Amsterdam - Holanda - Festes de Nadal - Centre Europeu de Barcelona\nTornar a la Programació Amsterdam i La Festa de la Llum – Holanda -2021 | 16 - 19.12.2021\nAmsterdam i La Festa de la Llum – Holanda -2021\nEls Molins de Zaanse Schans - Marken - Volendam - El Gran Dic\nArt | Paisatges | Tradicions\nDijous, 16 de desembre de 2021 - Diumenge, 19 de desembre de 2021\nDescripció: Us presentem un atractiu viatge a Amsterdam, coincidint amb el Festival de la Llum. A més de descobrir aquesta ciutat màgica, visitarem alguns dels pobles més tradicionals d’ Holanda, que han sabut conservar la seva identitat en els singulars paisatges d’aquest país.\nViatge Cultural a Amsterdam i Holanda, durant la Festa de la Llum\nViatge en avió i excursions en autocar.\nRealitzarem aquest viatge a Amsterdam i els Països Baixos, en les dates d’abans de Nadal. En aquests dies coincidirem amb les famoses Festes de la Llum (Amsterdam Light Festival). Durant aquestes dates, el centre històric d’Amsterdam es converteix en la ciutat de la llum. Els canals, monuments i carrers d’Amsterdam son il·luminats i guarnits pels millors artistes de la llum, holandesos i internacionals.\nEl Festival de la Llum mostra els canals i els racons més bonics de la ciutat, adornats amb escultures, projeccions i il·luminacions especials. El visitant pot gaudir de les obres d’il·luminació a peu o en els vaixells que naveguen pels canals i pel riu Amstel.\nEl centre històric, els canals i estanys, els ponts i els parcs es converteixen així, en un veritable museu exterior amb atractives projeccions artístiques en les façanes i brillants lluminàries interactives, que combinen amb la seva original arquitectura urbanística dels segles XVI i XVII.\nA més a més, en aquest viatge recorrerem també alguns dels pobles més tradicionals d’Holanda, que han sabut conservar la seva identitat i tipisme en els suggestius paisatges d’aquest país mariner, com Marken, Volendam i el Gran Dic.\nTot això ho combinarem amb una molt confortable estada al hotel (4****) que es troba en ple centre de la ciutat, molt a la vora de la Plaça Dam, i que ens permetrà, tot just sortint de l’hotel, poder passejar pels indrets més emblemàtics de la ciutat i així gaudir d’una experiència única i inoblidable a Amsterdam.\nVolem cap a Amsterdam i visitem la ciutat\nPresentació a l’Aeroport de Barcelona, Terminal T1, a l'hora indicada, on ens espera el guia del Centre Europeu que ens acompanyarà durant tot el viatge. Fets els tràmits de facturació, embarcarem en el vol que ens portarà a Amsterdam. Ens allotjarem en un cèntric hotel (4****).\nAvui farem una primera visita a la ciutat. La capital d’Holanda és la urbs més gran del país i el centre cultural i financer. Però, conserva un encant particular a causa de les seves cases de maó altes i estretes i la seva xarxa de canals, pels que resulta tan agradable passejar. Durant el nostre recorregut veurem les esglésies més importants de la ciutat com l’Església de l’Oest, l’Església Nova i l’Església Vella. Passejarem per la Plaça Dam, centre i cor de la ciutat, on veurem el Palau Reial i el Monument Nacional.\nPer la nit ens embarcarem a un vaixell per començar un interessant recorregut pel laberint de canals de la ciutat, especialment decorats pel Festival de la Llum de Nadal. En acabar, farem una passejada pel Barri Vermell, la suggestiva zona d’Amsterdam, amb els fanalets vermells dels seus carrers i aparadors.\nPobles típics d'Holanda\nVisitem els molins de Zaanse Schans, Marken i Volendam\nEsmorzarem a l’hotel i tot seguit anirem en autocar a veure els famosos molins de vent de Zaanse Schans, sense cap mena de dubte una de les estampes més típiques del país. En aquest museu a l’aire lliure podrem descobrir diversos molins de vent històrics especialment ben conservats. Tot i que avui, Zaanse Schans ofereix una panoràmica relaxada i campestre, durant els segles XVII i XVIII comptava amb 600 molins funcionant en diverses feines. Per això se la considera el primer centre industrial de tot el món i actualment, està inclosa en la Ruta Europea de Patrimoni Industrial. Aquí podrem conèixer també el procés d’elaboració del formatge, un dels productes més típics del país.\nAcabarem el matí a Volendam que, al igual que Marken, està situat en el Ijsselmer, el famós mar interior d’Holanda. Degut a aquesta situació geogràfica, ambdues localitats s’han desenvolupat gràcies a la pesca, fins el punt que en tot el país són sinònim de peix fresc. Fundada al segle XIV, com a port d’Edam, Volendam és un destí turístic popular, conegut pels seus vaixells de pesca i perquè alguns residents encara porten la roba tradicional. De fet, el vestit de les dones de Volendam és un dels més típics i identificadors d’Holanda i s’ha convertit en una de les imatges més típiques del país. Agafarem un ferry que ens portarà fins a Marken, poblet situat en una illa, conegut per l’encant de les seves casetes de fusta i el port . Després retorn a Amsterdam.\nFrisia i l'Afsluitdijk\nVisitem Urk, Giethoorn i el Gran Dic\nDesprès d’esmorzar ens arribarem en autocar a Urk, antic poble pesquer que conserva una història i cultura úniques. Passejarem pels seus carrerons (“ginkies”) i carrers antics on encara es pot sentir a la gent parlant en el dialecte d’Urk.\nA continuació ens dirigirem a Giethoorn, poble conegut pels seus ponts, aigües i punters, un tipus de petit vaixell similar a les góndoles de Venècia. A causa de l’extracció de torba, es van crear estanys i llacs. Per poder transportar la torba, la gent va excavar canals i fossats. Moltes cases van ser creades a illes a les quals només es pot arribar pels ponts. Farem un viatge en barca i podrem admirar els jardins i flors que decoren les cases tradicionals.\nDesprés de dinar recorrerem la província de Frísia fins arribar a l’Afsluitdijk, el famós Gran Dic de Contenció. Amb una longitud de 32 km, una amplada de 90 m, i una alçada original de 7,25 m sobre el nivell del mar, aquest dic connecta el nord de l’ Holanda Septentrional amb la província de Frísia, separant el mar de Wadden del Ljsselmeer.\nAl capvespre retorn a Amsterdam.\nTemps lliure a Amsterdam i retorn a Barcelona\nEsmorzarem a l'hotel i deixarem temps lliure per passejar per la ciutat, fer visites particulars o fer les últimes compres a Amsterdam. Per la tarda, anirem a l’aeroport per emprendre el vol de retorn a Barcelona. En arribar donarem per acabat aquest viatge del que esperem guardin un bon record.\nPreu total del viatge: 960 € – Preu per persona en habitació doble compartida.\nSuplement habitació individual: + 296 € (Places limitades).\nForma de pagament: 300 € de bestreta o paga i senyal de reserva. La resta del pagament com a màxim fins al 22 novembre, dia de la reunió.\nAllotjament en cèntric hotel (4****) durant tota l’estada a Amsterdam.\nRègim AD, allotjament i esmorzars tipus bufet.\nVols de Barcelona a Amsterdam i retorn en línia regular, classe turista.\nTotes les excursions i trasllats en autocar.\nViatge en ferry a Volendam.\nViatge en barca a Giethorn.\nImposts i taxes locals.\nMenjars: A fi de donar la major llibertat possible d’horaris, visites i tipus de menús als participants, els dinars i sopars seran lliures. La ciutat, així com les diverses poblacions i zones que visitem son llocs molt turístics, amb una àmplia i variada oferta de restaurants i cafeteries, i no hi ha cap problema al respecte.\nVisites opcionals: Com s’ha indicat anteriorment en aquests viatges culturals no hi ha excursions facultatives ni despeses imprevistes. Les possibles entrades opcionals a museus, monuments, espectacles, … i els viatges en transports públics, tramvies, funiculars, trens, embarcacions, taxis, … etc son opcionals i particulars. Aquestes possibles activitats es pagarien directament en el mateix lloc de visita, ja que la seva realització pot dependre de les condicions meteorològiques del dia o d’altres circumstàncies imprevisibles. En general son imports molt petits. No obstant això, en tots aquests casos sempre procurem gestionar, si es possible, descomptes especials i preus reduïts de grup per als participants. Nota: Viatge opcional en barca pels canals d’Amsterdam, uns 20–25 € aprox.\nDocumentació: A tots els viatges i sortides per Europa cal portar sempre el DNI no caducat (o bé el Passaport). Per raons de seguretat, recomanem portar ambdós documents i en llocs separats.\nAssegurances de viatge: En tots els nostres viatges de caps de setmana, ponts i vacances, incloem en el preu una assegurança bàsica que cobreix l’assistència mèdica i altres possibles incidències DURANT el viatge, fins uns límits determinats, i per tant no cal tenir cap preocupació al respecte. Aquesta assegurança bàsica NO inclou l’anul·lació prèvia ABANS del viatge, per causes de força major. Si alguna persona desitja una assegurança especial d’anul·lació, cal demanar-ho a les nostres oficines. A part d’això, també recomanem portar la Targeta Sanitària Europea, que emet la Seguretat Social i que es pot demanar a l’INSS, personalment o per Internet. Consulteu-nos si teniu qualsevol dubte.\nVestuari: Recomanem portar un calçat antilliscant i que subjecti bé el turmell, per evitar relliscades i possibles caigudes en paviments humits o inestables. Cal portar un vestuari còmode i esportiu, adequat per viatjar, moure’s i caminar sense cap dificultat, tant per les ciutats com per zones rurals, així com roba impermeable, paraigües, etc.


