BUENOS AIRES – Graciela Orofino | CIUTATS VISCUDES. GUIA TURÍSTICA SENTIMENTAL\nBUENOS AIRES – Graciela Orofino\nBy Guia turística sentimental / Abril 26, 2012 / Argentina\nJo a Barcelona, a Sants, el meu barri.\nSóc la Graciela, sóc de l’Argentina i visc a Barcelona des de fa dos anys. El meu avi es diu Báez, la seva família és de Galícia. La meva mare és argentina i el meu pare, italià. Es diu que, a l’Argentina, el 70% som fills o néts d’europeus.\nVaig viatjar per primera vegada a Itàlia un 19 de març de 2008 per conèixer la família del meu pare, que no s’ho esperava, i va quedar molt sorpresa. Estant allà, em vaig enamorar d’un noi, en Carmelo i, per això, vaig allargar l’estada a Itàlia dos anys fins que el nostre amor es va acabar.\nPer oblidar en Carmelo, vaig venir a Barcelona i haig de dir que m’he enamorat d’aquesta ciutat! Visc a Sants, el meu barri és molt tranquil, està molt a prop de tot, tinc tren, metro, autobús i, des d’aquí, és molt fàcil fer una escapada de cap de setmana a qualsevol país europeu. Això és impossible a l’Argentina!\nBarcelona és una ciutat molt maca on s’hi poden fer moltes coses: estudiar català, àrab, anglès, cuina, fer tallers d’horticultura, de circ, passejar per la ciutat, anar al camp, a la platja, etc. Per exemple, des de casa meva, en tan sols 10 minuts puc anar a la platja, a la muntanya o al centre de la ciutat. A més, m’agrada poder anar a peu o en bícing a la feina i, sortir de nit, també és molt segur.\nM’agraden els idiomes i penso que quan vas a un altre país o ciutat en què es parla un altre idioma cal entendre’l. Per això he estudiat català, i també parlo l’anglès, l’italià i el portuguès.\nBuenos Aires és la meva ciutat i la capital de l’Argentina. Buenos Aires està situada al sud-est d’Amèrica del Sud, a la riba del riu de La Plata. A l’altra banda del riu se situa Montevideo, capital de l’Uruguai. Té una població de gairebé 3 milions d’habitants. Pel que fa al clima, cal dir que el trobo molt similar al de Barcelona.\nA Buenos Aires, jo vivia a La Tablada, lamentablement coneguda per tots els argentins pels successos horrorosos de 1989 en què moltes persones van perdre la vida quan membres del moviment Todos por la Patria van intentar ocupar la caserna de l’exèrcit argentí. La Tablada es troba a uns 25 quilòmetres de la capital federal.\nBuenos Aires és una ciutat molt cosmopolita, hi ha molta barreja de gent i, milers d’europeus que hi han anat s’han enamorat de la ciutat i de la seva gent i ara ja en són un més. Quan visitis la ciutat, ja veuràs que a tots els argentins ens agrada la graellada, ja que tenim molt bona carn i mai ens falta un mate per compartir amb amics o familiars. També, les persones són molt servicials i hospitalàries, per tant, no et sorprenguis si, quan et desorientis per la ciutat i preguntis per alguna indicació, la persona s’ofereix a acompanyar-t’hi i et convida a dinar a casa seva o a prendre una cervesa. La gran majoria d’argentins som així i si l’altra persona ens cau bé, li obrim el nostre cor i li ho donem tot per poc que tinguem.\nEspero que t’animis a visitar la meva ciutat i te l’estimis tant com jo!\nEl que més m’agrada de la meva ciutat. Quan sortia amb els amics a prendre unes cerveses i a menjar unes pizzes, sense oblidar-nos tampoc dels mates que teníem entre les mans durant llargues converses amb amigues per explicar-nos el dia. Es diu que som el país amb més psicòlegs del món. Jo penso que és perquè ens encanta parlar i compartir amb les altres persones tant les coses bones com les dolentes. És el que més trobo a faltar de la meva ciutat.\nVista dels Bosques de Palermo\nUn carrer. L’avinguda Corrientes de nit és la meva preferida. Es diu que no dorm mai! És una avinguda plena de teatres que desemboca al Puerto Madero. Per a mi és màgica! Si baixes des de l’avinguda Callao es pot apreciar l’obelisc.\nUn lloc per passejar. Proposo agafar l’avinguda Libertador, passar per la Recoleta i arribar fins a “Los bosques de Palermo”. En aquest parc hi ha un llac amb ànecs i barques petites per fer-hi una volteta, és molt romàntic. Després, recomano visitar “El Rosedal” que, com el seu nom indica, és ple de roses i es pot caminar pels seus caminets arbrats.\nUn menjar. Un bon asado amb mollejas, chinchulines i entrañas. No heu d’oblidar l’aperitiu, en què no hi poden faltar les empanades amb un bon vi rosat de Mendoza. Per postres, el flam amb dulce de leche.\nUna botiga o un mercat. “El Mercado de Frutos del Tigre”, que es troba al gran Buenos Aires. Sempre hi ha autobusos i trens que et porten a Tigres en només 1 hora. És preferible no optar pel taxi, perquè és molt car. El pla perfecte és fer una volta en barca i després passejar enmig de les flors i els arbres silvestres. En acabar, pots menjar un asado i, la tarda, la pots dedicar a comprar al mercat, on es poden trobar molts productes d’artesania i de cuir de molt bona qualitat.\nBallarins de malambo\nUn restaurant. “Sigue la vaca” és un restaurant de bufet de rostit lliure on pots menjar tot el que et vingui de gust.\nUna festa o tradició. El 25 de maig és la festa nacional. El millor lloc, perquè és on es fan més activitats, és als Mataderos: hi ha ball al carrer, es poden menjar plats típics de cada província, es poden veure gauchos i muntar a cavall. També, hi ha espectacles de cantants de folklore.\nUna època de l’any en què la meva ciutat em sembla més bonica. M’agrada molt el principi de la primavera perquè la temperatura, d’uns 20 graus centígrads, és molt agradable i les flors i els arbres comencen a florir. És un moment en què es veu que la ciutat té més vida.\nEl Tigre, un lloc molt turístic.\nSituació geogràfica. Amèrica del Sud. Buenos Aires, capital de la República Argentina, es troba a l’est del país dins del que es coneix com a regió pampeana, a la riba meridional del Riu de la Plata\nPoblació de la ciutat. 2.891.082 habitants\nLlengua/ llengües. castellà\nCom arribar-hi. Des de l’Aeroport del Prat hi ha vols directes a Buenos Aires\nDurada del viatge. 12 hores\nPreu aproximat del bitllet d’anada. 700 euros


Fan servir un mètode molt perillós per robar a un repartidor a Piera: Dos detinguts - XCatalunya.cat\nFan servir un mètode molt perillós per robar a un repartidor a Piera: Dos detinguts\nDos detinguts per robar a punta de ganivet un repartidor de menjar a Piera després de fer-lo caure amb un cable\nEls Mossos d’Esquadra han detingut dues persones, un noi de 18 anys i un menor, com a presumptes autors d’un delicte de robatori amb violència i intimidació.\nVa passar entre els 21 i 23 de setembre però els fets es remunten al 25 de juny pels volts de les deu de la nit. Un repartidor de menjar a domicili va patir un robatori amb violència a la urbanització Can Martí de l’Estela a Piera (Anoia). Circulava amb motocicleta per entregar una comanda quan va rebre una fuetada forta al pit que el va fer caure al terra. Seguidament, dos nois el van intimidar amb un ganivet i li van robar la cartera.\nVolien endur-se el vehicle, però el cable que havien usat per fer-lo caure va quedar entortolligat a la roda i van haver de fugir corrent. Durant la investigació els Mossos van esbrinar que els autors havien donat una adreça falsa amb només un camí d’accés d’una zona poc transitada. D’aquesta manera, quan el repartidor va passar pel carrer van poder tensar el cable que prèviament havien lligat a una senyal de trànsit.\nFruit de les investigacions, es van poder identificar els presumptes autors, els quals van detenir entre dimarts i dijous a Igualada. El menor va passar a disposició de Fiscalia de Menors mentre que l’altre, de 18 anys, nacionalitat espanyola i veí de Piera, ho farà en les properes hores davant del jutjat d’instrucció de guàrdia.\nLa investigació continua oberta i no es descarta la implicació d’un tercer autor.\nTags: Piera, repartidor


Preciós pis totalment reformat amb molt de gust i elements originals com ara motllures al centre de Sant Gervasi - Galvany, un dels barris més cèntrics de la zona alta.\nAquest pis destaca per la seva elegant reforma feta fa molt pocs anys. En la reforma es van mantenir els elements originals més característics de les finques règies, com les rosasses i les motllures. Es va realitzar amb uns acabats d'altíssima qualitat, conservant l'ambient senyorial de la finca modernista en la qual s'ubica l'immoble.\nEl pis disposa de 187 m² distribuïts en zona de dia i zona de nit. A la zona de dia trobem un saló-menjador i una cuina oberta. Aquestes estades són molt lluminoses, ja que el saló disposa d'amplis finestrals per on entra molta llum. Els finestrals comuniquen amb un balconet.\nA la zona de nit tenim els quatre dormitoris: un doble i un individual que comarten un bany complet i una màster suite amb vestidor i bany amb banyera i plat de dutxa. Així mateix, la suite disposa d'un petit saló / despatx que dóna moltíssima amplitud i compta amb grans finestrals que permeten l'entrada d'abundant llum natural.\nL'habitatge inclou a més una zona d'aigües o bugaderia i un traster.\nTot el pis disposa de parquet de roure massís, instal·lat mitjançant una tècnica molt exclusiva on es col·loca cada llistó peça a peça. La cuina, amb un estil vintage molt elegant, és de la marca Smeg, mentre que els banys són de la coneguda casa italiana Kerasan.\nL'habitatge està equipada amb aire condicionat per conductes, amb possibilitat de controlar la zona de dia i de nit per separat mitjançant un sistema de domòtica.\nEl barri de Galvany és un dels més emblemàtics de la zona alta de Barcelona. A més, el pis es troba molt a prop de Avinguda Diagonal i Travessera de Gràcia, el que el situa a un pas de tot tipus de comerços de la zona.\nÉs un dels barris més prestigiosos de la ciutat.


