salut. 13/11/2015]\n*11/09/2015 - Compromís de la Conselleria de Salut amb l'atenció primaria, la promoció de la salut i la cronicitat.


Posada en servei 11397 - Presentacio de la declaracio responsable per a ascensors Departament d'Empresa i Coneixement\nLa declaració responsable s’ha de presentar abans de la posada en servei de l’ascensor.\nFormulari genèric de presentació de la declaració responsable per a ascensors\nAquest formulari conté les dades identificatives del titular i de la persona que actua en nom seu, si és el cas, i les dades d'ubicació de la instal·lació i se li han d'adjuntar dos documents: un annex amb les dades tècniques de la instal·lació, i una declaració responsable signada pel titular de la instal·lació.\nDeclaració responsable per a la posada en servei, la modificació o la baixa d'un ascensor [ , 92,04 KB ]\nDeclaració “CE” de conformitat de l’ascensor\nActa d’assaigs i control final de l’equip\nLlista de components de seguretat\nContracte de manteniment de l’ascensor amb una empresa inscrita en el Registre d’Agents de la Seguretat Industrial de Catalunya* (RASIC), o en el registre corresponent d’una altra Comunitat Autònoma.\nManual d’Instruccions d’ús, que inclou les obligacions de manteniment d’acord amb el Reial decret 1644/2008 (velocitat menor o igual a 0,15 m/s) o Reial decret 203/2016 (velocitat superior a 0,15 m/s)\nRegistre de manteniment d’acord amb el Reial decret 88/2013\nAutorització de l’exempció de norma, si escau**.\n** En el cas de posades en marxa de nous ascensors que requereixen el tràmit d’exempció de norma, cal que un organisme de control realitzi una inspecció de compliment de les mesures substitutòries proposades abans de 30 dies.\nÉs convenient que us assegureu que heu emplenat correctament els formularis perquè d’acord amb l’article 1.2-14 del text refós de la Llei de taxes i preus públics de la Generalitat de Catalunya, aprovat pel Decret Legislatiu 3/2008, de 25 de juny i l’article 21 del Decret 277/1999, de 28 de setembre, en cas d'errors no es retornaran les taxes satisfetes.\nDescarregar el formulari des de la pàgina "Presentar la declaració responsable de posada en servei" (podeu accedir-hi clicant l'enllaç que hi ha en aquest mateix apartat).\nImportant: el formulari s’envia per internet sense signatura electrònica i posteriorment cal presentar l’acusament de rebuda signat de forma manuscrita.\nDescarregar el formulari des de la pàgina "Presentar la declaració responsable de posada en servei" (podeu accedir-hi clicant l'enllaç que hi ha a l'apartat "Per internet").\nEs pot consultar l'estat del tràmit a la secció "La meva carpeta" del Canal Empresa si disposeu de certificat digital. Si no en disposeu, podeu fer-ho a la secció "Estat de les meves gestions" d’aquest mateix portal.\nLa comunicació feta per Internet es considera efectuada davant l'Administració en el moment del registre telemàtic a Canal Empresa. Un cop enviat el formulari, Canal Empresa donarà un codi identificador del tràmit i un número de registre d’entrada. A més es generarà un document d’acusament de rebuda que es podrà descarregar en qualsevol moment des del mateix portal de Canal Empresa (a la secció “La meva carpeta” si disposeu de certificat digital o a la secció “Estat de les meves gestions” si no en disposeu), indicant el codi identificador del tràmit i el NIF del titular o el seu representant.\nUn cop rebudes les dades, efectuades les comprovacions oportunes i verificat el pagament efectiu de la taxa corresponent, l’Administració emetrà el certificat acreditatiu de la inscripció en el Registre d’instal·lacions tècniques de seguretat industrial de Catalunya. El titular de la instal·lació podrà consultar i descarregar aquest certificat accedint a la seva carpeta de Canal Empresa o bé a través de la secció “Estat de les meves gestions” d’aquest mateix portal, indicant el codi identificador del tràmit i el NIF del titular o el seu representant.


Què és el Regeneron, el tractament experimental que rep Donald Trump?\nReport diari sobre el coronavirus: preocupació al País Valencià per l'arribada de madrilenys; Trump, en quarantena un mes abans de les eleccions\tReport diari sobre el coronavirus: preocupació al País Valencià per l'arribada de madrilenys; Trump, en quarantena un mes abans de les eleccions\nReport diari sobre el coronavirus: Catalunya compra un milió d'antígens, Palma recupera la mobilitat i Ayuso acata les restriccions\tReport diari sobre el coronavirus: Catalunya compra un milió d'antígens, Palma recupera la mobilitat i Ayuso acata les restriccions\nSalut ha comprat un milió de tests d'antigens i els començarà a repartir quan el CatSalut doni llum verda\tSalut ha comprat un milió de tests d'antigens i els començarà a repartir quan el CatSalut doni llum verda\nL'Agència Europea del Medicament comença a analitzar els resultats dels assaigs de laboratori del vaccí d'Oxford\tL'Agència Europea del Medicament comença a analitzar els resultats dels assaigs de laboratori del vaccí d'Oxford\nReport diari sobre el coronavirus: caos a Madrid i s'estenen les restriccions a tota la ciutat d'Eivissa\tReport diari sobre el coronavirus: caos a Madrid i s'estenen les restriccions a tota la ciutat d'Eivissa\nReport diari sobre el coronavirus: Argimon respon a Madrid i en demana el confinament\tReport diari sobre el coronavirus: Argimon respon a Madrid i en demana el confinament\nSalut manté quinze dies més les restriccions a Girona i Salt per tallar la cadena de contagis de la covid-19\tSalut manté quinze dies més les restriccions a Girona i Salt per tallar la cadena de contagis de la covid-19\nEl president dels EUA ha rebut una dosi de vuit grams del REGN-COV2, un còctel experimental d'anticossos monoclonals\nEl president dels Estats Units, Donald Trump, ha estat ingressat de manera preventiva a l’hospital Walter Reed de Washington després d’infectar-se de la covid-19. Tanmateix, abans d’abandonar la Casa Blanca, el president ha rebut de la mà del seu metge personal, Sean P. Conley, una dosi de vuit grams de Regeneron –REGN-COV2–, un còctel experimental d’anticossos monoclonals.\nTrump, ingressat en un hospital militar per la covid-19\nCreat per l’empresa biotecnològica Regeneron Pharmaceuticals, aquest còctel encara es troba en fase d’estudi i l’agència nord-americana del medicament ha hagut de donar el seu vistiplau al tractament de Trump. El REGN-COV2, fet amb dos anticossos monoclonals a partir de cèl·lules d’ovari de hàmster, cerca de reforçar la resposta immunològica i de retruc reduir la càrrega viral dels pacients, sobretot en els primers trams de la infecció, de manera que no hagin de ser ingressats o connectats a un respirador.\nLes primeres dades clíniques sobre el REGN-COV2 són encoratjadores i sembla que pot tenir un efecte beneficiós en la lluita contra la covid-19. Tanmateix, aquestes dades extretes de l’assaig Recovery encara són molt preliminars. A la Casa Blanca, Trump, a qui el virus ha causat febre, tos i fatiga, també ha rebut vitamina D, zinc, melatonina, aspirina i famotidina (un antiàcid).\nPoc després d’ingressar a l’hospital Walter Reed, el centre ha informat que el president també ha rebut una dosi de remdesivir, un antiviral de l’empresa Gilead, que inicialment va ser dissenyat per tractar l’hepatitis C i l’Ebola.\nQuè són els anticossos monoclonals?\nTambé coneguts com a mAB, els anticossos monoclonals són un fàrmac que es pot utilitzar tant per impedir una infecció com per tractar el desenvolupament de la malaltia. Aquests anticossos són còpies sintètiques que s’han creat en laboratoris i copien els que han generat els sistemes immunològics de persones que han superat una infecció, en el cas del REGN-COV2 de la covid-19.\n‘A diferència del vaccí, que introdueix una proteïna o material genètic al nostre organisme per estimular el sistema immunològic, aquests anticossos se subministren per donar-li protecció directament’, ha declarat a la BBC Jens Lundgren, metge especialitzat en malalties infeccioses de la Universitat de Copenhague.\nLes teràpies amb anticossos monoclonals es van començar a desenvolupar a la dècada dels 70 i s’han fet servir en diverses malalties com ara la sida. Pel que fa a la covid-19, a part de Regeneron, altres farmacèutiques com AstraZeneca, VirBiotechnology, Eli Lilly o Adimab també investiguen l’ús d’aquests anticossos sintètics.\nDe totes maneres, una de les principals traves d’aquesta mena de tractaments és el seu elevat cost final.


Floristes i llibreters satisfets amb la campanya de Sant Jordi 2019\nHome » Floristes i llibreters satisfets amb la campanya de Sant Jordi 2019\nFloristes i llibreters satisfets amb la campanya de Sant Jordi 2019\nFloristes i llibreters satisfets amb la campanya de Sant Jordi\nVic Comerç ha consultat a les llibreries i floristeries de l’entitat perquè fessin una valoració de com ha anat la Dada de Sant Jordi.\nDes de l’Associació de Floristes de Vic creuen que les vendes d’aquest Sant Jordi han estat similars a les de l’any passat malgrat que consideren que el temps no ha acompanyat. Com sempre les roses vermelles han estat les més venudes (han representat un 90% de la facturació) i la resta han estat per les roses grogues i de varis colors.\nSegons apunten els llibreters, han millorat les vendes un 5% en relació a l’any 2018. Tot i que la majoria de les vendes es van fer ahir, en plena Diada, el dissabte passat i aquest dilluns (les llibreries tenen permès obrir el dia abans de Sant Jordi si cau en festiu) van fer unes bones xifres.\nA nivell de títols, els libreteres apunten a aquests cinc com els més venuts:


No és el primer cop que comento aquest assumpte dels submarins que no suren, però és que el tema dóna de si molt més del que caldria. Ara resulta que sí, que ja han aconseguit que els submarins que estava fabricant a Cartagena per a l’Armada Espanyola sí que floten. Tot un detall. Però com sempre acostuma a passar, amb un sobrecost important. En aquesta ocasió, uns 130 milions de res, que pagarem entre tots.\nAquesta anècdota dels submarins, que no passaria d’anècdota si no fos perquè és una mena de constant en les inversions públiques a Espanya, que torna a posar sobre la taula diverses qüestions que couen, sobre l’ús dels recursos públics: Estan prou justificades determinades despeses? Hi ha realment capacitat per fabricar segons què? Per què mai un pressupost amb destinació pública es correspon amb el cost final? Preguntes que ens hem fet un cop i un altre, tot contemplant impotents com els nostres diners es llancen en exhibicions d’incompetència dels responsables o d’inutilitat dels productes finals.\nPotser sí que l’Armada tindrà submarins nous, un dia o un altre. Però a quin preu? Al del ridícul previ. I amb quin cost? o més ben dit, amb quin sobrecost? Espanya és així. I de propina, preparem-nos si finalment torna a haver-hi eleccions. Tota una novetat, això del sobrecost també aplicat a les campanyes electorals. Perquè el preu de la incapacitat de parlar i de formar govern també el pagarem entre tots. Al cap i a la fi, sembla que del que es tracti és que els diferents líders puguin seguir jugant a fer de mascles alfa de la política, tot esperant que una curiosa aparició de vots a les urnes els retorni una majoria que els permeti fer allò que vulguin, sense haver de parlar amb ningú.\nCatalunya, amb tots els seus defectes (no pocs) i amb totes les seves mancances (no poques) encara pot donar lliçons de segons quines coses. Us imagineu que haguéssim hagut de repetir eleccions? Doncs això.\nElls són així Cauen mites