LA FINESTRA: de febrer 2014\nA aquesta mare devota que viu d’esquenes al món veritable, que es posa una vena davant les misèries que habiten als carrers de la postguerra barcelonina, que només parla amb els seus ocellets dins una gàbia bonica, que fa passar els dies un rere l’altre esperant, simplement, la propera setmana per a la seva tarda de te, amb els fills, amb el seu bon amic el doctor, on fa veure que el temps no ha passat, que els fills no han crescut, que els pot acaronar i amanyagar com quan eren petits i corrien al voltant de les seves faldilles... tots i totes li amaguen les vergonyes perquè pensen que ella no ho podria pas suportar. És una nina, diuen. Però potser només ho sembla.\nPublicat per Taniuska a 24.2.14 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Carme Conesa, Cultura, Francesc Luccetthi, Josep M. de Sagarra, Teatre, TNC\nXOC CULTURAL DE TRENS\nNo hi ha ciutat cosmopolita en tot el globus terrestre que no compti amb un barri xinès.\nEl Chinatown de San Francisco, de Nova York, de Londres, de París, d’Amsterdam, de Buenos Aires, de Vancouver, de Toronto, de Melbourne, de Bangkok o de Singapur. La llista seguiria indefinidament, passant també per Barcelona, on ja hi ha més de 16.000 xinesos que hi viuen i hi treballen.\nPetites Xines sovint enmig d’un cosmos completament occidental on, difícilment, comprendran del tot la seva història i les seves tradicions. Si agafem com a exemple l’emblemàtic barri xinès de San Francisco –on es concentra la comunitat xinesa més gran fora de l’Àsia–, apreciarem signes d’un petit univers que es reprodueix en altres ciutats: un gran arc o porta d’entrada a l’Orient que ens introdueix dins un entramat de carrers plens de comerços, restaurants i vivendes que segueixen l’estètica del lloc d’origen dels seus habitants. No sé si tot plegat s’assembla gaire a la Xina primigènia, si els petits i grans objectes plens de colors que els turistes compren amb avidesa recorden molt al més tradicional art xinès, però la Xina és present en totes aquelles persones que hi viuen i hi treballen, que no obliden d’on venen malgrat que siguin a l’altra punta del planeta. Potser els mercats, amb el seu peix, la seva carn, un seguit de verdures i fruites de vegades desconegudes per a nosaltres, ens donen les pistes més ajustades a la seva realitat.\nUns xinesos que, a ulls dels que no van sortir mai del país d’origen, o de les velles generacions que van haver d’emigrar, són ja molt poc xinesos, de tan occidentalitzats com s’han tornat. Aquesta és la sensació que es desprèn d’una novel·la que vaig llegir fa molts anys i que parlava d’això, del xoc cultural entre unes mares i unes filles de la comunitat xinesa de San Francisco: les primeres, nascudes a Xina i emigrades per raons de necessitat; les segones, filles del món occidental per naixement –del qual reclamen ser-ne membre de ple dret– i filles del món oriental per herència –que coneixen només a través del relat de les seves mares, de quatre fotografies antigues i unes tradicions que, tot sovint, troben antigues i fora de lloc.\n“El club de la Bona Estrella”, és com es titulava aquell llibre, i estava escrit per una autora que havia viscut en pròpia pell l’experiència de formar part d’aquests dos universos en un de sol. Un llibre del qual se’n va fer una pel·lícula que no recordo si era bona o dolenta, però sí que em va agradar el llibre, pel fet de ser un testimoni sense més pretensió que la d'explicar aquest xoc cultural de trens.\nMares i filles que sovint no es comunicaven bé, que no es comprenien les unes a les altres malgrat la profunda estimació. Mares que volien preservar la tradició i la moral d’allà, amb la mà ferma d’aquell qui s’aferra al seu passat, perquè sense ell no sap qui és. Filles que lluitaven per evolucionar, progressar, superar allò que els semblava antic i d’un altre temps, com si acceptar-ho, heretar-ho, signifiqués la renúncia a tot allò que volien ser.\nUn viatge d’Orient a Occident per buscar un món millor, amb més recursos i més possibilitats. Un viatge que van fer uns homes i unes dones amb una maleta petita i un cap ple de records. Possiblement el mateix viatge, però a la inversa, que faran molts dels nostres fills occidentals. Això sí, amb l’avantatge de viure en un món més proper, més comunicat, més mestís i més ampli de mires, voldria pensar.\nPublicat per Taniuska a 17.2.14 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Chinatown, Comunitat xinesa, Literatura, Viatges, Xoc cultural\nRECORDS EN CONSERVA\nDivendres migdia. Montgat. He quedat amb dues amigues d’infància d’aquelles amb les quals ens veiem massa poc, com amb tantes altres, malgrat que això no afecta el més mínim la nostra amistat. Un seguit de records cauen com una pluja fina cada vegada que ens trobem. El temps s’atura i no marxaries mai d’allà perquè, per una estona curta, has recuperat part del teu passat.\nSom tot allò que recordem i també el que els altres recorden de nosaltres. Ho deia, en altres paraules, aquesta periodista excel·lent de tan curta vida que dijous passat va deixar el nostre món: la Tatiana Sisquella. No la coneixia, però la seva veu m’ha acompanyat sovint i també el seu riure; els seus articles tenien aquella qualitat no tan sols periodística sinó també humana, que no tothom posseeix.\nA mida que ens fem grans, apareix una nova afició a les nostres vides: la de col·leccionar records. Una part d’aquests els tenim molt vius gràcies a les fotografies, a les pel·lícules domèstiques que hem gravat al llarg dels anys, a dietaris d’infància, d’adolescència, a aquella capsa plena de cartes que conservem a l’altell de l’armari. Però n’hi ha d’altres que només mantenim gràcies a la nostra memòria o a la memòria dels altres que, en la seva generositat, han conservat un arxiu de moments nostres en el seu propi cap. Amics, beneït regal.\nTant la nostra literatura com la dels altres racons del món es nodreix constantment de memòries de tota mena de personatges: un atleta que vol deixar constància de la seva lluita diària per superar-se; una actriu de cinema que rememora la seva vida; els records de joventut de l’escriptor, del periodista o del polític que vol semblar més humà o senzillament deixar testimoni d’haver viscut; un metge que repassa les seves fites científiques; un artista que decideix despullar-se més enllà del seu art. I al costat d’això, memòries d’un ampli ventall de persones anònimes, menys conegudes, que han volgut escriure allò que van viure en un moment determinat de la seva existència. Perquè tota vida és prou important. Personalment, he après molt de l’espècie humana llegint memòries, perquè el to és més íntim, perquè les experiències són personals, viscudes i molt sentides, perquè tothom quan escriu unes memòries, deixa part de si mateix al damunt del paper.\nMoments de cadascú que valdria la pena conservar com si d’una confitura es tractés. Primer, esterilitzar-ne el recipient, no fos cas que el contingut s’oxidés; tot seguit, omplir-lo amb molta cura d’aquell record encara calent; en acabat, tancar el recipient a pressió, fent força, perquè el pas del temps no permeti escapar-ne res. Convindria etiquetar cada pot, per saber-ne la data d’elaboració i finalment, deixar-ho al nostre rebost, aquella cambra fosca i alhora fresca i ventilada que ha de ser la nostra memòria.\nQuan al cap dels anys, obrim un pot i el tastem, ens envairà aquell gust primigeni, estimat, probablement més endolcit del que era, gràcies al sucre que ha actuat de conservant. Records tot sovint idealitzats, segur que sí, però no hi fa res. La importància d’aquests resideix, senzillament, en el grau de felicitat que ens han produït.\nPublicat per Taniuska a 10.2.14 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Família, Literatura, Memòries, Records\nA la vida hi ha molts moments en què necessitem un espai on poder reflexionar, un indret impregnat de silenci on els nostres pensaments puguin brollar com l’aigua d’una font. A la nostra vida hi ha molts moments en què necessitem un jardí.\nEl jardí pot ser a casa teva mateix, o en una terrassa o petit balcó; pot ser un racó d’un parc públic o el paisatge conegut de la teva infància.\nDe jardins n’hi ha de tota mena i de totes les èpoques i estils inventats. Els jardins de la Roma antiga, on no hi faltaven les estàtues de grans personatges o divinitats; els claustres monàstics, dissenyats amb l’austeritat necessària per a la pregària i la contemplació de Déu; l’ostentació francesa dels grans palaus de l’aristocràcia de tots els temps, on l’afany de l’home per manipular la natura arribava a l’extrem de convertir els seus jardins en geometries estrictes i mil·limètriques.\nEls jardins anglesos, impregnats d’aquell romanticisme de la seva literatura, on l’evasió és l’element més buscat, on la pròpia naturalesa esdevé un personatge en si mateix; els jardins mediterranis, que semblen ulls que miren al mar, pulmons que respiren la brisa marina deixant-se bressolar suaument com un infant; jardins africans, carregats d’olors; jardins asiàtics, esquitxats de temples, d’aigua i de flors.\nLes particularitats de cada país o zona del món s’imposen en aquests espais verds demostrant la pròpia naturalesa dels qui hi viuen, la seva manera de ser.\nEspais plens de natura que han estat font d’inspiració per a artistes de totes les disciplines: allà han pintat, han composat la seva música, han escrit els seus versos, han estructurat novel·les i petits contes.\nRacons amagats on s’han viscut i es viuen veritables històries d’amor de tota mena, de tota classe animal. Un lloc on el pas de les estacions es manifesta de tal manera que ens fa adonar que la vida passa i que nosaltres, allà al jardí, hi hem viscut una eternitat de moments.\nJardins que formen part de tu i de mi, als quals no hi podem deixar de tornar.\nPublicat per Taniuska a 3.2.14 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Art, Jardins, Paissatgisme, Viatges


Joan Ribó: 'València no pot ser moneda d'intercanvi en pactes del Botànic'\nJoan Ribó: ‘València no pot ser moneda de canvi en pactes del Botànic’\nEl batlle de València i candidat de Compromís a la reelecció assegura que serà exigent amb la Generalitat i el govern espanyol\nEl batlle de València i candidat de Compromís a la reelecció, Joan Ribó, ha dit que el govern de la ciutat no pot ser ‘moneda de canvi’ en les negociacions entre els partits per a formar el nou Consell. En una entrevista a l’agència Efe, ha dit que no posaria línies vermelles al repartiment d’àrees per a repetir el pacte de la Nau amb el PSPV i València en Comú. ‘Sis ulls hi veuen més que no dos i entre els uns i els altres compensem els nostres defectes i estridències’, ha dit.\nNo preveu que pugui guanyar el bloc de dretes perquè no hi ha cap enquesta que ho indiqui. A més, està convençut que aconseguirà una majoria folgada i que serà reelegit batlle. També ha dit que reclamaria la llei de capitalitat a la Generalitat i el soterrament de les vies i la condonació del deute de la Marina al govern espanyol.\nRibó ha defensat la política de mobilitat que ha fet aquesta legislatura perquè, a parer seu, han fet de València una ciutat més sostenible. ‘Volem arribar a un acord de programa i sobre aquesta base volem treballar’, ha afegit. Ha demanat el vot per continuar el ‘procés de canvi’ a la ciutat.\nEntre els objectius de la legislatura vinent, ha destacat un parc d’habitatges de lloguer assequible públic o amb part de recursos privats, avançar en aspectes socials i mantenir les polítiques de sostenibilitat, que vol dir fer més parcs, reduir la contaminació atmosfèrica, lumínica i acústica i treballar per una alimentació sostenible. També s’ha compromès a elaborar una ordenança de convivència.


Tres mesos després de l’explosió cap veí no ha pogut tornar al pis de la Verneda | Barcelona al Dia\n« La xarxa elèctrica té dèficits però resistiria una emergència\nRepresentants de Sant Andreu i Sant Martí estudiaran el futur de la Torre del Fang »\nTres mesos després de l’explosió cap veí no ha pogut tornar al pis de la Verneda\nLa façana i l’escala han estat reparades però no hi ha gas i l’ascensor no arriba fins al mes vinent\nAhir es van complir tres mesos del dia en què una explosió, provocada per una veïna conflictiva va destrossar la planta baixa d’un edifici, al número 259 del carrer Andrade, a la Verneda. Les conseqüències van ser dos germans morts, diversos ferits lleus i prop de vuitanta veïns sense casa. Noranta dies després d’aquell terrible succés, cap dels veïns no ha pogut tornar a casa seva, algun perquè encara discuteix amb els pèrits el pressupost, i d’altres perquè, tot i que tenen el pis en condicions, no hi poden anar perquè el servei de gas encara no està oficialitzat i perquè encara no s’ha instal·lat l’ascensor, que no arribarà fins al mes que ve.\nEl 17 de març passat a dos quarts de deu del matí, una veïna que ja havia mostrat signes de conflictivitat amb els veïns va calar foc a casa seva i va provocar una explosió que va afectar, sobretot, el seu pis i el del cantó, on va causar la mort de dos germans que en aquell moment esmorzaven.\nL’estructura de l’edifici, situat a prop de la rambla Prim, no va quedar afectada i només es van haver d’apuntalar els dos pisos més afectats. Tot i això, es van haver de desallotjar tots els veïns, 43 dels quals van allotjar-se en hotels, mentre que 38 més van decidir anar a casa de familiars. El 8 d’abril passat, els veïns que s’estaven a l’hotel van traslladar-se a viure a pisos de lloguer.\nSENSE ASCENSOR NI GAS\nA dia d’avui, molts dels pisos han estat rehabilitats i això podria permetre que, en un termini breu de temps, alguns veïns poguessin tornar-hi. Però encara falta el permís d’habitabilitat, ja que el gas no ha estat oficialitzat. D’altra banda, hi ha el problema que, tot i que l’escala ja està completament reparada i sense bastides, els veïns dels pisos de més enlaire no hi podran anar perquè encara falta instal·lar l’ascensor, el qual, segons les previsions, no es podrà col·locar fins al mes de juliol.\nEl representant dels veïns i també afectat directe de l’explosió, Salvador Mañosas, ha explicat, però, que hi ha uns deu o dotze casos en què els propietaris encara negociant amb els pèrits els pressupostos de les reparacions, i que això ha impedit que poguessin començar algunes de les obres que calen.\nMañosas lamenta que les companyies asseguradores no s’hagin implicat en la recerca de pressupostos i hagin obligat cadascun dels propietaris a buscar preus de les reparacions pel seu compte. Tot i això, destaca que un 80% dels pressupostos presentats han estat acceptats per les companyies, i que la resta encara estan en negociació. El representant veïnal calcula que, a causa de la proximitat de l’estiu, en què és més difícil aconseguir personal per a obres d’aquest tipus, no serà fins després de l’agost o, més ben dit, entre setembre i octubre que es podrà dir que tots els inquilins han aconseguit tornar a casa seva.\nL’endemà, i molts dies després, al barri encara se sentia fortor de benzina. Tot el barri va quedar impressionat per la història d’Anna Moreno, una dona que, el dia que havia de ser desnonada, va decidir calar foc al seu pis i va provocar una explosió de conseqüències terribles. L’endemà del succés, els veïns es pensaven que podrien tornar a casa al cap de poques setmanes. La realitat és ben diferent i la situació dels inquilins del 259 del carrer Andrade és encara incerta.\nThis entry was posted on\tJuny 18, 2008 a 10:08 pm\tand is filed under Dist - Sant Martí, Seguretat i civisme, Serveis.