Àngel Burgas: "Amb la novel·la juvenil mantinc el sentit de la literatura com un fet sagrat" - Empordà\nÀngel Burgas: "Amb la novel·la juvenil mantinc el sentit de la literatura com un fet sagrat"\nL'escriptor figuerenc acaba de publicar 'Tots estimem l'Emma', un thriller ambientat entre Barcelona i Nàpols\nCRISTINA VILÀ 11.10.2018 | 14:37\nL´Emma rep una trucada misteriosa. És la veu d´un home que posa en dubte els seus orígens. Àngel Burgas (Figueres, 1965) torna amb «Tots estimem l´Emma», un nou thriller ambientat entre Barcelona i Nàpols amb personatges molt autèntics. La setmana passada just el va presentar a la biblioteca de Figueres.\nParlar amb Àngel Burgas és sempre fàcil. És una persona directa, oberta i afable, sempre atenta. Durant una estona, parlem del teatre, de la vida i, sobretot, del seu darrer llibre, Tots estimem l´Emma, i dels que arribaran.\nUn nou llibre i, de nou, etiquetat com a novel·la juvenil.\nL´editorial és de juvenil, dirigida al sector young adult, joves, però grans. La intenció és que són novel·les que pot llegir tothom, entre ells un jove a qui li pot interessar. Jo em sento molt còmode, potser perquè amb els meus anys d´experiència docent sempre he treballat amb joves d´aquesta edat. És una edat molt complicada per fer lectors nous, però almenys per mantenir els que ja hi són. És meravellós que et digui gent que no llegeix que, a través d´un llibre teu, se li ha encès la bombeta. I si aquest li ha agradat, potser vegi que n´hi ha d´altres.\nEncara sent aquesta connexió amb ells?\nPotser menys. Abans era més proper per edat i ho entenia més, però ara, amb el món de les xarxes i el mòbil, no és que no ho entengui, és que no m´interessa. Entenc, però, que els temes que proposo sí que els poden interessar. En aquesta novel·la, hi ha el factor de risc, que és donar molt de paper a un senyor gran, en Pau Llòria, un home gris, gens vitalista ni optimista. El que explica és interessant, però és tan fosc i trist...\nPau Llòria és la clau de volta de tota la història.\nSí, i al final penso que soc condescendent amb ell perquè, aleshores, el lector potser entén l´actitud d´aquest home, que durant un temps va ser fort però que, al final, es va trencar. L´Emma sempre està nerviosa amb ell, perquè no li diu què amaga, la fa jugar, no s´expressa en claredat i potser està bé sabent tota la merda que hi ha. Realment m´intriga saber com un jove es pot fer seu el personatge.\nAmb ell pot parlar de la nostra pròpia fragilitat.\nPerò és que tot és molt fràgil. En què se sustenta la vida de l´Emma? No tot és com semblava.\nElla té una vida idíl·lica.\nSí, amb uns pares amb cultura que li han deixat molta llibertat. És molt responsable, optimista, saps que, segur que tirarà endavant en la vida. De cop, però, tot se li esfondra, però ella no canvia i continua i lluita perquè les coses siguin com sempre. Ara té això i ho agafa com una experiència més, l´aprofita malgrat que tot va a pitjor.\nElla té clar que vol saber quins eren els seus orígens. De nou apareix el tema de la identitat.\nSaber qui ets, és imprescindible per viure. A Noel et busca era una mica així, un nano que no té memòria. I en el cas de l´Emma, també vol saber. I espera que sigui una cosa bona. Quan va a Nàpols a buscar la seva mare, s´agafa a qualsevol pista positiva.\nCrea uns personatges ben reals.\nEn aquest cas potser més que en altres, és una novel·la de tocar de peus a terra, persones que s´enfonsen. Està molt tramada des de la realitat, potser pel candor de l´Emma. No és, però, una tragèdia, és una història amb molts tints de la realitat, que sí que és trista, però no és la tragèdia del segle.\nEls seus lectors es fan grans.\nSí, però em pregunto si els que em segueixen potser també ho fan d´adults o ja no llegeixen un llibre de La Galera. Però bé, una de les meves fites, quan vaig començar, era que volia viure d´això. Soc feliç escrivint i per escriure necessito temps. I amb el juvenil ho puc fer, puc sobreviure. Escrivint per adults no ho pot fer ningú. Jo puc mantenir aquest sentit de la literatura com una cosa sagrada: fer el que em dona la gana, fer-ho el millor que pugui i, de moment, ho he aconseguit amb els joves.\nEl risc és que l´encasellin.\nJa ho estic patint ara. Tinc una novel·la per a adults acabada, però costa publicar-la. Segur que ho faré, però, cal dir que jo estic molt content de viure d´això. A més, el juvenil no baixa el ritme. El febrer me´n publiquen dues més, un d´ells una distòpia molt realista.\nUn ritme de treball frenètic.\nNo. Tots estimem l´Emma fa un any que la tenia acabada, però és que els llibres han d´entrar dins el calendari de l´editorial. Intervenen molts factors.\nUna part de l´acció d´aquest darrer succeeix a Nàpols.\nAl principi no era Nàpols, sinó Riga, però vam visitar la ciutat italiana just quan iniciava la novel·la i, en tornar ja em vaig posar a escriure i Nàpols va aparèixer, era tan recent. I a la novel·la recullo un munt d´anècdotes reals que ens van passar.\nUn escriptor beu de la seva vida.\nÉs així, però no s´ha de notar.\nUn Nàpols una mica decadent, per cert.\nHo és, exagerat. No respectaven res, totes les parets pintades, fins i tot, les de les esglésies. Però Nàpols és moltes ciutats en una, com Barcelona.\nEl llibre es clou amb un final circular.\nVaig voler fer una mena d´epíleg-pròleg que dona sentit al futur de l´Emma.\nÀngel Burgas tria Figueres per presentar la darrera novel·la.


Algunes idees pel nou Conseller d'Ensenyament - Fundació l'Alternativa\nInici / Drets cívics i socials / Algunes idees pel nou Conseller d’Ensenyament\nAlgunes idees pel nou Conseller d’Ensenyament\nAdelina Escandell, mestra jubilada, especialista en temes de coeducació i presidenta de la fundació, escriu aquest article en el marc dels nomenaments dels nous consellers i conselleres de la Generalitat de Catalunya i s’adreça especialment a Josep Bargalló pel que fa a les decisions, posicionaments i reptes que suposa estar al cap de la Conselleria d’Ensenyament.\nEscric aquest article quan els nous consellers i conselleres de la Generalitat de Catalunya han pres possessió dels seus càrrecs. I, en aquest Govern, Josep Bargalló ha estat nomenat responsable d’Ensenyament.\nI com que en el món educatiu, a final de curs és moment de fer balanç i fixar objectius, volia ajudar al nou conseller amb consideracions de temes sobre els que em sembla que hauria de prioritzar. No són nous; sé que no sóc original i es poden resumir en una sola frase: revertir les polítiques educatives actuals per aconseguir una escola pública, gratuïta de qualitat. Una escola realment inclusiva que no converteixi les diferències en desigualtats;\nUn primer aspecte: esperem que recolzi la convocatòria del proper 10 de juny DEIXEU L’EDUCACIÓ EN PAU. VOLEM # EducarEnLlibertat, que convoquen un conjunt d’entitats de la comunitat educativa (FAPACC, FAPAES, FMRP, Rosa Sensat, SE, AEP, SEPC, CCOO, USTEC, UGT, USOC…)\nEn el manifest que convoca la manifestació, es pot llegir: “1. El nostre suport a totes les persones docents afectades, les de Sant Andreu de la Barca i de la Seu d’Urgell que són als jutjats, i els 500 docents i altres professionals de l’educació amenaçats pel delegat del Govern, Enric Millo, als quals volem trametre un missatge d’escalfor i ànim per no defallir. 2. Denunciem la instrumentalització política i l’ús partidista del cas, que a més ha posat en risc la preservació de la convivència i la cohesió, perquè contribueix a tensionar la situació dins de la mateixa comunitat educativa i dificulta que el centre pugui recuperar la normalitat. 3. Denunciem la instrumentalització mediàtica de la situació. 4. No a la judicialització de l’educació: reivindiquem la necessària resolució positiva dels conflictes. 5. Volem centrar-nos en els problemes reals de l’educació.”\nEn un altre ordre, ja no de suport ni simbòlic, cal parlar de pressupost. La reducció del pressupost públic destinat a educació és una constant. El pressupost en educació per alumne a Catalunya ha caigut un 20% respecte l’any 2010. Ens hem situat en un nivell pressupostari semblant al del 2005, amb la diferència que el sistema educatiu disposava de 250 000 alumnes menys. Segons la LEC, llei aprovada en el Parlament de Catalunya el 2009, es fixava que la despesa pública per educació a Catalunya havia d’arribar al 6% del PIB (hem baixat fins el 3,01). Però, es dona la incoherència que mentre es retalla el pressupost global, la despesa cap als concerts educatius ha augmentat. Això significa que la disminució de pressupost ha recaigut especialment en els centres públics. I que l’escola, enlloc de ser un instrument de lluita contra les desigualtats socials, ha servit per agreujar-les. Una dotació econòmica suficient és imprescindible per millorar molts centres, crear-ne de nous, substituir amb noves construccions els que estan en barracons. Però un pressupost també serveix per ampliar el professorat i el personal de suport. També per ofertar formació pel professorat, per compensar certes situacions amb ajudes i beques…\nUn altre aspecte sobre el que cal actuació urgent és la millora dels drets del professorat. Cal revertir les condicions laborals que els darrers anys han anat empitjorant. Parlem de salaris, però també d’horaris, de substitucions, d’ampliar plantilles, de formació.. Parlem també d’incloure com a personal del Departament a les moltes figures educatives (TEI, vetlladores…) que estan en mans d’empreses externes.\nCal abordar, ja, la Incorporació dels aspectes sobre coeducació i perspectiva de gènere de les lleis aprovades en el Parlament de Catalunya: “Del dret de les dones a eradicar la violència masclista (2008)” “Garantir els drets de lesbianes, gais, bisexuals, transgèneres i intersexuals i per a eradicar l’homofòbia, la bifòbia i la transfòbia (2014) i “D’igualtat efectiva de dones i homes ( 2015)”. Les darreres mobilitzacions del 8 de març ha posat de manifest que la desigualtat entre homes i dones és una preocupació d’una majoria social.\nCal fer un gir en l’intent de convertir la gestió dels centres públics en models empresarials. Una de les característques de “lo públic” és una gestió transparent, democràtica i participativa. Perquè un centre millori i aculli tot el seu alumnat cal la participació de tota la comunitat educativa, i més enllà, del territori proper. Per avançar en la inclusió de totes les criatures i acabar amb l’abandonament escolar prematur cal un projecte educatiu ben arrelat en l’entorn i que compti amb moltes complicitats. El sistema educatiu no pot millorar si s’afavoreix la competència entre centres front a fomentar la cultura de la coordinació i la complementarietat.\nAltres temes pendents són la responsabilitat de la Generalitat en l’etapa 0-3; la formació al llarg de la vida, tornar la conselleria a “educació”…\nPer concloure, volem que la Conselleria ompli de significat ESCOLA CATALANA, que ha de ser aquella que asseguri el domini i coneixement de la llengua del país per a tota la població i arrelada a la realitat històrica i cultural. Però aquesta escola catalana ha de ser pública, de qualitat, gratuïta, coeducativa, científica, democràtica i que contribueixi a acabar amb les desigualtats socials.\nEls reptes són grans; volem confiar que les ganes de treballar del nou conseller, també. I entenem que només amb una negociació compromesa amb totes les entitats que representen la Comunitat Educativa podrem, dotar a l’escola catalana de tot el seu significat i oferir a infants i joves una escola de qualitat.\nMón i solidaritat (69)\nArxius Selecciona el mes octubre 2020 (9) setembre 2020 (10) juliol 2020 (4) juny 2020 (7) maig 2020 (7) abril 2020 (18) març 2020 (15) febrer 2020 (5) gener 2020 (5) desembre 2019 (5) novembre 2019 (6) octubre 2019 (6) setembre 2019 (5) juliol 2019 (4) juny 2019 (5) maig 2019 (12) abril 2019 (6) març 2019 (11) febrer 2019 (7) gener 2019 (5) desembre 2018 (6) novembre 2018 (6) octubre 2018 (9) juliol 2018 (9) juny 2018 (3) maig 2018 (9) abril 2018 (5) març 2018 (9) febrer 2018 (13) gener 2018 (6) desembre 2017 (7) novembre 2017 (10) octubre 2017 (7) setembre 2017 (6) juliol 2017 (12) juny 2017 (9) maig 2017 (11) abril 2017 (9) març 2017 (15) febrer 2017 (15) gener 2017 (12) desembre 2016 (8) novembre 2016 (24) octubre 2016 (3) agost 2016 (1) juny 2016 (1) març 2016 (5) octubre 2015 (1) setembre 2015 (1) juliol 2015 (1) juny 2015 (2) març 2015 (1) octubre 2014 (1) juliol 2014 (1) juny 2014 (1) abril 2014 (1) desembre 2013 (1) octubre 2013 (1) setembre 2013 (1) juliol 2013 (1) maig 2013 (2) abril 2013 (1) març 2013 (1) octubre 2012 (1) juliol 2012 (1) abril 2012 (1) setembre 2011 (2) juliol 2011 (1) maig 2011 (1) febrer 2011 (1) setembre 2010 (1) octubre 2009 (1) juliol 2009 (1) setembre 2008 (1) juny 2008 (1)\nSi t'has perdut algun butlletí... Aquí els pots trobar tots!:\nEl Ministerio @Defensagob sigue privatizando servicios, en los últimos 5 años el gasto de contratación de los servicios de seguridad y vigilancia con empresas de seguridad privada ha subido hasta los 220 millones de euros, inaceptable\nArrasa el "Apruebo": la mayoría de los chilenos está a favor de una nueva Constitución, según el escrutinio definitivo #Chile 🇨🇱 https://t.co/phQC29JeqJ