La “notable” millora en proves PCR, clau en el pas de la Comunitat Valenciana a la fase 2 - À Punt\nLa “notable” millora en proves PCR, clau en el pas de la Comunitat Valenciana a la fase 2\nL’informe del Ministeri de Sanitat situa en un 87% els sospitosos testats i en menys de l’1% els positius.\nEl pas a la fase 2 va estar avalat per la millora de la capacitat de fer proves diagnòstiques mitjançant PCR.\n08 de juny 2020 - 21:34\nEl pas de la Comunitat Valenciana a la fase 2 va estar avalat per la millora en el diagnòstic de la majoria de casos sospitosos i el “notable esforç realitzat”. Així consta en l'informe sobre el canvi de fase de les comunitats autònomes que ha fet públic el Ministeri de Sanitat i que disposa de dades fins al 26 de maig.\nEl text indica que s'havien detectat 8.315 casos sospitosos, un 87% dels quals els havien testat amb proves PCR. El percentatge de resultats positius va ser inferior a l’1%, cosa que situa el nivell de sospita de la malaltia en cotes “òptimes”.\nLa capacitat de fer proves diagnòstiques mitjançant PCR era en aquell moment de 7.828 proves diàries i ampliable a quasi 3.000 mes.\nEl Ministeri de Sanitat reconeix la millora de la situació epidemiològica i una tendència favorable a la transmissió del virus. De l’11 al 24 de maig la taxa d’incidència va ser del 6,16 por 100.000 habitants.\nSi es té en compte la data d'inici de símptomes, la taxa d'incidència és de l'1,08 per 100.000. En el mateix període hi va haver 63 nous ingressos per Covid-19 als hospitals valencians, 14 d'aquests a l'UCI.\nAixí mateix indica que la pressió assistencial és inferior a la mitjana espanyola, amb una ocupació de llits de crítics del 7,32% i d’hospitalització d'aguts de 2,28%. Les mitjanes estatals en aquell moment eren de 8,2% i 4,3%, respectivament.\nEl Ministeri de Sanitat proposa un seguiment estret de Ia situació epidemiològica per a valorar de manera contínua l'impacte de la desescalada i assegurar la realització de proves de diagnòstic per PCR al cent per cent dels casos sospitosos en un termini de 24 a 48 hores.\nEl departament que dirigeix Salvador Illa alerta que cal parar atenció especial en els departaments de Castelló i la Plana, en els de la ciutat de València i àrea metropolitana i en els departaments de Ia conurbació Alacant-Elx.\nPer territoris, encara que no es disposa d'un període de vigilància ampli, es proposa la millora dels indicadors de control de les fonts d'infecció, especialment a les províncies d'Alacant i Castelló, que és on s'observen unes xifres de temps majors del que seria desitjable. No obstant això, es necessita un període de vigilància major per a poder extraure conclusions més sòlides.


Els manifestants no es deixen intimidar per la violència castrense ni per la falta de resposta de l’ONU\n06 de de març del 2021. 11:28\nAquest dissabte els birmans van tornar a sortir als carrers per protestar contra el cop d’estat malgrat la repressió, que ha deixat almenys 54 morts, i la falta de resposta per part del Consell de Seguretat de l’ONU, segons informa EFE.\nA Nay Pyi Taw, la capital, els manifestants sostenien cartells en què es llegia «No acceptem el cop militar» amb una imatge d’armes trencades i trepitjaven les fotos tirades a terra del cap colpista de la junta, Min Aung Hlaing.\nSegons el mitjà local ‘Myanmar Now’, les forces de seguretat van utilitzar gasos lacrimògens contra els assistents a una protesta a Rangun, l’antiga capital i la ciutat més poblada del país, mentre que també es van organitzar marxes a Lashio, a l’estat nord-occidental de Shan.\nEls manifestants pacífics s’han marcat l’objectiu de no permetre a l’Exèrcit controlar el país i desallotjar-lo del poder, mentre que a les xarxes socials s’ha convertit en viral l’etiqueta #R2P, sigles de «responsabilitat de protegir».\nAquest principi de les Nacions Unides és un compromís polític global per evitar serioses violacions dels drets humans, com crims de guerra i lesa humanitat, amb aplicació de mesures com sancions.\nL’ús de la força en aquest marc és prerrogativa del Consell de Seguretat de l’ONU, que ahir es va reunir a Nova York sense prendre cap decisió i que ha evitat condemnar el cop militar, principalment pel poder de veto de la Xina i Rússia.\nL’enviada especial de l’ONU per a Birmània, Christine Schraner Burgener, va comparèixer ahir davant del Consell i va sol·licitar fortalesa i rapidesa per «aturar la violència i restaurar les institucions democràtiques a Birmània».\nL’enviada de l’ONU, que va assegurar que fins al moment han mort uns 50 «innocents i manifestants pacífics», va insistir que hi ha informes confirmats que moltes d’aquestes morts s’han produït per armament real, cosa que es considera una violació dels drets humans. «L’ús de força letal contra els manifestants pacífics contravé clarament la llei internacional dels drets humans», va dir l’enviada, el discurs escrit de la qual va ser difós per l’ONU.\nEn aquest sentit, va afegir que hi ha vídeos gravats de franctiradors militars en les seves posicions apuntant manifestants desarmats, així com altres en què es mostra com militars i policies disparen de manera indiscriminada grups de persones en diferents parts del país.\nDes del cop militar de l’1 de febrer passat, almenys 1.522 persones han sigut detingudes, de les quals 1.215 continuen sota arrest, inclosos polítics, activistes, periodistes i monjos, segons l’Associació per a l’Assistència de Presos Polítics (AAPP).\nEntre els detinguts es troba la líder de facto deposada, Aung San Suu Kyi, i diversos membres del seu gabinet, que es troben majoritàriament incomunicats.\nEls manifestants exigeixen a l’Exèrcit, que va governar el país amb mà de ferro de manera ininterrompuda entre 1962 i el 2011, que permeti la tornada a la democràcia i reconegui els resultats de les eleccions del novembre passat, en les quals va arrasar la Lliga Nacional per a la Democràcia (LND) de Suu Kyi, que ja va guanyar amb àmplia majoria el 2015.


···· Taller RESPIRACIÓ HOLOTRÒPICA - Espai Obert Sabadell yoga, ioga, pilates, meditació a Sabadell\n···· Taller RESPIRACIÓ HOLOTRÒPICA\nPROPERES SESSIONS DE RESPIRACIÓ HOLOTRÒPICA A SABADELL\nHorari: de 9h a 21h\nQUÈ ÉS LA RESPIRACIÓ HOLOTRÒPICA?\nLa Respiració Holotròpica (del grec holos, totalitat, i threpein, moure’s cap a) és una tècnica creada el 1976 pel psiquiatre txec Stanislav Grof i la seva dona Christina que combina respiració accelerada, música evocativa, una tècnica particular de treball corporal focalitzat, expressió artística i dinàmiques de grup.\nLa interacció d’aquests elements en un entorn estructurat, i la presència de professionals for-mats en la tècnica, facilita l’accés a un estat no ordinari de consciència, comparable als estats que es donen durant pràctiques com la meditació, experiències xamàniques i rituals de diverses cultures, entre d’altres.\nAquests estats tenen un gran potencial terapèutic, evolutiu, d’aprenentatge i d’expansió de la consciència.\nAixí doncs la Respiració Holotròpica és un mètode segur i efectiu per accedir a estats no ordinaris de consciència. Es fonamenta en les bases teòriques de la Psicologia Transpersonal i incorpora els descobriments moderns de la investigació sobre la consciència, alhora que inclou elements de tradicions ancestrals.\nTallers d’un dia de Respiració Holotròpica, oberts a persones de totes les edats. No cal tenir experiència prèvia en la tècnica.\nEl taller inclou:\n Xerrada teòrica\n Taller pràctic de Respiració Holotròpica\nAquests tallers permeten conèixer la tècnica i experimentar-la en la seva forma més autèntica. Es donen els continguts teòrics necessaris per a comprendre el funcionament i es realitzen dues sessions de Respiració Holotròpica, una com a respirador i una altra com a cuidador. En un sol dia, el taller inclou els tres pilars del treball en estats no ordinaris de consciència:\nPreparació, experiència i integració.\nQUÈ CAL PORTAR PEL TALLER ?\nRoba còmoda, mocador o antifaç, un llençol pel matalàs i una ampolla d’aigua de l,5l.\nLa Respiració Holotròpica té dues finalitats complementàries: la terapèutica i la d’aprenentatge.\nEls beneficis potencials :\n Millorar l’autoestima.\n Facilitar desbloqueigs emocionals.\n Reduir la tensió i alliberar l’estrès.\n Guarir trastorns psicosomàtics i psicològics.\n Potenciar un procés terapèutic.\n Incrementar el coneixement d’un mateix.\n Activar i integrar continguts inconscients.\n Reviure i estructurar experiències passades (biogràfiques, perinatals i transpersonals).\n Aportar una perspectiva més àmplia i espiritual de la vida.\n Donar més profunditat a la pràctica espiritual.\n Millorar la creativitat.\nPer tots aquests motius, la Respiració Holotròpica té un gran poder de transformació personal.\nQUI IMPARTEIX EL TALLER?\nAnna Auría: Enginyera de Telecomunicacions i Matemàtica Doctorand en imatgeria biomèdica a l’EPFL (Lausanne). Formada en Teatre Terapèutic i Clown. Facilitadora Certificada de Respiració Holotròpica pel Grof Transpersonal Training.\nMarc B. Aixalà: Enginyer de Telecomunicacions (UPC) i Llicenciat en Psicologia For-mat en l’ús terapèutic dels estats no ordinaris de consciència. Facilitador Certificat de Respiració Holotròpica. Membre de l’equip de Grof Transpersonal Training. Treballa de psicòleg a Barcelona.\nFani Pané: Mestra especialista en Ciències Socials. Postgrau d’Especialista en Música. Combina la seva activitat docent amb l’organització d’esdeveniments musicals en el marc educatiu. Formada en musicoteràpia i en dinàmiques de grup. Facilitadora Certifi-cada de Respiració Holotròpica pel Grof Transpersonal Training.\nReserves a Espai Obert al 93 745 00 53 - 634 97 26 20\nTruca per a reservar la teva plaça o omple el formulari\nA quin taller et vols inscriure?\nTaller respiració holotrópica


