Conte flautista d'hamelin by Montse Batsums Ca... 531 views\nPaper de la dona a l'antiga grècia by Gemma Ajenjo Rodr... 3443 views\nEl flautista d'Hamelin by Beatriumusical 3985 views\nEstudi de les alumnes de batxillerat sobre els contes i la mitologia.\n1. ELS CONTES I LA MITOLOGIA Íngrid Vila Alba Vidal Helena Jordà Violeta Casadesús Souad Khouli Judit Soler 1r Batx. INS Miquel Martí i Pol (Roda de Ter)\n2. LA BELLA DORMENT LA BELLA DORMENT\n3. En un país llunyà, uns reis, que havien desitjat molt tenir un fill, van tenir per fi una nena: l'Aurora. I la van presentar al seu poble. Un príncep hi va anar a portar un regal de naixement; era un hereu, i el seu pare, un amic del rei. L'un i l'altre van acordar les noces dels seus fills. També hi van anar tres fades a oferir els seus presents: la Flora, la bellesa; la Laura, una veu melodiosa; però, ai!... quan tocava el torn a la Primavera... Es presentà la fada Malèfica, a qui no havien convidat, i va proferir furiosa un malefici; quan fes setze anys, es punxaria amb un fus i moriria.Llavors, la Primavera aprofità el seu do per modificar l'embruix: agafaria només un son molt profund, fins que algú li fes el primer bes d'amor. Els reis, preocupats, van fer cremar tots els fusos del seu regne i van confiar la nena a les atencions de les fades, que vivien al bosc. En fer setze anys, les fades li van voler regalar un pastís i un vestit, però no es posaven pas d'acord en el color. Les fades, per desgràcia, no s'havien adonat que el reflex de les varetes pujava cel amunt per la xemeneia, i així és com les va veure la Malèfica. Mentrestant, l'Aurora anava cantant pel bosc, tot collint maduixes i jugant amb els animalons, amics seus: un xot, uns conillets, un ocellet... Passava el príncep dalt del cavall, la va sentir i s'hi apropà. I quan ella va recordar que no havia de parlar amb estranys, ja s'havien enamorat... L'Aurora li va dir que, si volia tornar a parlar amb ella, anés aquella nit a la cabana del bosc. El príncep hi va anar tot decidit a casar-se amb ella. A palau, per l'altre banda, feien els preparatius per a les noces acordades en néixer l'Aurora. Les fades, però, van fer adormir tothom per aturar-ho. Mentrestant, la Malèfica va entrar a la cabana i es va emportar la princesa a la torre del castell encantat, a fi que es punxés amb un fus i morís. I al príncep,m que va anar després a la cabana, el va fer agafar i el va tancar a la masmorra, per burlar-se del seu amor per la princesa i del bes d'amor. Les fades se'n van adonar, i van anar corrent amb les seves varetes per fer-lo sortir; així podria besar la princesa i aconseguiria alliberar-la. Després de lluitar amb els monstres del castell encantat, van tornar tots a palau i van poder celebrar aquelles noces que tant tothom havia esperat.\n4. Referències clàssiques !! La primera referència és de la dolenta fada, Malèfica que no fou convidada en les celebracions del naixement de la bella dorment, i a causa d'aquest fet, Malèfica va proferir furiosa un malefici: quan fes setze anys, es punxaria amb un fus i moriria. Aquesta part fa referència el Judici de Paris. quan Tetis I peleu , pares d'Aquil·les celebren la festa de noces i no conviden la deessa erris, la qual sentí furiosa i quan estaven celebrant envià una poma d'or, la qual cosa va portar a la discussió de quina deessa se la queda, la deessa venus, Hera o Atena i com que no van arribar en cap a cord van fer que Paris, príncep i fill del Rei de Troia que triés la deessa que vol per quedar la poma d'or, i cada deessa li va oferir una cosa bonica per tal de que la triés per emportar-se la poma. La deessa Hera li va oferir ser el millor cavaller del món, la deessa Atena li Deessa va assegurar que si la triés guanyaria qualsevol guerra del món i la deessa Venus li va oferir l'amor de la jove més bella de tot el món, que és Helena.\n5. El Judici de Paris El mite del Judici de Paris comença quan Tetis I peleu , pares d'Aquil·les celebren la festa de noces i no conviden la deessa erris, la qual sentí furiosa i quan estaven celebrant envià una poma d'or, la qual cosa va portar a la discussió de quina deessa se la queda, la deessa venus, Hera o Atena i com que no van arribar en cap a cord van fer que Paris, príncep i fill del Rei de Troia que triés la deessa que vol per quedar la poma d'or, i cada deessa li va oferir una cosa bonica per tal de que la triés per emportar-se la poma. La deessa Hera li va oferir ser el millor cavaller del món, la Deessa Atena li va assegurar que si la triés guanyaria qualsevol guerra del món i la deessa venus li va oferir l'amor de la jove més bella de tot el món, que és Helena\n6. La segona referència és,quan es celebra el naixement de la Bella princesa i les Fades li regalen una cosa bonica: una , la bellesa , l'altre una veu melodiosa...i això fa referència el mite de Pandora, quan els Déus li regalen coses i objectes luxós.\n7. Pandora Zeus va ordenar a Hefest que construís una bella figura a imitació de les deesses. Tot seguit va encomanar als altres déus que li donessin dons: Afrodita li va infondre l’encís, Atena el coneixement de les arts de la casa, Hermes li va donar la paraula, la curiositat i la mentida. Així va néixer Pandora, la primera dona. Zeus fa tot això per castigar la humanitat, per haver utilitzat el foc, sense que ell els hi dóna permís. Després va oferir Pandora en matrimoni a Epimeteu, que la va acceptar captivat pels seus encisos, malgrat l’avís del seu germà Prometeu que es malfiés de qualsevol regal de Zeus. A casa d’Epimeteu Pandora va trobar una gerra. Ella, incapaç de retenir la seva curiositat, la va obrir i de seguida en van sortir tots els mals que Prometeu hi havia tancat. Quan va córrer a tancar-la, només quedava dins l’esperança. Des d’aleshores les malalties, el dolor i les calamitats persegueixen la humanitat sense repòs i el seu únic consol és l’esperança.\n8. El flautista d' Hamelín\n9. El poble d' Hamelín va ser envaït per una plaga de ratolins. L'alcalde va oferir mil monedes d'or a qui salvés el poble. Un dia ,un jove va presentar-se a la plaça i va anunciar que podia alliverar- los dels ratolins només tocant la seva flauta. El flautista va tocar la màgica melodia i va endur-se els ratolins fins al riu, on van morir tots ofegats. Però a l'hora de donar-li la recompensa només van pagar-li cent monede. El flautista molt enfadat va anunciar que ho pagarien car, ja que l'havien estafat. L'home va tornar a la plaça, va posar-se a tocar la flauta i tots els nens de la ciutat el van seguir. Només un nen coix, que va quedar-se enrere, es va salvar. Un dia, al camp va veure una cosa que brillava a terra: era la flauta! Va tocar la melodia del flautista i el terra va tremolar: la muntanya s'obrí i van aparèixer tots els nens. Feliços i contents, els nens van tornar al poble, on els pares van rebre'ls amb els braços oberts. L'alcalde havia après una bona lliçó.\n10. Mitologia: l'origen de la flauta Expliquen que Pan es va enamorar de Siringa una nimfa caçadora, un dia la va trobar per la muntanya i la va començar a perseguir fins que la nimfa atemorida es va tirar al riu. Allà va demanar ajuda a les seves germanes, les quals la van convertir en un canyar. Quant Pan va arribar només va poder abraçar les canyes i aquestes en contacte del vent van fer un so que a Pan li va agradar tant que va decidir construir l'instrument al seu honor. La mitologia clàssica ens diu que Minerva, la deessa de les ciències i la saviesa, va ser la creadora de la dansa i de la música i que va ser la inventora de la flauta, també hi ha la versió que va ser creada per Pan. Pan era el semidéu protector dels pastors, caçadors i els animals domèstics. També era el déu de la fertilitat i la sexualitat masculina. Expliquen que Pan es va enamorar de Siringa una nimfa caçadora, un dia la va trobar per la muntanya i la va començar a perseguir fins que la nimfa atemorida es va tirar al riu. Allà va demanar ajuda a les seves germanes, les quals la van convertir en un canyar. Quant Pan va arribar només va poder abraçar les canyes i aquestes en contacte del vent van fer un so que a Pan li va agradar tant que va decidir construir l'instrument al seu honor. El Déu Pan\n11. També podem relacionar el conte amb el mite de Màrsies i Apol·lo: Màrsies va ser un sàtir nascut a Celea, a la font principal del riu Meandre. Màrsies era un expert tocant l'aulos, una espècie de oboè doble fabricat amb canya. Havia trobat l'instrument al terra, on el va deixar la seva inventora Atena, després de què els altres déus es burlessin de com inflava les galtes en tocar-lo. Màrsies i Apol·lo Mite d'Apol·lo i Màrsies: Màrsies tocava la seva flauta als camperols, aquests van afirmar que ni el mateix Apol·lo era millor músic. Apol·lo es va enfadar molt. Així que Apol·lo, que tocava la lira, Màrsies en van enfrontar en un concurs musical, el guanyador podria tractar el perdedor com volgués. Les Muses i les Mides farien de jurat. Ela dos músics van tocar de manera tan perfecta que no es va poder decidir cap guanyador. Llavors Apol·lo va reptar el sàtir a tocar el seu instrument de cap per avall. Apol·lo va donar la volta a la seva lira i va tocar. Però Màrsies no podia fer el mateix amb la flauta i les Muses van declarar guanyador a Apol·lo. Apol·lo després de declarar-se guanyador, es va voler venjar d'ell per desafiar a una divinitat. El va penjar d'un pi i el va espellar viu. Apol·lo va clavar llavors la pell de Màrsies en un arbre i la seva sang va formar el riu Màrsies. Altres versions afirmen que el riu va néixer de les llàgrimes dels seus amics.\n12. Orfeu, fill de Cal·líope, musa de la música, Amb la seva lira era capaç de domesticar els animals més salvatges i els arbres s'inclinaven al seu pas al sentir la seva música. Orfeu un dia passejant pel bosc va trobar-se dins d'un arbre la nimfa Eurídice, es van enamorar bojament i en la seva convertir en la seva esposa. Eurídice era molt feliç amb Orfeu, però sentia una gran atracció pel bosc així que un dia va entrar-hi. Allà va trobar-se amb un sàtir que va començar-la a perseguir. Eurídice molt espantava va marxar corrent, i sense adonar-se'n va trepitjar una serp verinosa, aquesta la va mossegar i va provocar la seva mort. Orfeu quan va assabentar-se de la mort de la seva esposa va quedar desesperat i no va voler conformar-se amb aquella mort. Volia anar-la buscar al mon dels morts. La llacuna Estígia separava el món dels vius de dels morts, les seves aigües infernals només es poden travessar a bord d'una barca conduïda per el barquer Caront. Orfeu amb el so de la seva lira va convèncer a Caront perquè el portés al món dels morts. Orfeu va entrar al reialme passant per la porta la qual guardava el gos Cèrber, que tenia tres caps i permetia entrar però no sortir. Orfeu va arribar a Hades, Déu dels inferns, que estava assegut al costat de Persèfone, la seva esposa. Va demanar que tornessin a Euridice al món dels vius, però Hades si negava rotundament. Finalment gràcies a la música de la seva lira i la compassió de Persèfone Orfeu va poder endur-se a la seva esposa, amb una condició: no podia girar-se a mirar-la fins que no fossin al món dels vius. Orfeu va fer tot el camí de tornada sense mirar Eurídice,però a l'ultim moment no va poder resistir a la temptació, i va girar la vista per mirar-la. En aquell moment Eurídice va desaparèixer per sempre més. Orfeu desolat va decidir no tocar mai més la seva lira, ni fixar-se amb cap altra dona. Va fer enfadar als ciutadans de la seva terra que necessitaven la seva música per sobreviure i un grup de dones van decidir assassinar-lo. Apol·lo al veure el que havien fet al seu fill va convertir les dones en roures i va agafar la lira d'Orfeu i la va convertir en constel·lació. Mite d'Orfeu i Eurídice\n13. ELS TRES PORQUETS\n14. Significa la comunicació i l'alegria de viure; demostra entusiasme i és molt extrovertit. Transmet una gran atracció als altres. Es relaciona amb el plaer i tot el que es confortable. Molt sociable i creatiu, aprecia l'art i la bellesa, i s'involucra voluntàriament en múltiples emocions o experiències. És el número de l'equilibri. Simbologia del número 3\n15. Mite de Circe La figura del porquet té una relació amb el mite de Circe, ja que ,després de rebre calorosa i hospitalàriament als homes grecs d'Ulisses i convidar-los a un banquet, els va convertir a tots en porcs.\n16. Simbologia del llop No tots els símbols del llop són violents o agressius, però en aquest cas està relacionat amb la ferocitat, amb l'habilitat de fer les coses curosament i amb silenci, i fins i tot, es relaciona amb la crueltat i la maldat. Símbol de por a la nit o a la foscor. A les llegendes de Grècia, el llop s'associa amb el Déu Apol·lo.\n17. Comparació amb Ulisses Ulisses, rei de Ítaca, va ser l' ingeniòs grec que va construir “el cavall de Troia”, i amb aquesta trampa, els grecs van derrotar els troians. La semblança que hi trobo amb el porquet, que va construir la caseta de pedres, és que, amb les seves bones idees ,va aconseguir vèncer el llop.\n18. LA DITONA\n19. Una dona desitjava tenir un fill i se'n va anar a veure una fetillera, que li va entregar una llavor d'ordi i li digué: <<Enterra-la i espera't.>> Així ho va fer la dona i al cap de poc, en va sortir una planta amb una bonica poncella. Quan es va obrir, a dins va trobar una nena petitona com el dit polze. Li va dir Ditona. La bona dona li va preparar un llitet dins una closca de nou, i un plat ple d'aigua amb flors surant perquè la Ditona pogués jugar navegant sobre els pètals. Una nit va entrar un gripau tot lleig a la casa. Quan va veure la Ditona, plàcidament adormida, va pensar: <<Quina esposa més gentil per al meu fill!>>. I se la va endur. La Ditona es despertà damunt d'una fullla de nenúfar, enmig d'un riu. El gripau li presentà el fill -que per tota salutació va fer <<Rauc!>> -i li va parlar del casament. La nena no feia sinó plorar i vessar llàgrimes. Els peixos se'n van compadir i van tallar la tija de la fulla a mossegadetes perquè el corrent se l'endugués lluny d'allí. Un borinot la va veure i la va portat dalt d'una branca. Però els seus companys només feien que dir-li que la nena era molt lletja i la va abandonar al bosc. La Ditona va passar l'estiu i la tardor tota sola, però en arribar la gelor i la desolació de l'hivern, morta de gana i de fred, va buscar recer al cau d'una rata de camp.\n20. La rata, compadint-se'n, li va dir: <<Et pots qudar aquí, però hauràs de netejar la casa i explicar-me contes>>. La Ditona ho va acceptar encantada. Un talp que viva al costat les visitava sovint. <<És ric, seria un bon marit>>, deia la rata a la nena. A ella el talp tant li era, però ella s'enamorà de la veu suau de la Ditona. Un dia, dins la galeria del tap van trobar una oreneta morta. La Ditona es va adonar, per, que el cor encara li bategava feblement i la va cuidar en secret. A la primavera, l'oreneta, ja recuperada, es disposava a marxar: <<Vine amb mi>>, va dir a la Ditona. Però la nena no gosava deixar la rata sola i es va quedar. La Ditona enyorava l'oreneta i això l'entristia. I encara es va sentit més melangiosa el dia que la rata li digué: <<El talp et vol per esposa, haurem de preparar el casament.>> La Ditona, amb llàgrimes als ulls, deia adéu al sol i a les flors que mai més no veuria, quan va tornar l'oreneta i li digué: <<Vine! Marxe, juntes a països més càlids.>> Aquest cop la Ditona no ho va dubtar: es va enfilar al llom de l'ocell i van emprendre el vol, amunt, ben amunt, lluny, ben lluny. Van aterrar en un prat curull de flors. En una flor la Ditona hi va trobar un homenet bondadós i alegre de la seva mateixa mida: era el rei de les flors. Es van casar i va ser una reina molt feliç.\n21. Hades va raptar a Persèfone per convertir-la amb la seva dona. Demèter, mare de Persèfone i deessa de l'agricultura i la fertilitat, no va parar de buscar-la ni un sol moment. Al final la va trobar però Persèfone ja havia menjat sis grans d'una m'agrana i això volia dir que no podia tornar al món dels vius però Demèter tenia un gran poder i va aconseguir arribar a un tracte perquè pogués passar sis mesos al món els vius i sis mesos al món dels morts. Hades, Persèfone i Demèter Podem veure clarament que aquest conte està relacionat amb el mite d'Hades, Demèter i Persèfone ,ja que en tot el conte les plantes tenen un cert protagonisme, com per exemple el gallaret. També perquè rapten la Ditona i la mare es fa un fart de buscar-la tal i com explica el mite que he explicat abans. Veiem la importància del món subterrani que tant en el conte com en el mite hi té també una gran importància és sinònim de tristesa i empresonament.\n22. Les aranyes i els peixos Les aranyes en aquest conte estan molt relacionades amb el mite d'Aracne: Aracne, va néixer a Lidia, era una famosa teixidora. Un dia va exhibir un tapís tan ben fet que tant ella, que era molt orgullosa, com tothom que el veia opinava que la seva habilitat superava fins i tot la de la deessa Atena. Aquesta, incrèdula, va baixar a la terra a veure el tapís en persona. Primer va adoptar la figura d'una velleta que va recomanar a l'Aracne que no fos tan orgullosa, ja que a Grècia el pecat de supèrbia es considerava gravíssim. La noia no en va fer cas i Atena va recuperar la seva forma veritable. Aleshores les dues van iniciar un concurs a veure qui feia el millor tapís. Després del concurs, però, Atena va clavar la seva llança al tapís d'Aracne i la noia, embogida, es va suicidar penjant-se d'un arbre. Però l' Atena, adonant-se que s'havia deixat dur per la gelosia, va decidir convertir-la en aranya, de manera que tant ella com els seus descendents podrien teixir i teixir per sempre, però alhora obres que mai ningú Els peixos, també son uns altres animals importants en aquest conte molt relacionats amb la mitologia: Venus i el seu fill Cupido van ser sorpreses pel monstre Tifó però Venus sabia que podrien escapar per l'aigua. Va agafar a Cupido i es van submergir dins l'aigua, on tots dos es van transformar en peixos. En el conte veiem com els peixos ajuden a la Ditona a escapar-se de les granotes ja que com hem dit simbolitzen a Afrodita i Cupido. Com sabem Afrodita és de la deessa de l'amor i per això els peixos van ajudar a la Ditona\n23. •La fetillera podia ser deessa o semideessa perquè tenia poders sobrenaturals. En la mitologia tenim dues fetilleres molt importants: Medea i Circe que a més a més són parentes. Fetillera Medea: té moltes cares a la mitologia i se la coneix com la més dolenta: dona i fetillera, esposa i amant, filla, germana i mare. Medea és el símbol de la dona humiliada i venjadora. El seu espòs Jàson, l'abandona perquè vol casar-se amb la filla del rei de Corint, Meda es sent enganyada i menystinguda i actua en conseqüència. Primer assassina la seva rival (Princesa de Corint) i després mata els fills que ha tingut amb Jàson (s’els estima però la venjança la fa embogir). Finalment, desapareix fent servir les seves virtuts perquè no la trobin. Circe: era filla d'Hèlios i Perseis. Circe es va instal·lar a l'illa d'Eea (al mar Tirrè) on va construir un palau i es va dedicar a fer de fetillera. Quan Odisseu va desembarcar a l'illa de Circe, va enviar a uns quans companys a explorar-la, Circe els va acollir amistosament ,però després els hi va donar una poció per convertir-los en porcs, excepte d'un ,que es va escapar. Aquest va avisar a Odisseu i Odisseu va anar a veure Circe amb un antídot que l'hi havia donat Hermes. Odisseu va aconseguir seduir la fetillera i així Circe va fer que els companys d'Odisseu tornessin a tenir forma humana. La fetillera els va acollir durant un any fins que van seguir el seu viatge. Està relacionat perquè la Ditona la crea la fetillera ja que la mare d'aquesta ja és gran i no té marit per això va a demanar ajuda a la fetillera.\n24. Les abelles Un altre element afegit al mite de Demèter són les abelles. Aquestes simbolitzen el principi vital, materialitzen l'ànima. En la religió grega, l'abella, de vegades, s’ identificava amb Demèter (deessa de la terra i de les collites) on representa l'ànima que un cop morta baixa als inferns.\n25. Cupido i Nimfea Irritat pels menyspreus de la deessa Diana, Cupido va agafar una fletxa i va apuntar al cor de Diana. Però Diana va ser molt ràpida i es va apartar i la fletxa va travessar el ventre de Nimfea, una de les nimfes de Diana. Queixant-se i gemegant es va llançar al riu ja que s'havia enamorat de Cupido. Diana i les nimfes la van trobar i Diana no volia aquell destí per la nimfa i no va permetre que el seu cos es submergís. Sobre les ones de l'aigua, el va fer surar, i el va convertir en la flor; nenúfar que és de color blanc brillant, amb una tija majestuosa d'amples fulles verdes. Des de llavors, les aigües que envolten el nenúfar són tranquil·les i calmades. La relació és que gràcies al nenúfar la Ditona es salva ja que aquest flota i fa que les aigües estiguin tranquil·litzades perquè sinó la Ditona s'hagués enfonsat ja fos perquè la planta no flotaria o perquè les aigües estarien esbravades.\n26. Eros i Psique Psique, era tan bella que va ser adorada com si fos la mateixa Afrodita. La deessa, gelosa, li va enviar el seu fill Eros per què la fes enamorar de l'home més lleig i dolent però Eros es va enamorar de la jove i va aconseguir que el seu pare l'abandonés al cim d'un turó ja que els homes s'espantaven de tanta bellesa. D'aquell cim el vent Cèfir la va portar a un palau on la servien moltes criades. De nit va arribar el seu marit (Eros), que la va fer feliç amb el seu amor, però amb la condició de que mai provés de veure el seu rostre, ja que si ho feia, el perdria. Tots els matins ell desapareixia amb l'alba. Un dia, Psique s'enyorava del seu pare i les seves germanes, que ja estaven casades, i va tornar a casa. Aleshores, les germanes, geloses de la seva felicitat, li van insinuar que potser el seu marit no es deixava veure perquè era monstruós. Al tornar a palau, Psique va amagar una llàntia sota el llit i, a la nit, mentre ell dormia, va il·luminar el rostre del seu marit que va resultar ser un jove guapíssim. Però li va caure una gota d'oli sobre Eros, aquest es va despertar i va desaparèixer a l'acte, per no haver obeït els seus consells.\n27. La noia vagava, desesperada, per tota la terra,perseguida per Afrodita, que la va sotmetre a feines molt dures: omplir un atuell amb l'aigua d'una font que estava defensada per dos dracs, ajuntar piles de llavors diferents per després classificar-les, comptar els grans de sorra que hi havia en una petita duna... per últim, la va fer baixar als inferns a demanar-li a Persèfone un flascó, però no va poder resistir la temptació i el va obrir, quedant sotmesa a un somni etern. Eros, encara enamorat d'ella, després de buscar-la llargament, la va trobar i la va despertar amb un petó i, volant a l'Olimp li va demanar permís a Zeus per casar-se amb una mortal. El permís li va estar concedit. Zeus va obligar a Afrodita a reconciliar-se amb Psique que va aconseguir la immortalitat. Està relacionat amb el conte perquè aquest mite representa el final feliç i així acaba la Ditona. El princep s'enporta a la Ditona per viure una vida feliç junts.\nConte flautista d'hamelin\nMontse Batsums Casulleras