Goku Jr. | Bola de Drac Wiki | FANDOM powered by Wikia\nPersonatges, Personatges de Bola de Drac GT, Personatges Masculins,\nS'ha redirigit des de: Goku Jr\nData de naixement Any 880\nRaça 1/16 Saiyan- 15/16 Humà\nPrimera aparició "Adéu, Goku, o potser només fins aviat"\nMare de la Xixi (rerebesàvia)\nMònica Padrós (anime)\nElisabet Bargalló (especial)\nEn Goku Jr. és el nét de la Pan i per tant, rebesnét d'en Satan i en Son Goku.\nApareix per primer cop durant la final del 64è Torneig Mundial d'Arts Marcials, quan lluita contra el rebesnét d'en Vegeta\nNormalment, en Goku Jr va vestit amb un gi blau clar, amb una faixa blanca lligada a la cintura, les canelleres vermelles i una samarreta blau cel a sota del gi. Durant la final del Torneig Mundial d'Arts Marcials, en Goku Jr. va vestit amb el gi blau i els pantalons grocs que en Goku duia al final de Bola de Drac GT i que va trobar la Pan després del combat contra l'Omega Shenron. A més, en Goku Jr. duu una cinta lligada al cap, tal i com portava el seu rerebesavi Bardock.\nFisicament, en Goku Jr. s'assembla a en Goku quan era petit, tal i com en Goten també s'hi assemblava.\nEn Goku Jr. plorant per la seva àvia Pan\nÉs de naturalesa molt tímida, amant de la pau, que prefereix jugar i evitar els combats, encara que siguin per entrenar o per defensar-se. La seva actitud recorda molt a la d'en Gohan quan era nen i en Cor Petit l'entrenava. Es preocupa molt per la seva àvia Pan i, quan aquesta cau malalta, està decidit a anar a buscar les boles de drac per tal de curar-la amb aquestes.\nÉs un noi força fluix, tot i que ha rebut formació de la seva àvia Pan. No obstant, al final acaba participant al torneig mundial d'arts Marcials i arriba a la final, on se'l veu molt més confiat i valent. Quan lluita a la final contra en Vegeta Jr. és capaç d'aturar els cops del seu rival i respondre amb contundents cops de puny.\nEn Goku Jr. superguerrer\nSuperguerrer: En Goku Jr. va obtenir per primera vegada aquesta transformació després de veure com els seus amics eren gairebé assasinats per en Lord Yao. Després de transformar-se, va poder derrotar al seu enemic fàcilment i als seus subordinats, però després no recordava com ho havia fet. Temps després però, a la final del 64è Torneig Mundial d'Arts Marcials se'l veu com pot transformar-se a voluntat, igual que el seu rival, en Vegeta Jr..\nLa recerca de la Bola de Drac Edit\nA l'especial televisiu Bola de Drac GT: El llegat d'un Heroi, s'expliquen les avantures d'en Goku Jr. Després de que la seva àvia Pan es posi malalta, en Goku Jr. decideix anar a buscar les boles de drac per curar-la.\nEn Goku contra en Lord Yao\nDurant el seu gran viatge, es troba amb en Puck, i tot i que ell sempre molestava al jove Saiyan, s'acaben fent després d'una estona. Durant el seu viatge, en Goku Jr i en Puck topen amb la Mamba, en Susha, en Torga i en Lord Yao, uns dimonis. Després d'haver estat enganyats per aquests perquè es quedin a dormir a la seva casa, n'aconsegueixen fugir quan els ataquen. Però quan travessen un pont, en Puck cau pel barranc intentant salvar en Goku Jr. quan el pont es va trencar. En Lord Yao comença a atacar a un cadell d'ós, en Goku Jr. s'enfada i es transforma en superguerrer. Llavors, aconsegueix derrotar fàcilment en Lord Yao.\nEn Goku dóna la bola de drac a en Goku Jr.\nFinalment, el noi acaba trobant la bola de drac de quatre estrelles però, quan demana el desig, no passa res i s'enfada. Llavors, apareix el seu avantpassat Son Goku i li explica que per demanar un desig s'han de reunir les set boles de drac. En aquell moment, apareixen la Pan i en Puck amb helicòpter. Quan en Goku Jr. es gira per donar-li les gràcies al seu avantpassat veu que no hi és. Llavors, sent com aquest li diu que ha sigut gràcies al seu coratge i la seva valentia que la Pan i en Puck segueixen vius i sans i no pas a les boles de drac. També li diu que guardi la bola de drac de quatre estrelles com un record seu, li diu que està orgullós d'ell i li desitja bona sort de cara al futur.\nArticle Principal: Adéu, Goku, o potser només fins aviat\nEn Goku Jr. al Torneig Mundial\nEn Goku Jr. apareix en l'episodi final de Bola de Drac GT, "Adéu, Goku, o potser només fins aviat", en el combat contra en Vegeta Jr. a la final del 64è Torneig Mundial d'Arts Marcials, amb la Pan i la Mare d'en Vegeta Jr. mirant. Tant en Goku Jr. com en Vegeta Jr. són capaços de transformar-se en superguerrer.\nTot i que en Goku Jr. té només 1/16 part de Saiyan, segons el Daizenshuu, publicat molt abans de l'aparició d'en Goku Jr., qualsevol persona amb menys d'1/4 de gens Saiyans és incapaç de transformar-se en superguerrer per tenir els gens massa diluïts.\nTan en Goku com en Goku Jr. han derrotat un dimoni a les seves vides, en Satanàs Cor Petit i en Lord Yao, respectivament.\nObtingut de «http://ca.dragonball.wikia.com/wiki/Goku_Jr.?oldid=28358»


ISABEL CANET FERRER: febrero 2013\nAlamanda obrí les pesades ventalles de la finestra i guaità a l’exterior. El cel era d’un blau esmolat com el tall d’una espasa. Feia un d’aquells dies excepcionalment radiants en què la mar s’aquietava i les barques llunyanes dels pescadors suraven prop de la costa com diminutes clapes d’òxid en la superfície d’un espill. A sota, les ones havien afluixat l’embat contra el faralló on s’alçava la torre. Les roques més profundes, habitualment submergides sota orles de furiosa bromera blanca, afloraven com escultures redescobertes d’un món antic.\n“Avui fa bon oratge, potser vindrà el carceller” –va pensar Alamanda, i s’abocà tant com pogué a la finestra per escrutar el tram inferior de la torre, on una escala tallada en la roca conduïa fins a la portalada d’accés.\nNo veié rastre de forma humana, ni cap barca varada a l’escullera del faralló. Sospirà i es redreçà. Tornà de mala gana al seient i s’aclofà entre els coixins. Reprengué el teler abandonat sobre l’arca i passà el fil per l’agulla. Perforà la roba amb poca cura traçant un punt tort. Esbufegà i llançà el teler. S’hi havia dedicat a brodar els primers mesos d’estar presa; de fet, l’arca era plena d’estovalles guarnides amb punt de Flandes, però feia temps que els brodats no l’entretenien. Ja no l’entretenia res.\nEs posà a caminar per l’estança, deu passos de llevant cap a ponent, quinze de nord a sud. El tapins ressonaven sobre el paviment de fusta i apagaven la remor de l’aigua.\nEscoltà un soroll estrepitós a la base de la torre i féu un salt.\n–Ja és ací. Segur que em portarà un altre cistell de pa ronyós i conserves fastigoses, i encara li ho hauré d’agrair. Però almenys podré parlar una mica. Li preguntaré com va la guerra. Si avancen les tropes del pare, si se’n parla del meu alliberament –va dir en veu alta, com si volguera que les parets nues l’escoltaren.\nEs tornà a abocar a la finestra i guaità. Els ulls esbatanats se li empetitiren per la decepció. Una gran soca que la marea havia arrossegat qui sap d’on colpejava el portaló.\n–Déu meu, no puc continuar així... –va dir en un murmuri, i les cames se li afluixaren.\nEs repenjà a l’ampit, abaixà la cara i es refugià rere els braços encreuats. La llum del sol il·luminava la seua figura emmarcada al buit de la torre, la cabellera llarguíssima al vent, les mans aferrades als colzes, els dits llargs i delicats que, de tan prims, sostenien amb dificultats l’anell de la casa real. Una gavina creuà la immensitat del cel. Una parella de dofins saltironà fins a perdre’s de vista en l’horitzó infinit.\nPublicado por Isabel Canet Ferrer en 1:20 2 comentarios:\nLlibre: La copa dels orígens\nPublicado por Isabel Canet Ferrer en 2:44 1 comentario:\nPublicado por Isabel Canet Ferrer en 11:46 2 comentarios:


Carretons elevadors - Servei\nTranspalets elèctrics - Apiladors elèctrics - Carretons d’interior elèctrics retràctils - Preparadors de comandes - Carretons d’interior elèctrics trilaterals - Carretons d’interior de càrrega lateral -\nL’activitat logística requereix una gamma molt àmplia d’equips per transportar, manipular i emmagatzemar palets i mercaderies en alçada. La solució perfecta que combina: fàcil maniobra, gran elevació i capacitat de càrrega al mateix temps. En versions elèctriques per a treballs interiors.\nCarretons frontals elèctrics - Carretons frontals diesel - Accessoris carretons frontals - Carretons frontals GLP - Complements carretons frontals -\nLa gamma de carretons contrapesats inclou una gran varietat de models amb capacitat de càrrega des d’1 fins a 16 tones; versions elèctriques amb bateries de 24, 48 i 80 volts, i motors dièsel de gran potència o amb motors a gas (GLP) d’emissions molt baixes que les fan aptes per a treballs a l’interior de naus.


L'AIRef preveu que el deute «molt alt» català baixi al 30% del PIB el 2022 - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nL'AIRef preveu que el deute «molt alt» català baixi al 30% del PIB el 2022\nacn 17.04.2019 | 00:01\nL'autoritat independent de responsabilitat fiscal (AIRef) preveu que el deute de Catalunya baixi fins al 30% del PIB el 2022, des del 33,9% amb què va tancar l'any passat, o el 33,1% que preveu per a aquest any. Segons les dades de l'AIRef, el 74,2% del deute del Govern és amb els fons de finançament autonòmic, com el FLA. En el mateix informe, l'AIRef també apunta a una reducció «lenta» de la ràtio de PIB/deute a nivell estatal, que en el seu escenari central situa en el 91% el 2022.\nA més, adverteix que hi ha un 25% de probabilitats que Espanya no aconsegueixi reduir el deute els propers anys. L'AIRef assegura que a Catalunya cal treballar un total de 343 dies per pagar tot el deute, tant el de la comunitat (121 dies) com la part proporcional del deute del conjunt de l'Estat (222). L'autoritat independent considera el deute català com a «molt elevat», ja que recorda que supera de llarg el nivell de referència del 13% del PIB.