El CF Reus tanca la pretemporada amb un empat amb un Girona de Primera\nEl CF Reus buscarà el primer triomf del curs.\nUna imatge de l'encontre entre el CF Reus i el Girona.\nAbans del partit es va fer l'homenatge a Pep Mari, encarregat de material i delegat de camp durant 30 anys\nActualitzada 13/08/2017 a les 13:43\nEl CF Reus Deportiu va empatar davant del Girona FC de Primera Divisió en el que era l'últim test de pretemporada abans de l'inici oficial de la Lliga 1|2|3. Tot i no poder guanyar, el conjunt roig-i-negre va disputar un molt bon partit contra un equip de superior categoria, i fins i tot va ser capaç de dominar en moltes fases de l'enfrontament.\nA la primera part, Ricardo Vaz en dues ocasions i Edgar Hernández -que va entrar al terreny de joc després que Máyor patís un fort cop al turmell- van inquitear la porteria rival, convertint Gorka Iraizoz en el millor dels gironins en els primers 45 minuts.\nA la segona part, les forces es van igualar. Tot i això, els homes d'Aritz López van seguir gaudint d'opcions per posar-se per davant. Campins i Borja Fernández en dues ocasions van tenir les més clares per als roig-i-negre. El Girona també va crear jugades de perill de la mà de Douglas, Stuani i Borja García, però tampoc van tenir l'encert de cara i el marcador va mantenir el 0-0 fins al final de l'enfrontament.\nEl CF Reus tanca la pretemporada amb un empat i deixant bones sensacions abans de l'inici de la lliga. De mica en mica, els nous jugadors estan completant la fase d'adaptació i tota la plantilla comença a assimilar les directrius de López Garai. Fins i tot la darrera incorporació, Juan Cámara, ha estat titular i ha completat una bona actuació malgrat acumular només dues sessions d'entrenament.\nEl primer equip reusenc afrontarà ara l'última setmana d'entrenaments abans de la primera cita oficial del curs: dilluns 21 al camp del CD Lugo en el primer partit de La Liga 1|2|3.\nHomenatge a Pep Mari\nAbans de l'inici del partit el club va retre homenatge a Josep Maria Grangé, conegut popularment com a Pep Mari, que va exercir d'encarregat de material i delegat de camp durant més de tres dècades. El President, Xavier Llastarri, va fer-li entrega d'una placa commemorativa i el mateix Pep Mari va ser l'encarregat de realitzar la sacada d'honor.


TERTULIA TORRENCA: Vox Pópuli, Vox Dei\nEscric aquestes línies amb la ment posada en el proper diumenge 13 de desembre.\nUs dónen una oportunitat d'expressar la vostra opinió, una opció que els ciutadans de Catalunya no tenim gaire sovint.\nAquest cap de setmana 168 dels 946 municipis de Catalunya orgarnitzen la consulta sobre la independència de Catalunya.\nÉs una consulta, sense cap valor legal, però amb un gran valor democràtic, social, ciutadà i d'expressió d'una voluntat del poble català de decidir sobre el seu futur que és trepitjada i asfixiada un dia rere un altre.\nSi esteu empadronats en algun d'aquests 168 municipis, aneu a votar. Si el vostre vot és pel NO, aneu a votar igualment. Jo no puc votar , si pugués votaria pel SÍ, però avui no estic promovent el vot pel SÍ, estic promovent el vot. Participeu, voteu, expresseu-vos, decidiu que teniu dret a decidir! i es tant simple com preguntar a la ciutadania si desitja que Catalunya esdevingui un estat de dret, independent, democràtic i social integrat a la Unió Europea.\nTant simple com això però alhora tant trascendent!\nPerquè les consultes populars aprofundeixen en la implicació ciutadana en la presa de decisions, és clar que sí, però sobretot perquè aquesta consulta pot significar un punt de partida vers l’horitzó més clar que ha tingut mai aquesta Nació. Un viatge pel que duem l’embranzida de les generacions que han liderat i impulsat el País en els darrers anys, i que no podriem iniciar si d’altres no l’haguessin amarrat malgrat totes les adversitats en els temps difícils, però pel que ara necessitem un impuls més: l’impuls que només li pot donar el poble sencer.\nI és que tot i no ser vinculants, si tots aquells que en tinguin ocasió el dia 13 i tots aquells que la tindrem en breu com a Torredembarra, anem a votar i apostem fort pel SI estarem dient que sí a construir un nou somni col·lectiu. Un somni en forma d’Estat que, justament per nou i per fer-lo entre tots, l’aconseguirem molt més proper a la ciutadania, més eficient, més transparent i més obert. Podem construir un País ple d’oportunitats, on es premïi el mèrit, just de portes endins i solidari de portes enfora, equilibrat i sostenible alhora que pròsper.\nÉs clar que les meves paraules no són profecia, i que com tots els pobles podem fer coses malament, però són convenciment. Convenciment que tots aquells que conformem Catalunya, vinguem d’on vinguem i parlem la llengua que parlem, som capaços del millorar quan hi posem el coll. La millor garantia d’èxit és la implicació col·lectiva i el primer pas per això és anar a votar diumenge (o quan ens toqui), i fer-ho amb la papereta del SÍ.\nEl vent de la llibertat ha escampat aquella llavor tant de temps volguda i ara sí que podem dir que les coses comencen a dependre de nosaltres, del poble, de la bona gent que podrà dir la seva sense polítics porucs ni traves administratives.\nVox Pópuli, Vox Dei, deien els romans. Sí, certament la veu del poble és la veu de Déu i com a tal hem de considerar-la. Els al·lèrgics a les urnes i a la voluntat popular s’agafen desesperats a papers groguencs, lleis velles, injustes, i vells privilegis.\nNo volen urnes. No volen escoltar la veu del poble. No els hi convé, no els interessa. Aquesta gentola - tant és si són d’un partit o de l’altre - no s’adona que això ja no té marxa enrera, que l’anhel de voler parlar ha quallat al nostre poble i que la marxa cap a la llibertat de Catalunya com a estat propi ha començat i no té deturador.\nDeu ser dur pels contraris a la independència veure com tota la bastida que ens han col-locat perquè no hi veiéssim res més que el que ells volien cau i, de sobte, molta gent que no hi veia clar ara hi veu, que molta gent que mai s’havia plantejat la independència ara se la planteja, que molta gent que feia valer antigues diferències de catalans d’esquerres i de dretes ara tan sols veuen catalans partidaris d’una Catalunya independent o d’una comunitat autònoma depenent d’Espanya.\nEl debat vers si Catalunya ha de ser o no independent ha arribat a ser l’epicentre de la discussió política catalana i, tanmateix, estatal. I ha vingut per no marxar mai més.\nHa vingut per a quedar-s’hi, i per créixer, i perquè les urnes de la llibertat es multipliquin i acabem sent un estat propi, un estat modern dins la UE, un estat que no vol sotmetre a ningú, però que no permetrà tampoc que el vulguin sotmetre.\nHe dit que depèn de nosaltres. És cert. Per això us encoratjo a què aneu a votar al vostre municipi. Aneu a aportar el vostre gra de sorra. Aneu a dir clar i alt que som aquí i que ja no ens faran marxar mai més. Aneu pels nostres fills,pels postres nets, per la gent que ho passa malament, per la gent que no pot fer-ho i per la gent que morí somiant en una d iada com aquesta. També, no cal dir-ho, aquells que ho facin pel no. Que quedi clar que quan la llibertat és coartada sempre hi ha camins per restituir-la, i que no cal trepitjar ningú per fer-ho. I que no per omplir-se la boca de Constitució es torna un més demòcrata. Democràcia són urnes, i ciutadans emetent lliurement el seu vot: i si potser aquest cop no són vinculants, sí que és ben clar que són transcendents.Aneu, amics, companys, compatriotes, perquè Catalunya s’ho mereix. I nosaltres també.\nNo és el final, és el principi.\nEnviat per Tertulià a 12/12/2009\nQui pot tenir por de les urnes? Com es pot entendre que no vulguin anar a votar? Parlo, esclar, de les consultes de diumenge vinent. A veure, jo puc entendre i, a més, em sembla saludablement democràtic, que hi hagi gent que vulgui votar no, per la raó que sigui, que tant li fa i, al cap i a la fi, és cosa ben personal. Ara, no puc acabar de comprendre que s'inciti a no anar a votar.\nEsperem que tot vagi raonablement bé i que les consultes ajudin a que la política - sobre tot l’ independentista -, es faci d’una manera diferent, condició necessària però no suficient, per avançar nacionalment, ja que encara ens cal bastir una estratègia intel·ligent que ens asseguri que no donarem passos enrera.\nUns no anirien mai a votar i d’altres ni tant sols saben de la consulta.\nPer cert, em preocupa el silenci de la Brunete Mediàtica.\nNomés serveixen a nivell propagandístic (que ja és molt) i que els mitjans de comunicació han ignorat manifestament un esdeveniment important. No podem esperar una participació massiva. En primer lloc gairebé un terç de la població no vota mai.\nNo anirien a votar encara que es fes un referèndum sobre la seva pròpia execució.\nEn segon lloc he estat aquest cap de setmana pel Gironès on es fan algunes consultes i població d’aquelles contrades, simpatitzants independentistes, ignoren la pròpia convocatòria de la consulta. Això demostra que internet és un món paral.lel a l’exterior i que no tenim mitjans propis. Tothom sap que s’ha lesionat Messi.\nPoca gent sap que hi haurà consultes el 13D malgrat l’ingent esforç de milers de voluntaris. En tercer lloc els del no, els unionistes, sentimentals ells, han optat per boicotejar les consultes. No tenen arguments per debatre i prefereixen no defensar l’indefensable: la unitat de Catalunya amb l’estat espanyol. Tot plegat fa que la participació no serà alta però això ni ens ha de desencisar ni pensar que tot aquell que no voti és contra la independència. Un element, però, especialment encoratjador han estat els actes que s’han celebrat al voltant de les consultes. Se n’han fet molts, han posat el debat sobre la taula i han mobilitzat el conjunt de l’independentisme. Aquest darrer fet ha estat, potser, el més important. Mai, com ara, tots els independentistes han anat junts\nTincs més de 60 anys. He estat independentista tota la meva vida i intento de mantenir un esperit positiu i pràctic. El meu afany independentista no ha minvat, pero em nego a ser manipulat per quatre somniatruites mitjançánt referendums que no duen enlloc.