Cardona omple de cultura i tradició la Diada de Sant Jordi\nL’Ajuntament de Cardona, la Fundació Cardona Històrica i diverses entitats del municipi han programat tota una sèrie d’actes que ompliran la Diada de Sant Jordi i també tot el cap de setmana de cultura i tradició.\nLes activitats s’iniciaran aquest dissabte, amb la xocolatada popular i l’animació infantil —a càrrec de ‘Can Cantem’— que es farà a la Fira de Baix a partir de les 17.30h (està organitzat per l’Agrupament Escolta Hug Folc). El mateix dissabte, però a les 19h, s’iniciarà al mateix lloc la Passejada Literària que organitza l’ANC Cardona, que aquest any arriba a la 5a edició.\nDiumenge es farà una conferència a l’entorn de l’històric Museu de la Sal de Cardona que anirà a càrrec de Montse Creus, del Centre d’Estudis Lacetans de Solsona. L’acte està emmarcat dins les Vetllades Culturals a la Cripta que organitza la Germandat dels Sants Màrtirs i la parròquia de Sant Miquel i Sant Vicenç. S’iniciarà a les 19.30 hores.\nJa dilluns, diada de Sant Jordi, l’Escola Municipal de Música Musicant actuarà a la plaça del Mercat a partir de les 18.30 hores. Una hora més tard, s’iniciarà una lectura popular de fragments de la carta de repoblament de Cardona. En finalitzar l’acte, els alumnes de l’Escola de Música interpretaran l’Himne de Cardona. A banda, durant tot el dia, hi haurà parades de roses i llibres als carrers del centre històric de la vila.