saga:cursos:csgs:bloc_9:apartat_1 [Formació del professorat]\nCsgs - Bloc 9 - Apartat 1\nInformes documents i llistes\nUna eina bàsica pel treball al centre són les llistes, etiquetes i documents que es necessiten en moltes situacions del dia a dia del centre.\nSAGA ofereix diverses formes d'obtenir llistes, etiquetes i documents des de diferents punts d'accés i en diferents formats. Bàsicament parlem de:\nLlistes i etiquetes tancades, són llistes ja definides amb una informació establerta i en format PDF i, per tant, no es poden modificar. És el tipus de llista més fàcil d'obtenir.\nLlistes i etiquetes configurables, són llistes on l'usuari determina els camps que necessita que hi constin d'entre una relació de camps disponibles. Es poden generar en dos formats: PDF, que no és modificable i CSV, que és un format compatible amb Excel o Calc i que permet fer modificacions posteriors. Es tracta d'una funcionalitat que ofereix moltes possibilitats i és molt senzilla d'utilitzar.\nConsultes, són llistes que s'obtenen executant consultes a la base de dades del centre. Són versàtils però presenten una certa dificultat de manipulació. Les consultes es poden obtenir en format HTML, PDF o CSV.\nExtraccions, en realitat no són llistes, és tracta d'una extracció en format CSV de les dades directament des de la base de dades del centre. Una extracció cal sol·licitar-la i la tindrem disponible l'endemà.\nS'hi accedeix des de qualsevol botó Imprimeix o des de les icones impressora, ara bé, els models disponibles varia en cada punt d'accés.\nEls principals punts d'accés a les llistes, etiquetes i documents són:\nGestió > Alumnes > Dades dels alumnes, botó [Imprimeix]\nGestió > Alumnes > Dades dels alumnes, icona impressora d'un alumne\nGestió > Alumnes > Històric d'alumnes, icona impressora d'un alumne\nGestió > El curs > Grups, icona impressora d'un grup\nDes del menú Utilitats > Consultes > Administració s'elaboren les consultes i des de Utilitats > Consultes > Execució es poden utilitzar.\nLes exportacions es sol·liciten des del menú Dades > Exportació > Exportació, que també és el lloc on les tindreu disponibles l'endemà d'haver-les demanat.\nEls principals punts d'accés de les llistes tancades d'alumnes són:\nGestió > Alumnes > Dades dels alumnes, botó Imprimeix\nProfessorat > Grups > Grups, icona impressora d'un grup\nEls dos primers punts d'accés estan disponibles únicament a les persones de l'equip directiu i a l'auxiliar administratiu del centre, mentre que al tercer punt hi té accés qualsevol professor però únicament sobre els grups en què treballi.\nPer obtenir una llista tancada cal seguir els següents passos:\nClicar al botó Imprimeix o a la icona impressora\nSeleccionar el model que es desitja\nDeterminar les opcions, si n'hi ha.\nDecidir si la llista s'ha de desar al disc o obrir-la directament.\nDesar el fitxer corresponent o visualitzar la llista a la pantalla, segons el cas.\nImprimir-la, si així es desitja.\nCal parar atenció al nomenar la llista. SAGA sempre proposa el nom Informe a qualsevol llista que es vulgui desar al disc, per tant, es aconsellable posar a cada llista un nom que ajudi a identificar-les.\nLa majoria dels llistats a Saga s'obtenen en format PDF, la qual cosa dificulta que l' usuari pugui manipular-los posteriorment.\nLes necessitats concretes de la feina de cada dia porten a que, sovint, els centres necessitin un llistat amb uns camps concrets que no existeix entre els models de llistes tancades disponibles.\nLa solució d'obtenir el llistat desitjat a partir de consultes i/o extraccions resulten, tot sovint, massa laborioses en relació amb la necessitat puntual.\nAquesta situació ha portat a fer un nou plantejament per obtenir les llistes a partir dels llistats configurables. Els llistats configurables són una funcionalitat del programa que permet que d'una forma ràpida i senzilla, es pugui obtenir una llista amb els camps que necessita o bé generar un arxiu csv amb les dades (per la seva utilització amb altres programes com el Calc, o l'Excel…)\nEs poden crear i desar els models de llistats utilitzats de forma més freqüent.


Què són les criptomonedas i quins usos se'ls poden donar - Diagonal Mar Shopping\nQuè són les criptomonedas i quins usos se’ls poden donar\nSaps exactament què són i com funcionen aquestes divises virtuals, així com els usos que se’ls poden donar o les criptomonedas més conegudes que hi ha?\nComencem dient que una moneda digital són diners digitals. Aquestes divises digitals són intangibles i virtuals, no tenen versió física com els bitllets i monedes convencionals i no estan controlades per cap govern o institució. Són internacionals i anònimes, no requereixen de cap banc com a intermediari i operen gràcies a la tecnologia blockchain.\nI què és el blockchain? També coneguda com a cadena de blocs, és una estructura matemàtica per emmagatzemar dades, com un llibre electrònic públic que es pot compartir de forma oberta i descentralitzada entre els usuaris, mantenint un registre immutable de les transaccions.\nEls usuaris que operen amb moneda digital es converteixen en una mena de gegantí banc amb nodes, de que els seus llibres de compte serien tots partícips. Gràcies al xifrat, aquesta tecnologia és segura.\nA més, les operacions xifrades i anònimes estan lliures de comissions i es verifiquen amb aquest registre públic compartit.\nLa primera moneda digital, i la més coneguda, és el Bitcoin. Les més usades i famosas després d’ella són Ethereum, Binance, Cardano, Ripple, Litecoin, Bitcoin cash o Dogecoin.\nEl valor de les monedes virtuals no està connectat al comportament d’una economia en concret, sinó que depèn de l’oferta i la demanda dels tokens, la compravenda i els usuaris. Alguns dels factors que intervenen en el preu són els miners, la confiança dels usuaris i la percepció del públic, de manera que és normal que experimentin grans oscil·lacions\nFins al moment no hi ha normes legals establertes que regulen aquestes divises, el que facilita un lliure moviment en les seves cotitzacions i fluctuació de preus.\nRecentment El Salvador es convertia en el primer país del món convertint el bitcoin en moneda de curs legal, obligant a les empreses i comerços a acceptar-la com a mitjà de pagament. Allà, tot preu podrà ser expressat en bitcoin, i les contribucions tributàries podran ser pagades mitjançant aquesta moneda digital.\nPer a què serveixen les criptomonedas i què pots fer amb elles?\nA més d’invertir en moneda digital amb la finalitat que el seu valor estigui a l’alça i obtenir un rendiment econòmic en el futur, les monedes digitals permeten fer operacions i transaccions com els diners normals, sempre que el producte, servei o plataforma les accepti com a mitjà de pagament.\nEn alguns casos els usuaris les fan servir per fer pagaments ràpids i evitar els càrrecs d’algunes transaccions. Existeixen en l’actualitat molts productes que poden comprar-se amb monedes com el bitcoin, des d’habitatges en alguns llocs del món a productes electrònics i videojocs, viatges, oci i temps lliure.\nHi ha restaurants i cinemes que cobren en bitcoin, caixers automàtics com el que tenim a Diagonal Mar, targetes de regal i fins a excursions espacials, com les que ofereix Virgin Galactic. Fins i tot el Gran Teatre Bankia Príncep Pío de Madrid deixa pagar les entrades i abonaments amb bitcoin, a l’igual que el portal d’esdeveniments 13 tickets. Botigues digitals com Shopify o Overstock també permeten integrar el bitcoin.


'La memoria del agua', una reflexió sobre el passat a La Farinera del Clot | Barcelona Cultura\n'La memoria del agua', una reflexió sobre el passat a La Farinera del Clot\nQuè és el passat? Per què sovint diverses persones recorden de maneres diverses uns mateixos fets? Una companyia teatral barcelonina ens en parla al teatre de La Farinera del Clot el divendres 27 d'octubre.\nÉs la companyia MoMo Teatro, que ha triat una peça teatral de la dramaturga britànica Shelagh Stephenson titulada La memoria del agua. Ens explica la història de tres germanes que tornen a la casa on van créixer per assistir al funeral de la seva mare, la Vi.\nSí, la Vi era una dona estupenda d'aquelles que tots els homes es miraven amb admiració, però que, tot i la seva experiència, va parlar poc de la vida a les seves tres filles, d'aquí que la jove Mary, la germana mitjana, es quedés embarassada abans de fer els vint.\nAra, Mary és una doctora amb un afer amb un col·lega casat que, en tornar a casa, comença a veure arreu el fantasma de la mare. El veu també la Teresa, una mestressa de casa amargada que, amb el seu home, fa funcionar un negoci de menjar biològic? El veurà també la tercera filla, la Catherine, entestada a captar l'atenció de les seves germanes?\nTotes tres recordaran episodis de la seva infantesa. I tot i que recordin les mateixes situacions, les rememoraran de maneres diferents, posant de manifest les maneres diverses en què persones diferents recorden les mateixes coses...\nMentides, petites traïcions, estratègies diverses a l'hora d'enfrontar-se a la mort d'un ésser estimat... Tot forma part d'un muntatge que ha estat creat dins del programa de residència escènica del Centre Cultural la Farinera.\nSi voleu saber més sobre les MoMo Teatro i sobre La memoria del agua, consulteu el web de La Farinera del Clot.\nUna conferència divulgativa per entendre com s’ho fa el nostre cervell per generar la memòria.