El nombre de turistes internacionals que visiten Catalunya creix un 4,7% i supera els deu milions - Empordà\nDades de gener i juliol\nEl nombre de turistes internacionals que visiten Catalunya creix un 4,7% i supera els deu milions\nACN 30.08.2016 | 12:29\nEl nombre de turistes internacionals que visiten Catalunya ha crescut un 4,7% entre gener i juliol i ha arribat als 10,08 milions de visitants, segons les dades de Moviments Turístics en Fronteres que ha publicat aquest dimarts l´Institut d´Estadística espanyol (INE). En l´acumulat anual, Catalunya lidera les comunitats autònomes de l´Estat pel que fa al nombre de visitants internacionals, amb el 25,3% del total, seguida de les Illes Balears (24,7%) i Andalusia (12,7%). El principal mercat emissor de turistes a Catalunya és França, amb el 23,5% del total, seguit del Regne Unit, amb un 10,6%. A nivell mensual, un total de 2,42 milions de turistes internacionals han visitat Catalunya durant el mes de juliol, un 3,8% més que durant el mateix període de 2015.\nA nivell espanyol, al juliol han arribat 9,6 milions de turistes internacionals a tot l´Estat, un 9,3% més que en el mateix mes de 2015. Regne Unit és el principal país de residència dels visitants, amb 2.197.808 turistes, el que representa el 23,0% del total i un increment del 11,4% respecte al juliol de l'any passat. França i Alemanya són els següents països de residència amb més turistes que visiten Espanya al juliol. França aporta 1.523.837 (un 13,8% més) i Alemanya 1.277.846 turistes (un 3,5% més en taxa anual). Entre la resta de països de residència cal destacar els creixements anuals dels turistes procedents de Portugal (19,8%), la resta d'Amèrica (19,8%) i la resta del món (15,8%).\nEn els set primers mesos de 2016 el nombre de turistes que visiten Espanya augmenta un 11,1% i arriba als 42,4 milions. Els principals països emissors en el que va d'any són Regne Unit (amb 10.145.091 turistes i un increment del 15,3% respecte als set primers mesos de 2015), Alemanya (amb 6.272.370 turistes i un creixement del 6,0%) i França (amb 6.112.864 turistes i un augment del 9,5%).\nLa via aeroportuària és la que serveix d'entrada al major nombre de turistes al juliol a tot l´Estat, amb 7.401.161 de visitants, fet que suposa un creixement anual del 11,7%. A la resta de vies s'experimenten increments del 1,4% en carretera, del 9,6% al port i del 2,8% en ferrocarril.\nEl nombre de turistes que utilitzen l'allotjament de mercat com a mode d'allotjament principal augmenta un 11,5% al juliol en taxa anual. Dins d'aquest tipus, l'allotjament hoteler puja un 12,2% i l'habitatge de lloguer un 8,0%. Per la seva banda, l'allotjament de no mercat mostra un increment del 0,5%. Els turistes allotjats en habitatge de familiars o amics augmenten un 3,8% i els allotjats en habitatge en propietat un 9,8%.\nL´oci, l´esbarjo i les vacances són els motiu principals del viatge a Espanya per a 8.683.831 de turistes al juliol, el que representa un creixement anual del 9,9%. Per negocis i motius professionals arriben 296.967 visitants (un 25,1% menys en taxa anual) i per altres motius 589.323 (un 27,9% més) turistes.\nLa durada de l'estada majoritària al juliol entre els turistes és la de quatre a set nits, amb 4.301.605 turistes i un creixement del 21,2% anual. El nombre de visitants augmenta un 1,4% entre els visitants que no pernocten (excursionistes) i disminueix un 10,4% entre els turistes amb major durada (més de 15 nits).


La Filmoteca projecta 'La llibreria' d'Isabel Coixet amb subtítols en valencià - Cultur Plaza\nLa Filmoteca projecta 'La llibreria' d'Isabel Coixet amb subtítols en valencià\nVALÈNCIA. L'Institut Valencià de Cultura presenta a la Filmoteca aquest dissabte 21 d'abril, a les 20:00 hores, una sessió especial de La llibreria (The Bookshop, 2017) d'Isabel Coixet dins de les activitats de la 53a Fira del Llibre de València, que el Gremi de Llibrers organitza del 26 d'abril al 6 de maig als Jardins de Vivers. La projecció és en versió original amb subtítols en valencià.\nLa pel·lícula, basada en la novel·la homònima de Penelope Fitzgerald, és alhora un homenatge a la lectura i una reivindicació del paper proactiu de la dona en la societat. La llibreria va guanyar els premis a millor pel·lícula, millor direcció i millor guió adaptat en la passada edició dels Goya.\nProtagonitzada per Emily Mortimer, Patricia Clarkson i Bill Nighy, La llibreria està ambientada en un xicotet poble de l'Anglaterra de l'any 1959. una jove dona decideix, en contra de l'educada però implacable oposició veïnal, obrir la primera llibreria que hi ha hagut mai en aquella zona.\nLa Filmoteca se rinde al 'remake' con la Gloria de Sebastián Lelio\nEl ciclo, centrado este año en el ‘remake’, analiza las dos versiones de la película de 2013 y 2018 respectivamente\nEl cine de Fellini y Fassbinder vuelven a poner en marcha La Filmoteca\nHabrá una única sesión al día, excepto los viernes y sábados, que habrá dos


Una setmana d'intensa activitat solar dispara les aurores boreals - El temps\nUna setmana d'intensa activitat solar dispara les aurores boreals\nAlberto Alcántara 28 Jun 2015 - 11.27\nUna setmana de forta activitat solar ha tingut com a conseqüència l'albirament d'aurores boreals, fins i tot en alguns indrets on no són gaire habituals. Un d'ells ha sigut l'estat de Minnesota, als Estats Units.\nL'aurora va ser visible des de Minneapolis, Blaine i Circle Pines, com mostra el vídeo que acompanya aquesta notícia. L'astronauta de la NASA Scott Kelly també va ser capaç de gravar el moment des de l'espai.\nEl fenomen és freqüent en zones com el Canadà, Alaska i el nord d'Europa. Dilluns, les aurores es van poder gaudir fins al sud de Washington. A l'hemisferi sud, les aurores es veuen normalment des de Tasmània, però en aquest cas van ser visibles a gran part d'Austràlia. A Europa, es van veure a Bude, a Gal·les:\nLes aurores són el resultat de 4 tempestes solars que han colpejat el camp magnètic de la Terra des del dia 21 de juny. El matí de divendres 26 juny es va produir una nova flamarada solar, la cinquena en pocs dies. Aquesta ejecció solar ha arribat va arribar al camp magnètic terrestre dissabte 27 de juny, però el seu impacte no va ser tan fort com estava previst i no s'han donat noves aurores.\nAurores boreals a Minnesota


Cinc projectes creadors de cultura premiats per la Fundació Banc Sabadell – Fundació Banc Sabadell\nCreativitat, nous formats i innovació. Aquests són part dels ingredients dels projectes finalistes que van exposar les seves propostes en la sisena edició de Pública 16 10×10 Innovación en Cultura, organitzat per la Fundación Contemporánea i amb el suport principal de la Fundació Banc Sabadell. Es tracta d’una trobada i intercanvi d’experiència per a tots els professionals de la cultura, on a través del format 10×10 Innovación en Cultura, es dóna suport a aquelles idees més innovadores oferint assessorament, tallers, networking i visibilitat.\nEls cinc projectes guanyadors van ser: EMA Festival, una proposta per adequar el llenguatge musical a l’entorn a través de nous formats, nous espais i nous mitjans de difusió, tal com va destacar Celia Zaragoza, gestora cultural, “es tracta d’un festival per a gent del nostre temps, volem apropar la música a tots els públics”.\nCreador.es, són residències teatrals destinades a la creació dramatúrgica i a l’intercanvi a través de trobada amb i entre creadors espanyols i iberoamericans, o el que és el mateix, un projecte que lluita per “estar units per crear processos”, va explicar Gabriel Ochoa, director artístic.\nUn altre dels guanyadors va ser DaLaNota, un projecte pedagògic que promou la creativitat i sensibilitat a través de l’aprenentatge de la música per “complementar el sistema educatiu promovent l’interès per la cultura en famílies sense recursos”, va explicar Beatriz Pedro-Viejo, coordinadora acadèmica.\nEl Festival Russafa Escénica es va portar un altre dels premis per la seva labor en la fusió d’Arts Escèniques amb Arts Plàstiques, segons va destacar María José Mora, directora de producció, es tracta d’un festival “amb segell de qualitat en el qual set produccions estan ja en teatres valencians”.\nI finalment, Pedro Herranz, va presentar Un Pedregal sin Oportunidades, un projecte cultural que lluita per la despoblació d’aquesta petita localitat de la província de Guadalajara, amb amb prou feines 84 habitants. Combatre la despoblació amb cultura és el seu objectiu a través de museus a l’aire lliure, residències per a joves talents, cursos, tallers, festivals…\nPública 16 “10×10 Innovació en Cultura” (Fundación Contemporánea)


La litotricia, una tècnica per fragmentar càlculs de ronyó, cuadruplica el risc de diabetis, segons una recerca | Consumer\nLa litotricia, una tècnica per fragmentar càlculs de ronyó, cuadruplica el risc de diabetis, segons una recerca\nEntre els riscos del tractament amb ones de xoc també figura la hipertensió\nLa litotricia ha estat considerada des de la dècada dels vuitanta la millor opció per eliminar els càlculs de ronyó. No obstant això, la seva aplicació ha generat controvèrsia després de la publicació aquesta setmana en “The Journal of Urology” d’una recerca de la Clínica Maig (Estats Units). En aquest estudi, el que durant major temps ha seguit a un ampli nombre de pacients (630 durant 20 anys), es conclou que la litotricia augmenta fins a quatre vegades el risc de diabetis i una i mitjana (1,47) el d’hipertensió.\nLa recerca no explica la causa biològica però ofereix dos possibles. Sobre la diabetis, que les ones de xoc que converteixen en sorra els càlculs afectin a les cèl·lules que generen insulina en el pàncrees. El risc s’incrementaria com més nombre d’ones rebés l’organisme. I sobre la hipertensió, que les ones alterin la secreció d’hormones com la renina, que influeix en la tensió. Les possibilitats de sofrir aquesta malaltia dependrien no del nombre, com la diabetis, sinó de la quantitat de càlculs.\nEntre els riscos de la litotricia ja figurava la hipertensió i s’advertia als pacients diabètics de possibles complicacions. Però mai s’havia relacionat tan directament. Així ho diu Amy Krambeck, director de l’estudi de la Clínica Maig. “No podem dir amb una certesa del cent per cent que el tractament d’ones de xoc per a les pedres de ronyó ha causat la diabetis i la hipertensió, però l’associació és molt forta”. Malgrat els resultats, els autors de la recerca creuen que no cal “arraconar” aquest procediment. El que sí han fet en la Clínica Maig és informar als pacients de la situació: “Assumim que no fer res no és la millor solució per als pacients. Malgrat els riscos, aquesta teràpia d’ones pot salvar als pacients”, indica Joseph Segura, del mateix centre mèdic.\nUn dels majors experts en litiasis a Espanya, Miguel Raval, adjunt del servei d’Urologia de l’Hospital Universitari Sant Cecilio de Granada, creu que la relació entre diabetis i hipertensió arterial ha de ser considerada “com una hipòtesi de treball a demostrar en un estudi clínic”. Mentrestant, Raval creu que es poden seguir utilitzant les ones de xoc “de forma racional, informant als pacients dels seus possibles efectes col·laterals i oferint en alguns casos alternatives terapèutiques, com la litotricia endoscópica renal percutánea o per via anterograda a través de l’ureterorrenoscopio”.\nCrítiques a la recerca\nMiguel Raval qüestiona la recerca de la Clínica Maig. En primer lloc, perquè es tracta “d’un estudi retrospectiu no controlat, realitzat a través d’un qüestionari remès als pacients i contestat pel 58% dels mateixos sense cap tipus de control”. I en segon, perquè aquests pacients havien estat tractats amb un equip de primera generació (HM3) “que va anar ràpidament superat per nous prototips que permeten aplicar les ones de xoc de forma més selectiva sobre el càlcul renal amb menors efectes col·laterals sobre el ronyó i estructures veïnes”.\nEst l’uròleg considera que “les ones de xoc, en fragmentar el càlcul produeixen dany renal generalment reversible en un curt període de temps. En alguns casos -manté- és possible que la recuperació no es produeixi al cent per cent, però no és fàcil relacionar de forma evident l’aplicació d’ones de xoc amb hipertensió arterial donada la seva alta prevalença i origen multifactorial”.\ncàlculs hipertensión-ca litotricia-ca ondas-ca ronyó


Comprar online productes de proximitat Osona i Vic - Comprem a casa\nCOMPRAR ONLINE PRODUCTES DE PROXIMITAT D'OSONA\nPRODUCTES D'OSONA KM 0\nCompra per internet, des de casa, productes d’Osona i la Plana de Vic. Fes la compra per internet i t’ho porten a casa. Dóna suport al comerç català i de proximitat.\nTROBA MÉS PRODUCTES KM 0 A CATALUNYA\nAl cercador de Catalunya trobaràs més productes de venda online que s’elaboren i es venen a tot Catalunya per productors locals i petits comerços. Alguns d’ells fan enviaments a tot Catalunya, altres fan entregues a la seva comarca per afavorir el comerç de proximitat. Descobreix-ho!\nCompra als productors i petits comerços d'Osona i la Plana de Vic\nA Comprem a casa podeu comprar per internet productes de proximitat i km 0 que es produeixen a Osona així com productes locals que es venen als petits comerços de la comarca. Fes la comanda per internet i te’l portaran a casa. Consulta la botiga online de cada productor o petit comerç per saber les seves condicions d’enviament. Alguns d’ells fan enviaments a tot Catalunya, altres entreguen als municipis propers per oferir comerç de proximitat. Pots saber qui fa enviaments a la teva comarca fent servir el filtre “zona d’entrega” del cercador de productes de proximitat de Catalunya.\nQUÈ ÉS TÍPIC D'OSONA\nOsona és una de les comarques per excel·lència de l’embotit de Catalunya. La Plana de Vic és una de les zones més ramaderes i productores de derivats del porc. Hi podreu tastar llonganisses delicioses, fuets, i tot tipus de botifarres.\nVic és la capital d’Osona i hi trobareu un centre peatonal fabulós i ple de botigues locals. Feu una passejada pels carrers que envolten la plaça del Mercat de Vic. Per cert, el mercat setmanal de Vic té lloc cada dissabte al dematí i és digne de veure! Hi trobareu producte de qualitat i de proximitat.\nSi voleu visitar Vic, un bon moment és la Fira Medieval de Vic, quan la ciutat es vesteix d’Edat Mitjana: podreu jugar a fer de cavallers i també degustar molts productes que es feien a l’època medieval en aquelles terres.\nSi ets productor o petit comerç d’Osona i també vols vendre els teus productes per internet al web de compremacasa.cat, contacta’ns i t’ajudarem a crear la teva botiga online en pocs dies.