Gatamaula: Comunicat de rebuig a la Operació Pandora\nComunicat de rebuig a la Operació Pandora\nGatamaula, col·lectiu de dones feministes, volem expressar el nostre rebuig a la operació policial “Pandora” duta a terme el passat 16 de desembre a les ciutats de Barcelona, Manresa i Sabadell. Uns dies després de l’aprovació al Congrés de la Llei Mordassa una investigació de l’Audiència Nacional incitada pels Mossos d’Esquadra es materialitzà en un reguitzell d’escorcolls a domicilis, ateneus i a la Kasa de la Muntanya, així com de la detenció d’onze persones vinculades a l’activisme anarquista, algunes d'elles companyes feministes. D’elles, 7 han acabat sent traslladades a la presó de Soto del Real (Madrid) de forma preventiva. El desplegament policial desmesurat, la falta d’informació sobre els fets que haurien motivat la investigació, i el propi nom tendenciós de la intervenció – que donava a entendre que aquell podria ser el començament d’un degoteig sense fre de detencions – demostren que es tracta d’una nova cacera de Bruixes dirigida a perseguir, criminalitzar i a estendre la por sobre la dissidència política i les persones de l’entorn, aquest cop apuntant cap al moviment llibertari.\nVolem assenyalar els mitjans de comunicació com a còmplices i altaveus del Poder, que dimarts passat transmeteren les comunicacions dels mossos sense prèvia contrastació d’altres fonts o bé enllaçaren notícies de successos relacionats amb artefactes explosius dirigits a bancs - que ningú recorda - i que justificarien la tesi oficial de l’existència d’un “terrorisme anarquista”. El que sí que percep i pateix la població són les conseqüències de les retallades i els processos de privatització, reflex de les contradiccions del sistema heteropatriarcal capitalista que s’han aguditzat arran de la seva crisi i al mateix temps han fet palesa la posició de partida desigual d’homes i dones en l’àmbit laboral, domèstic i de cures. Des del feminisme portem temps denunciant la feminització de la pobresa, l’augment del pes de les tasques de cura per part de les dones i l’augment de la violència sistèmica cap a les mateixes; encarnada en la ofensiva pel control dels nostres cossos o l’inadmissible increment dels feminicidis, entre altres.\nDes de Gatamaula lluitem per capgirar la situació de les qui encarnem una posició no privilegiada en tant que dones, lesbianes, trans, migrants, joves, aturades, catalanes i un llarg etc...Especialment cruels són el nombre d’assassinats que es cometen arreu del món a les dones pel fet de ser-ho. Amb ràbia i impotència constatem el valor nul d’aquestes morts al no ser tractades com un problema estructural de misogínia, malgrat aparèixer diàriament als mitjans de comunicació. Precisament no suposen una amenaça i la seva invisibilització és un factor necessari per mantenir la posició dominant dels homes i garantir la continuïtat de la família nuclear, nucli clàssic de reproducció i sosteniment de la vida. El que sí que pot fer trontollar l’status quo és l’autoorganització, la formació i presa de consciència, l’aprenentatge de noves formes de relacionar-nos, les experiències de cooperació, els vincles entre les qui lluitem, etc. I contra tot això ara fa una setmana van rebentar portes i segrestar a les companyes impunement. Però a nosaltres no ens faran emmordassar: seguirem resistint, desobeint i imaginant un món nou.\nEnviem una abraçada a les companyes que patiren els escorcolls i les detencions.\nExigim la immediata posada en llibertat de les 7 empresonades. Aquesta situació resulta especialment insultant tenint en compte que recentment dos guàrdies urbans condemnats per tortures evitaran la presó gràcies a una jubilació anticipada i que innombrables banquers i polítics corruptes evadeixen lleis, processos judicials i condemnes.\nNo ens enganyaran! Els terroristes són ells!\nViolència és no arribar a final de mes!\nBarcelona, desembre del 2014


Què puc fer si un copropietari fa ús en exclusiva d'un immoble en comú?\nPosted at 18:56h in Blog, CIVIL\tby\tGirolex\nEn moltes ocasions ens trobem davant d’un bé immoble que pertany proindivís a una pluralitat de persones, existint, per tant, una comunitat de béns, regulada en l’article 551-1 i següents del Codi civil de Catalunya i en l’article 392 i següents del Codi civil.\nHem de tenir en compte, que cada partícip pot utilitzar les coses en comú, sempre i quan disposi d’elles conforme al seu destí i de manera que no es perjudiqui l’interès de la comunitat, ni tampoc s’impedeixi a la resta de copartícips utilitzar-les.\nQuè succeeix i què puc fer quan un dels copartícips fa un ús en exclusiva i excloent del bé immoble en comú?\nEn aquests casos, quan es priva a un o als altres comuners de fer ús de l’immoble, aquest ús en exclusiva i excloent contravé la legislació vigent, i més concretament, l’article 552-6.1 del Codi civil de Catalunya.\nRau d’importància esmentar que, davant d’aquest supòsit, es podria sol·licitar bé el cessament d’aquesta exclusivitat en l’exercici de la cosa en comú, permetent-se l’ús de forma conjunta a la resta; o bé es podria interessar una indemnització que compensés el mateix.\nCom es determina el valor de la indemnització?\nLa indemnització que es pot sol·licitar com a compensació, essent criteri seguit per nombrosa jurisprudència, es quantifica tenint en compte el preu de la renta que es podria obtenir de l’immoble mitjançant l’arrendament de l’habitatge en qüestió, fraccionant el resultat pel nombre de titulars existents.\nDes de quan es pot reclamar aquesta indemnització?\nCal tenir present que mentre no hi hagi oposició expressa no hi ha obligació d’indemnitzar, atès que s’entén que es tolera aquesta situació, existint, en conseqüència, un consentiment tàcit.\nPer tant, aquesta es computarà des de que hi hagi bé un requeriment extrajudicial a tal efecte (burofax) o bé des de que s’interposi la demanda judicial corresponent.\nEn aquest sentit, la indemnització és resultat de multiplicar la suma interessada (recordem que majoritàriament es determina en el preu mig per un lloguer d’un habitatge de característiques similars) pel període comprès entre la data del requeriment o la demanda judicial i fins a l’abandonament efectiu de l’immoble.\nEn conclusió, si un dels copropietaris d’un bé en comú en fa un ús en exclusiva sense acord dels demés, aquest és contrari a la llei, i el comuner o la resta de comuners, poden, entre d’altres opcions, sol·licitar una compensació pel mateix.\nAdvocat Bé immoble Cessament ús Codi Civil Codi Civil Catalunya copartícip copropietari danys i perjudicis indemnització reclamació extrajudicial Ús exclusiu\npulvinar risus libero justo ut ut venenatis, elit. massa ut risus. nunc


TROFEUS PICHICHI I ZAMORA\nDes d'aquest humil racó del món voldria destacar la temporada que estan fent dos modestos futbolistes que militen en el G3 de la Segona divisió B: un és Sergio “Cirio” Olivares (27 anys i 1,63 m.), davanter de l'Hospitalet; i l'altre és Francisco Javier Solar González, “Francis” (29 anys i 1,88 m), porter de l'actual líder Olímpic de Xàtiva. I a continuació els dic perquè.\nResulta que el petit davanter Cirio, amb els seus catorze gols (1x3, 3x2 i 3g de pn) al final de la J-24 no solament és l'actual “Pichichi” del G3 de la Segona divisió B, sinó que, a més, és el millor golejador espanyol de les tres categories principals del futbol espanyol: la lliga BBVA, la lliga Adelante i la pròpia Segona B (4 grups). Ignoro si en Tercera divisió hi ha algun futbolista que porti més gols que ell. En aquests moments tan solament li superen tres futbolistes estrangers com són Messi amb trenta-dos gols, Cristiano Ronaldo amb vint-i-u i Falcäo amb divuit. Per darrere d'ell, encara que a curta distància, es troben jugadors coneguts com Aduriz i Rubén Castro amb dotze gols; Deulofeu amb tretze, Oriol Riera i Jese i amb dotze gols; i uns altres menys coneguts de Segona B com Carlos Álvarez (G2. RS Gimástica) amb tretze gols.; Diego Cervero (G1. R. Oviedo), Dioni (G1 Leganés) i Guerrero (G1. R. Sporting B) amb dotze gols. Cirio va aconseguir el seu catorzè gol en el partit Hospitalet 2; Llagostera 0 (J-18), per la qual cosa porta sis partits sense marcar.\nPerò si bons són els números de Cirio, millors encara són els de el porter del Olímpic de Xàtiva, Francis. Porta divuit partits jugats i tan sol ha encaixat tres gols, la qual cosa li dóna un quocient de 0,17 g/pj. Un dels tres jugadors que ha aconseguit batre-li ha estat el ex-grana Eloy Gila (J-19 Olimpic 2 – Nàstic 1). Est és el millor quocient de tots els porters de la lliga BBVA, lliga Adelante i Segona B. El segon és Toni García, el porter del R. Jaén (G4), que ha encaixat deu gols en vint-i-un partits jugats i un quocient de 0,48 g/pj. Ignoro si en Tercera divisió hi ha algun porter que porti un quocient inferior, havent jugat més del 75% del total de partits disputats pel seu equip. Això li converteix en el “Zamora” de les tres categories al final de la J-24 (2ª B). Com a curiositat cal dir que Francis va estar absent per lesió en cinc partits (de la J-11 a la J-15) i li va substituir el seu company Chuso. Doncs bé, en aquestes cinc jornades el Olimpic va guanyar tres partits y va perdre dos, va marcar deu gols i va encaixar set. L'actual líder del G3 de Segona B tan sol ha perdut tres partits i ha encaixat deu gols en vint-i-tres partits jugats.\nIgnoro també cuals seran les estadístiques de Cirio i Francis al final de la temporada, però no hi ha dubte que en aquests moments, amb prou feines passat l'equador de la lliga, són els futbolistes més destacats de les tres principals categories del futbol espanyol, respecte als trofeus “Pichichi” i “Zamora”, i per això és just que se'ls reconegui el bon treball que estan realitzant.


Aquesta setmana, molts estem immersos en una mena d'oasi de calma post-vacances en que els quadres directius de les empreses aprofitem per revisar indicadors i agafar embranzida per fer front al segon semestre.\n30/08/16 Antoni Abad, president de la Cecot\nLa majoria de nosaltres estem immersos aquesta setmana en una mena d'oasi de calma post-vacances en que els quadres directius de les empreses aprofitem per revisar indicadors, fer correccions de les estratègies plantejades a principis d’any i agafem embranzida per poder fer front al segon semestre d’aquest 2016. I no tinc cap intenció de desestabilitzar-lo fent una anàlisi del context polític i econòmic actual perquè els mitjans de comunicació i les xarxes socials ja prou que fan aquesta funció.\nN’estem al corrent i haig de dir que la majoria de persones que dirigeixen empreses amb qui m’he anat saludant aquests últims dies d’agost coincideixen amb estar ben tips de la manca de lideratge i habilitats negociadores dels nostres polítics. Si a les nostres empreses negociéssim així amb socis, inversors, proveïdors o col·laboradors ja no hi hauria teixit empresarial.\nPerò el que és més preocupant és que no s’adonin que a aquestes alçades de l’any, la incapacitat de fer “co-working” o d’anar més enllà del simple diàleg pel diàleg, està provocant greus perjudicis que estan començant a passar factura a l’economia productiva. Sense massa esforç, a mi em venen al cap uns quants d’aquests perjudicis: d’entrada, l’aturada i l’alentiment de mesures de qualsevol índole com a conseqüència de no tenir pressupostos de l’Estat aprovats; això agreuja encara més l’endarreriment en la millora i desenvolupament d’infraestructures que han de facilitar la mobilitat de persones i mercaderies potenciant l’activitat als territoris; un altre perjudici és el fet que la inestabilitat política provoca que les empreses congelin o tinguin retingudes certes inversions per la inseguretat jurídica que comporten situacions com l’actual; el mateix passa amb el marc laboral que continua sense adaptar-se a la realitat de les necessitats de producció.\nI encara em ve al cap un altre perjudici que té a veure amb la imatge del país a l’exterior. Si heu tingut l’oportunitat de moure-us per altres països estareu d’acord amb mi que el nivell i la qualitat democràtica de l’Estat dista molt de l’ideal de països més versats a un diàleg permanent entre polítics i representants de les empreses, dels treballadors, de l’àmbit formatiu o de l’àmbit social. Un diàleg que va més enllà del sol fet d’escoltar-se i és que sorprenentment vist des de la praxis espanyola, els països moderns i civilitzats tenen una societat empresarial tan potent i compromesa amb l’interès general i de les persones que, fins i tot els pressupostos de l’Estat s’han contrastat, debatut i acordat prèviament.\nSi volem, nosaltres també ens podem governar amb aquest model i, com que penso que ho compartim, ho farem realitat. Fet i fet, la Cecot és un instrument al servei de les empreses i del país. Així que, ens impliquem?