L'Esbart celebra els seus 90 anys d'història davant d'un Palau de la Música ple a vessar - Cultura - Rubí TV\nL'Esbart celebra els seus 90 anys d'història davant d'un Palau de la Música ple a vessar\nL'alcaldessa, la regidora de Cultura i el Director General de Cultura Popular han presenciat l'actuació\nDansaXXI.cat i el Ball de Gitanes de Rubí han estat les dues danses que l'Esbart Dansaire de Rubí ha portat aquest dilluns a la tarda al Palau de la Música Catalana. L'actuació ha servit per commemorar els 90 anys d'història de l'entitat.\nDes de l'Esbart expressen la seva satisfacció per haver ballat en un escenari com el del Palau de la Música i haver-ho fet omplint les prop de 2.000 butaques d'aquest espai tan emblemàtic.\nEntre el públic hi ha hagut el Director General de Cultura Popular de la Generalitat de Catalunya, Lluís Puig; l'alcaldessa de Rubí, Carme García; i la regiora de Cultura, Neus Muñoz. També hi han estat presents representants de l'empres B.Braun, que des de fa uns mesos col·labora estretament amb l'entitat.\nAINA MIRALLES / Foto: Localpres\nQue grans sou! I com vau fer gaudir el públic! Una abraçada immensa a tot l'Esbart i a Rubí des de la distància!\nEtiquetes: Esbart Dansaire de Rubí, gitanes, Jordi Rubio, Palau de la Música, Dansa XXI.cat, dansa


- de març 23, 2020 3 comentaris:\n"La gent està cansada i farta d'estar cansada i farta"\nLlegint un parell de notícies m'he topat amb aquesta frase que, mira tu, m'identifica de dalt a baix pel que fa al pensament. I n'he fet una sola notícia, lligant les dues coses (que no hi ha per on lligar-les, tot sigui dit).\nPerò sí: jo també estic cansat i fart, i ho estic d'estar com dic, precisament. Vet aquí el drama. I què fa la gent que està cansada i farta d'estar cansada i farta? Suposo que s'aixequen de la cadira, com a mínim, i miren d'arreglar-ho. I munten manifestacions i grups de suport, busquen d'altres persones com elles i s'hi uneixen, parlen de les seves misèries i busquen com sortir-ne, i creen un pamflet per escriure tots aquells motius que els han fet aixecar de la cadira, perquè n'estan farts perquè si tan sols no ens deixen ser el que volem ser, i ens foten la punyeta tot el que poden i més. Jo no: jo només ho repeteixo fins al cansament i ho escupo aquí perquè és l'únic lloc que tinc.\nMireu si no.\nParlo de La Sexta, clar!, ja ho sabem tots, oi?\nContemplo l'espectacle amb moderada sorpresa. Aquesta premsa, la mateixa premsa que aquests dies s'esquinça les vestidures davant de l'atac d'una líder política ¿és la mateixa que fa dos anys s'empassava els rumors sobre l'independentisme, ajudant a crear un discurs criminalitzador menjant-se sense digerir tots els gripaus enviats pel poder polític per destruir la credibilitat dels líders catalans, negar les causes del conflicte i menysprear als ciutadans que els donen suport?\nÉs la mateixa que no es preocupa per la destrucció sistemàtica de drets dels independentistes? És la mateixa que encara no s'ha preguntat per l'escàndol de tenir a la presó a Oriol Junqueras, malgrat la seva immunitat parlamentària? La que no va dir res de l'abús de la presó preventiva, de la barbaritat d'empresonar als Jordis o a la nostra l'estimada Forcadell, del judici al Major Trapero?\n¿La mateixa que no es preocupa dels revessos que la justícia espanyola pateix, dia a dia, internacionalment? És la mateixa premsa que encara no ha dit pràcticament res de l'escàndol de la Junta Electoral Central, amb membres cobrant de partits polítics? ¿La mateixa a la qual li sembla bé que ens vagin inhabilitant a líders catalans, incloent-hi al mateix president? I, per preguntar, és la mateixa premsa que ajuda sense pudor a criminalitzar TV3 i als mitjans públics catalans? ¿La mateixa que ara calla amb la imputació dels companys de "Està passant" per un simple gag?\nRes, doncs, ara ja ho sap, senyora Cayetana. Atacar, qüestionar i criminalitzar els catalans surt gratis, però ficar-se amb els gurus del poder mediàtic progre, això és una altra història. Dediqui-s’hi, doncs, als catalans, que sempre li donarà impunitat i rèdits a les televisions i diaris espanyols.\nI tu dona o home espanyol, segueix callat, tot i veien qui és qui. ¿Que tu espanyol m’estimes i també protestes?\nPerquè no et sento? Tan important és per tu "la Unidad" que ets incapaç de ser valent? I si ets una respectable persona d’aquelles que juren “Os queremos mucho, y consideramos que vuestro punto de vista de las cosas es más avanzado, (genial frase?, leida en una revista) però no os vayáis,”\nAh, abans he parlat de La Junta Electoral Central, oi?, doncs mira tu!\nMira quin vídeo! És una mica llarg, us demano uns minuts de paciència, que d'això nosaltres en tenim molta, massa!\n- de març 07, 2020 5 comentaris:


Cohabitatge per compartir vida i serveis o per retenir els joves - Diari de Girona\nCohabitatge per compartir vida i serveis o per retenir els joves\n17·02·18 | 23:31\nL´economia social i el cooperativisme presenten l´habitatge cooperatiu com l´antítesi de l´especulació immobiliària, la bombolla que el 2008 va esclatar amb la crisi i que ara sembla que torna a agafar aire. A les antípodes hi ha el cohabitatge en model de cessió d´ús, que funciona des de fa anys a Dinamarca, Noruega, Suècia o el Canadà i que entitats sense ànim de lucre com la cooperativa Sostre Cívic estan implantant a Catalunya. A Girona, l´Ajuntament de Calonge ho ha vist com una oportunitat per a la població jove, que marxa perquè no pot pagar els habitatges.\nEn el model de cessió d´ús, la propietat de l´immoble és d´una cooperativa d´usuaris, que se´n beneficien de forma indefinida i transferible, a canvi d´una entrada inicial -retornable- i una quota mensual assequible.\nCalonge va veure en aquesta fórmula una via per afrontar dos problemes: la proliferació de pisos buits propietat de bancs i la pèrdua de joves, que no poden assumir els preus del municipi. El regidor d´Habitatge, Arturo Prades, ha explicat que van «optar per la via creativa» a l´hora de buscar solucions per a un panorama local on la crisi va deixar 5 promocions acabades i buides, que no estan en condicions de vendre´s perquè han patit actes vandàlics. I també per actuar davant el fet que «la població de 30 a 38 anys ha baixat dràsticament perquè no hi ha habitatge assequible», tal com ha admès el regidor. Aquesta és una conseqüència directa de ser un municipi turístic, que ha situat Calonge en el segon lloc del rànquing de poblacions gironines amb llicències d´apartaments d´ús turístic, després de Girona; i també en la segona posició en preu per metre quadrat, en aquest cas darrere de Platja d´Aro.\nDesprés d´estudiar les opcions, el Consistori va apostar pel projecte de cohabitatge de Sostre Cívic i per negociar la compra d´un bloc de la Caixa, entitat amb la que va tancar un acord el novembre de 2017. Al març, es farà una crida a veïns de Calonge menors de 30 anys, que s´ajustin a uns requisits de renda i estiguin interessats en ser cooperativistes. El propòsit de l´Ajuntament, que també formarà part de la cooperativa i que enguany ha pressupostat 150.000 euros per al projecte -que igualarà el 2019-, és tancar abans de l´estiu la selecció de veïns per als 14 pisos disponibles.\nLa previsió de preus a Calonge\nEls paràmetres econòmics de la primera cooperativa d´habitatge de Calonge seran, tal com ha detallat el regidor, una aportació inicial de 10.000 a 12.000 euros i quotes de 250 a 280 durant els primers 20 anys que, després, es reduiran fins a 110 o 120 euros. Val a dir que, des de fa un any, l´Ajuntament treballa per aconseguir un segon bloc d´edificis buit, propietat d´una altra entitat bancària.\nDetenen una dona a Camprodon per sostreure joies d'un domicili i un hotel\nEl Berguedà i el Ripollès entenen l'ajornament de la consulta sobre els JJOO: «Era precipitat i ens faltava informació»\nMar Martí / Nia Escolà (ACN)\n«Viu el doble a la Costa Brava i el Pirineu de Girona»\nUn informe d’antifrau assenyala irregularitats comeses pel catedràtic amb el vistiplau de la Universitat


Directius que exerceixen tasques de base per un dia, anàlisi de Tomàs Rubió\nTomàs Rubió, director del Màster en Direcció de Recursos Humans a les Organitzacions, explica a El País com algunes empreses envien al seus directius a realitzar tasques de base per un dia. Rubió valora que “Aquest tipus de pràctiques té sentit si s’emmarca en polítiques de recursos humans més àmplies. Vendre una imatge sense cap missatge darrere i al marge d’altres estratègies, polítiques de formació o de retribució no té cap sentit”.\nL’opinió de Tomàs Rubió apareix a l’article Cambiar la corbata por el delantal publicada per Cristina Delgado a El País (25/08/13). La periodista explica, entre d’altres exemples, com la presidenta de McDonald’s Espanya, va servir comandes en un restaurant de la cadena. Durant un dia tots els directius i executius de la multinacional van canviar els despatxos pel restaurant.\nEl Màster en Direcció de Recursos Humans a les Organitzacions de la Barcelona School of Management s'ha dissenyat com un sòlid programa per al desenvolupament dels coneixements i de les competències directives dels seus participants, en l'àmbit que li és propi dins de les empreses: les persones en les Organitzacions.\nLa direcció de persones està sotmesa a una dinàmica altament exigent, que obliga els professionals a desenvolupar uns coneixements i unes actituds vàlides per entendre la complexitat del món empresarial en què es mouen.


Reconeixen la feina mediambiental de la Policia Local de Castell-Platja d'Aro\nIntervé: Esther Callol, Agent\nReconeixement a la Policia Local de Castell-Platja d'Aro per la feina que fa de sensibilització ambiental i tinença responsable d'animals entre l'alumnat del municipi. El projecte educatiu, que ja fa diversos anys que es desenvolupa, ha estat reconegut per la Xarxa de Protecció Animal (REPA en les seves sigles en castellà) com una pràctica d'èxit.\nEl premi va ser concedit a Madrid en el marc de la VI Trobada Estatal de Responsables de Seguretat Local i va ser recollit per l'Inspector David Puertas i els agents Esther Callol, Javier Gallego i Josep Maria Vivo, que són els que fan les xerrades a les escoles.\nEl projecte ambientalista de la Policia Local de Castell-Platja d'Aro té dues branques i es fa en col·laboració amb entitats ecologistes i animalistes com Natura Sterna i Galgos 112. La primera és conèixer l'entorn de la Vall d'Aro, quins animals hi viuen i quines actituds afecten a l'ecosistema. Com per exemple llançar brossa al terra o utilitzar el lavabo com una paperera. La segona és fomentar la tinença responsable d'animals de companyia. Com s'han de cuidar, quines condicions ha de tenir el lloc on viuen i conscienciar que no són joguines.\nDes de la Policia Local del municipi estant molt contents per aquest reconeixement i per les experiències compartides amb altres cossos policials d'arreu de l'Estat. Castell-Platja d'Aro comparteix reconeixement amb una desena de pràctiques de diverses policies locals i de la Policia Nacional Espanyola i Guàrdia Civil. Va aconseguir el guardó entre més de 40 propostes d'arreu de l'Estat.\nEl premi anima al cos a seguir fent aquest tipus d'actuacions que no són estrictament policials però que ajuden a prevenir infraccions i millorar el civisme i convivència a la població.