St Magnus Bay Hotel Shetland Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nSt Magnus Bay HotelHillswick, Shetland, Shetland, Regne Unit, ZE2 9RW - Veure al mapaExcel·lent8,6Basada en14comentarisSt Magnus Bay HotelVeure més fotos"The breakfast and other meals were prepared perfectly. The..."JoyceUnited StatesVeure més fotosVeure totes les 27 fotosExcel·lent ubicació 9,0Veure al mapa9,0Ubicació\nSobre l'allotjamentDescripcióDissenyat tant per oci com per negoci, St Magnus Bay Hotel està situat idealment a Shetland; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. A St Magnus Bay Hotel, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com magatzem d'equipatge, servei d'habitacions, instal·lacions per a reunions i banquets , centre de negocis, restaurant. Les instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb aparell de televisió, plat de dutxa, banyera, cafetera/tetera a cada habitació. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pesca, jardí, esports d'aigua (no motoritzats) que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Shetland, faci de St Magnus Bay Hotel la vostra llar.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Serveis i comoditatszona de fumadors Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionsempolles d'aigua de cortesia Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note there will be ongoing renovations for many years to come but work is now very low key and is unlike to impact on your stay. Comentaris recents de clients\nAllotjaments a Shetland


Oriol Malet i John Carlin inauguraran la primera edició de les 'Jornades Professionals d'il·lustració i Disseny Gràfic Ciutat de Balaguer. Dibuixant el canvi'\nOriol Malet i John Carlin inauguraran la primera edició de les ‘Jornades Professionals d’il·lustració i Disseny Gràfic Ciutat de Balaguer. Dibuixant el canvi’\nRealitzaran una xerrada sobre el còmic ‘Mandela i el General’ fet a quatres mans per l’il·lustrador barceloní i el periodista britànic\nOriol Malet i John Carlin seran els encarregats de donar el tret de sortida a la primera edició de les Jornades Professionals d’il·lustració i Disseny Gràfic Ciutat de Balaguer que se celebraran en el marc dels Encontats.\nLa primera sessió d’aquestes jornades tindrà lloc a la sala d’actes de la casa de la Paeria i comptarà amb l’il·lustrador català i el periodista britànic que faran una xerrada sobre el còmic ‘Mandela i el General’ una obra feta a quatre mans que reviu un moment crucial de la història del segle XX, i que comença quan Nelson Mandela és alliberat després de 27 anys d’empresonament.\nL’acte es celebrarà el dijous 17 de juny a partir de les 8 del vespre i les entrades ja es poden reservar a balaguer.cat/encontats/\nAquesta primera edició del cicle de conferències, amb el disseny gràfic com a eix principal, també comptarà amb altres persones il·lustres del món del disseny com pot ser Lara Costfreda o Jordi Calvís.


Intervenció Artística a Palautordera by Silvia Ospina\nDel 30 de maig a l’1 de juny, Silvia Ospina va estar realitzant una intervenció artística a Santa Maria de Palautordera.\nL’artista ha plasmat en una caseta elèctrica una obra de més de cinc metres d’alt, que ocupa les quatre parets laterals de l’edificació. En aquesta peça mural s’hi poden veure diverses espècies de fauna i flora local del Parc del Montseny, en el seu hàbitat natural. A través d’aquesta obra s’ha aconseguit destacar aquesta riquesa natural que envolta la localitat i dotar-la de protagonisme al bell mig del nucli urbà.\nAquesta acció forma part d’un projecte que té per objectiu naturalitzar l’entorn urbà de Palautordera, a partir d’obres murals realitzades en les casetes elèctriques del poble. L’obra, que es pot trobar a la Via Augusta 36, és la cinquena intervenció que s’emmarca dins aquest projecte. A poc a poc aquesta localitat està transformant les casetes i elements elèctrics d’Endesa, en obres d’art que enriqueixen culturalment el poble.\nDes de Rebobinart volem agrair a l’artista l’esforç i la dedicació a l’hora de dissenyar i executar el mural, a l’Ajuntament de Palautordera per seguir oferint-nos aquest mena d’oportunitats, i a Endesa per apostar per la millora de l’entorn a través de l’art.\nPrevious Project (p)\tIntervenció Artística a Palautordera by Gemma Fontanals\nNext Project (n)\tArt al TRAM by Amaia Arrazola


El dia de la hispanitat a Sant Cugat: treballar com a protesta | elCugatenc\nEl dia de la hispanitat a Sant Cugat: treballar com a protesta\nTret d’alguna bandera espanyola als balcons i les que portaven les persones que han acudit a Barcelona a manifestar-se, el dia de la hispanitat a Sant Cugat no ha existit o, en tot cas, ha existit per l’altra banda, el de la crítica. A diferència de l’any passat, quan els favorables a la unitat d’Espanya van fer trobades per acudir a les marxes de la capital catalana el 8 i el 29 d’octubre, enguany no hi ha hagut cap indici de celebració fent que el protagonisme principal hagi estat el de “res a celebrarˮ.\nEl més significatiu ha estat, pel seu simbolisme, l’obertura de l’Ajuntament fins a les dos del migdia també per a la seixantena de treballadors i treballadores que havien demanat acudir a treballar. És la primera vegada que un 12 d’octubre es dona l’oportunitat al funcionariat municipal d’acudir als seus llocs de feina. Ha calgut un canvi a l’alcaldia i l’organització dels treballadors en l’Assemblea en Defensa de les Institucions Catalanes (ADIC) per fer el pas.\nLa concentració, on també hi havia representants d’ERC-MES, amb un doble manifest, ha tingut el seu reconeixement per a l’alcaldessa pel gest i, sobretot, una crítica al concepte d’hispanitat: “La conquesta, que no descobriment d’Amèrica, va suposar l’espoli i el saqueig sistemàtic dels recursos degut a un sistema de dominació i d’esclavitud que va suposar que els pobles originaris quedessin completament devastatsˮ. Amb una crítica a l’extermini indígena i l’esclavatge, han qualificat de vergonya que es commemori aquest moment històric i que l’Estat espanyol celebri la fita.\nPerò l’ADIC no només s’ha centrat en la vessant històrica sinó també ha recordat que el dia de la hispanitat és a Espanya un moment d’exaltació monàrquica i de la Guàrdia Civil, “una de les forces que l’1 d’octubre de l’any passat va portar a terme una brutal repressió a Catalunyaˮ. Annabel Busqué, que ha llegit el primer dels manifestos, ha lamentat la presència feixista als carrers en el marc del dia de la hispanitat.\nPosteriorment Montse de Juan ha recordat que l’ADIC es concentra setmanalment a les portes de l’Ajuntament però que aquesta setmana ha tingut un element extra en negar-se a fer festa per uns fets “que des de fa anys ens neguem a reconèixer com a motiu de celebració; la raça, la hispanitat i el genocidi americàˮ. També han agraït l’alcaldessa, la gerent i el personal de consergeria l’obertura de la casa de la vila i ha encoratjat els polítics a treballar per la implementació de la República Catalana.\nL’alcaldessa, per la seva banda, diu que la decisió ha estat presa perquè hi ha hagut un gran nombre de treballadors que ho han demanat –una seixantena han acudit a la concentració–: “No tenen res a celebrar però, a més, tenen feina acumuladaˮ. També ha recordat que s’ha mantingut l’activitat política al matí amb una reunió del consell de govern, és a dir, la trobada dels membres del seu equip sense la participació del secretari ni de l’interventor, funcionaris designats per l’Estat.\nPer la tarda també hi ha hagut dues mostres de rebuig al dia de la hispanitat. D’una banda, Arran ha organitzat un torneig de voleibol al parc de Can Vernet. Amb lemes i crides antifeixistes, més d’una cinquantena de persones han participat en una competició estructurada per lligues durant tota la tarda. Les joventuts de l’esquerra independentista, que també havien cridat a participar a les mobilitzacions de Barcelona en contra d’allò que representa la hispanitat, fent una crítica al colonialisme i al genocidi de la població indígena americana i criticant les mostres de feixisme que acompanyen alguns actes de la jornada, han acabat el dia a la Xesca.\nParal·lelament el Jovent Republicà (les antigues JERC) han realitzat un taller de pancartes a la plaça Lluís Millet per després penjar-les per tot el poble. “El 12 d’octubre commemora el genocidi del poble indígena americà i, a més, vivim en un Estat on la memòria històrica sembla que no té importància perquè fem festa per la mort de milers de personesˮ, denuncia la seva presidenta, Ainhoa Miró. Han elegit fer l’activitat al davant de l’estació per ser un lloc concorregut. La Policia Local ha aixecat acta i ha identificat una de les participants.\nERC a Mercè Conesa: No estàs sola alcaldessa\nEl Ple de dilluns va tindre reconeixements mutus, de l’alcaldessa al PSC, de l’oposició a l’alcaldessa, i fins i tot algun aferrissat debat sobre la immersió lingüística. Potser tot molt previsible.\nPuigdemont revoluciona la campanya local pel referèndum\nEl PDECAT fa el principal acte de cara al referèndum que ha viscut la ciutat mentre la mobilització apartidista segueix al carrer amb una nova encartellada. El govern emet un comunicat demanant diàleg.


Confinament (53) – El mussol d'Aqualata\nA primera hora he sortit a caminar, sol aquesta vegada que avui és dilluns, i és feiner i l’Anna treballa, i he refet el camí d’ahir cap al Mirador de Montserrat amb la intenció de continuar anella verda enllà fins on em portés, que és un tram que no fa gaire que és obert i no havia tingut ocasió de fer. Ara ja sé que mena a Can Roca, allà on Igualada marxa cap a Òdena. Des d’allà he tornat a casa fent ziga-zagues per l’asfalt. Segons el Wikiloc he caminat 6,37 km i he salvat un desnivell de 106 m. Bé, anem progressant adequadament.\nEn aquesta fase del desconfinament, les normes estableixen que podem sortir a fer esport des de casa. Ja és molt i s’agraeix; estar tancats a casa tot el dia ens estava tornant bojos. Ara, almenys, podem estirar les cames i oxigenar-nos. Allargar la vista fins a horitzons més llunyans i escampar-nos les boires del cap. Podem anar en bicicleta, en patins o en patinet, i fins i tot fer surf, si tinguéssim platja, si ho fèiem sols. Però no podem anar motoritzats a començar la nostra activitat en un punt diferent d’on vivim, i en això els igualadins, que no tenim mar ni un riu aprofitable per l’esport, tenim l’inconvenient que hi ha poc camp obert en el nostre terme. Així que als caminadors no ens en queda altra que caminar sobre l’asfalt pràcticament tota l’estona.\nEs veu que avui el Ramon ha tingut la mateixa pensada que jo i ha fet el mateix recorregut, però a l’inrevés. I també ha sortit de casa una mica més d’hora que jo. I, és clar, estava escrit que ens havíem de trobar i ens hem trobat. Una mica més amunt dels Maristes, quan jo pujava com el sol i ell ja baixava amb la Lluna. Últimament, ens trobem sovint i em penso que si ho volguéssim fer expressament, no ens trobaríem amb tanta facilitat.\nAvui reobren les perruqueries. Poden atendre clients amb comptagotes; s’ha de demanar hora abans, que ja es feia en moltes d’elles, però ara amb més motiu. Com a mesura de prevenció, perquè no s’apleguin massa persones en locals on és difícil guardar les distàncies, començant per les que separen al professional del seu client. Això també obliga a extremar les mesures de protecció personal i s’ha de netejar i desinfectar l’espai i els estris després de cada servei.\nÉs una manera de treballar que ha de resultar incòmoda, certament, però perruquers i perruqueres es queixen més de les inconcrecions del govern espanyol i del retard a l’hora d’informar-los que dels inconvenients que comporta haver de treballar en aquestes condicions. I és que, com és natural, ells volen treballar per intentar salvar els seus negocis.\nEls usuaris hauran de tenir paciència. De moment, anar a la perruqueria representarà incorporar-se a una nova llista d’espera, donat que, si respectem les normes, cosa que semblaria sensata, ara com ara no hi ha prou espai per acollir tanta demanda, ni prou personal per a tallar tants cabells, dissimular tantes canes i reparar tants desastres.\nPer altra banda, jo entenc perfectament el neguit de la gent per anar a la perruqueria. A mi sempre m’ha agradat portar el cabell ben arreglat i suposo que als altres també. Abans no em va caure del tot, jo anava regularment al barber. I ara que tinc poca cosa a arreglar, hi continuo anant sovint, per a mantenir a ratlla els quatre supervivents, que si no es desbaraten i campen cadascú al seu aire.\nI malgrat tot, per si de cas, tinc a casa de fa un temps, una màquina semiprofessional de tallar els cabells que em permet intervencions d’emergència, com les que he hagut de fer al llarg d’aquestes setmanes. De manera que no tinc urgències, i em podré permetre el luxe de tenir una deferència amb qui tingui més necessitat que jo.\nI, tot i que tinc ganes de saludar-lo, esperaré. Esperaré que la cua s’escurci per anar a veure al meu barber.\n5 Mai 2020 5 Mai 2020 Ricard AldeaÒdena, Can Roca, Confinament, Desconfinament, Lluna, Maristes, Mirador de Montserrat, Perruqueria, Ramon\nAnterior Entrada anterior: Confinament (52)\nSegüent Entrada següent: Confinament (54)


«Mucho ruso en Rusia» - Diari de Girona\n«Mucho ruso en Rusia»\nL'acudit d'Eugenio i la rocambolesca història dels 10.000 soldats russos anant cap a Catalunya\njordi bosch i molinet 01.11.2020 | 00:15\nAquests dies he recordat Eugenio, el gran humorista que les noves generacions han anat descobrint via internet. El vaig conèixer gràcies a un amic comú, en Pere Parals, fundador del König, la companyia de bandera a Girona com ho és la British Airways al Regne Unit. Un dels seus acudits més genials és el del «mucho ruso en Rusia», «muy buena la ensaladilla rusa», o «muy buenos los polvorones». Aquesta darrera frase la pronuncia un andalús de Sanlucar de Barrameda a un rus que ho sap tot d'Espanya, Andalusia o la província de Cadis, quan coincideixen en el tren transsiberià i li diu que va néixer l'estepa. Evidentment un acudit no té cap sentit si no és declamat amb gràcia i en aquest cas, amb l'estil únic d'Eugenio que convertia en genials els acudits que, en boca d'un altre, són dolents de solemnitat. Com és el cas d'aquest, amb l'absurda confusió entre les extenses planes de l'estepa russa i el simpàtic municipi sevillà d'Estepa.\nPodia haver titulat aquest article l'«Ensaladilla russa», però ja ho vaig fer ara fa cinc anys. En feia 40 de la mort de Francisco Franco. Vaig fer un joc de paraules respecte a això perquè poques setmanes abans de l'aniversari jo havia trobat la filla de Franco, Carmen, menjant una ensaladilla russa amb dues amigues a la barra d'una coneguda marisqueria madrilenya. Una de les ensaladilles amb més prestigi de la gastronomia local. Duia un llarg abric de visó, però mai prou llarg per acabar escombrant al seu pas els caps de gamba i les tovalloletes de paper que, no sé per quina raó, alguns llencen vulgarment a terra. L'ensaladilla russa que menjava Carmen Franco, batejada nacional en algunes èpoques probablement per agradar a algun jerifalte, em va donar peu a parlar dels anys transcorreguts d'ençà de la mort del seu pare.\nEn tot això pensava quan comprovava que el més destacat que s'esmentava en els mitjans de comunicació, arran de les detencions i registres domiciliaris efectuats aquesta setmana a Barcelona, era la vinculació amb una operació gestionada prop del Govern rus per polítics i empresaris independentistes catalans i que facilitaven l'arribada de 10.000 soldats russos al Principat per donar suport a la proclamació d'independència. El mateix jutge, a la seva interlocutòria, sembla donar per bona aquesta possibilitat i manifesta que es va estar a punt, pràcticament, d'enfrontar bèl·licament Rússia i Espanya. L'ambaixada russa a Madrid va arribar a fer, via Twitter, una resposta humorística dient si amb 10.000 soldats en farien prou i la notícia judicial amb la resposta russa ja està circulant internacionalment.\nDel Govern rus es pot esperar gairebé tot ara mateix, poca broma, perquè estan darrere de totes les conspiracions i manipulacions possibles (eleccions presidencials americanes 1996) però només llegint la investigació que va publicar el diari El Periódico ara fa un any, enviant fins i tot un periodista a Moscou, es liquidava el tema. Aquest relat periodístic inclou el moment en el qual, en una reunió que es va donar per acabada per Carles Puigdemont dos minuts després del seu inici, aquest va descobrir que l'anunciat enviat del govern rus era en realitat un agent comercial de Sant Vicenç de Castellet. Em fa pensar en aquells empresaris que volien comprar clubs com el Getafe i el Palafrugell i es presentaven a la llotja amb un presumpte xeic àrab, un jove alt i guarnit de la manera àrab que en realitat era un cambrer d'una pizzeria de nacionalitat brasilera!\nDurant la meva primera etapa a Madrid vaig tenir alguns contactes amb personal del departament de premsa de l'ambaixada, llavors encara soviètica, perquè encara existia l'URSS i Gorbatxov acabava de ser escollit líder del país. Tot just es començava a parlar de la perestroika. La seva obsessió era sempre demostrar als periodistes que ells no tenien cap relació amb ETA. L'ambaixador Yuri Dubinin convidava a recepcions i actes culturals els periodistes on sempre ho deixava clar. En realitat, el que el Ministeri de l'Interior espanyol sospitava és que els soviètics estaven darrere d'algun dels grans conflictes de la duríssima reconversió industrial que es vivia a Espanya. Buscaven una certa desestabilització en uns moments en els quals el Govern socialista plantejava el referèndum per la plena incorporació a l'OTAN que havia promès el PSOE al seu programa electoral, però per marxar de l'organització atlàntica.\nTambé t'advertien que qualsevol soviètic que coneguessis a actes comercials, periodístics o culturals a Madrid era, amb tota seguretat, un espia. I a la sala de premsa del Congrés dels Diputats alguns companys de curioses i minoritàries publicacions tenien la fama de servir algun servei secret, nacional o internacional. És el primer que m'advertiren alguns veterans el primer dia que hi vaig entrar.


Problemàtica dels Carrers de Plataforma Única, seguim treballant-hi\nLa plataforma ciutadana ‘Carrers per a tothom’, a la qual ECOM i l'entitat federada ASENDI van adherir-se el març del passat 2015, ha elaborat un document amb propostes de millora de l’accessibilitat i la seguretat dels carrers de plataforma única d'ús mixt: aquells en els quals circulen a la mateixa alçada vianants i vehicles, i en els quals per tant desapareix la diferenciació entre l’espai de vorera per als vianants i la calçada, la senyalització de creuaments, etc.\nL’objectiu del disseny en plataforma única dels carrers era garantir l’amplada mínima de pas als itineraris de vianants a zones urbanes consolidades (com els cascs antics de molts municipis) perquè fossin accessibles quan amb un disseny tradicional amb vorera, calçada i creuaments amb rampa no era possible.\nPerò, lluny d’això, la col·locació de pilones que obliguen les persones (sobretot les usuàries de cadira de rodes) a circular per l’espai de calçada o la manca de senyalització adequada (tant vial com tàctil per a les persones invidents), està convertint aquest carrers en un perill per a moltes persones.\nMés enllà de la interpretació inadequada de l’objectiu d’aquest disseny de carrer com a eina per pacificar el trànsit a les ciutats, està fent que es construeixin o transformin en carrers de plataforma única d’ús mixt carrers que no ho requerien sota els criteris d’accessibilitat i no s’estan fent accessibles físicament els carrers que sí ho necessitaven, tot malbaratant recursos públics com els provinents dels fons europeus FEDER -de desenvolupament regional-.\nActualment el disseny i la gestió d’aquests tipus de carrers és un buit legal i normatiu que està ocasionant problemàtiques tant a municipis catalans com d’arreu d’Espanya (com Sevilla o Saragossa), i tant des de diferents col·lectius i entitats com des de la plataforma ‘Carrers per a tothom’, s’insta a la seva regulació mitjançant el consens i la participació ciutadana a fi de validar la idoneïtat de les solucions per a tots els col·lectius.\nEl document elaborat per ‘Carrers per a tothom’ (que us podeu descarregar a través de l'enllaç que trobeu en aquesta pàgina), ha estat fruit d'una intensa feina col·laborativa durant mesos (on ECOM i ASENDI han participat activament), investigacions, treball de camp i deliberacions entre els diferents col·lectius. Les propostes que conté tenen en compte tant mesures de disseny com de mobilitat urbana, conscienciació i participació ciutadana. Tot plegat a fi de garantir uns carrers segurs i accessibles per a totes les persones, des de la perspectiva física, sensorial i cognitiva.\nEl 3 de desembre el document es va presentar als responsables del Consell d’Accessibilitat de Catalunya (a petició seva i com a òrgan competent que està treballant en la redacció del nou Codi d’Accessibilitat català) on va tenir una bona acollida, i els darrers dies del 2015 es va fer arribar a la regidoria d’urbanisme, la de mobilitat i l’Institut Municipal de persones amb discapacitat de l’Ajuntament de Barcelona.\nLa plataforma 'Carrers per a tothom'\n'Carrers per a tothom' és una plataforma ciutadana formada per diferents entitats de persones amb i sense diversitat funcional, nascuda a Barcelona el febrer de 2015 arrel de la necessitat d'espais de diàleg i treball conjunt entre els diferents sectors de la ciutadania amb diversitat funcional i les administracions públiques i els seus equips tècnics. La seva creació té com a detonant les obres de remodelació del Passeig de Gràcia de Barcelona, les problemàtiques d'accessibilitat derivades d'aquestes i la manca de resposta satisfactòria per als col·lectius afectats dels poders públics (municipals i autonòmics) competents en el disseny i construcció dels anomenats carrers de plataforma única d'ús mixt.\nActualment la plataforma Carrers per a tothom es troba en actiu amb l'objectiu de ser un espai obert de deliberació, consens i treball en xarxa entre col·lectius de diferents municipis, on es puguin generar propostes de millora d'accessibilitat universal en els àmbits de l’urbanisme i la mobilitat, i es faciliti la suma i intercanvi de coneixement i experiències.


Amb el lema 'Jo sóc Local Lovel d' Oliva' presenta una proposta on s'otorgaran 9 premis als 'Local Lovers'\nCartell de l"Associació de Comerciants d"Oliva. -EPDA\nOrganitzada per la Regidoria de Comerç, Mercats i Consum de l'Ajuntament d'Oliva, la campanya recolza el moviment "Local Love" que s'ha iniciat a Europa, on el partir asegura "un nombre cada vegada major de persones inverteix en les seues comunitats i en una manera de consumir més sostenible, donant suport a les botigues, mercats, artesans, restaurants i bars que donen color al seu veïnat i enforteixen la seua economia local".\nL'associació, a través d'aquesta campanya, té l'objectiu de posar veu a totes les persones, "Local Lovers", que cada dia visiten els negocis i finalment trien comprar productes o serveis a Oliva; que valoren l'atenció especialitzada, els productes de qualitat i duradors, l'originalitat, la proximitat, la confiança, la vida que donen els negocis a la nostra ciutat.\n"El nostre fí és fer protagonista en primera persona als clients que compren en el comerç d'Oliva. Amb el nostre lema "Jo soc Local Lover d'Oliva" fem que el client es posicione i se senta part important, perquè ho és, no solament del comerç, sinó de la seua ciutat"  Comenta Rosa Llopis, presidenta de l'Associació.\nPer la seua part la regidora de Comerç, Yolanda Balaguer ha ressaltat "la importància d'aquesta campanya per a fomentar el consum local i la capacitat que tenim tots els consumidors de crear riquesa a la nostra ciutat". Continua explicant "hem de prendre consciència que a Oliva tenim un gran comerç, molt especialitzat, que brinda una atenció al client excel·lent, per la qual cosa no hi ha necessitat de desplaçar-nos a altres punts, generant contaminació i major cost en transport i aparcament". També ha vulgut "destacar el gran suport de l'associació de comerciants, que col·labora amb moltes associacions locals fomentant la cultura i la continuïtat de les tradicions locals". Desde el partir s'opina que la compra local sempre és la compra més intel·ligent, perquè al final es reinverteix en nosaltres mateixos.\nBalaguer confirma que aquesta campanya també ressalta l'important paper dels comerciants en l'economia local, ells també són "Local Lovers d´Oliva". On resalta que donen suport a l'economia local tot donant ocupació, adquirint béns i serveis de forma local per a desenvolupar els seus negocis i compren a la ciutat per a les seues necessitats personals, afavorint que l'import de les compres que es realitzen en els seus negocis es reinvertisca a la nostra ciutat, això no ocorre comprant en els grans magatzems o centres comercials.\nPer a premiar els clients que trien el comerç de proximitat l'associació ha posat en marxa 4 sortejos amb dos premis setmanals de 50ur-ACCOs, que se celebraran cada dissabte del mes de novembre entre les persones que realitzen compres en els comerços associats a ACCO, així com un premi a través d'un sorteig que es realitzarà en el Facebook de l'associació. Els continguts de la campanya es podran trobar en xarxes socials a través del hashtag #LocalLoverdOliva.\nCal destacar que el passat 30 d'octubre ACCO va presentar en roda de premsa la campanya "És el seu torn" a través de Confecomerç, en la mateixa línia de la campanya "Local Lover d´Oliva". L'objectiu final és aconseguir a través de la plataforma change.org la declaració d'un Dia Mundial del Xicotet Comerç, per la qual cosa l'associació continuarà donant visibilitat a aquesta campanya a través de les seues xarxes socials.\nLa campanya "Jo soc Local Lover d'Oliva" finalitzarà el dia 30 de novembre enllaçant amb la Campanya de Nadal.