Curs de Emergències Sanitàries amb Especialitat NRBQ a Barcelona per Implika Barcelona - educaweb.cat\nEmergències Sanitàries amb Especialitat NRBQ\nEspecialitza't per fer front a qualsevol tipus d'incident sanitari. Amb aquest curs aprendràs aspectes i competències essencials en l'atenció de l'àmbit d'incidents NRBQ (Nuclear, Radiològic, Biològic o Químic), com la mobilitat de pacients amb seguretat, aplicar les cures inicials necessaris per al seu trasllat o l'atenció psicològica inicial.\nProtocols d'actuació del tècnic d'emergències sanitàries. No assistencials.\nActuació sanitària en incidents NRBQ.\nAprendre Tècniques específiques d'evacuació de pacients.\nConèixer les tècniques de suport vital bàsic en situacions d'emergència.\nDonar suport psicològic bàsic en situacions de crisi i emergències sanitàries.\nAjudar al personal mèdic i d'infermeria en situacions d'emergència sanitària.\nConèixer els protocols d'actuació en situacions NRBQ.\nEn acabar la formació teoricopràctica rebràs el títol propi de Implika que certificarà tots els coneixements i aptituds adquirides i et capacitarà per desenvolupar el teu futur com a professional d'Emergències Sanitàries NRBQ.\nAtenció de pacients o víctimes.\nUrgències i emergències.\nEmergències Sanitàries amb Especialitat NRBQ encara no ha rebut opinions


Presó provisional sense fiança per al primer detingut per la mort de l'home trobat al maleter del seu cotxe a Roses - Empordà\nPresó provisional sense fiança per al primer detingut per la mort de l'home trobat al maleter del seu cotxe a Roses\nACN 17.04.2021 | 09:51\nLa policia inspeccionant el vehicle on va apareixer el cadàver a Roses. ACN\nLa policia inspeccionant el vehicle on va apareixer el cadàver a Roses.\nEl primer dels dos detinguts per la mort de l'home trobat al maleter del seu cotxe a Roses ha ingressat a la presó de manera provisional i sense fiança per ordre del jutge que instrueix el cas.\nL'escrit estableix que queda acreditat que l'acusat va participar en la mort de la víctima en un pis ocupat amb una arma blanca i fent-li cops al cap que li van fracturar el crani. Després, l'ara empresonat va participar també en l'encobriment del delicte, embolicant el cos amb mantes, llençols, tovalloles, una cortina de bany i diverses bosses de plàstic. Li van deixar clavat el ganivet, li van lligar les cames amb cinta d'embalar i el van amagar al maleter del seu cotxe, que van conduir fins al lloc on va ser trobat.\nSegon detingut pel crim de l'home trobat mort al maleter del seu cotxe a Roses.\nEl titular del jutjat de primera instància i instrucció número 6 de Figueres considera ajustada la mesura de privació de llibertat per l'existència "d'indicis racionals" de la comissió del delicte i per risc de fuga.\nCal recordar que els Mossos d'Esquadra han detingut aquest divendres a Martorell (Baix Llobregat) un segon sospitós pel crim. Segons fonts properes a la investigació, el segon arrestat també convivia amb la víctima a la casa de la zona del Mas Boscà de Roses. En el moment de la detenció, estava amagat a casa d'un familiar, s'ha resistit i ha intentat fugir de la policia. El cas està sota secret de sumari.


Catalunya busca reconquerir el mercat britànic, a la World Travel Market\nDel 9 al 12 de novembre ha tingut lloc, a la ciutat de Londres, la World Travel Market (WTM), la fira turística més important del món. Catalunya ha participat en aquesta fira amb l’objectiu de consolidar el lideratge turístic de la destinació catalana en el mercat britànic, segon emissor de turistes a Catalunya.\nEl Pla d’Internacionalització del turisme fa escala a Algèria\nEl govern de la Generalitat ha dut a terme una missió empresarial a Algèria que s’emmarca dintre del seu Pla d’Internacionalització. La delegació institucional, encapçalada pel president, José Montilla, i el conseller d’Innovació, Universitats i Empresa, Josep Huguet, ha estat acompanyada per un nombrós grup d’empreses catalanes, tres de les quals pertanyen al sector turístic.\nMés de 800 entrevistes, en les Jornades de Mercats Emissors\nLes Jornades de Mercats Emissors, que ha organitzat Turisme de Catalunya del 14 al 22 d’octubre, han propiciat un total de 800 entrevistes personalitzades entre els directors dels Centres de Promoció Turística (CPT) a l’exterior i 200 entitats i empreses catalanes.\nAccions comercials de l’aeroport dels Pirineus als mercats rus i britànic\nTurisme de Catalunya va organitzar, durant el mes d’octubre, una agenda comercial per a Aeroports de Catalunya en els mercats rus i britànic, destinada a promocionar especialment el nou aeroport dels Pirineus Lleida-Alguaire.\nL’acció de promoció i comercialització més important de la marca turística Pirineus, a la Seu d’Urgell\nEl passat 30 d’octubre l’hotel El Castell, de La Seu d’Urgell, va acollir la sisena edició del Workshop Pirineus. Durant tota la jornada prop de 60 empreses i entitats catalanes amb producte turístic vinculat als Pirineus s’han entrevistat amb 33 turoperadors procedents d’Àustria, Suïssa i Alemanya.


Gastronomia - Pa amb oli amb formatge de Maó Alcudia Mallorca\nEl pa amb oli és una dels plats més senzills i representatius de les illes Balears. La base són unes llesques de pa (torrades o sense torrar, segons el gust), a les quals es refrega tomàtiga de ramellet, se li afegeix oli mallorquí i sal. N'hi ha que hi volen un gra d'all també refregat. El pa amb oli sol anar acompanyat de companatge, és a dir qualsevol classe d'embotit o de formatge, preferiblement maonès o mallorquí.\nLes excel·lències d'aquest formatge no són una novetat per a gaire gent. Ja en temps del domini àrab s'apreciava el seu sabor, però va ser durant la influència britànica quan la seva producció es va desenvolupar més. És un formatge de llet de vaca, de forma quadrada, amb els cantells i arestes arrodonides per efecte del drap – fogasser- que serveix per a prémer-lo durant el procés d'elaboració. La pell és de coloració groga o ataronjada pel fet que s'unta amb oli o mantega per aconseguir una conservació perfecta. La pasta del formatge és compacta, de color blanc tirant a groc. Les herbes que intervenen en el procés d'elaboració li donen a cada formatge una aroma i un gust diferent.\nEl formatge maonès s'elabora tendre, curat, semicurat i conservat en oli, en peces de 2 a 4 quilos. Els diferents tipus dependran del temps de maduració. El formatge tendre té fins a sis setmanes de maduració, el semicurat - consistent i fàcil de tallar - entre dos i cinc mesos, i el formatge curat - molt més dur i de gust intens – madura de cinc mesos en endavant. L'altra varietat és el formatge conservat en oli d'oliva, una autèntica delícia.\nAquest formatge, que va obtenir la seva pròpia denominació d'origen el 1985, és el més comú en totes les Balears, per la qual cosa el podeu trobar fàcilment en restaurants, botigues i supermercats.\nMés informació en www.quesomahonmenorca.com


Més que mares: Tenim temps pels fills?\nTenim temps pels fills?\nDesprés d'uns mesos de dedicació quasi absoluta als meus fills m'he reincorporat al món laboral i una de les meves grans preocupacions ha estat com afectaria la reducció de temps que passaré amb els meus fills.\nSón moltes les obligacions i enrenous de la vida actual, això fa que en ocasions els pares no disposem de grans quantitats de temps per dedicar als fills.\nHem de tenir en compte que el realment important pels nens és la qualitat del temps que els adults passem amb ells i no la quantitat del mateix. És important organitzar-nos, dedicar temps de qualitat als petits. Temps en què gaudeixin de la nostra companyia, d'afecte, aprenentatge i desenvolupament.\nEl nostre sistema educatiu, la nostra societat ens està portant a viure de forma ràpida, els estem preparant per saber tant de tot... per ser tan experts en llengua, mates, medi, anglès, plàstica, ciències, noves tecnologies....tant de tot, que a vegades més és menys.\nEl que de debò necessiten els nostres nens, el que de veritat hem d'oferir és un espai on puguin gaudir de l'adult de forma incondicional, on puguin disposar de l'oportunitat de fer el que ells realment volen fer amb un adult, temps d'estar a casa junts, compartint un joc de taula, llegint contes en veu alta, explicant-nos històries, preparant el menjar, triant una pel·lícula en família, fer una passejada tranquil.lament, parlar de les nostres preocupacions de forma oberta i sense por.\nAixò si és qualitat, si és passar temps amb els nostres fills, és aturar el ritme accelerat que portem, dedicar als uns als altres.\nEl que he trobat més complicat és trobar el moment per dedicar aquest temps qualitatiu als meus fills. Personalment ho intento sol·lucionar de la següent manera:\nSi haig de fer coses, comparteixo aquests moments amb els nens. Els porto a comprar amb mi, els deixo que m'ajudin a les tasques de la casa. Aprofito per explicar coses, jugar amb ells en aquests moments i que m'expliquin coses. M'agrada molt transmetre als meus fills que els escolto que em poden explicar el que ells vulguin.\nPer trobar moments de qualitat amb ells no és necessari fer alguna activitat especial, les petites coses són especials.\nEm diverteixo amb ells, entro en el seu món i miro de fer de cada moment, instants inoblidables en la vida dels meus fills. Sóc dels que creuen que amb el riure i el bon humor s'estrenyen els vincles afectius.\nA vegades, sota l'excusa que no tenim temps per a res, s'hi amaga la dificultat de saber què ens agrada a nosaltres mateixos per a poder-ho portar a terme.\nRecentment he descobert aficions (música, esport, noves amistats....) que m'han portat a una felicitat personal, això ha fet que el temps que passo amb els meus fills hagi augmentat qualitativament parlant.\nAixí doncs, és condició indispensable per gaudir amb els fills desenvolupar abans la capacitat de poder fer-ho nosaltres mateixos. Cal tenir en compte que el que sigui bo per a nosaltres, els pares, serà bo per als fills. Els fills no necessiten pares que se sacrifiquin tant, que ho deixin tot per ells, sinó pares que tinguin capacitat de passar-s'ho bé, ja que solament així seran capaços d'estimular aquesta capacitat en els fills i de poder fer-ho conjuntament.\nTal com he comentat moltes vegades, aquí només reflecteixo opinions molt personals i entenc perfectament que molts pares, puguin pensar diferent. Per això en aquest bloc hi ha espais on podem expressar lliurement la nostra opinió.\nPer a més informació podeu visitar el seu blog Enredat a la xarxa...\nAnònim 23 de juny de 2014 a les 18:50\nEn el meu àmbit laboral tinc la posibilitat de estar en contacte amb famílies molt diverses i una de les queixes més freqüents entre els pares i mates és la falta de temps per dedicar als seus fills. Vivim a la societat que vivim i sovint és complicat conciliar la vida laboral amb la mainada, però com dius a l'article el que realment importa és la qualitat i no la quantitat de temps que es dedica a les criatures el que els fa sentir-se valorats i créixer saludablement,\nQuin banyador o biquini ens afavoreix més?\nEl rànquing de juny!\nRecomanacions per fer amb nens aquest estiu I\nEntrevista a... Karol Green\nPentinats de moda per aquest estiu


La ratxa del Barça s’acaba a França (80-68)\nEl conjunt blaugrana cau a la pista de l’Asvel Villeurbanne, però continua liderant la classificació de l'Eurolliga\nPunt final a la ratxa de vuit victòries consecutives a Europa. El Barça ha caigut en la seva visita a l’Asvel Villeurbanne, fins aquest divendres cuer de l’Eurolliga, de forma clara (80-68). El conjunt blaugrana, que ha estat molt lluny de mostrar la seva millor imatge, ha anat al darrere al marcador en tot moment i no ha pogut fer res per tombar el conjunt francès. Nikola Mirotic, amb 14 punts, ha estat el màxim realitzador culer.\nEls de Jasikevicius han anat a remolc tot el partit. Els de Lió, que només havien guanyat un compromís fins aquesta nit, han dominat el marcador amb autoritat. El marcador al descans (45-36) ja era molt favorable als seus interessos. A la represa, el guió de partit no ha canviat gens ni mica. Lighty (17), Cole (14) i Freeman (12) han estat molt encertats i no han donat opció al Barça.\nL’equip català, malgrat la derrota, continua instal·lant en la primera posició de l’Eurolliga amb vuit triomfs i només dues derrotes. El conjunt blaugrana no perdia des del 27 d’octubre. El pròxim dimarts, els de Jasikevicius intentaran reprendre el camí victoriós davant el València Basket al Palau Blaugrana.\nRamon Novembre 28, 2020 | 13:21\nLa màfia neonuñista va heretar el millor equip d'Europa TAMBÉ en bàsquet i l'han enfonsat ENCARA MÉS que en futbol.


UN LLOC PLE D'HISTORIA I TRADICIÓ\nEN EL COR DE\nUN LLOC PLE D´HISTORIA I TRADICIÓ\nUNA GRAN VARIETAT DE SERVEIS A LA TEVA DISPOSICIÓ\nAl nostre web hi trobareu sempre la millor tarifa.\nWi-fi gratuït en totes les nostres instal·lacions.\nDisposem de servei de custodia d'equipatge.\nConsulti els serveis de transport disponibles.\nExclusiu per els clients que facin la reserva al nostre web.\nServei de neteja de les habitacions diaris.\nS'ofereix un excel.lent bufet d'esmorzar diari.\nDisposem de servei de bar i cafeteria, consulti els nostres horaris.\nUn nou espai de restauració per gaudir de la nostra cuina\nEl restaurant Santuari s´ha reinventat per oferir-te un nou espai de restauració al Sant Crist de Balaguer, de la mà d´en Ramon Moreno, ha arribat coincidint amb el bon temps per convertir-se en un lloc de referencia on desconnectar i passar moments de diversió en companyia. Amb una gastronomia de qualitat i de proximitat que t’ofereix els imprescindibles de la cuina mediterrània i de ponent, un espai per gaudir dels millors sabors de la nostra comarca.\nDimarts a Dissabte 13:00am - 15:30pm\nDimarts a Dissabte 20:00pm - 22:00pm\nDiumenge 13:00am - 16:00pm\nPer reserves podeu trucar-nos al 973443839 de 9:00 a 21:00.\nLes habitacions són molt àmplies i tenen molta llum natural\nEspai sense fums\nAire condicionat a les habitacions\nClau sense contacte\nL'Hotel Santuari està situat en un marc incomparable, al costat del Santuari del Sant Crist de Balaguer i envoltat de gran patrimoni cultural com el Castell Formós i el Parc Arqueològic del Pla d'Almatà. Aquest acollidor hotel, localitzat a dalt del turó de la ciutat es caracteritza per oferir una pau i una tranquil·litat absoluta tot oferint unes magnífiques vistes de la localitat.\nDisposa de tres plantes d'habitacions de disseny modern i agradable. Un total de 31 habitacions, totes equipades amb serveis de telèfon, connexió wifi, televisió digital, aire condicionat i calefacció, amb ascensor, accessible per a persones amb mobilitat reduïda i dotat d'accés a internet.\nExcel•lent relació qualitat-preu. Podria ser un 3* tranquil•lament.\nLa neteja, les vistes, la tranquil·litat, aparcament al davant.\nHotel amb magnífiques vistes a la ciutat i el riu , personal molt amable.\nINSTAL·LACIONS DEL HOTEL\nDESCOBREIX L'HOTEL SANTUARI DE BALAGUER\nAll\tHotel Habitacions Sales Entorn\nVista general de la sala 2\nActivitats, llocs on anar, informació turística i molt més\nEl riu Segre, entre Camarasa i Alòs de Balaguer, a la Comarca de la Noguera, baixa encaixonat entre imponents muntanyes…\nEl Centre d’Interpretació de l’Energia i la Geologia és una de les més grans i impactants obres arquitectòniques hidràuliques dutes…\nEl Castell Formós de Balaguer es va convertir en una residència senyorial durant el segle XI.\nEl Santuari del Sant Crist de Balaguer és visible des de molts quilòmetres a la rodona.\nEl Pla d'Almatà és el jaciment d'època andalusina més gran que es conserva a Catalunya.\nCap de setmana astronòmic amb visita al Centre d’Observació de l’Univers al Montsec. La fundació Starlight va concedir-li el Certificat…\nCopyright © Hotel Santuari\nEntorn del hotel


El missatge de David Bustamante a Paula Echevarría des dels escenaris\nEl cantant es troba immers en la seva gira 'Amor de los dos'\ndiumenge, 30 d’abril 2017 - 20:35h\nDavid Bustamante presentarà el seu nou disc per Espanya | CaralunyaDiari.cat\nDes que esclatés la notícia de la seva ruptura amb Paula Echevarría, David Bustamante ha intentat passar desapercebut i pràcticament desaparèixer de la vida pública, però el cantant ha reprès la rutina i ha centrat les seves energies en el que més li agrada: cantar, tornant així als escenaris divendres passat a Lleó. Un concert dins de la seva gira 'Amor de los dos' carregat d'emoció i nerviosisme, en què David ha aprofitat per enviar un missatge tant als seus fans com a la mare de la seva filla. Demostrant les seves excel·lents capacitats vocals, que en absolut s'han vist minvades per la pressió mediàtica, David va recordar el seu repertori i cançons del seu últim treball.\nEl jove va voler fer una aturada per parlar amb el seu públic, al qual va confessar: «No és tan ferotge el llop com el pinten, creieu-me. Mentre vosaltres vulgueu, seguiré fent el que més m'agrada. Crec que és el que millor sé fer. I sempre, sense fer mal a ningú, perquè aquest és el meu estil», defensant-se així de les acusacions que li han fet des de gran part dels mitjans. No obstant això per enviar un missatge a Paula Echevarría va utilitzar la música, posant especial emoció i ganes mentre cantava 'Hoy tengo ganas de ti' i sent aquesta l'única cançó del concert que ha compartit a les seves xarxes socials, el que s'ha entès per part del seu públic com un clar missatge a l'actriu. Tindrà la seva resposta?


Julianna Margulies Biografia, Edat, Família, Marit, Fill, Alçada, Patrimoni net - Persones Famoses Als Eua\nJulianna Margulies Biografia, Edat, Família, Marit, Fill, Alçada, Patrimoni net\nJulianna Margulies Julianna Luisa Margulies 8 de juny de 1966) és una actriu i productora guardonada amb un Premi Emmy nord-americà que va néixer i va créixer a Spring Valley, Nova York, Estats Units d'Amèrica. Margulies és ben coneguda per haver protagonitzat la sèrie de drama mèdic de la NBC ÉS com Carol Hathaway . També va protagonitzar The Good Wife com Alicia Florrick.\nEdat de Julianna Margulies: quants anys té Julianna Margulies\nJulianna Margulies té 54 anys a partir del 2020, va néixer el 8 de juny de 1966 , a Spring Valley, Nova York, Estats Units . Ella la celebra aniversari el 8 de juny cada any i el seu signe de naixement és Bessons.\nJulianna Margulies Alçada i pes\nJulianna Margulies es troba a alçada de 5 ′ 6 ″ (1,68 m) i Pesa 61 lliures (135 lliures) . També sembla que és bastant alta en les seves fotos. Margulies és ben coneguda pels seus anells de color corb i les seves mesures corporals són de 36-26-35 polzades.\nFamília Julianna Margulies\nNascuda a Spring Valley, Nova York, Margulies és la més jove de les tres filles de Francesca, ballarina de ballet i pare i professora d’euritmia, Paul Margulies, escriptor, filòsof i executiu publicitari de Madison Avenue. Els seus pares eren jueus, descendents d’immigrants jueus de Romania, Àustria, Hongria i Rússia. Quan els nens eren petits, la seva mare es va convertir al cristianisme, encara que Margulies encara s'identifica a si mateixa com a jueva. La seva família va viure a Israel durant un període de temps abans del naixement de Julianna i després es va traslladar a l’Upper West Side de la ciutat de Nova York.\nJulianna Margulies Marit Keith Lieberthal\nJulianna Margulies Marit Keith Lieberthal és advocat i fill del reconegut acadèmic Kenneth Lieberthal. Keith Lieberthal es va casar amb Margulies a Lenox, MA, en una feliç i colorida cerimònia de casament a la qual van assistir amics i familiars íntims. A més, Margulies i el seu marit Keith Lieberthal són beneïts amb un fill, un fill anomenat Kieran Lindsay Lieberthal. La parella resideix a Manhattan.\nJulianna Margulies Son | Julianna Margulies Child\nJulianna i el seu marit Keith Lieberthal són beneïts un nen, un fill anomenat Kieran Lindsay Lieberthal . Kieran Lindsay Lieberthal va néixer el 17 de gener de 2008.\nPatrimoni net de Julianna Margulies\nJulianna Margulies té un valor net estimat de 22 milions de dòlars a partir del 2020 . Això inclou els seus actius, diners i ingressos. La seva principal font d’ingressos és la seva carrera com a actriu i productora. A través de les seves diverses fonts d’ingressos, Margulies ha pogut acumular una bona fortuna, però prefereix portar un estil de vida modest.\nJulianna Margulies Mesures i fets\nAquests són alguns fets i mesures corporals interessants que hauríeu de conèixer sobre Julianna.\nJulianna Margulies Bio i Wiki\nFoto de Julianna Margulies\nNoms complets: Julianna Luisa Margulies\nFamós com: Julianna Margulies\nAniversari de Julianna Margulies\nEdat / Quina edat? : 54 anys (2020)\nData de naixement : 8 de juny de 1966\nLloc de naixement : Spring Valley, Nova York\nAniversari : 8 de juny\nMesures corporals de Julianna Margulies\nMesures corporals : 36-26-35 polzades\nPes : 61 lliures (135 lliures)\nMida de la sabata : 7\nMida del vestit : 6\nMida del pit : 36 '\nMida de la cintura : 26 '\nMida del maluc : 35 '\nJulianna Margulies Família i relació\nPare (pare) : Paul Margulies\nMare : Francesca (nata Goldberg, més tard Gardner)\nGermans (germans i germanes) : Alexandra Margulies\nMarit / Cònjuge : Casat amb Keith Lieberthal\nNens : Sons (Kieran Lindsay Lieberthal) Filla (s) (Cap)\nValor net i sou de Julianna Margulies\nPatrimoni net : 22 milions de dòlars\nFont d'ingressos : Interpretació i producció\nJulianna Margulies House and Cars\nLloc de residència : Manhattan, Nova York\nCarrera de Julianna Margulies\nJulianna va debutar al llargmetratge el 1991, a la pel·lícula Out for Justice de Steven Seagal, interpretant a una prostituta.\nJulianna Margulies ER - Julianna Margulies George Clooney\nEl 1994 va ser escollida en l'episodi pilot del drama mèdic NBC ER com Carol Hathaway, una infermera d'atenció d'emergència que, descoratjada per la seva relació amb el pediatre Doug Ross, un paper de George Clooney, va intentar suïcidar-se. El seu personatge com Carol Hathaway tenia originalment la intenció de morir, però els productors van canviar la trama i la van convertir en un membre principal del repartiment. Al mateix temps, se li va oferir un paper extens a Homicidi: la vida als carrers de NBC, després d’una aparició de dos episodis a principis de l’any. No obstant això, va escollir ER i va romandre al programa durant sis temporades fins al 2000. El 1994, va guanyar un premi Emmy a la millor actriu de repartiment en un drama televisiu i va continuar sent nominada a aquest premi cada any durant el seu mandat a ER. Julianna va ser l'únic membre del repartiment habitual de la sèrie que va guanyar un premi Emmy.\nJulianna Margulies La bona esposa\nMargulies va començar a protagonitzar el drama legal de la cadena CBS The Good Wife, el 2009. Va ser repartida pel paper d'Alicia Florrick, una advocada que tornava a la pràctica legal després que el seu marit Peter Florrick, el paper de Chris Noth va renunciar com a advocat de l'estat d'Illinois enmig d'un escàndol de sexe i corrupció. Margulies va ser acreditada com a productora de The Good Wife des del 2011, començant per la tercera temporada. La sèrie va finalitzar el maig del 2016.\nVa fer una aparició com a convidada el 2004, en un arc de dos episodis a la temporada 4 de l'èxit del programa de televisió Scrubs com Neena Broderick, una advocada sense escrúpols que demanda a Turk i que manté una breu relació sexual amb JD. També va protagonitzar una altra minisèrie a TNT, La graella.\nJulianna Margulies Sopranos\nVa aparèixer en quatre episodis de la sisena temporada de The Sopranos, l'abril del 2006, interpretant a l'agent immobiliari Julianna Skiff. El 2006, al mes d'agost, va ser escollida a Snakes on a Plane com a auxiliar de vol Claire Miller. Al desembre del 2006, va rebre el paper de Jennifer Bloom a la minisèrie de Syfy Channel The Lost Room.\nJulianna Margulies Dietland - Nou espectacle de Julianna Margulies\nMargulies el 2018 va protagonitzar la comèdia fosca Dietland a AMC com a Kitty Montgomery, una fashionista desagradable i fina que empra una dona amb sobrepès per a tasques menors i li agrada torturar-la sense fi, sobretot pel que fa al seu pes.\nJulianna Margulies Archie Panjabi\nJulianna i Archie van ser elegits a la bona esposa de la sèrie, però a mesura que la sèrie va acabar, el duo va caure i ja no podien rodar cap escena junts. Quan li van preguntar sobre el feu, Archie va dir: “Em va encantar interpretar el paper de Kalinda. M’ho vaig passar molt bé i és un paper molt especial per a mi. Estic molt emocionat de participar en un altre programa. Pel que fa a tot el que va passar a The Good Wife, crec que només és respectuós que es quedi a The Good Wife. Per moltes raons, era el moment de descomprimir les botes i entrar en un altre espectacle. Però puc dir-vos que, per als que trobeu a faltar les botes, porto un parell de botes fins al genoll a Blindspot ”.\nPreguntes freqüents sobre J Margulies\nQui és Julianna Margulies?\nJulianna és una famosa actriu i productora guardonada amb el Premi Emmy que va guanyar una àmplia popularitat després d’aparèixer com a membre del repartiment ÉS com Carol Hathaway .\nQuants anys té Julianna Margulies?\nMargulies té 54 anys d’edat a partir del 2020, és una ciutadana nord-americana nascuda el 8 de juny de 1966 a Spring Valley, Nova York.\nQuina altura té Julianna Margulies?\nJulianna es troba a una alçada d’1,68 m.\nEstà casada Julianna Margulies?\nSí, està casat amb Keith Lieberthal. Keith Lieberthal es va casar amb Margulies a Lenox, MA, en una feliç i colorida cerimònia de casament a la qual van assistir amics i familiars íntims. La parella resideix a Manhattan, Nova York, juntament amb el seu fill Kieran Lindsay Lieberthal.\nQuant val Julianna Margulies?\nJulianna Margulies té un valor net aproximat de 22 milions de dòlars dels seus papers principals a la indústria del cinema i l’entreteniment.\nOn viu Margulies?\nÉs resident a Manhattan, Nova York, EUA. A més, tan bon punt tinguem la seva ubicació exacta de residència, penjarem imatges de la seva casa immediatament.\nJ Margulies és mort o viu?\nLa Julianna és viva i té bona salut.\nOn és ara J Margulies?\nJulianna encara participa activament en la indústria de l’entreteniment creatiu, és membre del repartiment de la sèrie en curs de la temporada 5, Billions.\nContactes de xarxes socials de Julianna Margulies\nquants anys té Josie Davis\nJulianna Margulies SNL\nquant guanya dana bash\nquant val Angie Dickinson