NOSALTRES COMPLIM | Compromís pel Puig\nGràcies a la confiança que ens donàreu a les eleccions de 2015, els nostres regidor i regidora Vicent Porta i María Saldaña han estat quatre anys en el Govern municipal.\nAquesta primera experiència de Compromís en el Govern d’El Puig ens ha servit per sumar el nostre poble a l’onada il·lusionant i transformadora dels nous governs plurals del canvi.\nAmb la vostra ajuda hem assentat les bases d’una nova manera de governar basada en la igualtat, el diàleg, la transparència, la participació ciutadana i la gestió eficient dels diners públics. Hem aportat solucions a problemes i carències que en alguns casos el poble portava arrossegant més de 30 anys, conscients que encara queda molt de treball per fer.\nUna part fonamental d’aquesta nova manera de governar és la rendició de comptes. Creiem que els partits polítics amb responsabilitats de Govern estem obligats a detallar el grau de compliment dels programes i acords amb què vam encetar la legislatura.\nÉs el moment de rendir comptes i mostrar-vos què hem pogut fer de les propostes que vam presentar-vos a les eleccions de 2015. Nosaltres complim i espentem per a fer complir. Si amb el vostre vot sumem forces el 26-M, el canvi serà imparable.


Els Dragons Catalans han sancionat a Eloi Pélissier - VilaWeb\nEls Dragons Catalans han sancionat a Eloi Pélissier\nEloi Pélissier ha estat sancionat amb tres dies per les seues declaracions a la premsa, i posat a disposició de l'equip reserva .\nEloi Pélissier, va ser convocat dimarts al vespre pels membres del consell d’administració del club, i sancionat amb tres dies d’acomiadament. Els motius de la sanció són unes declaracions fetes per telefon a una periodista de Midi Olympique publicades el passat dilluns.\nEn aquestes declaracions, el jugador perpinyanès es reivindicava assegurant, entre altres coses que: ‘”Penso que mereixo jugar més, he estat titulat a Wigan una mica per defecte, els australians són fitxats per jugar, mentre que jo estic format al club’.\nEl nord-català ha ‘jugat’ aquesta temporada 22 partits, però només 4 de titular i 18 sortint de la banqueta dels suplents.\nPélissier, que acaba el seu contracte amb el club a finals de la temporada 2016, mai no ha amagat la seua frustració de no disposar de més minuts de joc, malgrat elogiar les qualitats d’Ian Henderson, del qual diu que ha après molt.\nL’entrenador Laurent Frayssinous, ha reconegut que el jugador no formarà part del grup que dissabte jugarà contra Warrington, però que està a disposició de l’equip reserva, el Saint-Estève XIII Catalan, que jugarà a Tolosa de Llenguadoc dissabte.\nEl jugador ha rebut una sanció per ‘Infracció al deure de reserva’ i tornarà a l’equip el pròxim dilluns.\nAmb aquesta sanció, el club català vol deixar clar, als seus jugadors, que no tolerarà algunes declaracions com les fetes pel jugador perpinyanès.\nInfracció al deure de reserva


23 de setembre de 2016 (00:03 CET)\nEste diumenge arranquen de nou en Rambleta, les Terrasses Movistar. En aquesta ocasió podrem veure al Meister, el projecte en solitari de Javier Vielba, vocalista d'Arizona Baby i Corizonas. Es tracta sens dubte de dos dels grups més emblemàtics i reconeguts de la música alternativa actual.\nAmb un equipatge mínim de guitarra i autopercusión, El Meister ofereix un poc més que “el departament de R+D” de les bandes en què milita, com li agrada definir-ho. Es tracta en realitat del perfil més pròxim i seductor de Vielba, a través d'un repertori propi, allunyat d'Arizona Baby o Corizonas, però sense perdre la seua essència. En la seua posada en escena, simple i magnètica, està present la seua neofolk contemporani, el seu humor i el seu poder per a emocionar.\nAquest grup s'uneix així a eixos matins sonors de diumenge que han tingut lloc en les Terrasses de l'anterior temporada, com a Sr. Chinarro, La Bien Querida, Sargantana Nick, Julio de la Rosa i Mambo Jambo. Aquesta nova etapa s'inicia amb el mateix esperit, fer de les matí dels diumenges una cita ineludible i emocionant. Una proposta cultural a l'aire lliure, i d'entrada gratuïta.