Banyeres descarta en referèndum el trasllat de les dates de les seues Festes al cap de setmana\nMés de 3.500 persones han exercit aquest diumenge el seu dret al vot en referèndum a Banyeres de Mariola. Damunt la taula, la possibilitat de modificar les dates dels Moros i Cristians per a fer-los coincidir amb el cap de setmana i generar més turisme i activitat econòmica. Per als festers de la població de l’Alcoià, ha pesat més la tradició del seu poble que l’economia que l’envolta, pel que els festejos es duran a terme entre el 22 i el 25 d’abril, com sempre ha sigut.\nEls condicionants que venen donant-se en una societat sempre pendent dels patrons i els resultats econòmics fan que absolutament tot el que ocorre en el dia a dia estiga sotmès al dictat dels diners. Un fet que ha provocat en els darrers anys que diferents tradicions, festivitats o manifestacions culturals hagen vist modificada la seua celebració per a fer-les coincidir amb dates que faciliten un major negoci i més visites a una determinada localitat. És un fet que ha ocorregut, per exemple, amb els Moros i Cristians més coneguts del món, a Alcoi.\nEl debat en torn al canvi de les dates de festes al cap de setmana ve produint-se a quasi totes les poblacions de l’Alcoià, El Comtat i la Foia de Castalla durant els darrers anys, amb partidaris i detractors. També a Banyeres, que aquest cap de setmana ha votat en referèndum el possible trasllat de les dates dels seus festejos al cap de setmana. Més de 3.500 veïns de la població, quasi el 60% del cens, ha votat aquest diumenge en les 10 taules habilitades per a l’ocasió en els masets dels Moros Vells i els Contrabandistes, elegint majoritàriament no canviar les dates tradicionals.\nFins a 2.540 persones han dipositat el no a les urnes, mentre que 984 persones han optat per votar sí a la modificació del calendari fester en una jornada amb tints festius i que s’ha desenvolupat sense cap novetat. Des de l’Ajuntament valoren molt positivament una iniciativa que mostra la voluntat de tot un poble amb un referèndum que va ser aprovat pel Consell de Ministres abans de celebrar-se. Així les coses, Banyeres continuarà celebrant les seues successives Festes de Moros i Cristians en honor a Sant Jordi entre els dies 22 i 25 d’abril, que en 2018 cauen de diumenge a dimecres.\nL’Ajuntament no descarta repetir el procés en anys vinents, tot i que, pel moment, donen validesa a la votació d’aquest cap de setmana cara als propers anys. És la primera volta que es celebra una votació popular d’aquestes característiques a la població.


Garrotades a la judicatura espanyola: El president de Tribunal Militar impugna els últims nomenaments del TS La República\nGarrotades a la judicatura espanyola: El president de Tribunal Militar impugna els últims nomenaments del TS\nCarlos Melón ha quedat fora de la Sala Cinquena i ha presentant un recurs contra els acords aprovats pel GGPJ\nActe del Tribunal Militar presidit per El president de Tribunal Suprem i de el Consell General de Poder Judicial (CGPJ), Carlos Lesmes\nGarrotades a la judicatura espanyola d’alta instància. El desgavell és propi d’una telenovel·la de baix pressupost i que evidencia les mancances democràtiques que té l’Estat espanyol quan es despulla un dels seus pilars, la justícia.\nLa Sala Tercera, del Contenciós-Administratiu, del Tribunal Suprem espanyol haurà de decidir si el Consejo General del Poder Judicial (CGPJ) va actuar correctament en els dos últims nomenaments de jutges de la Sala Cinquena, la del Militar, del mateix tribunal.\nEl president de Tribunal Militar Central espanyol ha impugnat els dos últims nomenaments per a substituir vacants a la Sala Militar del Tribunal Suprem i ha presentat un recurs. Ell és Carlos Meló Muñoz, auditor president del màxim òrgan de la justícia militar, només per sota d’aquesta Sala Cinquena del Suprem.\nResulta que la Sala Cinquena Militar va perdre a finals d’any dos magistrats per jubilació. El CGPJ va acordar convocar dues places on s’hi podien presentar “els membres del Cos Jurídic Militar amb ocupació de General Conseller togat i general auditor amb aptitud per a l’ascens, en situació de servei actiu”.\nSegons explica El Confidencial Digital, el procediment del CGPJ a l’hora de fer les ‘ternes’, mètode pel qual s’agrupen els candidats de 3 en 3 fins a escollir els finalistes, no es va dur a terme de manera correcta i no va agradar a un sector important d’oficials generals del Cos Jurídic Militar, que van considerar que no s’havia seguit fidelment la normativa, en optar per “ternes de dos” i no de tres.\nEn els recursos presentats per Melón demanda als membres del CGPJ; i també podria personar-se l’altre candidat que va ser eliminat del procés per sumar-se a aquests recursos.\nLa sentència sobre aquest cas s’espera per a finals de 2020, però hi ha la possibilitat que la composició del CGPJ podria haver canviat, si es renoven els vocals, que porten amb el seu mandat caducat diversos anys.


De blocs i rancúnies, por Fernando Ónega\nCada esdeveniment polític que es produeix a Espanya és un avanç (perillós?) cap a la confrontació dels blocs. Es va demostrar en l’aprovació dels pressupostos: a una banda, els 188 diputats que van donar el sí. A l’altra, el bloc conservador, ara com ara minoritari. Cap dels onze partits que van votar a favor no donaria avui el seu vot a uns comptes del Partit Popular, i encara menys si fossin fruit d’una aliança amb Vox. Es va tornar a demostrar a la manifestació de policies i guàrdies civils. Els partits del front conservador van anar a donar-hi suport i capitalitzar-la amb un detall que perjudica els manifestants i les seves reivindicacions, moltes de les quals són raonables: es va aclamar Santiago Abascal al crit de “president” i van fer igual amb Isabel Díaz Ayuso. No va assistir ningú dels partits que sostenen la coalició de govern. La falsa imatge que va quedar va ser la d’unes forces de l’ordre alineades amb el bloc conservador, que no beneficia gens la seva exigència de neutralitat.\nNo passaria res si tot quedés en això: els blocs ja estaven funcionant abans com a tals i, com es diu en alguns pobles, “al més espavilat totes li ponen”. Si Sánchez és més hàbil o la seva ideologia més oberta per captar aliats, seus són els mèrits i seus els beneficis. Si la dreta es mostra incapaç de rebre adhesions, seu és el problema que ha de revisar.\nEl to de la confrontació cada dia és més aspre, frontista i carregat d’odis\nPerò no vull parlar de majories i minories, que el temps s’encarrega de canviar-les. Vull parlar del to de la confrontació: cada dia és més aspre, més frontista i més carregat d’odis. La simplificació dels missatges condueix a fer que l’esquerra qualifiqui la dreta de franquista i, en alguns ambients, de feixista. A la contra, la dreta fa un discurs que situa l’esquerra governant en la munió confusa dels destructors d’ Espanya i de l’ordre constitucional. No hi ha dia que no es publiqui una declaració en aquest sentit i amb abundant ressò i aplaudiments mediàtics. La polarització ja ha passat dels partits als mitjans informatius i, al ritme que va, aviat estarà al cos social. El temps dirà si és greu. De moment, el que diu la història és que la divisió acompanyada de rancúnia sempre ha estat la gran enemiga de la convivència pacífica en aquest país.


L’ascens del neofeixisme a Alemanya |\nEl Sotrac / Agost 30, 2018\n[Traduïm aquest text escrit a Alemanya l’any passat perquè ens sembla interessant els paral·lelismes que podem establir amb el moment polític que vivim aquí però també arreu del món. És una crida a plantejar estratègies comunes per fer front als nous discursos feixistes i autoritaris.]\nL’ascens del neofeixisme a Alemanya.\nAlternative für Deutschland entra al parlament\nLes eleccions de la passada setmana a Alemanya van dur per primera vegada el partit alemany ultra-nacionalista, neofeixista i parcialment neonazi Alternative für Deutschland (AfD) al parlament de la nació amb prop del 13% dels vots. S’uneixen així a la dotzena passada de partits d’extrema dreta que ostenten un poder polític significatiu a països europeus. Per què l’extrema dreta està guanyant terreny a la política alemanya? I què poden fer les defensores de la llibertat i la igualtat per posar fre al seu avenç?\nLa victòria de l’AfD és només conseqüència d’un procés que s’ha anat desenvolupant durant molts anys. Podem situar-los en la continuïtat de l’activitat política feixista a Alemanya des de 1945. A partir del 2014, amb l’ascens dels moviments d’extrema dreta com PEGIDA (un acrònim que es tradueix com a “Europeus Patriòtics Contra la Islamització d’Occident”) una gran part de la societat alemanya s’ha aproximat a posicions reaccionàries.\nAixò formava part d’una onada mundial de reacció gestada aquell any front els aixecaments de tint revolucionari a Grècia, Egipte, Espanya, Turquia i Brasil, incloent el moviment Occupy als Estats Units. Una vegada l’escletxa oberta del potencial revolucionari va tancar-se, l’extrema dreta va retornar el cop, aprofitant les crisis sense resoldre per esperonar la gent contra caps de turc (per exemple, fomentant el ressentiment anti-immigració en resposta a les onades de refugiats que arribaven des d’àrees de desastre econòmic i zones de guerra de l’Amèrica Central, Nord d’Àfrica i Orient Mitjà). Els nacionalistes van prendre el lideratge en conflictes polítics com la revolució ucraïnesa i van guanyar una sèrie de victòries electorals que culminen en l’elecció de Donald Trump. Quan no aconseguim solucionar els problemes generats pel capitalisme i la guerra colonial, això deixa el terreny de la transformació social obert pels defensors de la tirania i l’opressió.\nAlemanya s’ha mantingut com la illa de prosperitat i socialdemocràcia del segle XX, beneficiada econòmicament de les crisis al sud d’Europa i del món en desenvolupament. Tanmateix, aquí també, la societat s’ha anat polaritzant lentament i progressivament. Al juliol, es produïen avalots massius a Hamburg en resposta a la cimera del G20, malgrat els esforços de més de 31.000 agents per imposar un estat policial. La dreta ha aprofitat aquests fets per exigir una política repressiva més dura.\nPerò el canvi cap a la dreta forma part d’un procés més profund que s’està produint arreu d’Europa i els Estats Units: l’AfD guanyava terreny juntament amb PEGIDA molt abans del G20. No per casualitat, el nombre d’atacs feixistes també ha augmentat enormement des de 2014.\nL’AfD va començar com un partit que combinava ideologia liberal de lliure-mercat amb una visió nacionalista dura. Fundat en part per conservadors de l’elit oposats al finançament alemany del rescat a Grècia, el partit sempre ha volgut convertir Alemanya en una comunitat tancada; la identitat dels forasters front els quals els nacionalistes ens prometen protecció va variant a conveniència. En els darrers anys, el sector ultranacionalista, anomenat Kyffhäuser Flügel, ha guanyat més control sobre el partit convertint-lo en un projecte neofeixista. La cooperació entre l’AfD i moviments neonazis com “Die Identitären” està ben documentada.\nL’AfD va aconseguir els seus millors èxits a l’àrea de l’antiga Alemanya oriental, on gairebé no s’hi han ubicat refugiats. [Cal recordar, front a l’anàlisi superficial d’alguns mitjans expressant que podria tractar-se d’una mena de venjança històrica a la direcció de la URSS fins la caiguda del mur, que també és originalment la zona d’eclosió i més ràpid ascens del nazisme. (NdT)] La gent sempre té més por d’allò que no ha experimentat. El capitalisme neoliberal ha passat factura a moltes comunitats de l’Alemanya de l’Est expulsant la part més jove i ambiciosa de la població, però molts votants de l’AfD són desproporcionadament benestants. La victòria d’AfD no és simplement una reacció a les dificultats econòmiques, sinó un cas de demagogs que manipulen poblacions temeroses i intolerants pel seu propi benefici.\nJa abans d’aquestes eleccions l’AfD pressionava la política alemanya en una direcció autoritària des de la seva posició dins els governs regionals. Per exemple, van demanar en moltes ocasions que el govern prohibís la web d’Indymedia [fòrum d’informació i debat d’esquerra radical (NdT)], i finalment el tancament va ser executat pel ministre conservador d’afers interns. També van modificar el consens d’allò que és acceptable dir en un context polític a Alemanya, trencant els tabús socials contra l’expressió d’idees obertament racistes, islamofòbiques i antisemites.\nEls partits polítics de l’establishment alemany s’han vist agafats amb el pas creuat davant l’auge de PEGIDA i l’AfD. Sarah Wagenknecht, portaveu del partit d’esquerres Die Linke, fins i tot va expressar certa simpatia per ells. Durant l’anomenada crisi de refugiats, l’AfD va ajudar el govern a saltar d’un enfocament liberal cap a una posició reaccionària.\nL’AfD té certes similituds amb l’anomenat moviment alt-right dels Estats Units. Els diputats d’AfD s’han apropiat del discurs de la “llibertat d’expressió” per legitimar l’organització feixista. Ambdós moviments tenen com a objectiu normalitzar el discurs racista i feixista per empènyer la societat cap al totalitarisme i aplanar el camí als neonazis perquè prenguin el poder de l’estat. Tota mena de grups i estructures “democràtiques” que no comparteixen els objectius de l’AfD els han ofert plataformes per difondre les seves idees en nom del “diàleg”. No obstant això, si arriben a prendre el poder, ni l’alt-right ni l’AFD tindran cap necessitat d’atorgar “llibertat d’expressió” a ningú (això és prou evident).\nEn un primer moment, l’antifeixisme no va saber com respondre a l’AfD. Alguns van dubtar a atacar-los doncs no semblaven els antics neo-nazis de carrer sinó “ciutadans comuns preocupats”. Durant l’últim any, però, ha quedat clar que es tracta d’un moviment de masses neofeixista. En conseqüència, l’antifeixisme ha dut a terme cada vegada més accions per obstaculitzar frontalment el seu progrés organitzatiu. Immediatament després de les eleccions, es van produir protestes contra l’AfD a Berlín i moltes altres ciutats. A Berlín, en un atac que recorda l’assassinat feixista de la Heather Heyer a Charlottesville, el passat mes d’agost un vehicle ple de membres de l’AfD va accelerar en direcció a uns manifestants, ferint-ne a dos.\nHem de deixar de pensar en els membres de l’AfD com a llunàtics i començar a prendre’ns seriosament l’amenaça que suposen. Just després de les eleccions, alguns partidaris de l’AfD van dirigir-se onejant banderes del partit a un edifici d’habitatges que acollia persones refugiades proclamant que el cremarien. Mentrestant, al Parlament, planegen els propers atacs contra moviments emancipadors.\nUna part de l’antifeixisme ha temut que en oposar resistència a partits d’extrema dreta, podríem empènyer més gent conservadora a mostrar-los suport. Però els feixistes no sorgeixen de l’oposició al feixisme, són el resultat d’un reclutament feixista exitós. Hem de tractar d’apartar a la gent de l’extrema dreta per tots els mitjans (per exemple, excloent els membres de l’AfD de qualsevol esdeveniment públic, incloent reunions familiars, bars i concerts). No hauríem d’oferir-lis la possibilitat de crear la sensació que reben suport tàcit de la resta de la població, ni que presentin una imatge de legitimitat política i social.\nEn algunes ciutats alemanyes, com Flensburg, l’AfD no ha pogut trobar localitzacions que acullin els seus esdeveniments, i quan han organitzat activitats públiques, hi ha hagut tanta protesta que només s’han pogut produir enmig d’una gran presència policial. Allà on l’AfD ha trobat una forta resistència al carrer, no ha pogut augmentar significativament el percentatge de vots. Això podria ser una correlació de fets en lloc de causalitat, però ningú s’uneix a un partit feixista per convertir-se en víctima. Quan participar en activitats feixistes no els ajudi a assolir els seus objectius ni a incidir políticament, esperem que potser finalment es centrin en altres coses.\nLa lluita contra el feixisme només es pot vèncer als carrers, com a societat en conjunt, i no a peu d’urna. Mentre partits com l’AfD guanyin impuls a tot arreu, hem de fer un pas endavant i lluitar contra ells alhora que treballem per crear solucions genuïnament alliberadores a tots els problemes creats pel capitalisme i tota mena de jerarquies. D’Alemanya als Estats Units: bona sort, companyes. [01/10/2017]\n← [Ressenya] Setting Sights. Histories and reflections on community armed self-defense. Scott Crow. PM Press, 2018.\n29/09/18 Col·loqui amb Almudena Hernando. La fantasía de la individualidad. →


Preu base per persona en habitació doble 325 €\nSortida dels nostres punts de recollida en direcció a Balaguer, des d’on agafarem el Tren dels Llacs (tren convencional) per la línia panoràmica de la Noguera Pallaresa. Gaudirem d’un trajecte inoblidable a través d’uns paisatges espectaculars. Arribada a la Pobla de Segur per seguir la nostra ruta amb autocar. Visitarem l’Espai Raier, un centre que ens permetrà descobrir antics sistemes de transport fluvial de la fusta mitjançant la recuperació i la conservació patrimonial d’aquest ofici desaparegut. Coneixerem qui eren els raiers, la seva història i la duresa del seu treball. Finalitzada la visita, ens traslladarem a la Vall Fosca, bressol de l’energia hidroelèctrica a Catalunya, on visitarem el Museu Hidroelèctric de Capdella, pionera als Pirineus. Dinar. Trasllat a Gerri de la Sal i visita dels Salins, els quals han donat una fisonomia característica al poble. A l’hora convinguda, trasllat a Sort. Arribada a l’hotel Pessets 3* o similar. Sopar i allotjament.\nEsmorzar a l’hotel. Ens dirigirem cap a la Vall d’Àssua fins arribar al bonic poble de Llessui, on visitarem el Museu dels Pastors. Després d’una breu introducció de les característiques de la Vall, dels pastors i de les ovelles, ens explicaran en profunditat les diferents tasques que han de realitzar els pastors durant un cicle anual. Continuarem el nostre recorregut amb la panoràmica de la Vall per conèixer els seus pobles com són Caregue, Sorre i Altron, petit poble on Maria Barbal va ambientar la novel·la Pedra de tartera. També visitarem una formatgeria artesanal amb una producció reduïda i selecta. Dinar. A continuació ens traslladarem a Esterri d’Àneu, on visitarem la Casa Gassia, un exemple de casa agro-ramadera representativa d’una època en que la base de l’economia local era, quasi exclusivament, la pagesia i la cria del bestiar. Retorn a l’hotel. Sopar i allotjament.\nEsmorzar. A primera hora sortirem cap al Congost de Collegats, on realitzarem una parada enmig d’aquest impressionant estret de la Noguera Pallaresa entre cingleres feréstegues; un veritable festival geològic, on podrem admirar, si el temps ens ho permet, la meravella del retaule d’aigua i roca de l’Argenteria. Trasllat a la Pobla, on realitzarem una panoràmica del conjunt Modernista “Casa Mauri i Molí de l’Oli”. Continuarem amb la visita a la centenària fàbrica de licors Portet, amb l’elaboració artesanal d’aiguardents tradicionals del Pirineu. Finalitzarem amb la visita de les Botigues - museu de Salàs de Pallars, un recorregut per cent anys de vida quotidiana, utilitzant el poder evocador d’uns escenaris, d’uns productes i d’unes imatges que ja formen part de l’imaginari col·lectiu. Dinar. A l’hora convinguda, trasllat cap als nostres punts d’origen.\nPreu base per persona en habitació doble 395,00 € 325,00 €\nSuplement individual 30.00€\nPorta’ns amics. Si veniu acompanyats d’amics que no hagin viatjat mai amb nosaltres. gaudireu del nostre preu especial. Us aplicarem el descompte a tants clients habituals com clients nous ens porteu.


Matthew Fox torna de l’illa de “Perdidos” per protagonitzar al costat de Jeffrey Donovan i Quinn McColgan una nova cinta post-apocalíptica basada en la novel·la de Juan de Dios Garduño en què el virus de torn amenaça amb acabar amb gran part de la població mundial.\nLa història comença en un comboi d’autobusos que transporta a un grup de supervivents al que sembla ser una zona controlada, amb tan mala sort de patir un contratemps i complicar el viatge.\n“Extinction” neix com una cinta que bé podria ser una barreja d’altres obres com “28 dies després” o “The Walking Dead”, amb un vessant més enfocada cap al drama que no a l’acció o la triperia pura i dura.\nDesprés dels primers i intensos minuts, la cinta fa un salt en el futur per mostrar un món gelat, en el qual aparentment ja no hi ha perill per part dels zombis a causa de les extremes temperatures i on la supervivència per buscar aliments passa a un primer pla.\nÉs en aquest ambient en el que situa al grup protagonista i del que poc a poc es va desgranant la seva història i on lamentablement tot comença a naufragar.\nSi bé el to és correcte durant la seva primera meitat, amb un ritme pausat però que manté l’interès per conèixer la història i amb una factura que compleix, sobretot tenint en compte el seu pressupost, és en la seva segona meitat on mostra les seves cartes i on no sap sorprendre, on no sap escapar d’infinitat de clixés, de personatges ficats amb calçador, com el de Clara Lago, d’alguna escena on la fotografia és bona però que no es mostra natural i on fuig d’aquest to dramàtic per acabar en un tancament molt fluix en línies generals.\nEn aquest camí també s’obliden elements del clàssic “survival”, ja que la sensació es dilueix fins a gairebé desaparèixer.\nA hores d’ara de la funció, al meu entendre o bé construeixes alguna cosa sòlida i fidel d’esperit o bé has de sorprendre amb cert impacte.\nDependre del clàssic drama amorós barrejat amb rancor i culpa esquitxat amb algunes escenes d’acció en poc menys de 2 hores s’albira com temerari amb el parc actual de productes d’aquest tipus, on s’ofereix això i més de forma dosificada en sèries o on tenim cintes que ja han explorat aquests terrenys cadascuna a la seva manera, en les que si ajuntem continguts ve a ser més del mateix a la cinta que ens ocupa.


ERC exigeix un retorn del rescat a la banca – El Republicà\nMorales i Vilalta, als passadissos del Parlament / Marc Puig\nEls republicans recuperen la llei que va decaure en acabar- se l’anterior legislatura per facilitar parc públic en plena emergència habitacional\nRetorn del rescat bancari\nEsquerra Republicana ha tornat a presentar al Parlament la proposició de Llei per a garantir el retorn social del rescat bancari. La portaveu del grup parlamentari, Marta Vilalta, i el diputat Pau Morales han presentat el text en roda de premsa aquest dimecres. En concret, amb aquesta llei, Esquerra Republicana vol modificar els estatuts de la SAREB, el banc dolent que va adquirir actius immobiliaris amb ajudes públiques durant el rescat bancari, i obligar-lo a cedir el domini d’un 30% dels seus immobles perquè passin a titularitat de les administracions públiques, per fer front a l’emergència habitacional especialment en els municipis on hi ha acreditada demanda d’habitatge.\nRetorn del rescat bancari, que ja s'havia proposat en una anterior llei, que va decaure\nEls republicans recuperen així el text que ja havien presentat -va decaure en acabar la legislatura- i volen debatre al Parlament com reinvertir a la societat el rescat bancari que va fer la ciutadania durant la crisi immobiliària. “Que retorni a la gent l’esforç de la gent“, ha assegurat Vilalta. Es tracta doncs de capgirar els fonaments de l’anomenat ‘banc dolent’. “No té cap mena de sentit, necessitem poder disposar d’aquests habitatges“, ha afegit Morales\nRetorn del rescat bancari ha de ser recolzat per la resta de partits\nEn aquest sentit Vilalta ha encoratjat tots els grups parlamentaris catalans a donar-hi suport i a portar conjuntament i de forma àmplia el text al Congrés dels Diputats. “Fem una crida a tots els grups a sumar-se aquesta iniciativa que vol corregir la deficiència el rescat bancari, que no va tenir en compte el rescat a les persones; demanem que ningú busqui excuses per donar resposta a una emergència com la de l’habitatge“, ha dit.\nAugment del 30% de l'habitatge públic\nLa llei que presenten els republicans, de fet, planteja dues vies per facilitar l’accés a l’habitatge. Una és aquesta modificació jurídica de la SAREB, de manera que contribueixi amb aquesta cessió de domini del 30% a incrementar el parc d’habitatge públic. Per l’altra, els republicans plantegen “donar més marge de maniobra financer” als ajuntaments en temes d’habitatge, ha explicat el diputat republicà. Per això, proposen que es modifiqui la llei d’estabilitat pressupostària i financera estatal per permetre l’ús del superàvit del pressupost municipal per exercir el tanteig i retracte.\nQue la regla de la despesa no s'apliqui als municipis\nTambé plantegen que la regla de la despesa no s’apliqui als municipis que tinguin els comptes sanejats, i que s’alliberi el món local del control financer de l’Estat quan se superin les regles fiscals amb inversions en habitatge públic. “Es tracta de dotar-nos de totes les eines possibles per donar resposta a l’emergència i garantir drets bàsics a tothom, i fer-ho fins que poguem garantir-nos-els tots plenament, lliurement“, ha conclòs Vilalta.\nLa portaveu d'Esquerra, Marta Vilalta, i el diputat Pau Morales, en roda de premsa conjuntament\nPublicat a esquerrabcn, el 14 de juliol de 2021\nEscrit a Altres espais, Ciutat\n← Confrontació socialista\nIrresponsabilitat dels poders →


Escenari després de les eleccions (I) | Catalunya Religió\nPer Josep Maria Carbonell. Dc, 28/11/2012\nSi se segueix en la lògica anterior a les eleccions, apostant per un escenari “sobiranista” que comporti un referèndum en els pròxims anys, crec que CiU i ERC han d’entendre’s com sigui per governar. No és fàcil, perquè CiU és una federació de democristians i liberals nacionalistes i ERC és un partit d’esquerres radical i independentista. Ara bé, si la lògica prioritària és la “sobiranista”, els dos partits estan obligats a pactar i els seus electors probablement no entendrien un desacord.\nD’altra banda, els ponts de CiU amb el PP estan totalment cremats. Després de dos anys d’acords puntuals a Catalunya i Espanya i d’aliances municipals i provincials entre les dues formacions polítiques, que encara es mantenen, seria impensable, almenys a curt termini, la possibilitat d’un pacte similar. Així mateix, el PSC, que continua amb la seva pèrdua de votants i amb la reducció de la seva incidència social, és malfia profundament de CiU per l’incompliment dels acords d’investidura signats fa dos anys i per la recent deriva “sobiranista” de la coalició nacionalista. En tot cas, sembla evident que el debilitament electoral de CiU hauria de comportar una aliança política sòlida amb alguna o algunes formacions polítiques per assegurar una estabilitat futura.\nAra bé, en aquest escenari de fragmentació electoral i de gran crisi econòmica i social, quina és la principal prioritat a què han de respondre les forces polítiques? L’escenari real i, en certa mesura excepcional, obliga a fer una política d’unitat per aixecar i afermar el país. Cap a on?\nÉs possible un govern de coalició d’unitat catalanista per fer front a la crisi i respondre a les reivindicacions d’autogovern?


1943-44: Guerrillers al Càucas i a Bielorússia\nFrancesc Roca01.03.2006 - 02:01h\nUna part -petita, però valuosa- dels exiliats catalans de 1939 foren acollits a Rússia, o alguna de les repúbliques que formaven, aleshores, la Unió de Repúbliques Socialistes Soviètiques.\nEls adults -homes i dones- foren acollits, és clar, per a treballar (en feines diverses), i estudiar (sovint, en centres especialitzats). Els nens, per a anar a l’escola. En alguns casos, com ara el del doctor Josep Bonifaci, o el del conseller Rafael Vidiella, es tractava de grans professionals (en el cas de Bonifaci, de la medicina, i, en el de Vidiella, de la política).\nEn altres casos, calia continuar formant-se. Per exemple, Gabriel Arrom, seguiria estudiant ciències econòmiques, i August Vidal, llengües estrangeres. Entre els centres d’ensenyament especialitzats hi havia, per exemple, l’Escola de partizans de Txerkisovo, a Moscou. Una escola-caserna destinada a formar teòrica i pràcticament guerrillers destinats a infiltrar-se en els territoris ocupats per l’exèrcit hitlerià a Polònia, Bieolorússia, Ucraïna, el Càucas, etc.\nUn centre on coincidirien, un temps, Francesc Pararols, que ja havia estudiat a l’Escola d’aviació de Kirovabad, Ricard Cucalà i Sebastià Piera, el futur «soldat de Pandora». S’han dibuixat -i s’han publicat- els mapes dels itineraris seguits (a peu, nedant, en camió, en tren, en vaixell, en avió) per Pallerols, Piera, i altres. Van des dels «pantans i boscos de Bielorrússia» fins a Vladivostok, passant per «les meravelles de Samarcanda» . I pel Càucas. Només falta fer-ne un film.


Puigdemont tria Quim Torra com a successor, però no li deixa fer servir el seu despatx | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\nL'expresident de la Generalitat deixa clar que es tracta d'una solució provisional\nBarcelona 11 MAI 2018 - 07:51\tCEST\nQuim Torra el febrer passat al Parlament. massimiliano minocri\nDesprés de 110 dies de suspens des de les eleccions catalanes, la conformació d'un Govern va començar a aclarir-se dijous amb la designació de Joaquim Torra Pla (Blanes, 1962) com a candidat de Junts per Catalunya a presidir la Generalitat. L'expresident Carles Puigdemont va anunciar a través d'un vídeo que l'expresident d'Òmnium Cultural serà l'escollit. Torra està lliure de càrregues judicials i el seu perfil és el d'un independentista de l'ala dura. Puigdemont ha volgut donar-li un caràcter purament provisional al seu successor, fins al punt de demanar que no s'utilitzi el seu antic despatx de la Generalitat.\nPuigdemont va remarcar el caràcter interí que tindrà el mandat de Torra, que serà investit com a president de la Generalitat en els pròxims dies amb els vots d'ERC i l'abstenció de la CUP. "Es tracta d'un període de provisionalitat, marcat per les condicions de l'Estat: els presos polítics, els exiliats i l'amenaça permanent de l'aplicació de l'article 155 de la Constitució", va assegurar l'expresident, que es troba a Berlín a l'espera que la justícia alemanya decideixi sobre la seva extradició per un suposat delicte de rebel·lió i des d'on espera controlar Torra.\nL'expresident de la Generalitat va recordar els quatre intents d'investidura que la justícia ha frustrat i va assegurar que ja opta per proposar un candidat sense càrregues judicials perquè "ha quedat clara davant del món la intolerància i la falta de respecte del Govern espanyol davant les decisions dels ciutadans de Catalunya". Puigdemont també va lamentar que l'Executiu de Mariano Rajoy es negui a negociar i "continuï enrocat a bloquejar la política i avalar la repressió i la retallada de drets". La data límit per triar un president i que no es convoquin eleccions automàticament és el dia 22 de maig.\nSense abandonar el seu discurs d'enfrontament dur amb el Govern de Mariano Rajoy i la justícia, Puigdemont va agrair l'exdirector del Born Centre Cultural "el seu sacrifici i esforç" i li va augurar una feina complicada per "les situacions extremes a les quals haurà d'enfrontar-se". Li va demanar a Torra que lluiti pels "drets nacionals" davant d'"un Estat autoritari" i que defensi les competències i els recursos "laminats sistemàticament". Finalment, li va encomanar "fer efectiu el mandat" del referèndum il·legal de l'1 d'octubre.\nTorra és un independentista convençut amb pronunciaments molt durs en contra d'Espanya. "Ens volen muts, silenciats, ens volen atemorits, espantats. Fins i tot, ens volen a la presó i a l'exili", va dir en la seva última intervenció al Parlament.\nL'entorn de Puigdemont el veia com una possibilitat per intentar atreure la CUP a la investidura quan no disposava dels vots necessaris. No obstant això, el seu perfil sempre ha despertat reticències dins del PDeCAT i Esquerra Republicana en un moment en el qual es vol intentar reconduir la relació amb el Govern espanyol. Torra és dins del grup de Junts per Catalunya, que advoca per mantenir la pugna.\nDes que es va conèixer el resultat electoral, al voltant de quinze noms han sonat com a possibles candidats. El ball de candidats s'explica en part per l'acció de la justícia, que ha impedit que els diputats a la presó puguin ser proposats com a president, però també pels dubtes de Puigdemont, que vol assegurar-se que el seu successor li serà completament fidel.\nLa història de vegades es repeteix. El gener del 2016, i davant del veto de la CUP per formar un Govern, Artur Mas es va fixar en l'alcalde de Girona per succeir-lo. Puigdemont era llavors un desconegut per bona part dels catalans i Mas va considerar que era prou dòcil per intervenir quan ho desitgés. De fet, l'escollit no va poder dir res sobre un Govern prèviament pactat entre la llavors Convergència i Esquerra. Però l'alcalde no va trigar a mostrar el seu perfil propi i la influència de Mas va ser mínima. Puigdemont vol trencar el cicle. Per aquest motiu l'expresident vol intentar mantenir el màxim control possible. Això s'ha vist reflectit tant en l'elecció del nom com en les condicions sota les quals el "president provisional" ha d'exercir el seu càrrec.\nPer exemple, Puigdemont vol que el nou president no faci servir el seu despatx al Palau, per així escenificar la seva condició de "provisionalitat", expliquen diverses fonts de Junts per Catalunya. La tutela, a més, s'estendria a consultar amb ell la gran majoria de decisions. El pla original de l'expresident, amb l'anomenada Casa de la República a Waterloo, era crear un sistema institucional paral·lel "a l'exili". Encara que Torra forma part del cercle de confiança de Puigdemont, liderarà un grup de consellers que no ha escollit. El president del Parlament, Roger Torrent, fixarà aquest divendres el dia del ple d'investidura.


La mitjana de la jornada serà de 274,56 euros el Megawatt, però hi haurà diverses franges horàries en les quals es pagarà de nou, i com a principis d'octubre, per sobre dels 300 euros\nper Luis Ángel Pérez de la Pinta / ACN 29/11/2021 20:25h\nEl preu de la llum arreu de l'Estat s'ha tornat a enfilar fins a màxims i, després d'uns quants dies situant-se a la franja baixa dels 200 euros, aquest dimarts marcarà el seu segon registre històric més alt en pujar fins als 274,56 euros MWh de mitjana, segons les últimes dades facilitades per l'Operador del Mercat Ibèric d'Energia. D'aquesta manera, s'acosta als 288 euros MWh de mitjana del passat 6 d'octubre i que suposa el valor més alt registrat fins ara.\nLa franja més cara, però, se'n registrarà demà entre set i vuit del vespre, quan s'arribi als 309,3 euros MWh. Aquest preu representa també el segon valor més alt per darrere els 319 euros en la franja delimitada per les nou del vespre i les deu de la nit del passat 7 d'octubre, l'endemà del rècord absolut de 288 euros MWh de mitjana assolit aquest 6 d'octubre.\nDe fet, aquest dimarts també se superaran els 300 euros MWh entre les vuit i les nou del vespre, moment en el qual l'electricitat es pagarà a 302,6 euros MWh, i entre les nou el vespre i les deu de la nit, quan el preu del subministre arribi fins als 300,6 euros MWh. Entre les sis de la tarda i les set del vespre, el preu se situarà en els 300 euros MWh i, per contra, la franja més barata serà la situada entre les quatre i les cinc de la matinada, amb un preu de 225,67 euros MWh.\nA Portugal, país on l'Operador del Mercat Ibèric d'Energia també marca els preus, la mitjana serà encara més elevada que a Espanya i serà de 277,55 euros MWh.\nAquest nou increment del preu de la llum arribarà, a més a més, l'endemà que l'IPC avançat a l'Estat també continuï amb el seu creixement a un ritme de rècord. Segons ha publicat l'Institut Nacional d'Estadística aquest mateix dilluns al matí, els preus s'han incrementat un 5,6% en termes interanuals, exactament dues dècimes més que durant el mes d'octubre, una xifra que no es registrava des del setembre de l'any 1992. De nou, i com a mesos anteriors, l'increment ve impulsat per l'alça en el preu dels carburants, l'electricitat i els aliments.


Reserva de places per a nou curs\nSi heu arribat a aquest enllaç és que estau interessats en inscriure un nou participant al Binitrui.\nEsteim molt contents que sigui així però desgraciadament només podem oferir un número limitat de places. Per això posam a la vostra disposició un formulari on poder registrar la sol·licitud de plaça. En obrir els terminis d’inscripció, s’oferiran les places disponibles seguint l’ordre d’arribada de sol·licituds.\nAquest formulari estarà disponible a partir de dia 1 de juny del 2022 a les 08:00h (horari d’estiu del servidor web) al següent enllaç.\nAccedir al formulari.\nPotser a més de voler inscriure als participants, vos interessa saber una mica les activitats que duim a terme. Podeu ampliar la informació accedint a aquests enllaços:


La gran tasca dels projectes maternoinfantils de Càritas - Arquebisbat de Barcelona\nLa gran tasca dels projectes maternoinfantils de Càritas\n[Catalunya Religió] Qualsevol acció preventiva en l’àmbit de l’exclusió social és molt més efectiva que actuar quan ja és massa tarda. Per això, Càritas dedica una bona part dels seus recursos a a projectes maternoinfantils, centrats en les mares sigui per es troben soles, en situació de pobresa o en rics d’exclusió, necessiten ajuda en [...]\n17 gener, 2012 -\nQualsevol acció preventiva en l’àmbit de l’exclusió social és molt més efectiva que actuar quan ja és massa tarda. Per això, Càritas dedica una bona part dels seus recursos a a projectes maternoinfantils, centrats en les mares sigui per es troben soles, en situació de pobresa o en rics d’exclusió, necessiten ajuda en aquesta nova etapa de la vida que inicien amb l’arribada d’un fill. L’atenció que fa Càritas Diocesana de Barcelona és integral i té una dimensió comunitària.\nCatalunyaReligió.cat s’ha desplaçat a Sabadell, on el projecte maternoinfantil fa 25 anys que funciona. En aquest projecte s’hi dediquen dues treballadores familiars, una treballadora social i un equip de professionals que es completa amb la col·laboració de voluntàries i estudiants d’educació infantil. Actualment hi ha 12 places per a aquest projecte, de durada d’un any i que s’ocupen en funció de les prioritats i s’adequen amb els perfils de les mares sol·licitants. A Sabadell hem parlat amb Núria Mateu, coordinadora del projecte; Mouna El Rghoui, mare; María Jesús Aguayed, mare i Núria Grau, psicòloga.\nEl funcionament dels projectes materoinfantils que ofereix Càritas Diocesana de Barcelona depèn en bona part de la realitat de cada territori. En funció de la població, i les seves característiques s’adequarà aquest projecte a unes necessitats o unes altres. L’Obra Social “La Caixa” col·labora amb més de 2 milions d’euros al global de projectes de Càritas, entre els quals, els maternoinfantils.


MONIBLOG: CASTANYADA O HALLOWEEN?\nCom anat aquesta castanyada? Esperem que hagueu menjat moltes castanyes ja que no ho hem pogut celebrar plegats aquest any!\nPer cert, vosaltres celebreu (24) Halloween? Us heu disfraçat?? Expliqueu-nos que heu fet aquests dies que segur que teniu alguna cosa per dir-nos! Com veieu a la foto, l’Alba i jo ens vam pintar així per un túnel del terror al Casal de Setembre jajaja nosaltres si que fèiem por, a què si?\nAprofito per dir-vos que s’apropa el pessebre vivent i (10) que esperem que participeu tots, a més a més ja estan començant a preparar el Casal de Nadal i no us puc avançar gaire cosa perquè és tot secret, però us encantarà!\nEns veiem aquest dissabte!\nUn petoonet enorme!\nAdri 3 de novembre de 2013 a les 16:34\nPerò si no parem!! Casal de Nadal, pesebre... Toma yaaaa!!!\nHeu menjat moltes castanyes i panellets?? (Jo soc més de castanyada que de halloween)\nEns veiem aquest dissabte!!!\nUnknown 5 de novembre de 2013 a les 12:32\nS'apropen époques molt maques a l'esplai! Tant el Pessebre Vivent com el casal de Nadal sempre ens deixen amb ganes de més!\nPerò hi ha una cosa que ens envolta durant aquests dies d'esplai... el #codiRoser! Cada dia tenim un nombre més i cada dia estem més a prop de completar-lo! Crec que s'apropa el dia on tindrem el solucionari i podrem començar a veure que posava en el codi!!\nUnknown 7 de novembre de 2013 a les 0:03\nAvui a la reunió de (15) monitors em preparat amb molta ilusió i ganes les activitats d'aquest cap de (18) setmana! No us les podeu perdre!\nUnknown 7 de novembre de 2013 a les 8:41\nquines ganes que sigui ja divendres! tants dies sense esplai.. és dur!! =)\nUnknown 9 de novembre de 2013 a les 20:21\nNova tarda (30) d'esplai!!! Que bé ens (14) ho hem passat!!


glòria - De paraules per Context\nÉs una dona que ompliria de glòria la intimitat d'un burgès capficat pel negoci, i vessaria tràgiques ombres a la capçalera d'un adolescent inexpert. Però la senyora Buxareu és tranquila i honesta: els seus ulls, d'una sinceritat diàfana, reflecteixen sempre la cara bruna del seu marit, i tot el sant dia no fa sinó repetir els noms dels seus infants, quatre galifardeus que no la deixen viure.\nSIR TOBIAS «A reveure, y que Déu vulga admetre en sa gloria a una de les nostres ànimes. Potser ser\nS'embadalia contemplant-lo i escoltant-li la veu, el somniava en les absències, i el creia, per dret propi, destinat a la fortuna i a la glòria. En Temme no havia pogut haver cap impressió d'aquestes coses. Es pot dir que els dos germans no s'havien conegut.\nAltrement, els vailets els sabia a glòria aquell viatge diari; sobre tot al Pere, el gran... Trobar-se amo del petit convoi, rostos avall, l'envania d'allò més... li feia creure que era ja un home, i un home amb responsabilitats de les grosses. I, cama ací cama all\nPerò aquesta reivindicació de glòria fou una fallida: la major part dels minyons podien dir igual cosa, i això rebaixava massa de preu la distinció. El grup an\nRedefitre, quina glòria d'esplets! Ací i all\n»Cinquanta festes a l'any, per mil persones, fan cinquanta mil jornals de treball perduts! Si sóu pobres, miserables i no podeu pagar al vostre rei, els sants del calendari en tenen la glòria.\nI, finalment, quan desembutxacaren les pipes i donaren el tomb traient serenes bufades arribaren al cim mateix de la glòria.


La Universitat Catalana d’Estiu dedicarà un dels seus actes commemoratius al 40è aniversari del Congrés de Cultura Catalana. La presidenta de la Fundació CCC, la Dra. Marta Rovira, ens fa una valoració de la importància d’aquell congrés que recorregué tota la geografia dels Països Catalans, en l’inici de la recuperació de la llengua i cultura catalanes que sortien de la la dictadura franquista; i dels seus diversos resultats segons el territori. De cara al futur, Rovira aposta per una estratègia conjunta de la cultura catalana, amb noves eines que li permetin expressar-se i desenvolupar-se internament, i amb projecció al món com tota la resta de cultures homologables a la nostra.\n← Fòrum Cultura 2020: un any de preparatius per davant → 22@ i Parc Audiovisual de Catalunya: 2 casos d’èxit de pols culturals


Badanotis :: La vaga del 29-S a la ciutat de Badalona\nLa vaga del 29-S a la ciutat de Badalona\nRedacción - 28/09/2010 21:10\nBadalona està preparada per a la vaga general de demà dimecres convocada pels sindicats CCOOi UGT. Quasi 300 persones s'han afegit a la campanya que porta per lema per defensar els drets de tots i totes, Badalona fa vaga.\nAl servei sanitari s'han anul·lat les consultes externes als centres d'atenció primària i a l'Hospital Municipal. Pel que fa al transport públic, els trens de rodalies a Catalunya no oferiran cap servei excepte en hora punta, que circularan el 25% dels combois. Això vol dir que entre les 6:30 i les 9:30 hores i les 17:00 i les 20:00 hores de la tarda, només un de cada quatre vehicles de transport públic circularà a Catalunya. I suposa, entre altres coses, que els trens regionals i de mitja distància no operaran durant tot el 29-S. També TUSGSAL oferirà serveis mínims.\nA Badalona s'ha format un comitè local de vaga amb el suport dels sindicats majoritaris i algunes entitats de la ciutat. La Candidatura d'Unitat Popular, la Plataforma Socio-Cultural de Bufalà, l'Associació de Veïns de Llefià o el Consell de la Joventut de Badalona són algunes de les entitats de la ciutat que s'han sumat a aquest comitè local.\nEl grup municipal d'ICV-EUiA també se sumarà a la vaga general de demà i ja ha demanat el suport de la resta de forces polítiques en el ple ordinari celebrat aquesta tarda. ICV-EUiA ha presentat una moció al ple en suport a la vaga que finalment ha sigut rebutjada amb el vot favorable d'ERC i els vots contraris de PSC, PP i CiU. Els ecosocialistes consideren que és molt important sortir al carrer a defensar els drets laborals.


L'exduc de Palma ha d'entrar a la presó en menys de cinc dies\n2 min. Palma 13/06/2018 12:20\n651x366 Urdangarin entra a l'Audència de Palma./ISAAC BUJ Urdangarin entra a l'Audència de Palma./ISAAC BUJ\n651x366 Urdangarin entra a l'Audència de Palma./ ISAAC BUJ Urdangarin entra a l'Audència de Palma./ ISAAC BUJ\n651x366 Urdangarin entra a l'Audiència de Palma./ ISMAEL VELÁZQUEZ Urdangarin entra a l'Audiència de Palma./ ISMAEL VELÁZQUEZ\nIñaki Urdangarin, el cunyat del rei i exduc de Palma, ha arribat a les 12.15 h a l'Audiència de Palma, on les tres magistrades de la Sala II encarregades de redactar la sentència del cas Nóos li han entregat la notificació per a l'entrada a la presó. Només ha estat deu minuts dins els tribunals; la meitat de temps que hi ha estat el seu exsoci, Diego Torres, a les nou del matí. Igual que ell, Urdangarin haurà d'ingressar a la presó abans de cinc dies. És a dir, abans de dilluns, quan començarà a complir una condemna de cinc anys i deu mesos.\nLa seva arribada, amb el rostre seriós, ha estat sota els crits improvisats de gent que l'esperava a les portes de l'Audiència, que l'han rebut amb consignes com "xoriço" o bé "els Borbons als tribunals". En sentir-ho, o senzillament aliè a tot, Urdangarin ha girat la vista enrere, per fer-se una idea de l'expectació que l'envolta.\nHa arribat dins un Nissan Micra gris que, després de deixar-lo, ha partit de davant la porta per tornar-hi deu minuts després. Ni el cunyat del rei Felip VI ni el seu advocat, Mario Pascual, han fet cap tipus de declaració als nombrosos mitjans que esperaven a les portes del tribunal.