Diferències entre el refredat, la grip i el coronavirus - Imagina Ràdio\nDiferències entre el refredat, la grip i el coronavirus\nA mesura que s'apropa el fred, hi ha molts temors per la confusió entre els símptomes d'aquestes malalties\nL’Organització Mundial de la Salut (OMS) ha estimat que falten aproximadament un parell d’anys perquè la pandèmia del coronavirus estigui controlada. El refredat, i sobretot, la grip i el coronavirus, es produeixen mitjançant un virus, tot i que tenir un d’aquests virus no impedeix que puguis tenir també els altres. D’altra banda, el fet que tinguis algun d’aquests virus no vol dir que hagis de tenir-los tots.\nA l’hivern apareixen gran quantitat de malalties que es propaguen més fàcilment pel fred i que poden produir que penséssim que podem tenir Covid-19. Per aquest motiu hem d’intentar aprendre a diferenciar les malalties més comunes, d’aquesta manera no col·lapsarem els centres sanitaris davant d’un simple refredat.\nSímptomes comuns i com diferenciar-los\nCom veiem, aquestes malalties comparteixen diversos símptomes comuns, la qual cosa pot arribar a confondre’ns a l’hora d’alarmar davant un possible cas de Covid-19. Els símptomes en un refredat apareixen de manera gradual, mentre que quan es tracta d’una grip apareixen de cop.\nEl símptoma principal que relaciona a aquests virus és la tos, però no és igual en totes les malalties. En el refredat la tos sol ser moderada i productiva, és a dir, amb flegma. En canvi, a la grip i en el coronavirus la tos és seca.\nEl segon símptoma que pot crear confusió pel desconeixement de la malaltia és la febre, la qual només se sol produir en la grip i la Covid-19, mentre que en el refredat comú gairebé mai es produeix o ho fa de forma molt lleu.\nEls problemes respiratoris es produeixen majoritàriament en el coronavirus, provocant sensació d’ofec, falta d’aire, etc. Però aquest símptoma sol ser nul davant els altres virus, excepte en casos extrems que no s’hagin atès a temps.\nEl dolor corporal generalitzat és típic de la grip, encara que en la Covid-19 i el refredat comú es pot arribar a concentrar un dolor al cap i el tòrax.\nConsells per a tractar afeccions respiratòries\nPer intentar aturar els contagis o que els símptomes dels infectats no s’agreugin massa, es poden realitzar algunes accions, per exemple:\nEvitar el contacte de les mans amb els ulls el nas i la boca quan se surti al carrer, a part d’agafar la mascareta només per les gomes i no per la part que està en contacte amb la cara.\nRentar-se les mans contínuament i usar desinfectant amb freqüència, juntament amb netejar les sabates amb esprais per evitar un possible contacte de les teues sabates amb el virus que estigués a terra del carrer.\nMantenir la distància mínima d’1,5 metres amb les altres persones.\nEn el cas que ja estiguis contagiat es recomana que consumeixis contínuament líquids, que facis servir un mocador en esternudar i parlar i evitar el contacte amb altres persones, ja que això seria una font de contagis massiva.\nEstem en temps de confusió i una mica de por per la pandèmia del coronavirus. A tot el món s’estan produint molts nous brots. Per això és molt important assegurar la protecció davant del virus, i davant el menor dubte cal trucar al 061.\nArticle anteriorLa Taula d’Enoturisme de la DO Terra Alta comença a treballar per millorar l’oferta i atreure més visitants\nArticle següentL’Associació de Joves Estudiants afirma que la resposta d’Educació a la crisi “no ha estat a l’altura”


L’Ajuntament d’Almussafes obri al públic un nou jardí urbà – RiberaTV\nEstà situat en la parcel•la contigua al Centre Municipal de Formació de Persones Adultes i compta amb 150 metres quadrats de superfície\nAmb aquesta, la localitat suma ja 13 zones verdes dins del nucli urbà, sent una de les poblacions amb major nombre d’espais d’aquest tipus\nAlmussafes, a 26 de gener de 2018. La zona sud del casc urbà d’Almussafes ha estrenat hui divendres 26 de gener un nou espai verd de 150 metres quadrats de superfície. Els operaris municipals han conclòs ja els treballs que han permés l’obertura a la ciutadania d’un nou jardí al que dirigir-se durant el temps d’oci. El solar, de titularitat pública, ha sigut sotmés en les últimes setmanes a diverses intervencions amb l’objectiu d’adaptar-lo per al seu nou ús. S’ha escampat grava, s’han plantat nombroses espècies arbòries, entre les quals es troben diverses tanques que actuaran com a delimitació natural, i s’han col•locat dues taules de fusta.\nA partir de hui divendres 26 de gener, Almussafes compta amb un nou jardí urbà en el seu terme municipal. Les Regidories d’Urbanisme i Medi ambient de l’Ajuntament han habilitat un nou espai verd que se suma als dotze ja disponibles per a la ciutadania. D’aquesta forma, tal com es va anunciar fa uns mesos, l’executiu continua desenvolupant el pla establit per a reduir progressivament el nombre de solars abandonats i augmentar els enclavaments destinats a l’oci a l’aire lliure.\nAquest jardí públic d’oci de 150 metres quadrats de superfície, situat en la cantonada formada pels carrers Salvador Botella i Benifaió, just al costat del miniparc del Centre Municipal de Formació de Persones Adultes, acaba d’obrir al públic després de diverses setmanes de treball per part de la brigada municipal d’operaris, els treballadors del Pla d’Ocupació Local (POL) i la col•laboració de participants en els plans EMCORD i EMCORP del Servef. En els últims dies s’han intensificat les labors en l’entorn per a aconseguir que l’obertura estiguera a punt dins dels terminis previstos.\n“No solament estem emprenent grans projectes relacionats amb els parcs, sinó que estem intentant que cada sector del municipi compte amb quantes més zones verdes millor per a incrementar la qualitat de l’entorn i contribuir a millorar l’aspecte estètic de l’espai públic”, ressalta Teresa Iborra, regidora de Medi Ambient de l’Ajuntament d’Almussafes.\nLa intervenció, que malgrat que es va iniciar fa algunes setmanes s’ha intensificat durant els últims dies, ha consistit en l’habilitació de la zona com a espai d’esbarjo, per al que ha sigut necessari adequar el sòl mitjançant l’esplai de grava, acció que evitarà inundacions i augmentarà la seguretat dels usuaris. A més, s’ha apostat per la vegetació, amb la plantació de vuit arbres i diferents tipus d’arbust, tots ells de varietat mediterrània, que seran alimentats mitjançant el sistema de reg per degoteig.\nLa instal•lació de diferents plantes en la part del carrer permetrà, una vegada cresquen, la creació d’una tanca natural que ajudarà a delimitar el perímetre en el qual s’ha intervingut. Els altres dos costats han sigut coberts per tanca metàl•lica de malla.\nFinalment, s’han establit dos accessos, un pel carrer Benifaió i un altre pel carrer Salvador Botella, i s’han col•locat dues taules de menjador de fusta perquè el veïnat puga desplaçar-se fins a la zona per a gaudir del temps lliure amb amics i familiars.\nL’Ajuntament d’Almussafes obri al públic un nou jardí urbà added by Ribera Televisió on 26 Gener, 2018


Onda - Miranda Interiorisme\nDescripció: Les formes del tamboret Onda estan dissenyades basant-se en les corbes del cos humà i en les formes de les ones. Buscant que la forma del seient s’acobli al final de l’esquena com el faria un guant. Així, el petit suport en forma d’ona li aporta la seva personalitat i dóna un notable suport lumbar.\nOnda aporta una gran novetat tecnològica: el seient del tamboret té una “pell” extra, d’una goma tova, que aconsegueix que el confort de les formes sigui total. Aquesta “pell” és més petita que la carcassa i dibuixa el perfil del perímetre, aportant un caràcter més gràfic. Aquesta “pell” es modela al costat de la carcassa del tamboret, de manera que el seient exteriorment té dos materials, dues densitats i dos colors, que es combinen enriquint l’elegància de les formes.\nL’estructura del tamboret pot ser d’acer cromat, lluentor o mat, o d’acer inoxidable. L’estructura d’acer inoxidable permet l’ús tant en exterior com en interior. La d’acer cromat, únicament en interior.\nLes quatre potes parteixen del centre del seient desplegant-se amb suaus corbes fins a formar una base estable.\nCadascun dels aspectes del disseny ha estat cuidat de manera que Onda sigui estètic des de qualsevol angle. Totes les parts del tamboret són corbes, ja que s’ha pensat de manera prioritària en l’ergonomia dels usuaris. Com és habitual en els dissenys de STUA, el projecte s’ha realitzat amb calma, amb la il·lusió de realitzar un producte que enriqueix el panorama del disseny, aportant originalitat, frescor i coherència. I amb la pretensió de fer d’Onda un tamboret intemporal.\nDissenyador: Jesús Gasca\nCadira Estudi - PlanetahOffice 84


Busco la complicitat d'una mirada, una música, un senyalsolitud compartida i amagada entre els minuts d'un temps mort\nParlo amb la llum que m’acotxa riallera,\nenvejo la llibertat dels ocells, a pam del cel, a pam del sol.\nBusco la complicitat d’una mirada, una música, un senyal\nsolitud compartida i amagada entre els minuts d’un temps mort.\nAvui com ahir, el vent mou l’arbre, el semàfor canvia de color,\na la vorera deserta, el silenci s’erigeix com un amo poderós.\nLa vida presonera i custodiada amb els barrots invisibles de la por\nl’amenaçava invisible, però ferma, té la clau del cadenat de la il·lusió.\nDes del meu balcó trenco les hores\nenfonsant-me en un temps ple de tristor.\nAlgú parla, algú crida, algú resa,\nimplorant a un Déu sord, muda oració.\nQuan la vida i la mort freguen les cares\ni es troben en el mateix corriol,\nquan la sort decideix qui ha de viure\nllavors ploro, des del meu balcó.


Europa demostra una gran incapacitat per gestionar l'arribada dels centenars de milers de persones que fugen de la guerra de Síria o de la misèria, aprofitant el buit de poder a Líbia. Aquest fet fa necessari un canvi radical en la política d'asil comunitari. Segons ha declarat el mateix president de la Comissió Europea, Jean-Claude Juncker, "el sistema actual no funciona".\nLa normativa actual estableix que els demandants d'asil han de presentar la sol·licitud de protecció al primer país de la UE que trepitgin. Les magnituds de la crisi actual han portat al col·lapse del sistema, ja que són Grècia i Itàlia els països que haurien de fer-se càrrec del més d'un milió de persones que han arribat a les seves fronteres. No ho han pogut fer, no tenen capacitat. El gruix dels demandants d'asil ha seguit el viatge cap Alemanya i Suècia. La normativa aprovada, per tant, no s'ha aplicat. La Comissió va plantejar-se substituir aquest principi per un sistema "més europeu" que reparteixi la responsabilitat, a base d'una finestreta única de sol·licituds d'asil que es pugui presentar en qualsevol dels països de la UE. Seria la UE qui decidiria la destinació final de cada refugiat. La proposta es trobarà amb resistències. Alguns països, entre els quals Espanya, s'oposen a les quotes obligatòries.\nEl president Juncker qualifica d'inacceptable que els demandants d'asil no acceptin anar a certs països i exigeix als governs "aplicar els acords a què s'ha arribat". En concret, ens trobem:\n- Centenars de milers de refugiats vagant sense destinació fixa.\n- Campaments d'acollida que no tenen cap condició per suportar les temperatures d'hivern (-15º) als Balcans. El risc de mort per als nens és molt elevat en aquestes condicions.\n- Aquesta situació indefinida facilita actituds delictives de tota mena, com s'ha vist arreu, però sobretot a França i a Alemanya. L'imperi de la llei s'ha de restablir d'immediat.\n- La possibilitat d'inestabilitat als diferents països creix. Vegeu les crítiques i els ultimàtums que rep la cancellera Merkel, que provenen de la seva pròpia coalició de govern.\n- Finalment, el que és més important, els valors morals i ètics que justifiquen –i en els quals es basa– la Unió Europea es veuen vulnerats a partir de les seves pròpies actuacions.\nArticle, 1.- "Tots els éssers humans neixen lliures i iguals en dignitat i drets. Són dotats de raó i de consciència, i han de comportar-se fraternalment els uns amb els altres".\nArticle 14. 1.- "En cas de persecució, tota persona té dret a cercar asil en altres països i a beneficiar-se'n".\nPunt 505 del Compendi.- "El principi d'humanitat, inscrit en la consciència de tota persona i poble, comporta l'obligació de protegir la població civil dels efectes de la guerra. El mínim de protecció de la dignitat de tot ésser humà, garantit pel dret internacional humanitari, massa sovint és violat en nom d'exigències militars o polítiques, que mai no haurien de prevaler per sobre del valor de la persona humana. S'adverteix avui la necessitat de trobar un nou consens sobre els principis humanitaris i de reforçar-ne els fonaments per impedir que es repeteixin les atrocitats i els abusos".\n"Una categoria particular de víctimes de la guerra és la dels refugiats, obligats pels combats a fugir dels indrets on viuen habitualment, fins a trobar protecció en països diversos d'aquells en què van néixer. L'Església els és propera, no tan sols amb la presència pastoral i amb el socors material, sinó també amb el compromís de defensar la seva dignitat humana. La sol·licitud dels refugiats ha d'empènyer a refermar i subratllar els drets humans, reconeguts universalment, i a demanar que també a ells se'ls respectin efectivament".\nDarrera modificació elDilluns, 25 Gener 2016 12:40\nMés en aquesta categoria: « Sobre les desigualtats "Un balanç social de la pobressa" »


L'Ajuntament inicia la remodelació del vestíbul del Centre Cultural el Casino - Ajuntament de Manresa\nL’Ajuntament de Manresa ha començat els treballs per renovar la imatge del vestíbul del Centre Cultural el Casino, un espai de 75 m2 de superfície situat a la planta baixa de l’edifici, amb accés independent des de la cruïlla del Passeig i el carrer Arquitecte Homs. Aquest vestíbul fa d’avantsala de les diferents sales del centre –exposicions i actes- així com de les oficines de la regidoria de Cultura de l’Ajuntament.\nL’actuació consisteix en l’enderroc de l’actual divisòria interior de fusta i vidre, la retirada del mobiliari i l’enllumenat existent.\nLa remodelació inclou fonamentalment la construcció d’un nou taulell d’atenció al públic, amb dos punts de treball, que es complementen amb un armari i un moble-expositor de revistes i fulletons. Els treballs es completen amb la renovació de l’enllumenat, amb làmpades adossades al sostre, formant una línia continua, i línies de llum led al voltant del taulell, així com la instal·lació de nous endolls i punts de treball.\nEls treballs tenen un pressupost de 70.205,96 euros i una durada d’aproximadament dos mesos.\nL’edifici del Casino va ser construït entre el 1906 i el 1909, per l’arquitecte Ignasi Oms i Ponsa, al primer tram del Passeig Pere III, on es recullen les intervencions arquitectòniques més rellevants del Modernisme manresà. Es tracta d’un edifici de grans dimensions, de planta rectangular i simètrica, amb façana alineada al Passeig, que consta de planta semi-soterrani, entresòl i planta principal.\nEstà format per un cos central, més destacat, i dos de laterals, perpendiculars al primer i articulats per dues escales semicirculars exteriors. Les façanes són de composició simètrica, amb abundant decoració de tipus historicista, classicista i floral.\n* Fotografia: Perspectiva de com quedarà el vestíbul


‘Spin doctors’ en temps de Twitter\nLa immediatesa de les xarxes i el seu caràcter ‘calent’ compliquen el disseny d’estratègies\n6 min. Barcelona 04/11/2018 22:26\n651x366 L’ús dels mòbils afavoreix les respostes en calent. A dalt, alguns tuits retirats per polítics recuperats per Politwoops. / TONI ALBIR / EFE L’ús dels mòbils afavoreix les respostes en calent. A dalt, alguns tuits retirats per polítics recuperats per Politwoops. / TONI ALBIR / EFE\nA finals de setembre, el govern de Pedro Sánchez justificava la venda de míssils a l’Aràbia Saudita amb l’argument que són “armes de precisió” que no “s’equivoquen matant iemenites”. En qüestió de segons, les xarxes socials es van omplir de crítiques en contra de l’executiu. A aquesta onada s’hi va afegir Xavier García Albiol, president del Partit Popular de Catalunya, amb la voluntat de posar en evidència aquestes declaracions. Però quan un usuari li va dir que el seu partit havia fet el mateix, Albiol va respondre amb un tuit que va ser més aviat contraproduent: “Evidentment que el PP en venia, però no teníem la poca vergonya de dir que mataven civils”. L’onada d’indignació es va acabar girant en bona mesura contra el popular.\nAmb les xarxes socials, situacions com aquesta són cada cop més recurrents. Twitter ha dinamitzat la política i l’ha fet més complexa de gestió, ja que la rapidesa amb què funcionen les xarxes dificulta la mirada estratègica. En aquest nou escenari, on les xarxes socials tenen un pes important i els polítics hi intervenen directament, ¿quin paper tenen els assessors de comunicació?\nEn un fragment d’ Els guardians del missatge del periodista Toni Aira es fa referència al fet que “els assessors de comunicació i estratègia poden ser font de solucions”, però també afegeix que poden ser causants de problemes. Per exemple, el 2017 el senador de Texas Ted Cruz va haver de donar explicacions després que el seu compte oficial de Twitter hagués fet like a un tuit pornogràfic. El senador va justificar l’error “a un problema de plantilla” i ho va atribuir a una errada del gabinet de comunicació. Mai es va arribar a concretar si va ser així, però la qüestió és que s’assenyalava amb el dit els assessors.\nDe fet, és molt recurrent que una crisi política es gestioni amb la premissa de “problema de comunicació” com a resposta comodí. Un dels grans dilemes dels spin doctors és quan tot el pes recau en les espatlles de l’assessor i demanen, com diu Toni Aira, “el miracle de la comunicació”. Des de la seva experiència -quan va formar part del comitè estratègic de Junts per Catalunya en les eleccions del 21-D amb Carles Puigdemont com a candidat-, va ser testimoni d’aquesta “pressió”, sobretot perquè en campanya electoral “la comunicació és molt comunicació de crisi i hi ha moltes circumstàncies que demanen decisions immediates i reaccions per autojustificar-se”.\nLa realitat és que “la majoria de polítics d’un cert nivell de representació tenen equips digitals que s’encarreguen de tot el que s’emet per un canal de comunicació”, comenta l’assessor en comunicació política Antoni Gutiérrez-Rubí. Però també és cert que molt polítics gestionen les seves xarxes, o -en tot cas- publiquen contingut als seus perfils molt impulsivament. El cas més clar és el de Donald Trump, que fa una mitjana de deu tuits al dia i molts són font de controvèrsies.\nQue un personatge públic tingui un compte personal és una cosa que Joan Francesc Cànovas, periodista i consultor en comunicació corporativa, no aprova: “Si un polític té un compte, es gestiona des de la línia estratègica de l’organització”, comenta. De tota manera, no sempre és fàcil controlar totes les vies de comunicació. Cànovas recorda el cas de Xavier Viejo, cap de premsa de Josep Antoni Duran i Lleida, i explica que “Duran tenia un compte oficial però ocasionalment donava la seva opinió a la carta setmanal sense que passés prèviament per l’equip de comunicació”. A més, afegeix, “quan feia un tuit ell firmava amb J.A. i els periodistes sabien que aquest tuit l’havia fet ell i no el seu compte oficial”.\n“Els polítics saben que tenen la facilitat de fer servir aquestes eines, però sovint no tenen present la seva transcendència”, explica Aira. Molts representants poden pensar que si esborren un tuit no passa res, però plataformes com Politwoops vigilen els perfils de tots els polítics electes en actiu i, si esborren un tuit (o un retuit), s’arxiva i es fa aflorar. Albert Cuesta, periodista i col·laborador del diari ARA, és l’editor de l’edició catalana de Politwoops i explica que periòdicament rep “peticions de polítics” que li demanen si pot “amagar un tuit” que s’ha enregistrat a la plataforma.\nA més, Twitter també s’ha convertit en un camp de batalla de comentaris sense filtre. Joan Francesc Cànovas atribueix aquest fenomen a dos factors. En primer lloc, al fet que “Twitter és estomacal”. És, al seu parer, una eina que defuig del plantejament estratègic de la comunicació política, ja que la rapidesa amb què actuen les xarxes socials “condiciona que el diàleg imprescindible entre l’ spin doctor i el polític sigui menys sincer i real”. Després, en segon lloc, “els spin doctors han de ser persones que han de mantenir un sentit crític amb l’organització, però en la política d’avui els representants tenen massa hooligans al costat que assenteixen a tot i falta gent que digui que no”. En alguns casos, els assessors moderen els impulsos dels polítics. En d’altres, són la punta de llança més radical del seu propi discurs.\nHola, @QuimTorraiPla, ahir em vas demanar respecte per les víctimes. ¿Aquesta és la vostra visió del respecte al dol? ¿El vostre problema és que l’odi no us permet diferenciar entre el bé i el mail? Sou mala gent.\nPRESIDENTA DE CS AL PARLAMENT DE CATALUNYA\nContinuen els assenyalaments de les joventuts de la CUP. Aquest cop a prop de les nostres cases. Als intolerants no els agrada la pluralitat democràtica, no els agrada la diversitat i, sobretot, no els agrada que hàgim guanyat les eleccions. Que sàpiguen que no intimiden.\nDIPUTAT AL CONGRÉS (ERC)\nSagno, lluito, pervisc, Miguel Hernández. 188 anys. Avui tot ha canviat i el Suprem rebutja anul·lar la seva condemna a mort i la llibertat de 9 demòcrates segrestats per carcellers de toga i escó.\nLa plataforma rescata tuits esborrats per polítics catalans com a manera de fer pressió perquè abans de publicar a Twitter meditin més els seus missatges.


ESPORTS / IGUALTAT | Ràdio Abrera 107.9FM\nESPORTS / IGUALTAT\nL'Agrupació Esportiva Abrera enceta aquest mes de juliol el projecte per promoure i impulsar el futbol femení al municipi\nL'Ajuntament d'Abrera impulsa i dona recolzament al projecte engegat per l’Agrupació Esportiva Abrera per captar jugadores per la propera temporada. Es tracta d’una iniciativa per fomentar la pràctica d’aquest esport entre les nenes, les noies i les joves abrerenques, i la igualtat en el món de l’esport.\nEl futbol femení ha crescut molt en els darrers anys, es calcula que avui dia hi ha unes 30 milions de jugadores a tot el món, i està aconseguit fites històries però encara queda molt camí per recórrer. A l’Estat Espanyol en aquests moments hi ha aproximadament 1 milió de llicències, i només el 6% són femenines. I l’Agrupació Esportiva Abrera, amb el suport de l'Ajuntament d'Abrera, vol aportar el seu granet de sorra apostant pel futbol femení.\nL’objectiu del club abrerenc és poder comptar, la propera temporada 2019-2020 amb equips femenins en totes les categories des de promeses fins a juvenils, és a dir des dels 3 fins els 18 anys. Principalment, amb aquest projecte es pretén captar jugadores de base per formar-les i poder anar creant a llarg termini equips en les diferents categories perquè les esportistes abrerenques que vulguin practicar futbol no hagin de desplaçar-se a d’altres municipis.\nEl projecte de futbol femení de l’A.E. Abrera es basa en quatre eixos vertebradors:\nPedagogia de gènere: per trencar amb els estereotips que encara persisteixen entre el binomi dona-futbol i presentar el futbol femení com una oferta esportiva més per a les nenes.\nFormació: totes les jugadores tindran dret a rebre una formació en benefici d’un desenvolupament integral de la seva personalitat i d’acord a l’ideari pedagògic del club, basats en els valors propis de l’esport.\nAccessibilitat: amb l’objectiu que totes les nenes que vulgui jugar a futbol ho puguin fer amb total normalitat, sigui quina sigui la seva condició sòcio-econòmica.\nVisibilitat: un dels eixos principals per comentar el projecte serà acostar el futbol femení al poble.\nReunió informativa al setembre\nPer tal de donar a conèixer el seu projecte de futbol femení, l’A.E. Abrera ha programat una reunió informativa que tindrà lloc el divendres 20 de setembre a les 18:00h a la Casa de Cultura (C. de Federico Garcia Lorca, 17).\nS’adreça a totes les famílies i a totes les noies interessades en practicar futbol a Abrera entre 3 i 18 anys, i des del club els explicaran el projecte i resoldran els dubtes que hi puguin sorgir.\nPodeu contactar directament amb el responsable del projecte, el Víctor Gutiérrez Sabariego mitjançant el telèfon 660 22 35 76 i a l’adreça de correu electrònic victorguti82@hotmail.com, o bé amb l’A.E. Abrera a coodinacioabrera@gmail.com .


Des d’El Rusc oferim el Servei de Teràpia Ocupacional d’atenció diürna a les persones amb discapacitat intel·lectual. Creiem en la importància de treballar conjuntament amb les entitats del sector i en la formació contínua per a la millora del nostre servei centrat en les necessitats de les persones.\nVolem assegurar una igualtat d’oportunitats en la persona i afavorir la realització d’activitats laborals, personals i socials que potenciïn les seves capacitats. Cal també una integració a l’entorn social més proper i a la vida de la comunitat.\nEl grup de ràdio DIVERSONES\nPoblació destinatària: Persones amb grau de disminució igual o superior al 65% i una capacitat productiva inferior al 37,5% amb vistiplau d’ICASS.\nCapacitat: 35 places\nPersonal: El Centre Ocupacional està format pel següent equip de professionals:\nEquip tècnic, format per la Treballadora Social, Psicóloga i Director, que treballen coordinats amb el Director del Centre Ocupacional, els monitors d’atenció directa, personal en pràctiques i voluntaris.\nHorari: De dilluns a divendres de 9h. a 17h.\nLes persones s’especialitzen en aquelles activitats que hi tenen habilitats, els agraden i els són terapèutiques, afavorint sempre la iniciativa i no la passivitat. L’organització del taller passa per pensar en la persona de manera oberta i constructiva. Diferenciem dos tipus d’activitats:\nTenen per a objectiu una rehabilitació estructural de la persona i una millora de la relació amb l’entorn social: Informàtica, Ràdio, Bloc, Psicomotricitat, Piscina, Equinoteràpia, Galliner, Hort.\nTambé el Teatre ha estat important dins el ventall de les activitats d’ajustament personal. En aquest ÀLBUM de Vimeo hi trobareu algunes de les obres realitzades.\nTambé participem en la Festa de Reis, Fira del Ram de Tordera, Carnaval, parada de Sant Jordi, realitzem sortides programades, etc…\nLes activitats d’ajustament personal han de potenciar i millorar els hàbits i habilitats de la vida personal i social. Potenciar i desenvolupar l’autonomia personal i la responsabilitat. Així com oferir formació i aprenentatges bàsics.\nPodeu consultar l’Arxiu històric del programa DIVERSONES de Ràdio Tordera que realitzem quinzenalment des del Taller.\nActivitat al Centre Ocupacional.\nL’ocupació terapèutica consisteix en la realització d’unes tasques, on la persona pugui adonar-se de l’assoliment d’un resultat material satisfactori.\nL’estructura del Taller s’adapta al ritme de les feines per a cada persona. Les feines han de ser netes, no estressants i creatives: Ceràmica, Bijuteria, Costura. També realitzem feines manipulatives per a empreses externes.\nDonem suport i formació en relació als aspectes laborals, aconseguint tenir una feina estable i continuada. Així aconseguim l’adquisició i manteniment dels hàbits laborals i coneixements professionals.\nVeïnat de Sant Ponç, 12\nApt. correus 196


Deu accidents i nou positius en controls d'alcoholèmia a Terrassa aquest cap de setmana | La torre del Palau\nDeu accidents i nou positius en controls d'alcoholèmia a Terrassa aquest cap de setmana\nTres dels conductors que van donar positiu van ser denunciats penalment\nper La torre del Palau , 16 de desembre de 2019 a les 19:45 |\nCap de setmana complicat a Terrassa pel què fa al trànsit. En total s'han produït a la ciutat deu accidents de trànsit, set dels quals amb ferits; i fins a nou positius en alcoholèmia entre divendres i diumenge.\nEl primer accident va ser divendres poc abans de les 15h, al carrer d'Isaac Peral, que va resultar amb dues persones ferides: la conductora d'un dels vehicles i la passatgera de l'altre, que van ser traslladades a l'Hospital Universitari de MútuaTerrassa.\nAl vespre, abans de les 22h, es produïen dos accidents més: a les 21.15h dos turismes van xocar al carrer de Farell, i l'ambulància va traslladar tres persones a MútuaTerrassa i dues més a centres sanitaris. A les 21.37h, un vehicle va col·lidir per encalç amb un cotxe de la policia a la cruïlla del carrer Mare de Déu de les Neus amb l'avinguda de Barcelona. El conductor va donar una taxa de 0,74mg/l, el triple de la permesa, quan els agents li van practicar la prova d'alcoholèmia.\nA la matinada, cap a les 6.30h, la Policia Municipal va iniciar diligències contra un conductor implicat en una col·lisió al passeig 22 de juliol, que va donar positiu a les proves d'alcoholèmia amb un resultat de 0,64mg/l a la prova estimativa, i 0,82 i 0,74 a les de precisió.\nPel què fa a dissabte, hi va haver dos accidents al llarg del dia: un a les 9.11h, un xoc entre un turisme i una motocicleta va acabar amb un ferit que va ser traslladat a l'Hospital de Terrassa; i un a les 18.07h, amb una altra persona ferida.\nA la matinada, pocs minuts després de les 4h, una persona va alertar la Policia Municipal d'una caiguda fortuïta d'una motorista al carrer Lleida, i quan els agents s'hi van personar van poder parlar amb l'acompanyant de la conductora, que va dir que aquesta havia marxat del lloc. La declaració de la dona, però, presentava contradiccions, i finalment van descobrir que en realitat ella mateixa era la conductora, motiu pel qual la van traslladar a Mútua Terrassa, on li van practicar la prova d'alcoholèmia.\nJa al matí, a les 8.20h, un vehicle va impactar amb un altre estacionat a l'aparcament del centre comercial Terrassa Plaça. La unitat de la Policia Municipal va fer la prova d'alcoholèmia in situ, i va resultar positiva amb un resultat de 0,70mg/l; i de 0,80mg/l a les proves de precisió un cop va ser traslladat a les dependències policials.\nUn nou accident al migdia va requerir la presència de dues unitats de Bombers, que es van desplaçar al carrer Ramón y Cajal, on havia bolcat un vehicle després d'una col·lisió. Els ocupants van poder sortir pel seu propi peu, i una persona va ser traslladada a l'Hospital de Terrassa. De cara a la nit, 21h, una agent fora de servei va donar avís d'un xoc a la cruïlla del carrer Ramón y Cajal amb Ricardo Caro entre una bicicleta i un turisme. Una unitat del SEM a l'Hospital Universitari de MútuaTerrassa el conductor de la bicicleta.\nTres denúncies penals per alcoholèmia\nLa Policia Municipal ha detectat aquest cap de setmana un total de nou persones\nque conduïen sota els efectes de l’alcohol en controls d’alcoholèmia o actuacions per\ninfraccions de trànsit. A tres d'aquestes se'ls han obert diligències penals per la gravetat dels fets.\nA més, durant els controls i intervencions que han fet possible detectar aquestes infraccions, els agents han identificat també sis persones per tinença d’estupefaents i han detingut una persona.\nSuccessos, MútuaTerrassa, delictes, control d'alcoholèmia, conductors, bicicleta, trànsit, alcoholèmia, accidents, Hospital de Terrassa


maig | 2006 | … des de Sant Pol\nL’acordionista IV o l’era de l’acordió\nPublicat el 31 maig 2006 per antoni\nÉs dimecres i no he vist cap acordionista. Ahir dimarts va transcòrrer el dia de forma plàcida i tranquila. Ni a Sabadell, Barcelona, Sant Adrià, Sant Feliu del Llobregat o Sant Just Desvern, la ruta d’ahir, vaig ser atacat per … Continua llegint →\nJo també faig el meme de maig (rima i tot!)\nEncara que aquest meme ningú me l’hagi passat, el faig per donar-me el gust de passar-lo a algú, Al final del post, potser hi ha el vostre nom. [@more@] 1. Per què vas crear la teva bitàcora? Per desfogar-me bàsicament. … Continua llegint →\nCampanya contra l’alarma social?\nPublicat el 30 maig 2006 per antoni\nJoan Mesquida, director de la Guardia Civil, va dir que els agents que vindran a Catalunya, que no podrien haver vingut si el nou Estatut estigués aprovat segons el Daniel Cirera, estan en pràctiques però no són inexperts. [@more@] (No … Continua llegint →\nNit a Sant Pol\nPublicat el 27 maig 2006 per antoni\nJa teniu una nova excusa per venir a Sant Pol de mar. [@more@] Dissabte a les 22:00 hores, el Xavier Dotras trio ens vindrà a presentar el seu nou cd "Nit", gravat als estudis el Magatzem per en Pol. Amb … Continua llegint →\nPublicat el 26 maig 2006 per antoni\nSegurament, després de llegir el títol, heu posat la mateixa cara d’astorament que vaig posar jo en veure un pegat amb aquest lema a la part de darrera d’un cotxe. D’entrada impacta, després intentes trobar el perquè. [@more@] El que … Continua llegint →\nL’acordionista III o el perquè de la maledicció dels dimarts\nPublicat el 23 maig 2006 per antoni\nSabeu que em persegueix una maledicció des de fa un parell de dimarts, un acordionista se m’apareix i em fa la vida impossible amb la seva… música? Començava a estar preocupat i he decidit posar-hi remei, buscar l’origen dels meus … Continua llegint →\nMontenegro ha sentat un precedent\nPublicat el 22 maig 2006 per antoni\nA Montenegro recuperaran la independència perduda el 1.918. S’han donat les dues condicions que havia establert la Unió Europea i que el govern de Belgrad va acceptar: havia d’haver més d’un 50% de participació (hi ha hagut més del 80%) … Continua llegint →\nL’aventura del Sr.Joan i el seu mecànic Antoniu\nPublicat el 18 maig 2006 per antoni\nDes del dilluns que no em podia treure del cap l’aventura del Sr.Joan i el seu mecànic Antoniu. Aquests senyors van sortir de Lleida direcció a París amb un 600 pintat amb els colors del Barça, i van arribar a … Continua llegint →\nL’acordionista II o la maledicció dels dimarts\nPublicat el 16 maig 2006 per antoni\nAvui he dinat a Sitges. Feia temps que no hi anava, he segut a una terrassa a dinar, hi havia menú. Lluïa el sol, es veia el mar i estava calmat, em sentia bé. [@more@] M’ha vingut al cap la … Continua llegint →\nSempre m’ha fet molta gràcia que en Raimundo Amador gravés amb el B.B. King la cançó "Bolleré". Com moltes vegades passa a la música, dos personatges que a priori sembla que no han de lligar, s’ajunten amb un resultat extraordinari, … Continua llegint →\nComentaris tancats a Bolleré