El Bert torna a Catalunya: May 2009\nCiutadans de Catalunya: Ja som aquí!\nPues si! Ha costat, i ens hem perdut una mica pel camí, però finalment, després de més de dos anys i mig, acabem tornant (vaja, jo, que la Tiffany i en Jett hi vénen nous), a les conegudes i acollidores lleres del Congost, disposats a instal.lar-nos i intentar muntar una vida més o menys rutinària a mig termini.\nSuposo que aquest blog deu sentir una espècie de crisi d'identitat, aquests dies... el vaig començar precisament quan vaig marxar per explicar el que ens anava passant per aquests móns de déu. Ara els receptors originals ja ho anireu veient més o menys en directe, el que ens passa, però i els altres? I tots aquells lectors inesperats, ocasionals i espontanis? Doncs bé, com que això del blog ja està enganxat com un tumor dins les meves activitats periòdiques, el seguirem escrivint (sanament amb menys freqüència que aquests últims mesos, m'imagino), reinventant-lo una mica, i utilitzant-lo com a plataforma sacsejadora de la moltes vegades enquilosada societat catalana. I de pas, explicarem què fem.\nI per cert, sabeu que tots sou potencials protagonistes de propers posts, així que més us val que sortiu de casa amb les vostres millors gales i el cabell arreglat, per si les mosques.\nSituem-nos doncs una mica. Tornem per instal.lar-nos a Granollers, la meva ciutat natal i on he viscut la majoria de la meva vida. On viuen els meus pares i majoria d'amics. La gent m'ha anat dient que quin conyàs, això de tornar a la notòriament no massa excitant Granollers, després de voltar mig món. Pues jo la veritat és que no ho veig pas així. Tornar amb perspectives i punts de vista diferents me la fan probablement més excitant que moltes d'altres opcions. I què coi, que si no és excitant, haurem d'ajudar a que ho sigui.\nEls meus pares s'han canviat de pis durant aquest temps que hem estat fora, i el pis on vivien abans (i on jo també havia viscut) ha quedat arreglat com la nostra residència de moment definitiva, a canvi d'un lloguer amable. Des d'aquí demano una ovació pels meus pares, que ens han deixat el piset pintat, arreglat, fantàstic i amb la nevera plena. Moltes i moltes gràcies, que se sepa!\nAquestes primeres dues setmanes de tornada han estat, la veritat, una mica extranyotes. Per començar, i us semblarà extrany, ens hem pelat de fred. Reacostumar els nostres cossos habituats a la sufocant calor tropical asiàtica ens ha costat dies de costipats i diarrees. I no ajuda que plogués dia si dia també. És clar que em dieu que ha estat plovent tot l'any, no?\nAixí que el que hem fet més aquests dies, perquè mentir, és tirar-nos petats al sofà, covant galipàndries i disfrutant d'unes merescudes vacances de les vacances, que bona falta que ens fèien! De fet... durant els tres primers dies de tornada em vaig caure sobat entre les 7 i les 8 de la tarda, sense ni tan sols veure a ningú. Però vaja, que tampoc hi ha pressa!\nPer cert, que no sé si el cobriment de les meves parts íntimes vé motivat per algun tipus d'instint protector inconscient. Més val prevenir, en tot cas!\nI entre dormida i dormida, unes quantes feines de la casa (que no moltes). Aquesta foto mola.\nQuan vam marxar de Noruega, al desembre del 2007, ja sabíem que després d'Austràlia ens instalaríem aquí. Així que, tal i com us vam explicar detalladament al seu moment, vam fer la mudança amb el Corsa (pèsol, pels amics) replet fins als topes i la intenció de deixar aquí un pilot de caixes preparades per la nostra tornada. I aquí les hem trobat. I no us dic que a mi també m'ha fet gràcia, però no sabeu la Tiffany, avorrida de tenir només tres o quatre mudes durant aquests mesos de viatge, lo contenta que estava de retrobar (moltes) peces de roba estimades i oblidades. I com més feliça estigui ella, més feliços estarem tots :-)\nA la foto anterior, es clar, vèiem el passadís de la casa que poc a poc us anirem presentant. Fa falta fer un zoom cap a la paret final, es clar, on el bo del Coco (Grover!) també ens espera fent amics amb qui es posi per davant.\nCom que la casa té habitacions extra, una d'elles s'ha convertit en una habitació de Ioga i meditació per la Tiffany. Tot plegat encara està una mica baix a nivell decoratiu (es clar), però com a gent apanyada que som, amb dues caixes ex-contenidores de llibres i una capa de disfressa de rei d'en Jett (que ja li va, això), ha muntat una espècie d'altar presidencial per col.locar tots els knick-knacks espirituals acumulats, amb el buddha de Chiang Mai (que hem hagut de carregar pacientment força temps) al capdavant.\nEn Jett s'ha apropiat de l'habitació que havia sigut la meva anys enrere, donant lloc a un interessant relleu generacional. El nano, que és molt casolà i viatjar no és gaire lo seu (quin pobre, no?) està més content que ningú.\nNo tot és disfrute, però, es clar. De fet, i després d'haver-hi estat fora dos anys, al setembre en Jett anirà de nou al cole, en un centre encara a decidir (o a que ens decideixi, que ja es veurà!). De moment, però, a continuar amb les activitats extraescolars!\nLa cuina és absolutament nova i impoluta, de nou gràcies a la generositat dels meus pares. La combinació de gris i taronja li va que ni pintada a la "Paradoxa del nostra temps" del senyor Dalai Lama (que és tan savi, el tio, que hasta fa riure). Com que aquesta paradoxa és realment certa, fins i tot la traduiré i la copiaré aquí. Espera que vaig a per ella!\n"Tenim cases més grans però famílies més petites;\nmés conveniències però menys temps;\nTenim més títols, però menys sentit;\nmés coneixements, però menys capacitat de judici;\nmés medicines, però menys salut;\nperò tenim problemes creuant el carrer per trobar un nou veï.\nConstruïm més ordinadors per guardar més informació per produir més còpies que mai,\nperò tenim menys comunicació;\nHem esdevingut llargs en quantitat però curts en qualitat.\nAquests són temps de menjar ràpid però digestió lenta;\nHomes alts però caràcters baixos;\nBeneficis empinats però relacions molt poc profundes.\nSón temps on hi ha molt a la finestra, però res a l'habitació".\nI com que el tio és un crack, es mereix aquest lloc de privilegi damunt de les patates i les cebes. Clar que si.\nLes lleis de la comunitat ens prohibeixen estendre la roba al balcó, per motius teòricament estètics. Aquests són els problemes de viure en comunitat, es clar. Així que hem de conviure amb l'estenedor, què hi farem.\nMenció especial faré pel tema del TDT, del qual n'era absolutament desconegut. Sorprès he arribat aquí veient que hi ha desenes de canals de tot tipus a disposició del teleespectador, des de batalles dialèctiques dretanes a totes hores fins a un Canal Barça que, 24 hores, em va posant partits de l'any de la quica i demés excitacions! Quina cosa, això del TDT! Fins i tot farà que miri més la tele del que he fet en lustres!!\nHem estat redescobrint Granollers, aquests dies. I entre d'altres, on anar a comprar. Tothom recomana entusiàsticament el Mercadona com el supermercat econòmic i de confiança del moment. Així que, com que la nostra situació econòmica no està ara mateix per dispendis orgànics i històries, ens hem convertit en uns nous clients habituals d'aquesta competitiva cadena. Estàvem davant del prestatge dels Martinis, dubtosos de si era gaire sensible gastar els 7 euros que costava en una ampolla, quan vam veure aquest tal Vermouth Pratti per 1,79. Així que per provar no es perd res. I realment, té un gust realment semblant i absolutament alegrament bebible, per una quarta part del preu.\nConeixeu doncs a uns nous consumidors fidels de Vermouth Pratti. I si el preu no us compensa la falta de glamour, potser el patriotisme ho farà: està fet a Reus. Mai se sap, el que convenç a la gent...\nJa us dic que la nostra socialització, aquests primers dies, no ha sigut tampoc l'esperada, degut al nostre sobre-cansament i precària (fot-li drama aquí) salut. El que si que va passar, per exemple, és que la meva bona tieta Maria i els meus cosins Josep i Piti van venir a dinar un dia a casa dels meus pares. En la meva creuada en presentar tota la prole, us en poso aquesta foto no massa ben escollida, d'en Josep i de la Piti.\nPer cert, en aquest dinar familiar va ser el primer moment on testejar la meva nova condició de vegetarià (varietat particular) en un entorn desacostumat. A l'hora de la veritat, i gràcies a les particulars condicions de la meva varietat particular, la cosa no es va acabar de consumar, ja que la meva mare havia acabat cuinant un conill provinent de la granja del meu tiet, que compleix totes les condicions ètiques que em poso a mi mateix.\nEm quedo però amb una frase del meu cosí Josep, que treballa en una fàbrica de pinsos per animals, tot parlant del tema en general. "Tot i veure el que li posen als pinsos, jo segueixo menjant carn". Que no és el mateix que "Ei! Veig el que li posen als pinsos i és més que fantàstic menjar carn". Interessant, si més no, aquesta opinió interna...\nEn Jett té un interès particular i molt elogiable cap a la música en totes les seves expressions, tan escoltaires, visuals, dansaires o tocables. El que passa és que li falta una mica de perseverància. Aquí però, jo, pianista de qualitat i experiència contrastades, intenta ensenyar-li els meus vasts coneixements al petit deixeble, aprofitant el piano més aviat decoratiu de casa dels meus pares.\nJa sé que hem sigut menys socials del que em pensaria, però veient les fotos d'aquest post sembla que ho haguem sigut encara molt menys. El motiu és que, com la socialitat sol ser més aviat nocturna, en aquells moments deixem la càmera a casa (que és grossa i incòmoda). Prometem pensar en com solucionar aquest tema en els propers dies i posts. Sort que de vegades algú ens vé a veure a casa, com en aquest cas l'Albert, i li podem tirar afotos.\nHem arribat, no fa falta que us ho digui, en plena etapa d'èxtasi barcelonista. El primer dels partits de la sèrie triomfadora que hem vist va ser el Madrid-Barça aquell que el Barça va guanyar. I com que la majoria de bars de la ciutat estaven replets vam acabar al Bar Princesa, que està al carrer Princesa, i al que no havia anat mai, personalment. Va ser interessant, ja que comptàvem amb una nombrosa comunitat internacional i un públic (més o menys) repartit entre els dos equips. I la Tiffany, a més, plena de pedigrí amb aquesta samarreta Meyba de finals dels 80 que jo tenia de quan era petit. Això si que és classe.\nI donat el desenvolupament del partit, no fa falta dir que la claca estava força contenta! Inclús hi havia un iaio amb qui vam parlar al final del partit que deia que tenia vuitanta i pico d'anys, que havia viscut el Barça de les Cinc Copes i tota la resta, i que no recordava res com aquest 2-6. L'home, de fet, estava d'un emocionat que em va fer tota la impressió que aquella mateixa nit li donaria un atac de cor i moriria en la màxima felicitat.\nNo és cap d'aquests eh. Però aquests també estan contents!\nNo hi vam anar pas sols, a veure aquest partit. Hi vam anar amb l'Òscar, el Ferran, l'Ana, la Tània i el Marc Capel (per si els coneixeu i us interessa). Dissortadament, no tenim cap prova gràfica d'aquest companyerisme culer, però si que tenim aquest simpàtic dibuixet demostratiu que va fer l'Ana (que em temo que, increïblement, es devia avorrir amb el partit!) de l'Òscar i de mi. Un dibuixet que ara mateix ha passat a decorar la nevera. Entre això i la paradoxa del nostre temps, ja us podeu imaginar que la nostra cuina està adquirint un nivell considerable.\nCanviant de tema, la Tiffany arriba disposada (volent-ho o no, de fet) a donar una mica el cante en el força homogeni Granollers (a part dels inmigrants africans, que tothom sembla ignorar una mica forçadament). De fet, la gent se la mira amb certa curiositat, em pregunto per què serà.\nEn tot cas, us comento que, tal i com vaig fer jo quan vaig marxar a països extranys, la noia ha començat un blog explicant les seves impressions de la vida catalana i granollerina des del punt de vista d'una visitant anglosaxona i no necessàriament convencional, amb la ni tan sols velada intenció de no deixar títere con cabesa. No és per ser parcial, però crec que el blog és bastant divertit i interessant. El trobareu a http://life-in-catalonia.blogspot.com\nAl que si que s'ha adaptat a la perfecció, la noia, és a la cultura del cafè i la pasteta. I a Granollers no n'hi falten, de cafeteries de cafè i pasteta. Aquesta colorida i llaminera imatge correspon a una mica elitista pastisseria situada a la Porxada, que segur que tots (els granollerins) coneixeu. És curiós, perquè la mestressa del local es va ofendre quan vam recollir els plats de la nostra taula per col.locar-los al taulell i fer lloc pels següents assedegats clients. Aquestes mestresses de Granollers...\nPels qui no la coneixeu, aquesta bonica (ehem) ciutat de Granollers, us en posaré un parell de detalls. A veure, Granollers sempre s'ha caracteritzat per no ser necessàriament atractiu, però al venir de països tan diferents (i tan nous, en molts casos... que a Austràlia res té més de 100 anys, per exemple), l'arquitectura més o menys tradicional i Meditarrània de Granollers em sembla\nfins i tot força mona. És clar que encara no ens hem passat per cap ciutat de les rodalies que li dongui mil voltes. I és que tot és circumstancial.\nAquí l'església parroquial, d'on només el campanar és original (i la resta es va reconstruir amb un gust dubtós després de la Guerra Civil). Lo bo de l'església és que algú va decidir que cobrint-la amb enredaderes quedaria molt més maca, tot dissimulant-ne la lletgesa general, i va encertar plenament.\nI la icònica Fonda Europa en un dijous de mercat qualsevol. Un mercat dominat per jaquetes i cares grises, per cert.\nLa veritat és que el mercat de Granollers, el qual vam visitar en safari fotogràfic, té la seva gràcia, i si fos en qualsevol lloc més exòtic ens semblaria d'allò més interessant i ompliria rengles i rengles de post. Per aquest motiu no vull ser injust i també els hi ompliré, els rengles de post, què coi.\nPer començar, la senyora gitana venent alls tot bramant en una cantonada és ben pintoresca. Pena que quan li vam demanar si la podíem fotografiar ens va dir que ni parlar-ne i gairebé ens llença mals de ojo. A canvi, aquí estic jo darrere unes floretes, amb una pinta intentonament espontània, però que no cola.\nEm sembla a mi que encara tenim una mica el mode turista a sobre, perquè aquesta cara de curiositat descobridora enmig del no massa rialler usuari mig del mercat sembla no enganxar-hi del tot.\nPer sort, enmig de la grisor sempre hi ha algun espontani més colorit, com aquesta noia anònima olorant floretes. Tres hurres per la noia anònima!\nI aquí uns pans de pagès, que segur que a la majoria no us semblen res gaire curiós, però a mi, així de cop, em semblen molt grossos i rodons. I bons!\nI els paios del darrere, que segur que no estan molt acostumats a que els hi tirin fotos.\nQuina interessant i encoratjadora imatge de potencial convivència multicultural. Tot de races i religions representatives a la realitat d'avui en dia a Granollers, amb la meva mare simbòlicament al mig, envoltant a un home (d'una altra raça i presumiblement religió) que venia algun trasto útil per la cuina a preu de mercat. (un rallador crec que era). La moraleja òbvia però de vegades difícil de comprendre és que, siguem més iguals o més diferents, més foscos o més clars, amb permanent, mocador o gorra de bèisbol, tots busquem escencialment el mateix. Per exemple, un trasto de cuina útil a preu de mercat.\nAquí la meva mare esperançada amb la possibilitat d'una bonica camisa nova. Finalment, i amb la mesura que la caracteritza, va deixar la possibilitat per un altre dia.\nLa oportunitat que si que no vam deixar escapar va ser la de comprar uns mitjons per en Jett. No és una compra que produeixi massa excitació, però vaja... algo és algo.\nAquests dies són dies de gestions i papers. Que si amb el banc, que si el cotxe, que si curro, que si censos, permissos, matrícules, carnets, i un llarg i marejant etcètera. Posem aquesta espera davant de taulell com a metonímia de totes les esperes davant de taulell que portem (i les que ens queden!). Dir, a més, que això és el Departament d'Educació de l'Ajuntament de Granollers, i les noies aquí ens van ser molt útils i amables. I jo, per agraïr-los-ho, doncs deixo que em vegin una mica els calçotets.\nDes del balcó de casa tenim una vista privilegiada d'uns dels rascacels més impressionants i cònics de Granollers. I amb això, els que no sabíeu on vivíem, ara ja ho sabeu.\nI acabem per demostrar que, si bé pots voltar el món amunt i avall i de través, i et pots anar trobant amb postes de sol espectaculars a qualsevol racó, un dia qualsevol surts al balcó a Granollers, i mira. Algú va dir "va voltar el món per trobar el que ja tenia dins seu". Està clar que no és ben bé això, però em venia de gust deixar anar la frase.\nI bueno, així acaba aquest primer post de la nostra etapa catalana. No està tot el que ha passat, però tot el que està, ha passat. Esperem ser una mica més disciplinats amb les fotos i les consegüents històries relacionades en aquests propers.\nAl proper post, que apareixerà en el marc d'un parell de setmanes: la sempre exitosa Telecogresca, els títols infinits per la parròquia culé i demés històries sorpressives que ens passaran.\nCuideu-vos-em-ens fins després, i que no ens veiguem qualsevol dia!\nPosted by bert at 18:13 2 comments:\nNem Hàsia Casa XXXIV: Cap i cua\nTot acaba en aquesta vida, i aquest viatge que semblava que havia de ser etern acaba també. Vam començar-lo a Kuala Lumpur allà a principis de gener, i tres mesos i mig després tornem a Kuala Lumpur per acabar-lo, amb una bossa plena d'experiències, coneixements i oh noves i interessants visions del món.\nSi bé no ha sigut una exploració completa del sud-est asiàtic, si que no ens podem queixar, i marxo amb la idea de que ens enduem una visió força generosa de la realitat d'aquesta zona, amb les seves relacions de poder, i les característiques culturals, religioses, socials i comportamentals d'algunes de les seves gents. Ens ha quedat de banda Laos, Vietnam i Filipines. Fins i tot diria que una exploració més ampla d'Indonèsia és necessària. I segur que el sud de la Xina és influència directa a pràcticament tothom que és aquí. Aquesta serà feina i material per un proper viatge, que de segur algun dia caurà.\nConcentrem-nos ara en aquest. Fa pràcticament quatre mesos veníem a Kuala Lumpur una mica passarells. Personalment, abans de venir tenia una mica de "por" que tota aquesta zona anés a ser com la Índia: molta gent, molt insistents, molt brut, molta intensitat, i un moviment relativament difícil, física i mentalment. Però no té res a veure. Tots els països que hem visitat aquest cop són molt més "civilitzats" (si em permeteu l'ús d'aquesta molt injusta paraula). Malàisia i Tailàndia, concretament, estan a nivells pràcticament occidentals. Les infrastructures, carreteres, transports públics, fins i tot higiene en molts llocs (que no tots) no ténen res d'envejar als països europeus. Els preus, però, es mantenen asiàtics. Indonèsia i Cambodia són un altre cantar. Tots dos són germans pobres dels dos anteriors, i això es demostra a tots els nivells. Indonèsia, personalment, i concretament la illa de Sumatra, és segurament el lloc on més hem disfrutat de la gent, i el lloc del que ens queda un record més carinyós. Cambodia és molt desconcertant, amb la qual cosa és difícil quedar-se amb una opinió concreta. Tailàndia està molt explotada pel turisme, i l'actitud chauvinista tailandesa d'encarar la vida és una mica dubtosa. Malàisia és, tot i les radicalitzacions que s'estan produint últimament, un exemple únic de convivència entre races i cultures. És també elogiable el seu compromís a créixer i situar-se a nivell occidental en tot allò que importa: serveis, infrastructures, higiene i seguretat. En d'altres coses, segueixen ser refrescantment asiàtics.\nA l'últim post, us deixàvem païnt les emocions i sensacions que ens oferia Phnom Penh, la capital de Cambodia. Un avió dels salvadors aeris d'Air Asia ens va dur des d'allà a Kuala Lumpur, on hi passaríem l'últim parell de nits del nostre viatge. A l'arribar a Kuala Lumpur, encara des de l'avió, vam ser benvinguts per una espectaculat posta de sol. Pena que estiguéssim al cantó equivocat del passadís.\nL'altre cop que vam venir ens vam estar a un hostal anomenat Wheelers. Després d'haver estat a molts hostals després, possiblement el Wheelers sigués el pitjor i més cutre de tots, així que vam dedicar una bona estona a buscar alguna cosa diferent. I no és culpa del Wheelers, el ser cutre, sino que sembla que la majoria del hostals en aquesta zona de Kuala Lumpur (adjacent al Chinatown) ténen estàndards bastant baixos, oferint habitacions escarransides amb mobiliari minimalista i banys compartits a preus que difícilment consideraríem un saldo. És interessant veure, però, la diferent impressió que ens suposaven aquestes mateixes habitacions a aquests mateixos preus abans i ara.\nFinalment vam acabar en un carrer del darrere, on vam trobar l'amigable Kameleon Travellers Lodge, inexistent a tota guia i portat per una colla d'indis simpàtics. I és més que res per això que ens hi vam quedar, que l'habitació era més o menys el mateix que als altres llocs.\nAra això si, com gràcia complementària la sala comuna / rebedor li fotia canya a músiques i pelis bollywood, cosa que va acabar de convèncer a la Tiffany (si no estava prou feliç ja per haver marxat de Cambodia i per estar a punt d'acabar el viatge sencer).\nI això, l'habitació... difícilment podríem dir que és el Ritz... i segurament és de les més cutres de tot el viatge (si aneu comprovant post per post veureu que és així). Però bueno... per un parell de nits fa més que el fet.\nI si bé a simple vista la decoració sembla una mica inexistent, si t'ho mires amb detall no és així: dibuixat en un coixí amb un artístic traç de boli hi havia un cor atravessat per fletxa la mar d'atmosfèric... humm...\nNomés hi hem estat dos dies, a Kuala Lumpur, i quan vam estar-hi l'altra vegada ja vam satisfer les nostres ànsies turístiques, així que aquesta vegada no ens vam preocupar per anar a veure gaire res. Tot i així, es clar, hi ha coses que les veus sense voler, com la torre de comunicacions i les Petronas allà al final de tot. És atractiu, Kuala Lumpur.\nTambé aquesta Masjid Jamek, just al centre de la ciutat i que passes pel costat sense voler més d'una vegada. Molt bonica de dia i de nit. Em sembla que ja surt a aquell primer post de les sèries, però aquí tampoc hi sobra pas.\nPerò el temps, perquè mentir, el vam passar majoritàriament menjant i comprant. Comprant, si! Durant quatre mesos no hem comprat gaire res (perquè ho havíem de carregar!) i aquí hem tret una mica el ventre de pena. A veure, tampoc és que hagi sigut gaire... el nostre pressupost, a aquestes altures, és, per posar-hi una paraula no massa vergonyosa, limitat, així que tampoc donava per tant.\nCom que als tres ens encanta el menjar indi, a Kuala Lumpur en vam abusar una mica, gràcies a la generosa comunitat tamil (del sud de la India) que es troba per aquí. En aquest restaurant, on serveixen els talis (plats combinats indis, per fer-ho fàcil) sobre fulles de plataner, eren especialment colegues.\nI com que a la Tiffany li encanta la roba índia, també va aprofitar aquí per reestocar una mica. Són impressionants aquestes botigues, on tan sols tenen un vestit de cada model, i totes les botigues tenen models diferents. Suposo que és per evitar que et trobis amb algú més portant el mateix vestit que tu. En aquesta botiga semblaven colegues, però a l'hora de la veritat ens van intentar donar gat per llebre. Lo qual decepciona una mica. Ja es veu, però, que no són els mateixos que a la foto anterior.\nCom que de tant en quant anem a països musulmans, i esperem fer-ho també sovint en un futur, la Tiffany, en els nostres sempre ferms propòsits d'inmersió cultural, va decidir també buscar algun mocador pel cap que li anés bé. Hi ha paradetes i botiguetes amb centenars d'aquests, i no cal dir que per les noies i dones musulmanes és una peça de moda com qualsevol altra, que es canvien cada dia per fer joc amb la resta de la roba i tal. Interessant. I curiós de veure que només posar-te-la i ja dónes el pego com a musulmà de tota la vida.\nI no va ser aquest el que es va comprar, sino un altre. I a algú li semblarà una xorrada, això, però sincerament, el canvi de tracte que et guanyes quan respectes la cultura local no té preu. Per il.lustrar això perquè tothom ho entengui, no em direu que els inmigrants que vénen demostrant respecte i coneixement per la nostra cultura ens els mirem i tractem millor que no pas els que no ho fan? Pues aixòs.\nI bueno, com que anàvem més aviat per feina, la veritat és que no tenim gaires fotos per ensenyar-vos. Teòricament havíem de trobar-nos amb en Jaden una hora o altra, però vam acabar no fent-ho per horaris aeris. I va arribar la hora d'empaquetar els últims trastos per última vegada i encaminar-nos cap a l'aeroport. I la cosa més curiosa va passar llavors. Per arribar a l'estació de busos (on agafaríem un bus cap a l'aeroport) havíem de creuar un carrer amb força tràfic. No hi havia passos de peatons, en aquella zona exactament, però un parell de centenars de metres més enllà hi havia un pont que passava per sobre directament fins l'estació. Jo, que solo guiar aquest tipus de moviments, i com que som a Malàisia i Àsia, vaig esperar que no passéssin cotxes (o que passéssin suficientment lluny) i vaig creuar pel dret. I quan vaig arribar pràcticament a l'altre cantó un senyor policia que se m'acosta i em diu que això no es pot fer i que em posarà una multa. Una multa per creuar un carrer pel dret a Malàisia? Deus estar de guasa. Però no ho estava, no. I sembla que els locals estaven tan sorpresos com jo, ja que se'n va acumular una bona colla, en un moment, de creuadors il.legals multats. Evidentment, tot i els meus millors arguments, vaig ser incapaç d'evitar la multa. I em va semblar tot força divertit. Al final em van caure 6 euros per la conya.\nI encara sort que la Tiffany les va veure venir i va esperar-se a creuar pel pont!\nAra la conclusió: evidentment la culpa és meva per estúpid. Aquí no hi tinc res a dir. El que passa és que a veure... a Kuala Lumpur els creua tot déu per tot arreu, els carrers, hi hagi pas o no, estigui verd o vermell. El que passa és que Malàisia està en plena creuada per convertir el pais en una referència occidental, i aquestes mesures són necessàries. El pont hi era, i per allà és per on havia de creuar. Això si, el desconcert i l'estupefacció no me'ls va treure ningú.\nPues ale. Arribem a l'aeroport, i ens despedim de Kuala Lumpur, de Malàisia, i d'Àsia. Tornarem més aviat o més tard, així que no farem les despedides massa emocionals. Air Asia és en gran part responsable de l'èxit del nostre viatge. No només volen des de la Gold Coast (al costat de casa a Austràlia) a Kuala Lumpur, sino que des d'aquí volen a Londres, amb el que són segur els preus més barats entre Europa i Àsia. Nosaltres vam pagar 221 euros cadascú per aquest trajecte. Si afegeixes els 150 més o menys que vam pagar des d'Austràlia fins aquí, et queda que per menys de 400 euros voles des d'Austràlia a Londres. I anada i tornada per uns 750. Això, senyors, és meitat de preu que qualsevol altra companyia.\nI no només aixòs, sino que, tot i no donar-te menjar ni poder veure pelis de gratis, el seient va resultar ser gros i tenir un pilot d'espai per les cames. No sé si això que dic és agosarat, però possiblement és l'avió més còmode al que mai he viatjat. I en un vol de 14 hores, això, oh oh, s'agraeix i molt. El vol aquest només porta funcionant des de principis de març, així que ara és el vostre moment per aprofitar i visitar el sud-est asiàtic per quatre duros. Vinga tios/es!\nEl viatge va ser còmode i vaig dormir més del que m'esperava. Vam arribar a Londres (Stansted) a les 12 de la nit, i el nostre vol cap a Girona no sortia fins al matí següent a les 10. Com que hi ha 7 hores de diferència entre Malàisia i Anglaterra, i com que havíem dormit generosament, vam passar una nit de maduració de jet lag en vetlla i posant-nos al dia amb les últimes escriptures necessàries per aquest blog. A en Jett tot això li sembla molt bé, però va estar sobant tota la nit en un racó. I millor per tothom.\nÉs cert que el nostre volum de bosses, motxil.les i maletes, al final, ja és una mica ridícul. I això que, en sèrio, hem intentat anar el menys carregats possible. Pues si ens descuidem...\nLa penya de Ryanair, que és qui ens portaria des d'Stansted fins a Girona, sempre han sigut una mica capullos, pel meu gust. La última eren uns cartells que anunciaven que no es permetia compartir quilos entre maletes. M'explico: cadascú (previ pagament) pot facturar una peça d'equipatge de 15 quilos. I aquest és el límit per cada peça. Si tu en téns una de 20 i una de 10 no t'ho deixaran passar. Això és ridícul, i hem voltat mig món fent exactament això amb mitja dotzena de companyies de low cost que, es clar, no hi ténen cap problema. Així que quan vam anar a preguntar si això passa de veritat, ens van dir que les polítiques de la companyia són "molt estrictes" en aquest sentit, però que allà baix a la dreta hi ha la sala de reempaquetament, amb tot de balances i mesures i històries que et permetran reempaquetar tot el teu tinglado perfectament. Oh gràcies senyoreta doncs, molt amable!\nI anem cap allà i, per la nostra sorpresa, et costava mitja lliura cada cop que volies pesar una maleta, lo qual em sembla absolutament aberrant. Així que evidentment ho vam acabar fent a ojo de buen cubero i, si bé una en pesava 16,5, ens van deixar passar igualment.\nÉs curiós quan, viatjant per l'Àsia, nosaltres i molts altres viatgers (alguns de forma malaltissa i paranoica) estan tota l'estona vigilant que no els timin, i arribes a Europa, et prenen el pèl de forma ridícula i et foten els diners sense pietat, i tothom semblava pagar religiosament.\nAquí la màquina diabòlica.\nI bueno, vam tenir fins i tot la sort de difrutar d'una bellíssima i molt europeament freda sortida del sol, que ens servirà com a inevitable metàfora del naixement d'aquesta nova i excitant etapa que comencem ara, instal.lats a Granollers per una temporada llarga i amb més incògnites que certeses al davant.\nPerò les incògnites, de fet, ja m'agraden, així que espero difrutar de la seva resolució. I la pregunta clara és... vas començar aquest blog, fa dos anys i mig, perquè marxaves... què faràs ara? Continuaràs escrivint-lo? Pues la veritat és que si. El ja és part integral de la meva vida i rutina, i pot ser divertit també parlar del que passarà per aquí.\nA partir del proper, doncs, comencen les cròniques catalanes, i ara si que tots en podeu ser gratuïtament partíceps.\nAquest últim vol, per cert, va transcórrer sense novetats destacables, i vam posar peu, finalment, a la freda Girona (venint dels tròpics, molt freda a finals d'abril!).\nAle doncs, gràcies a tots els que heu seguit tota aquesta sèrie, gràcies als que no l'heu seguida, i gràcies a tots i tothoms que l'han fet possible a tots els nivells, des dels nostres mai suficientment agraïts benefactors, passant per tothom que hem anat coneguent en aquestes setmanes, i acabant, es clar, per la Tiffany i en Jett, i jo mateix, què coi, que hem sigut els que ens ho hem currat més!\nPues aixòs! Fins aviat!! :-)\nPosted by bert at 19:21 2 comments:


'Fora de la zona de confort' de Resma Punjabi - Liberals d'Andorra\nTothom estarà d’acord que la nostra zona de confort com a espai conegut, on passem la majoria del temps, on no patim cap ansietat ni tensió, on sabem predir què succeirà, s’ha esvaït a causa de la Covid-19. Amb el confinament i l’aturada de les activitats, ens hem vist abocats de ple en un context incert i ple de riscos. El peatge que estem pagant sent expulsats de la nostra zona de confort és molt elevat, ja que implica grans esforços per la nostra part.\nAixí, sense voler-ho, vam entrar a la zona del caos o de la por, on els nivells d’ansietat augmentaven, on no podíem predir què succeiria, on teníem por perquè no controlàvem la situació. Aquí és quan, com a societat, vam començar a tenir por pel tancament de fronteres i que perillés l’entrada de subministraments bàsics. Estàvem neguitosos pel tancament d’activitats que encara augmentaven més la incertesa, es van començar a propagar notícies falses per les xarxes socials, va augmentar la inquietud de la ciutadania i la compra massiva d’aliments i material sanitari; tot plegat, sense saber ben bé fins a quan duraria tota aquesta situació.\nDes del meu punt de vista, gran part de la societat ha superat aquesta zona passant a la zona d’aprenentatge en la qual, tot i la complexitat de les circumstàncies, ha tret la millor part de si mateixa per afrontar els reptes desconeguts provocats per aquesta crisi. En aquesta zona és quan ens hem adonat que, en alguns casos, el teletreball pot ser compatible amb la productivitat, on els polítics s’han unit, on ens hem cohesionat com a societat per a reconèixer als nostres treballadors que estan en primera línia, on ens hem compromès quedant-nos a casa i sent responsables i on hem après una lliçó pel futur.\nEsquema elaborat per Resma Punjabi. Clica’l per veure’l sencer.\nTot i estar dins d’aquesta zona, continuem sentint-nos desprotegits, amb cert grau d’incertesa que a vegades ens fa tornar a la zona de por. Però mantenint-nos dins de la zona d’aprenentatge, reforcem l’adquisició de noves habilitats, estem aprenent a lidiar amb els canvis i esdeveniments inesperats, amb la ment més alerta estem desenvolupant el pensament creatiu i fent que augmenti la confiança en nosaltres mateixos.\nAlguns han anat més enllà, deixant molt enrere la zona de confort, explotant el seu talent, creant sinergies, sent solidaris, donant missatges de motivació i esperança, compartint iniciatives sempre tenint com a base la corresponsabilitat del teixit polític, social i econòmic i la superació d’aquesta crisi amb resiliència.\nLa història ens ha ensenyat que no és el més fort ni el més intel·ligent el que sobreviu sinó el que millor sap adaptar-se al canvi. Vivim en un món canviant. Ara més que mai hem d’estar preparats per sortir constantment de la nostra zona de confort, d’estar oberts al canvi i a abandonar el victimisme per a aprendre i créixer com a societat i com a persones.\nPublicat al Periòdic d’Andorra (14/04/2020)