SEED MUSIC\t(SEEDADEP 009 02)\nMERAKI (del grec, fet amb el cor, amb l'ànima) és un recull de composicions pròpies i de versions de cançons tradicionals, música mediterrània i música brasilera, bossa-nova i jazz, entre d'altres estils. En ell, la cantant i pianista Carolina Alabau i la violinista i també cantant Èlia Bastida hi combinen instruments -començant per les seves pròpies veus- i percussions fins al punt de crear un àlbum càlid, emotiu i ple de sonoritats que conviden a la descoberta d'accents i territoris distints. Per a l'enregistrament, les dues intèrprets han comptat amb la guitarra espanyola de Marc López; el vibràfon de Brandon Atwell; el contrabaix de Joan Chamorro i el pandeiro de Sergio Krakowski.\nCarolina Alabau és cantant i pianista, formada a la Guildhall School of Music (Londres), becada per l'AIE i cursant un màster per Berklee. Ha participat en diversos projectes de jazz i música mediterrània, ha editat un disc en solitari i és membre del Quartet Mèlt, entre altres.\nÈlia Bastida és violinista, saxofonista i cantant. Amb 24 anys ha gravat més de 30 CD's, molts dels quals amb la Sant Andreu Jazz Band, on va entrar el 2021 per especialitzar-se en jazz mentre acaba acaba el Superior de violí en aquesta especialitat a l'ESMuC.


REIXA: Concentracions de rebuig a l'agressió feixista de Manresa\nLa víctima menor d'edat que es trobava en coma va millorant, tot i que segueix en estat greu.\nL'agressió neonazi de divendres a la nit a Manresa ha suscitat una àmplia cadena de mostres de condemna contra el feixisme. Aquest diumenge s'han convocat concentracions de protesta a diverses ciutats per denunciar la brutal pallissa que un grup d'una quinzena de neonazis va propinar contra assistents al concert antifeixista de KOP i Non Servium a la sala Stroika de la capital del Bages.\nPer aquest diumenge s'ha convocat diverses concentracions antifeixistes per condemnar l'agressió:\n- 18 hores: Davant de l'Ajuntament de Terrassa.\n- 19 hores: Plaça del Pes de Vic.\n- 19 hores: Plaça del Diamant del barri de Gràcia, Barcelona.\n- 20 hores: Davant de l'Ajuntament de Manresa.\nLa víctima més greu surt del coma\nLa batuda feixista -els neonazis encaputxats anaven armats amb barres i bangales- es va saldar amb tres ferits, un dels quals molt greu. Es tracta d'Albert M. G., un jove menor d'edat, que va haver de ser ingressat a la Unitat de Cures Intensives de l'hospital Mútua de Terrassa amb un traumatisme cranioencefàlic. El noi, que va quedar inconscient, va ingressar a l'hospital en estat de coma i amb una forta hemorràgia interna.\nSegons informacions d'última hora, el jove ha pogut sortir del coma i comença a respondre a estímuls, tot i que no nota una cama. Els metges creuen que no tindrà seqüeles i que quan la inflamació de la cama baixi recuperarà la sensibilitat a aquesta part del cos. Albert M. G. continua en observació constant i amb pronòstic reservat.\nEtiquetes de comentaris: actes, NOTICIES, solidaritat


Una petita falguera aquàtica extingida en estat salvatge a Catalunya torna al delta de l’Ebre | EbreActiu.cat, revista digital per a la gent activa | Terres de l'Ebre...\nUna petita falguera aquàtica extingida en estat salvatge a Catalunya torna al delta de l'Ebre\nEl Jardí Botànic de la Universitat de València i el Centre de Conservació d’Espècies d’Aigua Dolça de la Generalitat Valenciana han produït plantes d’agret gràcies al material genètic d’origen deltaic que conservaven\nMoment de la plantació. Foto: Territori i Sostenibilitat\nEl Jardí Botànic de la Universitat de València i el Centre de Conservació d'Espècies d'Aigua Dolça de la Generalitat Valenciana han produït plantes d'agret gràcies al material genètic d'origen deltaic que conservaven.\nL'agret és una espècie originària de les zones temperades i mediterrànies d'Europa, que s'estén també per les regions intertropicals del sud i de l'est d'Àsia.\nLa col·laboració entre institucions valencianes i catalanes ha permès recuperar una població d'agret (Marsilea quadrifolia), una petita falguera aquàtica, a l'Ecomuseu del Parc Natural del Delta de l'Ebre. Aquest dimarts s'ha fet la plantació d'alguns exemplars d'aquesta espècie, extingida en estat salvatge a Catalunya, produïts a la Comunitat Valenciana.\nL'agret és una petita planta que creix en ambients aquàtics temporals d'aigua dolça. Malgrat que s'assembla a un trèvol de quatre fulles, pertany al grup de les falgueres i cues de cavall, unes herbes primitives que es reprodueixen per espores. És una espècie originària de les contrades temperades i mediterrànies d'Europa, que s'estén també per les regions intertropicals del sud i de l'est d'Àsia. Als estats membres de la Unió Europea, hi ha unes 150 poblacions, molt disperses –Itàlia, França, Alemanya, Grècia, Polònia, etc.–. Algunes s'han reduït molt o, fins i tot, s'han extingit en els darrers 100 anys, com ha estat el cas de l'Estat espanyol. A causa d'aquest declivi generalitzat, l'agret es troba inclòs en la Directiva d'Hàbitats i a l'Annex I del Conveni de Berna. En gairebé la totalitat dels estats europeus forma part dels llibres vermells de flora amenaçada. A Catalunya, es va començar a protegir a partir de la creació del Catàleg de flora amenaçada de Catalunya (Decret 172/2008) i té el rang de màxima amenaça –en perill d'extinció–.\nLa història de l'agret a Catalunya no deixa de ser curiosa i plena de vicissituds. Fora del delta de l'Ebre, solament existeixen dades antigues de l'estany de Sils (Selva) i dels arrossars de Pals (Baix Empordà). Ambdues poblacions es van extingir entre 1950 i 1970. Al delta de l'Ebre, en canvi, va ser relativament abundant fins als anys 70, sempre associada als arrossars, on era considerada pels pagesos com una mala herba difícil de combatre. No obstant això, la introducció de l'ús massiu d'herbicides va causar el declivi d'aquesta espècie. A començaments dels anys 90 encara existia una petita població salvatge en uns arrossars de l'Ampolla (Baix Ebre) que, finalment, va acabar desapareixent.\nDavant d'aquesta situació, el Parc Natural del Delta de l'Ebre va trasplantar alguns peus a les instal·lacions de l'Ecomuseu de Deltebre, constituint en aquells anys l'única població conservada a l'Estat espanyol, això sí, en condicions no naturals (població ex situ). A meitats dels anys 90, aquesta població ex situ va desaparèixer sense cap motiu aparent. Poc temps després, a finals de 1996, va començar una experiència pilot, consistent en la recol·lecció d'esporocarps –cossos fructífers dels fongs– dorments del sòl i la seva germinació en el Banc de Germoplasma del Jardí Botànic de la Universitat de València. Els exemplars obtinguts es van trasplantar un altre cop a l'Ecomuseu l'any 1998, amb resultats exitosos. També es van crear noves poblacions al Jardí Botànic de la Universitat de València i al Centre de Conservació d'Espècies d'Aigua Dolça (Conselleria d'Agricultura, Medi Ambient, Canvi Climàtic i Desenvolupament Rural de la Generalitat Valenciana). A inicis de 2010, la població d'agret de l'Ecomuseu tornà a entrar en un progressiu declivi. En aquest cas, associat a una invasió de plantes més competitives, que van acabar ocupant tot l'espai.\nRetorn a Deltebre\nAquest any, el Parc Natural del Delta de l'Ebre i el Servei de Fauna i Flora (Generalitat de Catalunya) han programat recuperar aquesta població d'agret, en el marc de l'Estratègia catalana de conservació ex situ de la flora vascular silvestre de Catalunya. Aquesta recuperació ha estat possible gràcies a la col·laboració del Jardí Botànic de la Universitat de València i del Centre de Conservació d'Espècies d'Aigua Dolça, centres que conservaven material genètic d'origen deltaic. Durant aquesta primavera tots dos centres han produït plantes d'agret i han quedat a punt per al trasplantament a les noves parcel·les de l'Ecomuseu de Deltebre.


ERC i JxCat presenten un pacte per governar el Consell Comarcal del Maresme basat en els valors republicans i la llibertat | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nERC i JxCat presenten un pacte per governar el Consell Comarcal del Maresme basat en els valors republicans i la llibertat\nL’alcalde de Vilassar de Mar, Damià del Clot (ERC) serà el nou president del Consell Comarcal del Maresme\nERC i JxCat han presentat un pacte per governar el Consell Comarcal els propers quatre anys basat en els valors republicans i la defensa de les llibertats. En un document al qual ha tingut accés l’ACN les dues formacions es comprometen a “recosir les costures de l’independentisme comarcal” i bastir pons d’entesa per treballar “en favor de la independència de Catalunya i la transformació en una República dins el marc de la Unió Europea”. Alhora destaquen la necessitat de respondre des del municipalisme a la imminent sentència del Tribunal Suprem contra els líders catalans. L’acord també inclou un ambiciós programa que fixa el Pla de mobilitat del Maresme i la gestió del litoral com a prioritats. L’alcalde de Vilassar de Mar, Damià del Clot (ERC), serà el nou president.\nL’acord que les dues formacions han signat posen en valor “l’hegemonia” de l’independentisme al Maresme, d’acord amb els resultats de les eleccions del 26 de maig i recorda que 24 dels 30 ajuntaments que integren la comarca estan a mans de formacions independentistes.\n“És un pacte que més enllà de garantir la governabilitat al Consell Comarcal perquè entre ERC i JxCat sumem 18 consellers, el que suposa la majoria absoluta, està en sintonia amb els anhels d’emancipació nacional i defensa dels drets i llibertats d’aquest país”, ha explicat Josep Pena, president d’ERC al Maresme.\nEl text recorda els esdeveniments polítics que van succeir-se arran de l’1 d’octubre i la “criminalització” del moviment independentista amb l’exili del president i part del govern i la presó decretada pel vicepresident, la resta del govern i la presidenta Carme Forcadell.\nPer tot plegat les dues formacions consideren imprescindible “bastir ponts d’entesa” en favor de la independència de Catalunya i la transformació en una República dins el marc de la Unió Europea. Així mateix es comprometen a donar resposta política des del municipalisme a la sentència que en breu dictarà la Sala Segona del Tribunal Suprem contra els líders polítics de catalans. “Estarem al costat del Govern del país i volem llançar un missatge de complicitat amb tothom que defensi la independència, estarem alineats amb l’estratègia que es decideixi”, ha afirmat el president comarcal.\nTot plegat amb la voluntat de “recosir les costures de l’independentisme comarcal” en la recerca de la bona entesa posant sempre per davant el govern de coalició comarcal i el bon funcionament de l’ens.\nPena reconeix que el nou executiu “no entén el vector nacional deslligat del comarcal”, però assegura que es tracta d’un pacte ambiciós des del punt de vista programàtic. “Recuperar el Pla de mobilitat del Maresme, també avançar en la gestió del litoral i la gestió forestal perquè volem fomentar l’economia verda amb la creació d’un centre de producció d’estella”, ha detallat.\nAixí mateix planteja “donar un salt de qualitat en recursos humans i tècnics que permeti al Consell Comarcal del Maresme oferir un millor servei públic tant a les persones com als municipis”.\nDamià del Clot, actual alcalde de Vilassar de Mar, serà el nou president del Consell Comarcal. A més, es crearà una vicepresidència de Planificació Estratègica que ostentarà JxCat, una de Relacions Institucionals, que liderarà ERC, i una d’Organització i Recursos (JxCat). Per altra banda, el Consorci de Promoció Turística estarà gestionat per aquesta formació.\nLes parts també han decidit que pugui existir llibertat de vot i que les dues formacions puguin presentar mocions i propostes polítiques pròpies.


Comunicació no verbal - Ajuntament de Terrassa\nEn la comunicació no només són importants les paraules o les imatges. Els gestos i les accions també són rellevants, i és que el cos expressa, sovint de manera involuntària, les nostres emocions, sentiments o actituds. Per això és fonamental ser-ne conscient i evitar una comunicació no verbal que es pugui interpretar com a ofensiva, irrespectuosa o discriminatòria.\nEvitar parlar amb crits o un to de veu elevat per per parlar amb persones amb capacitats diverses, persones migrants o gent gran. Tampoc cal canviar el to de veu i parlar-los com si fossin infants\nEn una conversa, hi ha persones que poden respondre lentament. Hem de ser pacients, flexibles i donant el nostre suport. No acabem les frases per ells i elles\nSi parlem amb una persona amb sordesa, adreçar-nos directament a ella i no a la persona acompanyant o intèrpret\nNo et disposis a parlar amb una persona sorda si no t'està mirant i fes-ho amb naturalitat, sense exagerar ni cridar. Pots acompanyar el teu missatge amb l'ús d'escriptura\nPer parlar amb una persona amb cadira de rodes, sempre que puguem, situem-nos al davant i a la seva mateixa alçada\nSi vas en transport públic, seure en el lloc que quedi lliure independentment de l'origen de la persona que tinguem al costat\nAl transport públic, a les sales d'espera, etc. ocupar només l'espai que calgui per seure. En algunes ocasions, alguns homes acostumen a ocupar més espai del compte eixarrancant-se i invadint les cadires del costat. Els últims anys s'ha posat nom a aquesta pràctica amb el neologisme manspreading\nVetllar perquè en els espais de participació s'escoltin, es valorin i recullin les aportacions de dones i homes per igual, evitant que els homes acaparin els torns de paraula o interrompin constantment les dones. Aquestes actituds són habituals i estan lligades a la legitimitat i autoritat desigual que s'atorga a les dones i als homes, sobretot als àmbits públics


Entra en funcionament l'àrea de mascotes de la platja de Palamós\nINTERVÉ: Xavi Lloveras, regidor de Medi Ambient\nDes de la setmana passada que a la platja Gran de Palamós hi ha una zona específica destinada a animals de companyia, novedosa al municipi. Les mascotes hi poden anar deslligades i estarà habilitada fins el 31 de març.\nUnes balises de fusta delimiten un espai d'uns 1.300 metres quadrats amb accés al mar a la zona de la platja que toca amb els límits municipals. Aquesta és una iniciativa que respon a un procés de participació ciutadana fruit de la nova Ordenança de tinença d'animals que es va aprovar a principis d'any.\nDe moment, però, no serà un espai on els animals hi estiguin permesos entre els mesos d'abril i octubre, tal i com molts propietaris reclamen quan s'acosta l'estiu i busquen platges 'pet friendly'.\nTots aquells que utilitzin aquest espai tenen l'obligació de recollir els excrements dels seus animals, dur-los desparasitats i han de recordar que és una zona oberta a tots els usuaris de la platja.


El director del Circuit de Catalunya assisteix avui a la presentació del Gran Premi de motociclisme\n260x366 SALVADOR SERVIÀ SALVADOR SERVIÀ\nEM LLEVARÉ a dos quarts de sis a Girona, i ràpidament faré un miniesmorzar, un suc de taronja i poca cosa més. Sense dutxar-me i a mig vestir, agafaré el cotxe i aniré cap a Granollers. Durant el trajecte aprofito per fer una classe d'anglès per telèfon, amb el mans lliures, amb un noi anglès que es diu Jeremy. Normalment parlem una mica i ell em llegeix algun article de la revista anglesa de motor Autosport . Quan arribi a Granollers, de set a vuit, aniré al gimnàs, i allà em dutxaré i ja aniré cap al Circuit de Catalunya, on arribaré una mica abans de les nou.\nLa meva feina consisteix, bàsicament, en reunions al despatx. Em reuniré amb gent de casa i gent de fora i dinaré allà mateix, al Circuit, amb els companys. A la tarda tenim la presentació del Gran Premi de Catalunya de motociclisme, que se celebra aquest cap de setmana, però jo no he de preparar res perquè no hi tinc intervenció. El president del Circuit, Vicenç Aguilera, serà qui farà una introducció de benvinguda. Jo només he de procurar que tot estigui a punt, de manera que intentaré arribar amb temps de marge a Barcelona, ja que l'acte és a les set al Palau de la Generalitat. Després dels parlaments hi haurà una mica de còctel i calculo que s'acabarà cap a les nou.\nDe seguida que s'acabi, sortiré pitant cap a la Diagonal, perquè un amic meu inaugura una botiga de motos. També comença a les set de la tarda, però li he promès que hi seria encara que fos poca estona. Després, altra vegada cap a Girona, i a sopar i a dormir d'hora, perquè haurà estat un dia llarg.


Sessió de formació adreçada a les entitats culturals per relacionar-se amb l'administració\nData de publicació: 21.11.20 14:18\nL'Ajuntament ha organitzat unes sessions de formació en l’ús d’eines d’administració electrònica per relacionar-se amb l'administració, adreçades a les entitats i associacions del municipi. Aquest dijous, a partir de les 7 de la tarda, es farà la sessió adreçada a les entitats culturals. Aquesta ha estat una necessitat freqüentment reclamada per les entitats que demanen més facilitats en la seva relació amb l’Ajuntament i altres administracions.\nLa inscripció al curs online de promoció del canal electrònic en la relació de les entitats amb l'administració és gratuïta. I per inscriure’s només cal registrar-se a l'adreça corresponent:\n26/11 – CURS -ENTITATS CULTURALS\n01/12 – CURS - ENTITATS ESPORTIVES\n10/12 – CURS -ENTITATS SOCIALS I VEÏNALS


'La venganza de Don Mendo' a Palma\nL'Auditòrium estrena dimecres l'obra de Pedro Muñoz Seca, dirigida per El Tricicle\nL'Auditòrium rebrà, des de dimecres i fins al proper dia 14 de novembre, una de les obres més representatives i, alhora, representades del teatre espanyol d'humor d'aquest segle, La venganza de Don Mendo, amb la garantia que suposa la direcció a càrrec d'una companyia que enguany compleix el 20è aniversari sobre els escenaris: El tricicle. La producció és de 3Xtr3ss, Vania i Gay Mercader. Els intèrprets són Jordi Brunet, Germà Muntaner, Lluís Ferrer, Bea Guevara, Imma Ochoa, Pere Ventura, Maribel Ibarz, Fermí Herrero, Abel Garcia, Eli Iranzo i Marisa Duaso. S'estrenà al Teatre Arnau el 12 de març de 1999.\nLa venganza de Don Mendo descansa sobre dues grans tradicions: d'una banda, la del teatre en vers; de l'altra, la paròdia. Es tracta d'una gran comèdia, construïda amb gran instint teatral.\nEl tricicle ha fet una versió del clàssic de Pedro Muñoz Seca amb 25 personatges interpretats per onze actors. En aquesta ocasió han realitzat una petita variació: s'ha retallat una mica el text, s'han tallat els acudits que tenien relació directe amb fets contemporanis de l'època i es dialoga més amb les escenes.\nQuant a l'escenografia, La venganza de Don Mendo transcorre en quatre decorats, que pràcticament juguen molt poc: un castell, una presó, un camp de batalla i l'interior d'una gruta. Però el tricicle ha volgut fer una posada en escena actual. De l'escenografia s'ha encarregat Jon Berrondo.\nPel que fa al vestuari, està a càrrec de Marta Wazinger. Un vestuari que a primera vista havia de semblar del segle XII, però que presenta moltes sorpreses: un cavaller amb bótes de motorista; una capa del rei feta amb una tovallola de platja; i les sivelles del Marques de Moncada són fetes amb anelles de llaunes de Coca Cola. L'acció de La venganza de Don Mendo passa al segle XII, però els personatges es vesteixen com al segle XIV.


Pati de l’Escola d’Art i Disseny a Tortosa | Festival A Cel Obert 2021\nPati de l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona a Tortosa\nA principis del segle XVIII, es van iniciar obres de millora de la defensa de la ciutat de Tortosa i es va modificar el traçat de les muralles; això va significar l’enderroc de l’antic convent de la Comanda de Sant Joan de Jerusalem, situat en un lloc proper al riu Ebre i que sovint patia inundacions, com les del 1605 i 1617.\nEl nou convent es va bastir en una zona més elevada i el 1734 va ser inaugurat. El 1811, durant la guerra napoleònica, l’edifici va ser decomissat pels francesos i utilitzat com a hospital de guerra i dipòsit d’armament. El 1814, les monges Hospitaleres de Sant Joan de Jerusalem hi van tornar, però el 1936 va ser assaltat i incendiat. El van restaurar el 1941 i les monges van romandre-hi de nou fins al 1967.\nLa restauració va afectar únicament la distribució interior de les estances, deixant que el pati central conservés l’estat original. El pati està envoltat d’una galeria present als tres nivells, formada per arcs de mig punt, pilars rectangulars amb bases senzilles i capitells motllurats.\nActualment, s’hi ubica el Casal Tortosí a la planta baixa i, des de 1988, l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona a Tortosa a les plantes superiors.\nSituació: Plaça Sant Joan, 5\nÚs actual: Casal Tortosí i l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona a Tortosa\nSuperfície del pati coberta: 189,65 m2\nSuperfície del pati descoberta: 106 m2\nInstal·lació desenvolupada a l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona a Reus amb la col·laboració de l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona a Tortosa\nDavant les crítiques a la jove generació de les autores, potenciades per la situació actual, aquestes han volgut aprofitar la temàtica de la curiositat per demostrar que també tenen preocupacions, inquietuds, curiositats i valors pel món que les envolta.\nLa curiositat és descrita com un comportament o instint natural comú en tots els éssers humans, que sorgeix per conèixer allò que no podem arribar a saber. Es pot constatar aquesta curiositat per l’observació de tot el que ens envolta i per la voluntat de millorar tot allò que tenim al nostre abast. Ens permet anar explorant el món i alhora anar construint els nostres aprenentatges. A mesura que anem creixent, la curiositat ens defineix com a persones.\nLa finalitat d’aquesta intervenció és mostrar totes aquestes reflexions, exposant aquelles preguntes que es fan cada dia i de les quals no tenen resposta. És una oportunitat per exposar un conjunt de vides plenes de curiositat: una curiositat que les motiva a fer determinades accions al llarg de la vida que descriuen el seu camí. Amb aquesta instal·lació volen mostrar qui són i com són.\nLa intervenció juga amb la repetició d’un element expositiu creat a partir de l’ondulació de teles translúcides. Sobre aquestes, apareixen impreses una sèrie de preguntes generades per la curiositat del món Z, que han estat obtingudes a través de diversos mitjans. Els colors utilitzats són el blanc i el negre, una gamma bicolor escollida per no treure protagonisme als colors proporcionats pel mateix espai.\nHelena Cortès, de Reus, i Paula Roch, de Tarragona, són companyes i amigues que es van conèixer a l’Escola d’Art i Disseny de la Diputació de Tarragona a Reus, cursant Projecció i Direcció d’Obres de Decoració i Arquitectura Efímera. Han treballat juntes en diversos projectes personals i s’han presentat conjuntament a diferents concursos. Actualment, col·laboren als estudis 1000 Arquitectures i NUA Arquitectures, respectivament, com a dissenyadores d’interiors.


Els professors del departament de matemàtiques estem molt contents i il·lusionats amb el nou curs que just acabem de començar.\nEsperem que durant aquest curs disfruteu aprenent matemàtiques i treballant amb els vostres companys.\nUs proposem aquest repte* per aquells que vulguin calentar motors i posar-se a prova.\n* aquest és un dels reptes que proposa la SEMCV en el seu calendari matemàtic.\nAnims i molt bon curs\nProblema d'estiu: Una excursió amb bicicleta\nAquest mapa mostra 23 ciutats importants de Pennsylvania connectades per una ruta ciclista d'un disseny més o menys artístic. El problema és simple: Comença les teves vacances d'estiu i ves des de Filadelfia a Erie, passant una vegada per cada ciutat i sense recòrrer dos vegades el mateix trajecte. En aquest viatge prescindirem de la pràctica habitual d'arribar al nostre destí pel camí més curt. Utilitza la numeració de les ciutats per a donar la solució.


Actualitat | 21 de juny de 2019\n‘Dona dona’t força’, d’Alba Garcia, alumna de Batxillerat de l’institut Torrent dels Alous, ha estat el treball guanyador de la 20a edició dels Premis Miquel Segura de recerca. Es tracta d’un estudi sobre la desigualtat entre homes i dones en el món de l’esport que, segons ha explicat la seva autora, és molt evident. “Malgrat hi ha gent que pugui pensar que hi ha igualtat de gènere en l’àmbit esportiu, la realitat és que no n’hi ha i aquest és un dels problemes que tenim les dones”.\nLes autores dels treballs distingits, amb les autoritats locals i professors. / Localpres-Ajuntament


Andorra Telecom supera els 50 milions de benefici el 2017\nL’operadora guanya prop de 27 milions amb les accions de MásMóvil i obté 24 milions del ‘roaming’\nLa compra del 2,7% de l’operadora espanyola MásMóvil que Andorra Telecom va efectuar el juliol del 2016 li ha comportat un benefici tota de 26.700.000 euros un cop es va desprendre del l’últim paquet de títols que li quedava el desembre passat. L’operació s’ha tancat finalment per un global de 37.200.000 euros, dels quals 10,5 milions corresponen al total de la inversió efectuada per Andorra Telecom. La venda de les accions es va fer en dues vegades, tot i les reticències inicials de part del consell d’administració de l’operadora, i amb dues fórmules diferents. A principi d’octubre es va vendre\nEl Roaming és una estafa, l'estafa de l'estampeta ... en versió monopoli "perquè jo ho valc" .... espero que algun dia algun tribunal internacional obligui a les operadores a tornar fins a l'últim cèntim estafat al client.\n#5 Andorra Timocom\nQuins c... !!! I es suposa que el regim de monopoli es per una questio de servei public, doncs q baixin les tarifes i les ajustin al mercat i la demanda, i menys treure pit del robatori q estan fent per ensorrar-los despres en aquell edifici monstruos i pretencios. Lamentable Andorra Timocom\nSembla fum. La sort que han tingut amb la venda de MM podria haver estat una dissort. I sobre el roaming, és un engany que aviat desapareixera. Doncs, les oportunitats del FUM.\n#3 Mando a distància\nMolt bé i al segle 21 dona als seus clients un mando a distància que es una p... m.....\nTotalment d'acord, una estafa en tota regla "legalitzada" ... La Unió Europea no para de cridar als quatre vents les llibertats i avantatges que ofereix pertànyer a ella. Llibertat de moviment, un mercat únic sense aranzels ... llavors, ¿per què haver de pagar una burrada per utilitzar el mòbil a l'estranger?\nAixò em fa pensar que la telefonia en general, es una estafa a gran escala per nosaltres usuaris.


Les metàfores de “Gallo” | Lluís Busquets i Grabulosa\nLes metàfores de “Gallo”\nA l’Excm. Sr. Ministre José Manuel García-Margallo\nBenvolgut. Des del desembre del 2011 ministre d’Afers Exteriors i Cooperació, José Manuel García-Margallo, va néixer a Madrid el 13-VIII-1944, d’una família de rància avior, i no li hauria desagradat la cartera de Defensa, per a la qual Joan Carles I preferí Pedro Morenés, veritat? I és que és besnét de Juan García y Margallo, general i governador de Melilla (traspassat quan la denominada “guerra Margallo” de 1893-94, contra les cabiles rifenyes) i nebot-nét de Juan García-Margallo Cuadrado, capità que morí el 1921quan el desastre de l’Annual. Vostè estudià batxillerat al col·legi de dels jesuïtes de Sant Sebastià i cursà Dret i Economia a Deusto. Als 16 anys ingressà a les Juventudes Monárquicas españolas (JME). El 1968 guanyà les oposicions a Inspector Tècnic Fiscal de l’Estat i exercí aquest càrrec a Castelló i Donostia. Impartí classes a diferents universitats, bé que no va ser doctor en Dret (i per la universitat d’Elx!) fins al 2004. L’any 1970 es casà a València amb Inmaculada Vallterra Musoles, mare dels seus tres fills, May, José Manuel i Jaime —un d’ells endollat a Telefònica—, noces apadrinades des d’Estoril pels comtes de Barcelona. No debades vostè sempre s’havia declarat “monàrquic, catòlic i de dretes”. El 1973 va obtenir el grau de Master of Law a la Harvard Law Scholl, i s’especialitzà en Dret societari i Regulació del mercat de valors. L’any següent entrà com a cap del Servei d’Estudis i Programes de la Secretaria General Tècnica del Ministeri d’Hisenda del règim franquista, sense que mai se n’hagi dolgut. (Al contrari: xerraire com és, s’ha vantat de ser l’únic polític del franquisme que segueix actiu!) Tanmateix, fou un dels fundadors de FEDISA (Fundación de Estudios Independientes) amb gent del PP i d’UCD que demanaven apertura. La gent, ho recorda?, se’n fotia d’aquella apertura a ritme de xotis: “¡Ay qué risa tía FEDISA,/ se te nota en el azul de la sonrisa!”. Mort el dictador, es féu demòcrata i, de la mà del democristià O. Alzaga, fou elegit a les Corts el 1977 per la UCD de Suárez. A banda d’ocupar la Direcció General del Desenvolupament Comunitari el Ministeri de Cultura fins el 1979 —el ministre Cabanillas era amic—, vostè fou l’home que a l’expressió de l’art. 2 de la Constitució on deia “unidad de la nación espanyola” i afegí “indisoluble”, vés per on! Novament elegit diputat (si no m’erro, per Melilla), el 1981 era Secretari General del grup parlamentari centrista i Secretari de formació de la UCD. Però li caldrà un altra canvi de jaqueta per surar: aliar-se amb els democratacristians i fer-se del Partit Demòcrata Popular (PDP), col·ligat amb els populars quan UCD explota rere les eleccions de 1982, on encara surt diputat per València. Novament elegit, ara per la Coalició Popular el 1986, serà Secretari de relacions internacionals de la Democràcia Cristiana. Aquells primers 80 va començar a escriure llibres sobre finances i impostos i a rebre les creus del Mèrit Civil i del Mèrit Constitucional. De fet pugnava per integrar els democratacristians dins el PP refundat per poder recolzar l’amic Oreja a president del govern. No se’n sortí. El 1989 i 1993, de nou diputat per València, ara pel Partit Popular, esdevé portaveu d’Economia i Hisenda. Però…, i las! Es divorcia i, per allunyar-lo de l’afer, se’l premia com a diputat al Parlament Europeu des de 1994, on desenvolupà diversos càrrecs (Vicepresident de la Subcomissió d’afers econòmics i monetaris, Vicepresident de la Delegació per a l’Amèrica Central i Mèxic…) cosa que continuà en les legislatures següents fins a la del 2004-2009.\nMalgrat aquest currículum, al qual cal afegir la seva afició a navegar (té xalet a Xàbia, Alacant, no és gaire creïble, senyor ministre, que tingui de vostè mateix una imatge carca i antiquada, i, a més de l’Oficina d’Informació Diplomàtica, hagi creat un nou gabinet de comunicació i diplomàcia pública, perquè tingués del ministeri i de la seva imatge i hi posés al davant María Claver, col·laboradora de Jiménez Losantos i César Vidal, cosa que no va caure gens entre els seus. És clar que Claver és amiga de la seva segona muller (la primera morí de càncer a València el 8-I-2013), Isabel Barreiro Fernández, Maribel per als amics, senyora amb una trajectòria d’upa, de la qual només recordarem que treballà amb Rodrigo Rato (!) i que passà del gabinet del conseller de Sanitat Juan José Gümes, a la porta giratòria de la farmacèutica britànica GlaxoSmithKline (GSK) sense que l’aturés cap mena d’ètica ni cap llei d’incompatibilitats. Males llengües diuen que és ella qui, aprofitant una operació d’hèrnia a l’Hospital Gregorio Marañón el passat 7-II-2014, l’obligà a sotmetre’s a una abdominoplàstia (liposucció o extracció de grasa de la zona abdominal) amb diners de la sanidad pública, tancant habitacions necessàries per a d’altres malalts per qüestions de seguretat .(El personal sanitari del centre denuncià sis irregularitats comeses per vostè… segons les xarxes.)\nTot sigui per la seva salut! No li esmentaré pas els seus excessos de xerrameca, perquè la xarxa en va plena. Li he recordat això del Marañón, perquè, des d’aleshores, la seva figura és més esvelta, sense panxa ni ‘mitxelins’, cosa del tot plausible. Com també ho va ser que el 23-IX-15, a quatre dies de les eleccions catalanes, acceptés de debatre a TV8 amb el Sr. Junqueres, rebent clatellots per totes bandes des de la premsa de Madrid. Per als seus companys de viatge a Valladolid per al premi extraordinari de batxillerat (‘Tanito’ i Ortzi’, recorda?) vostè era el ‘Gallo’. Diuen que llavors ja feia metàfores. Li’n voldria comentar un parell del dia 23. Admeto que sortia amb desavantatge: a la vigília el president Rajoy l’havia espifiada a “Onda Cero” amb Carlos Alsina. No coneixia l’art. 11.2 de la Constitució. Quan Junqueres li demanava a vostè on estava escrit, en quin article o tractat, que una Catalunya independent seria expulsada de la UE, vostè feia ambages i no sabia què respondre brandant llastimosament un document de la Comissió Europea signat per Juncker que era fals. (A la tarda de l’enregistrament es va saber que el document en anglès, no deia res del que exposava l’espanyol. Per cert, si tingués un xic de dignitat, hauria d’identificar qui va fer aquell frau que el va fer quedar tan malament!) “Quina independència és aquesta? Vostè vol anar-se’n i conservar la nacionalitat!”, deixà anar. Doncs, sí, senyor Garcia-Margallo: Volem doble nacionalitat i seguir a la UE i seguir sent amics d’Espanya. Són vostès que ens consideren enemics. Són vostès que, per parlar amb nosaltres, primer ens volen de genolls. Són vostès que volen que sortim d’Europa, si trenquem amb Espanya, d’una manera automàtica!\nEl debat amb Junqueres ho va deixar la mar de clar. Vostè va voler ser amable, però, sap?, se li notava que parlava amb un deix de superioritat paternalista. I ara vénen les dues metàfores que va deixar a anar. Una, “Si vostè es vol tirar des de dalt d’un pont, jo no el seguiré; el puc ajudar dient que es clavarà un galeta de pronòstic, però no el seguiré”. No, senyor Margallo. Si vostès fan que la independència de Catalunya sigui com tirar-se des de dalt d’un pont, és a dir, si no ens ajuden a posar matalassos a sota perquè no ens fem mal, la galeta ens la clavarem tots dos. Vostès i nosaltres. A un economista no li he pas d’explicar a quant puja el deute espanyol i què són els mercats. Val més que ens entenguem i els catalans ajudem a pagar el deute d’Espanya, oi? Per això, vostè, en el debat, va confondre més d’un cop el fet de “trencar amb Espanya” amb el de “trencar Espanya”. I ho va subratllar amb la segona metàfora. “Vostè, en una comunitat de propietaris d’un bloc de pisos, no pot demanar diàleg, quan vol cremar el bloc de pisos!” Doncs, miri: a banda que Catalunya no se sent en una comunitat de propietaris amb iguals drets i deures sinó més aviat vivint com a llogater d’un propietari que ni tan sols fa les reformes que calen al pis per poder-hi viure dignament, podria ser perfectament que un estadant d’aquest bloc de pisos, volgués calar-hi foc per evitar mals majors. Per exemple, imagini’s que el pis té aluminosi i pogués provocar desenes de morts; millor calar-hi foc abans, oi? És inútil que li recordi que 2 milions de catalans no se senten bé a Espanya. Li sona allò de “desprecian cuanto ignoran”?\nPer cert, tindrà la dignitat d’esbrinar per què el 27S no van poder votar molts catalans a l’estranger i es van perdre vots a Roma?\nDiari de Girona, 12 d’octubre de 2015\nEsta entrada fue publicada en Articles el 12/10/2015 por lbusquetsg.\n← Eleccions i retroacció (complementarietat contradictòria) Suresnes? Connais pas! →