PIS CÈNTRIC A LA MASSANA\nMagnífic pis en venda o lloguer al centre de la Massana. Consta de dos dormitoris un en suite, l'altre individual. Dos banys complets amb banyera, safareig, cuina integrada al menjador. Un petit balcó i plaça d'aparcament. Ideal per inversió !!\nPiso - La massana (Arinsal) , Superfície Construïda 126m2, 5m2, 3 Habitacions, 2 Banys, Ascensor,...


Entrevistes d’una Fulla: Gemma Altell - CatFAC\nEntrevistes d’una Fulla: Gemma Altell\nDoncs començant a conèixer el món en una escola que lluitava per ser diferent i lliberal en els inicis de la transició. Tinc idealitzada aquella època i aquell entorn. Em va despertar l’ interès per la mirada política del món i també pel feminisme sense saber-ho llavors, és clar. M’agradava llegir i observar a les persones sobretot.\nQue poseu l’esforç en treballar pels drets de les persones usuàries de cànnabis i ho feu amb un discurs coherent i intentant transformar. Jo m’hi he apropat des de la meva mirada sobre el gènere també amb el cànnabis. Crec que esteu fent bona feina donant veu a les dones cannàbiques.\nDoncs no ho conec amb tanta profunditat com voldria però crec que teniu molta feina per endavant amb la batalla de la regularització. És molt important perquè pot incidir profundament en el discurs i la mirada sobre les drogues en general que trobem a la societat i això pot ser molt transformador. Parlar més de les persones en relació a les drogues que de les sustàncies mateixes. Per altra banda crec que també s’ha de lluitar per canviar una imatge/ imaginari frívol i masclista del consum de cànnabis que a vegades impera. El món cannàbic és molt més que tot això i té arguments sòlids per poder canviar aquesta imatge. Ara bé, sense la mirada de les dones no hi ha canvi. Això és important.\nSens dubte, sempre pastilla vermella. Qualsevol que em conegui us ho diria. Mirar la realitat de cara i amb els ulls ben oberts per poder-la transformar a partir dels nostres somnis. Per mi és així com paga la pena viure.\nVaporitzador o galetes ?\nSi haig de triar entre aquestes dues galetes. Però molt de tant en tant. Per mi l’interès en aquest tema té a veure més amb la llibertat de les persones que amb el meu consum personal. Ara m’encanten aquests moments on el “bon rotllo” flueix i facilita les relacions personals.\nNo apalancar-te mai en la comoditat: La vida que val la pena viure és, a vegades, més complexe i requereix obrir la ment i esforçar-se però, sens dubte, és més rica.\nAcaba la frase… «les drogues…» conviuen amb nosaltres i hi conviuran sempre. Hem de desemmascarar les hipocresies i poder tractar/ tractar-nos com adults i adultes, tenir tota la informació per decidir per nosaltres mateix@s\nL’Aura Roig. Una gran professional i activista en el món de la reducció de danys. Amb especial sensibilitat i coneixement per la situació de les dones en aquest món.\nBy admin|2017-12-11T12:12:04+00:00diciembre 1st, 2016|Campanyes|


Exoesquelet per nens ⋆ Socpetit.cat\nDesenvolupat per Sakakibara Kikai del Japó, aquesta màquina permet als nens autotransportar-se utilitzant dos pedals i un control de moviment en la posició de les mans. Encara que sembli un perill, té diverses opcions de seguretat per garantir la seguretat del nen i els que l’envolten.\nEs tracta d’un ‘caminador’ per a nens que funciona de forma semblant a un exoesquelet. La diferència és que no camina, sinó que llisca sobre la superfície gràcies a les rodes situades a la part inferior dels peus del robot, mantenint un equilibri segur en tot moment.\nEl Kid’s Walker mesura 1.6 metres i pesa 180 quilograms.\nCom a combustible utilitza gasolina, cosa que el fa poc amigable amb el medi ambient i també una mica més costós de mantenir.\nEl seu preu? Prop de 15.000 euros, si és que surt a la venda en algun moment. Encara no està confirmat perquè encara li estan fent diverses proves per comprovar la seva seguretat i de moment només pot ser llogat a les oficines de Sakakibara Kikai.\nMés informació a Walyou www.walyou.com\nPodeu veure com funciona al vídeo seguent: