El TSJCV puntualitza que el jutjat de Paterna mai va assumir exhumar a les víctimes del franquisme\nEl tribunal precisa que el jutjat d'instrucció de Paterna no s'havia compromès a fer-se càrrec de la tutela de la fossa 113\nFamiliars d'afusellats pel franquisme sostenen els rostres de les víctimes enfront de la Presó Model de València\nEl Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana (TSJCV) ha puntualitzat que el jutjat d'instrucció de Paterna no es va comprometre a fer-se càrrec de l'exhumació de les víctimes del franquisme. A través del departament de comunicació ha explicat que "el jutjat mai va judicialitzar les excavacions que estaven realitzant els arqueòlegs emparats en una autorització administrativa".\nEl tribunal es refereix a la informació publicada per eldiariocv.es en la qual s'explica que el jutjat d'Instrucció número 2 de Paterna no exhumarà les víctimes del franquisme enterrades en la Fossa 113 d'aquesta localitat i s'interpreta com un pas arrere de la jutge. L'Associació de Familiars de la Fossa 113, l'equip de ArqueoAntro i la diputada de Memòria Històrica, Rosa Pérez Garijo, es van presentar en el jutjat per a informar de la troballa de 12 cossos en el cementeri de Paterna.\nSegons informa el TSJ, la jutgessa va realitzar una inspecció ocular i va ordenar al forense un informe per a datar l'antiguitat de les restes òssies trobades "amb l'única finalitat de descartar que hi haguera algun cadàver amb etiologia homicida amb un antiguitat inferior a 20 anys, perquè en aqueixos casos els delictes no estarien prescrits i el jutjat hauria d'investigar-los".\n"En l'acte d'incoació de diligències prèvies pel qual s'obri la causa no s'adopta cap decisió respecte a l'actuació dels arqueòlegs: ni es judicialitzen les excavacions, ni es tutoritzen les activitats dels experts que estan allí treballant i que segueixen fent-ho al marge del jutjat conforme a l'autorització administrativa de la qual disposen", afig el TSJ.\n"La jutgessa l'única cosa que fa és oficiar al forense perquè date l'antiguitat de les restes i, descartada l'existència de restes humanes recents, el jutjat arxiva la causa. No hi ha doncs cap marxa arrere ni cap rectificació", conclou.\nL'argument del jutjat de Paterna per a arxivar la causa és que "han transcorregut aproximadament 70 anys, temps que supera amb escreix el de la prescripció assenyalat en l'article 131 i següents del Codi Penal".\nL'Associació de Familiars de Víctimes del Franquisme de la Fossa 113 de Paterna, promotora de les obres d'excavació i exhumació d'aquesta fossa que des del passat 22 de maig està duent a terme l'equip arqueològic ArqueoAntro, gràcies a una subvenció de la Diputació de València, va rebre la notícia com "un pitxer d'aigua freda", segons va informar el seu president, Santi Vallés, en un comunicat.\nEl sobreseïment implica que l'Administració no es farà càrrec dels costos que implica l'exhumació ni de les proves d'ADN, que la Policia Nacional no intervindrà i que l'Estat no assumeix responsabilitats en la tutela dels cossos dels afusellats pel franquisme. Seran les famílies les quals assumisquen els costos econòmics.\nDesprés de conèixer la decisió de la jutgessa, el president de l'Associació de Familiars ha anunciat que l'entitat està estudiant interposar recurs contra aquest arxiu judicial.


Novetats – MUSEU DE LA PAGESIA\nANEM A BUSCAR EL TIÓ AL BOSC!:\nDesembre 4, 2021 Desembre 4, 2021\nAmb l’arribada del Nadal, és moment de reprendre algunes tradicions. El Tió ens portarà la màgia d’aquesta època de l’any, en la que petits i grans somiem junts!L’activitat està adreçada a famílies amb nens. Farem un taller de manualitats i podrem jugar a diversos jocs de Nadal. Tot seguit, agafarem un caminet de bosc per anar a buscar l’amagatall d’aquest tronc màgic, que de ben segur ens haurà anat deixant tot de pistes pel camí.Ens hi acompanyeu? Atenció! Cal inscripció prèvia!\nS’acosta l’últim mes de l’any, que ve acompanyat de la coneguda Marató de TV3, que recull donatius per destinar-los a projectes relacionats amb la millora de la salut.\nDes del Museu de la Pagesia hi volem col·laborar, per això hem organitzat una quina per recollir fons que destinarem íntegrament a la Fundació de la Marató de TV3, per tal que puguin ser distribuïts a projectes de salut mental, que és la temàtica d’enguany.\nLa quina constarà de 4 rondes en les que se sortejaran diversos productes i serveis que diverses empreses i comerços del municipi han donat altruistament.\nUs esperem amb moltes ganes i plens d’il·lusió!\nRecordeu que CAL INSCRIURE’S PRÈVIAMENT. Més informació al cartell:\nLA CASTANYADA 2021:\nArriba la tardor, que ens porta tons grocs, vermells i ocres i ens regala fruits totalment diferents als de l’estiu. Parlem de les castanyes, els moniatos, els codonys i tants altres. Us ve de gust celebrar la Castanyada amb nosaltres?\nDoncs prepareu-vos perquè, el proper dia 23 d’octubre a les 17’30h arrencarà la festa aquí al Museu! Tenim una pila d’activitats preparades perquè els més petits s’ho passin d’allò més bé!\nPodeu consultar la programació al cartell adjunt. RECORDEU PORTAR LLANTERNA! Cal inscripció prèvia.


Corona Salou Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMontserrat Caballé 11, La Pineda, Salou, Espanya, 43481 - Veure al mapa\nCorona, ubicat a La Pineda, Salou, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Corona asseguren una estada plaentera als seus clients. Habitació familiar, ascensor, s'admeten animals de companyia són només algunes de les comoditats que fan que Corona sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Si buscau un allotjament còmode i adequat a Salou, faci de Corona la vostra llar.\nL’allotjament no disposa de recepció. Podeu recollir les claus a: C/ Emili Vendrell, 8, 43481 La Pineda. Els clients han de presentar un document d’identitat amb fotografia i una targeta de crèdit durant el registre d’entrada. Les peticions especials són segons disponibilitat i poden comportar suplements. Cal que informeu el Corona de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. En arribar, cal abonar un dipòsit de 200 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament. Número de llicència: HUTT - 009030


La CASS gestiona 3.000 baixes vinculades al coronavirus - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLa CASS gestiona 3.000 baixes vinculades al coronavirus\nL’entitat considera que la davallada d’assalariats els darrers mesos és l’habitual vinculada a l’estacionalitat i no ha estat més forta per l’aplicació dels ERTO\n28/07/2020 (18:52 CET)\nDes de l’esclat de la crisi sanitària provocada pel coronavirus, la Caixa Andorrana de Seguretat Social (CASS) ha tramitat unes 3.000 baixes vinculades a la malaltia. Aquestes inclouen tant aquells assegurats que s’han contagiat amb la Covid-19 com les persones que han estat aïllades com a casos sospitosos o per haver estat en contacte amb alguna persona diagnosticada. Per al president del consell d’administració, Albert Font, es tracta d’una xifra “lògica” dins del context viscut.\nDes de la companyia s’ha volgut fer balanç dels primers sis mesos d’un any, evidentment, marcat per l’impacte de la pandèmia. Un semestre durant el qual, han volgut destacar tant Font com la directora, Joaquima Sol, tota l’entitat s’ha hagut d’adaptar a la realitat marcada per l’epidèmia i les seves conseqüències, inclòs, per exemple, la gestió del pagament de les suspensions de contractes o les reduccions de jornada. Un punt important ha estat la gestió de les baixes mèdiques causades directa o indirectament per la Covid-19.\nEn total, s’han tramitat unes 3.000 sol·licituds. Entre aquestes, hi ha les atorgades als pacients directament afectats pel coronavirus, però també les prestacions per aquelles persones que van quedar aïllades a domicili. A l’entendre de Font, es tracta d’una xifra normal. “Pot semblar molt, però entenc que no ho és. Hem de recordar que va passar per un context de preocupació que podria haver generat un desbordament dels metges que haguessin donat molts aturs preventius”, ha comentat. Al seu entendre, “la sensació és que no se’ns ha anat de les mans”.\nLa directora de l’ens apunta que en els dos darrers mesos s’ha gestionat el pagament de 18.000 prestacions vinculades als ERTO\nPer la seva banda, Sol ha recordat que la CASS ha hagut d’afrontar, per un costat, despeses mèdiques, especialment “costoses” en el cas de les hospitalitzacions i, per l’altre, la baixa en si. Tot i això, també ha volgut posar en relleu que, en canvi, el nombre d’aturs per altres motius s’ha reduït i, a la vegada, també es van ajornar moltes intervencions mèdiques que, per tant, no es van haver de reemborsar. Tot i això, no s’ha volgut donar una xifra del cost de tot plegat. Es prefereix esperar un temps a analitzar millor les dades.\nSobre l’evolució del nombre d’assalariats, Sol ha indicat que, amb les dades del segon semestre, “sembla que el fet que Govern decidís que hi hagués els ERTO ha fet que no hi hagi una reducció forta; s’ha mantingut la davallada estacional habitual al maig”. Fins al 31 de març, les dades eren positives, amb un increment del 2% de la xifra de treballadors i d’un 1,9% dels autònoms.\nUna altra tasca que ha hagut d’assumir la CASS ha estat la gestió del pagament dels ERTO. Sol i Font han admès que els primers mesos s’han produït retards en alguns casos, però han defensat que no són atribuïbles a la parapública. “El procediment que s’ha fet és que Treball traspassa unes dades a la CASS i nosaltres la convertim en un full de cotització que determina la prestació ERTO que és el que es paga”, ha recordat.\nAquests dos mesos, s’han gestionat entorn 18.000 pagaments, a banda de les prestacions de 1.500 treballadors per compte propi. Sol ha avançat que el proper cobrament es passarà el 3 d’agost. Sobre els retards, ha apuntat que “algunes empreses potser van donar una informació errònia potser perquè els formularis no eren de tot clars i això va tenir implicació en la prestació que rebia l’assalariat”.\nFont i Sol també s’han referit a la possibilitat que el comú d’Escaldes-Engordany els traspassi l’aportació prevista al fons de solidaritat. “Primer cal valorar el gest de participar en l’esforç de tota la població i el país”, ha indicat el president del consell d’administració, tot apuntat que “no sé si és la millor forma perquè tinc entès que la CASS no pot rebre donacions”. En aquest sentit, la directora ha recordat que el pagament dels ERTO es fa “a través d’un compte corrent de Govern amb el qual ens han autoritzat a operar”.


Crida a les persones grans de Sant Feliu que encara no han rebut la trucada de l'Ajuntament\nL'Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols va iniciar fa unes setmanes una iniciativa solidària per mitjà de la qual telefona a totes i cadascuna de les persones majors de 70 anys de la ciutat guixolenca. Malauradament, però, encara no s'ha pogut arribar a la totalitat de persones que conformen aquest col·lectiu, una circumstància derivada de diversos factors:\nLa persona en qüestió no agafa el telèfon. Bé perquè no arriba a temps de despenjar l'aparell, bé perquè desconfia del fet que aparegui en pantalla un "número ocult". En aquest segon cas no ha de sorgir cap mena de preocupació: si es truca des d'un número ocult és per tal de garantir la privacitat dels treballadors i treballadores de l'Ajuntament que estan realitzant aquesta tasca des dels seus telèfons personals.\nAmb tots aquests supòsits, si encara no heu rebut la trucada en qüestió truqueu directament al número d'atenció de l'Ajuntament 972 32 70 00, disponible cada dia (de dilluns a diumenge) entre les 9h del matí i les 19h del vespre. Informeu de la vostra situació i així podrem incloure-us al llistat de números de telèfon.\nL'objectiu d'aquesta iniciativa és atendre les necessitats del col·lectiu de gent gran, especialment vulnerable als efectes de la COVID-19. A cada trucada se'ls pregunta pel seu estat de salut, si tenen qualsevol tipus de necessitat o si requereixen d'informació relacionada amb el context actual.


Gabriel Pernau articles: Josep Pla\nEs mostren els missatges amb l'etiqueta de comentaris Josep Pla. Mostrar tots els missatges\nPublicat al diari Ara el 3 de juny del 2012\nFoto: Miquel Bataller\n"Nosaltres els empordanesos ens solem mirar aquest nostre país amb tant d'afecte que sempre hem considerat que una de les coses de més bon sentit que es poden fer és venir-s'hi a establir. En realitat aquesta és l'explicació que donàrem durant molts anys a la fundació d'Empúries pels grecs".\nJosep Pla tendia a les frases grandiloqüents quan parlava del seu Empordà, però l'encertava bastant quan exalçava l'atractiu que la Costa Brava ha exercit sobre els forasters des de temps immemorials. Deixant de banda l'acudit que els grecs van escollir Empúries per la seva bellesa, és cert que en les últimes dècades s'han establert a la zona, temporalment o definitivament, milers de persones arribades dels quatre punts cardinals.\nEls pares de Xavier Rubert de Ventós van sucumbir a la bellesa de Sant Martí d'Empúries. És el lloc on es van conèixer i on des de principis dels anys quaranta van passar llargs estius amb els seus fills. Un d'ells, avui filòsof i catedràtic d'estètica, té una estimació especial per aquest petit nucli situat a uns centenars de metres de les ruïnes gregues i romanes i a pocs quilòmetres de l'Escala. A més dels seus cels tramuntanals, el pensador recorda les excursions que feia de petit en bicicleta per comprar tebeos al poble, les carpes que pescava al riu i els pardals que caçava pels camps amb els amics mentre el pare sentia per la ràdio les notícies de la guerra de Corea.\nJa són prop de setanta els estius que Rubert de Ventós ha passat a Sant Martí. En aquest temps, ha tingut ocasió de conèixer arqueòlegs que passaven per les excavacions d'Empúries. Com el professor Martín Almagro, que hi va arribar en la postguerra vestit de militar per comandar els treballs de soldats i presos en unes condicions pròpies d'un camp de concentració, "vivint entre polls en cases llòbregues i mig derruïdes".\nEl valor de les ruïnes d'Empúries és incalculable, afirma Rubert de Ventós. "Catalunya tenia prou diners per comprar un passat amb què identificar-se diferent al del Cid Campeador. Durant el Noucentisme, Puig i Cadafalch es va llançar a buscar-lo, i el va trobar".\nEn el que avui és Empúries hi van viure els indigets, els grecs foceus i els romans fins a la invasió normanda. Carlemany va reconquerir aquestes terres després d'una breu ocupació musulmana i fins al segle XI aquest petit nucli va ser la capital del comtat d'Empúries. Excavacions recents han provat que la població local va conviure amb l'invasor, fet que, segons Rubert de Ventós, demostra que Catalunya ha estat sempre una terra d'acollida.\nI això del turisme a la Costa Brava no és un invent del segle XX, assenyala rialler. Ja era un lloc de repòs en temps dels romans, quan els comandaments militars hi enviaven els veterans de les guerres d'Hispània perquè es recuperessin.\nSant Martí d'Empúries s'alça sobre un petit turó que presideix el golf de Roses. Sí, és cert que des del mirador que dóna al mar, les vistes són privilegiades, però a Rubert de Ventós encara el sorprèn que la fesomia del nucli sigui més de poble de pagès que de poble mariner, com poden ser Cadaqués i l'Escala, el municipi al qual pertany.\nEl seu aspecte és quasi virginal. Sant Martí s'ha mantingut al marge del terrabastall que ha afectat bona part de la Costa Brava. Els seus 60 veïns poden gaudir d'un espai íntegrament per a vianants que difereix poc de l'aspecte que tenia fa cinquanta anys i la recollida església gòtica conserva una inscripció del temple que hi havia al segle X.\nPer Rubert de Ventós, és un privilegi gaudir d'un espai que, gràcies al vent i la planúria, permet veure "uns cels meravellosos, en un costat hi tenim el mar i a l'altre l'Empordà, el pastor i la sirena alhora i el Canigó al fons. És un paisatge colpidor. Amb una mica de tramuntana i alguns núvols, tens una posta de sol de tons taronges, rosats i negres, hiperrealista, que és la pera, com la infantesa".\nPublicat per Gabriel Pernau Mas a 20:54 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Costa Brava, Josep Pla, l'Escala, Rubert de Ventós, Sant Martí d'Empúries\n¡Pobres homes del temps!\nEls ciutadans ens hem preguntat amb raó aquets dies si no n’hem fet un gra massa amb les previsions de neu. Els homes del temps ens alertaven que podien caure fins a deu centímetres en el territori on es concentra bona part de la població de Catalunya, però que el pitjor serien les glaçades que s’esperaven després.\nEn l’episodi de neu del 2010, Protecció Civil havia decretat alerta per risc de nevades abundants i localment intenses a partir de 200 metres. Per bé que la notícia ocupés un espai poc destacat en els informatius previs a la nevada, les carreteres van acabar col·lapsades, Barcelona paralitzada i pobles de Girona sense llum ni aigua durant dies. La tempesta va sorprendre el conseller Saura a Mallorca i va servir de munició perquè CiU fustigués durant setmanes al tripartit.\nAquest any ha estat diferent. El temor a veure’s en la posició de Saura fa dos anys ha obligat al conseller Felip Puig a actuar amb un zel al qual estem poc acostumats. Ha fet bé, perquè més val prevenir que haver d’acudir després a rescatar a milers de conductors atrapats en els seus cotxes. El que ha fallat, un cop més, són les previsions dels meteorpologs. Amb tots els radars, satèl·lits i estacions d’observació in situ de què disposen, anticipar quin temps farà demà continua tenint una dosi d’adivinació semblant a la esgrimeixen els grans gurús de l’economia quan ens informen de com evolucionarà l’atur els pròxims anys. Finalment, la neu caiguda va ser molta menys de la que s’esperava, i tot per culpa de la tramuntana empordanenca. Josep Pla ja ho deia; “L’Empordà és un impressionant laboratori meteorològic, un camp de batalla en activitat gairebé incessant entre les dues forces que alternativament dominen, totalment o parcialment, el país”. De vegades faríem bé de fer més cas del que ens diuen els homes de la terra. O de no permetre que unes imatges de radar ens impedeixin veure el cel.\nPublicat per Gabriel Pernau Mas a 13:37 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Empordà, Felip Puig, Home del temps, Josep Pla, meteoròleg, tramuntana\nPregó Festa de l'Anxova (l'Escala 3 octubre 2010)\nEl secret de l’anxova\nAlcalde, escalencs. Moltes gràcies per donar-me l’oportunitat de ser avui aquí, en el mateix lloc i en les mateixes circumstàncies que el meu pare fa vint anys, quan la Festa de l’Anxova començava a caminar.\nHo confesso. No sabia què explicar-vos a vosaltres, escalencs, després que l’alcalde em convidés a fer de pregoner. Jo us havia d’explicar qué és una anxova, com es prepara, quina és la millor manera de menjar-la o quina és la clau d’un èxit que ha esdevingut internacional?\nJo us puc parlar d’alguns dels molts records que tinc relacionats amb l’Escala, un poble al qual estic familiarment i emocionalment vinculat. Els pares ens hi van portar cada estiu quasi des que vàrem néixer, i més tard, quan van poder reformar la casa dels meus avis al carrer de la Torre, també per Setmana Santa, Nadal i molts caps de setmana. Aquí he après a valorar i estimar el mar, i convivint entre vosaltres, he conegut el que suposa la vida en llibertat, en un ambient de tolerància i amb aquest sentit de l’humor empordanès que fa més suportables els maldecaps quotidians.\nUs podria parlar dels meus amics pescadors, que tenien les mans pelades de sortir a pescar per les nits, els dits inflats de treure el peix de les xarxes (o potser hauria de dir de les xerxes), mentre que jo les tenia finíssimes de tant… diguem-ne que estudiar. Ells tenien la pell curtida pel salnitre i de passar les nits a la mar, així que, suposo que de manera inconscient, un dia, per ser com ells, per tenir la pell tan dura com la seva, vaig decidir posar-hi remei, i vaig començar a anar amb bicicleta i a fer windsurf com un boig. Ells no acabaven d’entendre l’afició que m’havia agafat d’anar a l’aigua per plaer els dies que feia tramuntanada, sovint a ple hivern. On vas? Que ets boig? Si fa tramuntana!, em deien. Sempre vaig sospitar que darrera d’aquelles expressions de sorpresa s’hi amagava una por tel·lúrica i encestral envers una de les manifestacions més salvatges que té la nostra natura.\nDe tant en tant, anava a pescar, també, tot i que sense gaire èxit. El meu avi, l’avi Mas, en canvi, hi anava sovint. Potser alguns de vosaltres el recordeu: baixet, esquena corvada, caliquenyo o toscano a la boca i la canya i un cabàs més gran que ell, amb la seva boina, xino-xano cap a pescar els dies de temporal. De vegades es dirigia a la desembocadura del Rec, altres cap al passeig. I de tant en tant tornava a casa amb llobarros de quatre o cinc quilos gràcies a les cuques que els comprava als germans Barragan. Les cuques feien anar de bòlid la meva mare. Per tal de mantenir-les vives, ell les posava en una boina atrotinada i les guardava dins la nevera, i, està clar, ella es desesperava.\nNo. Jo no tenia la paciència del meu avi. Mai se’m va donar bé això de pescar. De petit-petit, quan anava a pescar gomis a la riba amb el meu germà, la galleda solia arribar a casa igual de buïda com n’havia sortit. I tampoc tenia gaire sort quan, ja més gran, em vaig comprar un fusell de pesca submarina i m’acostava fins a les escales. Gairebé mai vaig aconseguir pescar res. L’Abel s’ho emportava tot. Bé, sí que recordo que un dia vaig treure alguna cosa. Nedava jo plàcidament amb les meves ulleres i els meus peus d’ànec quan, de sobte, vaig veure un roger clavat al fons, immòbil. M’hi vaig acostar per dalt i, a boca de canó, el vaig apuntar al llom i vaig disparar. Va ser una mort a traïció, ho reconec. El peixet era tan petit, li vaig disparar de tan a prop, que l’arpó el va partir per la meitat. Però jo content cap a casa amb els dos trossos de roger dins del sarró, potser confiant que la mare faria el miracle dels pans i els peixos i que en tindria prou per fer un suquet per a tota la família.\nI les anxoves? Mai en vaig veure ni una en el seu medi natural. Llavors jo no en sabia res, ni d’anxoves ni de seitons. Més que veure-les, senties la fortor de les fàbriques d’anxoves quan sorties de casa i arribaves al final del carrer de la Torre o t’acostaves al Port d’en Perris. Era una olor intensa, però no desagradable. Era l’olor de l’Escala.\nA casa sempre n’hi havia un pot o altre, ple d’anxoves lluents i arrebossades de sal, ben anxovades elles les unes contra les altres, enganxadetes esquena contra esquena o contra l’envàs de vidre, esperant que la meva mare les traiés d’allà dintre, les dutxés per última vegada sota un bon raig d’aigua freda i les estengués sobre una llesca de pa amb tomàquet o les escollís per alegrar una refrescant amanida estiuenca.\nA casa, no només l’avi pescava. El pare també ho feia. A ell li agradava més d’anar a pescar peluts. El pare és de la terra ferma, d’un poblet lleidatà anomenat Arbeca. Des que va conèixer a la meva mare i va arribar a l’Escala, es va aficionar a anar-ne a pescar. No crec que exageri gens ni mica si dic que pescar peluts ha estat, durant bona part de la seva vida d’adult, l’única afició vertadera que ha tingut el meu pare completament deslligada de la seva activitat professional. Els matins d’estiu, es llevava d’hora, mentre els altres membres de la família encara dormíem. Es posava unes espardenyes foradades, un vestit de bany i una samarreta vella i sortia de casa amb un salabret, una petita canya amb una patallida a la punta, una bossa i un ganivet rovellat. S’hi passava hores, caminant i ensopegant per les pedres, acostant l’esquer a tots els forats que hi ha a les roques del passeig entre l’Olla i les escales, amb l’esperança de veure aparèixer del fons del cau les pinces negres i amenaçants d’un cranc famolenc. Per a ell era una forma d’esbargir-se, d’estar en contacte amb la natura i de desconnectar dels maldecaps quotidians.\nFins que, cap a les dotze o la una, quan entrava la marinada i el mar es començava a moure, tornava a casa amb la bossa plena de peluts. El dia que n’havia pescat un de gran, ens cridava als meus germans i a mi a la cuina. El treia de la bossa, l’agafava per darrera, li obria les pinces i el posava sobre una rajola per comprovar si era el més gran que havia agafat.\nAmb aquells crancs la mare en feia uns arrossos memorables. Perquè, tot i que els peluts són unes bèsties despreciades per les cuines dels restaurants, els que els hem provat sabem del cert que no tenen res a envejar als crustacis amb més pedigrí, com poden ser la llagosta o el llongant. Ben mirat, tant de bo que continuï així i que deixem estar als peluts. No sigui cas que es posin tant de moda com les garotes i que acabin desapareguent del nostre litoral.\nI les anxoves? A mi se m’ha convidat avui aquí perquè parli de l’anxova de l’Escala. Es veu que, a canvi, després em convidaran a dinar. Però abans us voldria explicar alguna cosa més.\nJo era i sóc de Can Fanga, o del Poble Gran, com ens deia un amic a tots aquells estiuejants provinents de Barcelona que no teníem la sort d’haver nascut a l’Escala. En aquells anys, quan jo en tenia 10 o 12, no érem gaire els barcelonins que pujàvem a l’Escala amb regularitat. L’autopista encara era a mig fer i el viatge resultava llarg i cansat.\nL’Escala era sinònim d’estius llarguíssims, el temps en què l’activitat quotidiana s’interrompia i era substituïda per tres mesos de sorra i aigua de mar, de saltar per les roques, de veure anar i venir les barques de Pere Ros carregades de turistes addictes a la Gran Paella o a la “noche hawaiana”. Era també temps de baixar fins a la Riba pel matí per veure les tonyines immenses que els pescadors descarregaven de les tranyines, de nits de sardanes i d’havaneres encara no multitudinàries, de les primeres sortides nocturnes amb els amics, de festa major i parades de tiros, d’anar-se’n a dormir sentint de fons, a tot volum, el cante flamenc i estripat de la Chunga i del sarau que s’organitzava nit sí nit també a la Palmera i de despertar-se pel matí amb els crits de les gavines. Temps també de fer barraques amb els amics a Riells de Dalt o a la Punta, d’anar d’excursió amb bicicleta fins a Albons i de jugar a córrer contra la tramuntana pel carrer de l’Alfolí, que nosaltres anomenàvem carrer del vent. I també era temps d’entrades clandestines al cementiri vell, plens de por, de curses de natació fins al Cargol perseguint ànecs que mai no es deixaven atrapar o de curses amb bicicleta al voltant del camp de futbol dels Estudis.\nA l’Escala he conegut el mar i he après a estimar-lo. Imagino que va ser aquí on vaig aprendre a nedar, a la platja de les Barques, i després, quan ja en sabia, a l’Olla, a la Creu, a Empúries, al Riells i a Montgó. Encara recordo la impressió que vaig tenir el dia que vaig capbussar-me a l’Illa Mateua amb el meu fusell de pesca submarina a la mà. Les aigües eren fondíssimes i només de posar-me les ulleres i mirar cap al fons, vaig tornar a treure el cap de l’aigua amb els ulls així d’oberts i el cor accelerat. Què era allò? En tornar a mirar cap a baix vaig descobrir, a pocs metres de la superfície i envoltat d’un blau que es fonia en una negror amenaçant, la proa d’un vaixell enfonsat, immens, que es perdia en les profunditats. Era només un vaixell però, en un mitjà ignot com era aquell, sol com em trobava, vaig tenir el mateix impacte com si acabés de descobrir el Nautilus de 20.000 llegües de viatge submarí.\nI les anxoves?\nAmb tot això us vull dir que, tot i que no he nascut aquí, una part dels meus gens són empordanesos i escalencs. L’Escala ocupa una part molt gran del meu cor i dels meus records. A més d’ensenyar-me a conèixer i estimar la natura, l’Escala m’ha donat una cosa que és important per a mi i que estic segur que cada vegada ho serà per a més persones. És bonic ser d’un lloc i estimar-lo, però com diu un amic meu que és fotògraf i que es diu Joan Guerrero, encara és millor tenir i portar dos llocs al cor. Si pots tenir-ne dos, per què conformar-te amb un de sol?\nI les anxoves? Sí, ara parlarem també de les anxoves, que avui no em vull quedar sense dinar. De tota manera, com ja us he dit, de les anxoves en sé el mateix que la immensa majoria de la gent. Així que per il·lustrar-me, acudeixo a la definició que en dóna el diccionari de l’Institut d’Estudis Catalans. “Anxova: Seitó, especialment quan és adobat amb sal”. Res més. És l’únic que en diu.\nI el seitò, com el defineix la nostra insigne acadèmia? Agafeu-vos. “Seitó: peix teleosti, de la família dels engràulids, que té el dors blavós, els flancs argentats i el musell prominent, que es pesca en grans quantitats i es consumeix fresc o sovint salat”.\nBé, la primera part de la definició és més o menys intel·ligible; la segona no hi ha qui l’entengui. I francament, això de teleosti sona fatal. Sembla el renec que emet la veïna quan la tele deixa de funcionar per culpa de la TDT.\nPer curiositat, segueixo amb el diccionari i busco com són els engráulids, la família a la qual pertany el seitó. En fer-ho, el desconcert ja és absolut i definitiu. “Engràulid: família de peixos de l’ordre dels clupeiformes, de dimensions molt petites i semblants als clupeids, com el seitó”. Resumint: anxova és sinònim de seitó, un peix teleosti que pertany a la família dels engràulids i a l’ordre dels clupeiformes, que són semblants als clupeids, com el seitó, que, com hem dit al principi, és el mateix que una anxova. (…) Vosaltres heu entès alguna cosa? Sincerament, jo tampoc.\nAixí que deixem-ho estar i acudim al gran mestre Josep Pla, que va viure un temps a l’Escala tot i esperant que el mestre d’aixa Sala li fabriqués el seu bot de fusta, el Mestral. Pla no en tenia ni idea de cuinar però li agradava de menjar bé. Com sabeu, el palafrugellenc era un home avar, sorrut i rondinaire que escrivia com els àngels, tot i que alguns també li han criticat el grau d’imaginació que, en ocasions, abocava en els seus textos. Malgrat això, acudeixo al seu llibre gastronòmic de referència, El que hem menjat i busco a l’índex alguna menció a l’anxova. Com era d’esperar, li dedica un capítol sencer, però, ai!, decepció, s’anomena “els nostres entremesos són esquifits. Les anxoves”, pàgina 41.\nUs estalviaré la lectura de tot el capítol perquè és massa llarg i perquè avui no em vull quedar sense dinar. Només els diré que Pla comença dient que “els nostres entremesos, els entremesos indígenes, són més aviat primets, no tenen gaire consistència, són una simple i migrada imitació”. I a partir d’aquesta arrencada tan poc entusiasmant diu que s’ha perdut l’ofici de preparar anxoves, que les millors anxoves eren les d’abans, les que es feien a la manera familiar antiga i que es guardaven en pots de vidre de color blau. Per exemple, deixa anar que les anxoves que es mengen avui són “horribles”, “immenjables”, “pèssimes”, que ja no es deixen confitar el temps necessari i que tenen un gust, assegura, “horriblement adotzenat”. I sí, també diu que a l’Escala es feien “pots d’anxova molt bona, que tenien molta fama”, però que les millors del Mediterrani eren sense cap mena de dubte les que es preparaven a Cadaqués.\nEn conclusió, que aquest home que escrivia com els àngels no hi entenia res d’anxoves o bé va ensopegar amb un pot defectuós. Vostès i jo, en canvi, sabem el què és una anxova, i que la millor manera de menjar-la és amb una bona llesca de pa sucada amb un bon tomàquet i regada amb un bon oli d’oliva acabat d’esprémer. I que tot el demés són collonades, com diria el ben aimat Josep Pla.\nAixí doncs, d’on ve l’èxit de l’anxova de l’Escala, aquest animaló banyat en sal o en oli al qual dediqueu, des de fa vint anys, aquesta festa? Els filòlegs de l’Institut d’Estudis Catalans no ho han aclarit, com tampoc ho fa el metre Josep Pla. De manera que molt em temo que els que no acabem de ser escalencs del tot mai arribarem a esbrinar-ho i que el secret de l’anxova seguirà sent un misteri.\nBen mirat, però, la resposta la teniu vosaltres. Els escalencs sou els dipositaris de la fòrmula secreta. La vàreu heretar dels vostres avantpassats grecs i romans i l’heu sabut mantenir en secret fins ara. Així que conserveu-la tancada a pany i forrellat, talment com si fos la fòrmula de la Coca Cola. Així us assegurareu la prosperitat de les pròximes generacions i que els que no hem tingut la sort de néixer a l’Escala ens poguem seguir llepant els dits durant molts anys més.\nMoltes gràcies i visca la Festa de l’Anxova!\nPublicat per Gabriel Pernau Mas a 20:45 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: anxova, Empordà, escalenc, Josep Pla, l'Escala, Montgó, pregó, Riells, tramuntana


Blues « Millor amb Música!\nBlues\tTears in Heaven (Eric Clapton)\tPosted on 30 de Novembre de 2015 Updated on 13 de gener de 2017\tTears in Heaven (Llàgrimes al cel) és una balada escrita per Eric Clapton i Will Jennings en memòria de Conor, fill de Clapton, que va morir el març de 1991 al caure accidentalment des del pis 53 d’un gratacel a Manhattan, quan només tenia 4 anys i mig.\nComparteix:Tweet\tThis entry was posted in Audicions musicals, Blues, Música popular del segle XX, Vídeos, Videoclips.\nThe Thrill is Gone (B.B. King)\tPosted on 29 de Novembre de 2015 Updated on 30 de Novembre de 2015\tThe Thrill is Gone (1969), està considerada una de les 500 millors cançons de tots els temps per la revista Rolling Stone.\nComparteix:Tweet\tThis entry was posted in Audicions musicals, Blues, Música popular del segle XX, Vídeos.


Es presenta la diagnosi del pla per aconseguir un municipi amable i integrador amb la gent gran - Ajuntament de Montcada i Reixac\nData i hora oficial 22.07.2019 | 14:47\nDimarts, 5 de març de 2019 a les 12:00\nL'estudi de la situació inclòs a Montcada Ciutat Amiga de les Persones Grans ha comptat amb la participació de més de 200 persones.\nLa diagnosi sobre la situació de la gent gran al municipi ha posat de manifest qüestions que a la majoria de la població li passen desapercebudes, com ara les dificultats que impliquen les barreres arquitectòniques per a persones amb problemes de mobilitat tant als espais públics –passos a nivell, voreres en mal estat, escocells, pals de la llum...– com a la llar. També es posen de relleu els conflictes que sorgeixen quan es fan diferents usos del mateix espai públic –pas de bicicletes per voreres; jocs de pilota al carrer, les places o enmig dels parcs...–; la demanda que les activitats d’oci no es programin en horari nocturn, o la necessitat de carrers il·luminats que generin sensació de seguretat, entre d’altres.\nEls participants en l’elaboració del treball també han constatat la visió negativa que es té de l’envelliment en general, en considerar-se que les persones grans deixen de ser productives i suposen un cost per a la societat. En contraposició a aquesta idea, l’estudi constata que la gent gran es manté activa –una mostra és el volum d’activitats que es fa als centres cívics per a aquest sector de la població, algunes ofertades per persones grans–, i també molt participativa, tant a nivell d’entitats com de voluntariat.\nL’alcaldessa, Laura Campos, va presentar ahir dilluns, 4 de març, la diagnosi de Montcada Ciutat Amiga de les Persones Grans a la Casa de la Vila, acompanyada de l’equip d’Spora, la consultora que per encàrrec municipal s’ha encarregat de l’anàlisi de la situació de la gent gran i del cap de Projectes i Programes d’Autonomia Personal i Dependència de la Diputació de Barcelona, Gustavo Barriga. L’ens supramunicipal ha finançat la diagnosi del projecte.\n“El nostre compromís és treballar per un municipi amable i integrador que garanteixi la qualitat de vida de totes les persones i, en especial, de la gent gran”, va dir Campos. L’edil va destacar el treball que s’ha fet des que al juliol del 2017, quan l’Ajuntament es va afegir a la Xarxa Ciutats Amigues de la Gent Gran promoguda per l’Organització Mundial de la Salut (OMS) destinada a impulsar polítiques d’envelliment actiu. Per detectar les necessitats de la gent gran, s’han fet 8 grups de treball amb gent gran, un altre amb persones cuidadores, una altra amb professionals de serveis d’atenció i una altra, amb agents clau. També és va donar la possibilitat d’omplir un qüestionari. En total, hi han pres part 204 persones. El resultat d’aquest treball és el que servirà per a l’elaboració del pla d’acció. L’alcaldessa va agrair el suport rebut de la Diputació tot fent un prec perquè la col·laboració econòmica es mantingui.\nUn 60 que somriu serà la imatge de 'Montcada Ciutat Amiga de les persones grans'\nFòrum per analitzar les propostes de 'Montcada Ciutat Amiga de les Persones Grans'\nDarrera actualització: 05.03.2019 | 13:21\nPresentació de la diagnosi de Montcada Ciutat Amiga de les Persones Grans Autoria: Premsa Ajuntament .


La presència femenina en la indústria musical catalana és del 33%, segons l'Anuari de 2018 - Diari de Girona\nLa presència femenina en la indústria musical catalana és del 33%, segons l'Anuari de 2018\nLa formació musical és el gran obstacle a salvar per aconseguir una situació paritària al món laboral\nefe 13.07.2019 | 01:29\nLa presència femenina en la indústria musical catalana és del 33%, segons l'Anuari de 2018 Diari de Girona\nLes dones representen «només una tercera part» de la indústria de la música catalana, segons les dades del 2018 reunides a l' Anuari de la Música 2019, que va presentar ahir la seva coordinadora Helena M. Alegret.\nSegons va informar Alegret en roda de premsa, «ha estat difícil trobar dades sobre la presència de la dona en la indústria, els festivals i les escoles de música», per la qual cosa ha demanat un esforç a les administracions per quantificar el problema i posar solució.\nMalgrat les dificultats, els responsables de l'Anuari han aconseguit reunir algunes xifres reveladores, com el fet que les dones són minoritàries en tots els àmbits excepte en les escoles de música de formació elemental i grau mitjà, on representen el 54% i el 57% respectivament.\nNo obstant això, aquesta paritat es perd en els estudis superiors i professionals de música, on la presència de dones baixa al 38%.\n«Les dones són conscients de la discriminació de gènere des de molt joves i si no es decideixen a dedicar-se professionalment a la música és perquè no veuen sortida o no se les anima a fer-ho», va assenyalar la presidenta de Dones de la Indústria de la Música (MIM), Carmen Zapata, que considera que «la formació musical és el gran obstacle a salvar per aconseguir una situació més normalitzada i paritària al món laboral».\nRespecte a la presència de dones en els festivals de música catalans, «el 2018 només va representar el 23%, malgrat que s'ha doblat en els últims tres anys».\nL'Anuari destaca que «els festivals han estat els primers a prendre nota de l'onada feminista Key Change 50:50 i certàmens com Bioritmi, Guitar BCN i Primavera Sound estan treballant per a l'equiparació».\nAixí mateix, els festivals on la xifra de dones és més baixa són RockFest, Canet Rock, Vida, Cap Roig i Acampada Jove.\nEl nombre d'empresàries en companyies de management, sales i segells se situa el 16%, malgrat que el personal femení arriba al 38%. Un 18% de dones estan al capdavant de sales de música i només un 14% són directores d'empreses de música en directe o discogràfiques.\n«Des de fa vint anys que torno cada any a l´Estartit»\nEl Govern es dona un dia més per ultimar canvis «acurats» en les restriccions


Glòria i l'emergència climàtica - Solidàries\nPER JORDI MATEU. El temporal Glòria ha demostrat què significa estar en emergència climàtica. Segons l'autor, no podem esperar més a prendre mesures radicals per aturar-la i Girona ho ha de liderar.\nFa més d'un mes Catalunya va ser fortament colpejada per la virulència del temporal Gloria. Un episodi meteorològic dels considerats extrems que afectà gran part del nostre territori de forma molt severa provocant quantitat innombrable de desperfectes i afectacions, i que centrà la cobertura mediàtica dels mitjans del país. En conjunt, una situació amb marcat caràcter d'excepcionalitat, però amb cert regust de preludi.\n- Augment de la recurrència i la magnitud dels episodis meteorològics extrems: els científics fa molts anys que ens adverteixen dels efectes del canvi climàtic, sobretot en l'augment de la recurrència i la magnitud dels episodis meteorològics extrems, com va ser el Gloria, o més recentment el Dennis, a les Illes Britàniques. Imatges com les viscudes amb els rius catalans desbordats, platges i passejos engolits per les onades, o vies de comunicació inundades o esfondrades, doncs, seran cada vegada més freqüents i amb afectacions més severes. Exemples d'això en van ser un Delta de l'Ebre completament negat –tal com les previsions menys pessimistes auguren per al 2050–, desperfectes per valor de milions d'euros, o les més de 300.000 persones que van quedar-se durant hores sense aigua potable o electricitat.\nI no tot acabà en l'esfera material, sinó que també es va fer palesa la repercussió emocional i sentimental que un fet catastròfic com aquell pot representar-nos com a societat, com a cultura, com a territori, com a país.\n- Decréixer per fer front a l'emergència climàtica: ja no podem seguir girant l'esquena a aquesta crisi climàtica, ecològica i civilitzatòria. És l'hora que, com a societat, i des dels governs, s'afronti aquesta emergència de forma urgent i determinada. Cal prioritzar una descarbonització total de les economies i transicionar cap a un sistema socioeconòmic més sostenible, socialment just, igualitari i, al capdavall, que torni a posar la vida i les persones al centre en detriment dels interessos del mercat i dels grans poders econòmics i financers. Estem davant d'un dels reptes més importants de la nostra Història i no podem fallar. La contrarellotge ha començat, però encara hi som a temps.\nI només aconseguirem frenar l'embranzida si abandonem les tesis i els paradigmes creixentistes i ens acostem cap a polítiques que incentivin el decreixement energètic i de consum. Fet que comportarà, de facto, que els governs hauran de prioritzar, renunciar i explicar, mai posant en risc el benestar social, sobretot d'aquells sectors de població més vulnerables i que ja pateixen els efectes del canvi climàtic.\n- Girona ha d'abanderar aquesta lluita: en tot aquest context, Girona té l'oportunitat d'esdevenir una de les ciutats de referència en la lluita contra l'emergència climàtica i ser pionera en moltes polítiques relatives a la reducció d'emissions de gasos d'efecte hivernacle.\nPer fer-ho, i atenent el metabolisme energètic de comarques gironines, esdevindrà crucial incidir en les polítiques de mobilitat, intra i interurbana, prioritzant els desplaçaments a peu, amb bici o amb transport públic. Cosa que duria, indirectament, a haver de repensar urbanísticament l'àrea metropolitana de Girona.\nDe la mateixa manera que s'haurà de propiciar la transició energètica cap a un model renovable, sostenible i net, així com afavorir la sobirania alimentària basada en l'agroecologia, o fomentar un model de consum allunyat de les compres massives, la generació de residus o el malbaratament de recursos.\nI en mesures de mitigació com aquestes és on s'hauran de centrar tots els esforços i recursos del govern gironí. Sense oblidar, però, la necessitat de mesures d'adaptació per pal·liar els efectes de temporals com el Gloria, els quals cada vegada seran més recurrents i virulents.\nJordi Mateu és membre de Rebel·lió o Extinció Girona


Admissió d’alumnat curs 2018-2019 – IES Enric Valor\nAdmissió d’alumnat curs 2018-2019\nby vjorda · 14 de maig de 2018\nAquest procés d’admissió s’adreça a l’alumnat procedent de les escoles de Primària no adscrites a aquest Institut, i també a l’alumnat procedent d’altres centres que vol iniciar o continuar els estudis d’ESO en aquest Institut.\nPeríode únic de presentació de sol·licituds: del 17 al 28 de maig.\nMés informació arxiu adjunt:\nADMISSIÓ ESO – 18-19\nAquest procés d’admissió s’adreça a l’alumnat procedent de l’Institut de Pego que vol iniciar els seus estudis de Batxillerat en aquest centre, i a l’alumnat d’altres centres que vol iniciar o continuar aquests estudis al nostre institut.\nMés informació en l’arxiu adjunt:\nADMISSIÓ BATXILLERAT 18-19\nDe conformitat amb la Resolució de 29 de març de 2018, de la Secretaria Autonòmica d’Educació i Investigació (DOCV nº 8269, de 09-04-2018), els terminis de presentació de sol·licitud de plaça escolar per als ensenyaments d’FP Bàsica impartits en aquest centre, són els següents:\nPeríode ordinari: del 18 al 31 de maig.\nPeríode extraordinari: del 12 al 17 de juliol.\nADMISSIÓ FPB. 18-19\nEl termini de presentació de sol·licitud de plaça escolar per als Cicles Formatius de Grau Mitjà és el següent:\nPeríode únic de presentació de sol·licituds: del 18 al 31 de maig.\nADMISSIÓ CFGM. 18-19\nEl termini de presentació de sol·licitud de plaça escolar per als Cicles Formatius de Grau Superior és el següent:\nMés informació a l’arxiu adjunt:\nADMISSIÓ CFGS. INFO WEB 18-19\nNext story Nou cicle formatiu de Grau Superior: Desenvolupament d’Aplicacions Web\nPrevious story Francesc Lleches: premi UPV reconeixement als docents exemplars de la Comunitat Valenciana.\nLlista de l’alumnat admés als cicles formatius de grau mitjà i grau superior


Ja hem vist diferents maneres de fer un suquet en aquesta pàgina. Avui us presento un suquet de marisc. I li direm suquet, en comptes de sarsuela, per què incorpora patates. Unes gambes vermelles, uns escamarlans i unes nècores faran que aquest plat sigui extremadament saborós i recomanable per als amants d'aquests guisadets.\nI que mai no hi falti la picada! Com sempre, recordeu que fer ús de productes frescos i de temporada us garantirà el millor resultat. Les quantitats d'aquesta recepta corresponen a 4-6 persones. Som-hi!\n10 escamarlans frescos\n2 patates escapçades\n1 cullerada de carn de nyora\n3 dents d'all torrats\n- S'hi pot afegir una mica de safrà a la picada\nPrepareu els ingredients, que no us falti de res.\nRenteu les nècores\nI arrenqueu-li la clapa abdominal, on tenen la cloaca. Així les podreu rentar millor.\nNetegeu sota l'aixeta les gambes i els escamarlans.\nEl fumet de peix jo el tenia congelat, però el podeu fer al moment. Us recomano visitar la recepta "Brou de peix vermell".\nTireu un raig d'oli en una cassola i poseu a daurar tres grans d'all, que fareu servir per a la picada.\nPoseu a daurar les nècores\nI les gambes amb una mica de sal\nLes gambes es faran abans, així que reserveu-les en un plat\nFeu el mateix amb els escamarlans i doneu-li la volta a les nècores. Sempre cada cosa amb el seu puntet de sal. Millor quedar-nos curts i rectificar al final.\nAra si, reserveu tot el marisc\nEn la mateixa cassola (i si cal tireu-hi un nou raig d'oli) sofregiu la ceba trinxada fins que tingui bon color. Aprofiteu per daurar dues llesquetes de pa. Un cop torrat el reserveu.\nTrinxeu un tomàquet madur\nI afegiu-lo al sofregit\nDeixeu que es cogui bé el tomàquet\nEl sofregit ha de quedar ben intens\nAra afegiu-hi la carn de nyora\nUna cullerada i la remeneu bé, que quedi integrada amb el sofregit\nSeguidament, afegiu-hi les patates que haureu pelat i escapçat (tallar un tros i trencar la resta).\nI feu que s'impregnin bé d'aquest sofregit. Doneu-hi voltes durant un parell o tres de minuts.\nSeguidament, ja hi podeu afegir el brou de peix ben calent\nHa de cobrir totalment les patates\nEn aquest punt, poseu-hi també les nècores, ja que volem extreure'n tot el sabor dins el brou. Tapeu la cassola i deixeu que faci xup-xup durant uns 15 minuts a foc mig-baix. Saleu-ho una mica.\nMentrestant, prepareu la picada amb el pa torrat, un grapat d'ametlles torrades sense pell, tres grans d'all torrat, una mica de julivert fresc i sal.\nHo tritureu bé. Si cal afegiu-hi a la picada una mica del suc de la cocció, per fer-la corre millor.\nAls 15 minuts de cocció, afegiu-hi la picada a la cassola.\nRepartiu-la i barregeu-la bé\nAra, ja hi podeu afegir les cloïsses (que haureu tingut una hora amb aigua i sal)\nI les gambes i escamarlans reservats. Rectifiqueu de sal si cal.\nHo tapeu i ho deixeu coure tot plegat durant 5 minuts més.\nEl suquet és brutal!\nPodeu aixafar la patata amb el suc...\nNom: Agustí Torelló Mata Barrica\nFabricant: Agustí Torelló S.A.\nDe color groc pàl·lid amb reflexes daurats i bombolla fina i molt abundant. Festival d'aromes, com fruita confitada, poma cuita i notes florals que poc a poc van donant pas a notes de criança com, bolleria, vainila, sucre cremat i fruits secs. Entrada fresca i un toc cítric i amarg al final.\nRECEPTA PAS A PAS: Tonyina estofada


15 celebritats amb empreses secundàries que no espereu\n15 celebritats amb empreses secundàries que no esperaríeu\nPin el·lipsi Més Inici de diapositives Següent Jim Spellman / WireImage, Michael Buckner / Getty Images\nJessica Biel, restauradora? Aquesta actriu és només una de les moltes estrelles que té un negoci fora de Showbiz. L’estrella, que va obrir el restaurant L. F Auge Fudge, amable per a nens, s’uneix a les files de famosos com George Clooney que segueixen una carrera fora d’actuació.\nClooney va posar en marxa la seva pròpia marca de tequila juntament amb el seu amic Rande Gerber, i el que va començar com un divertit bàndol lateral es va convertir en una empresa d’1 mil milions de dòlars, que van vendre a la marca de licor Diageo el 2017. Però no us endevineu: encara continuaran participar en el negoci: 'No anem enlloc', va dir Clooney en un comunicat, segons The New York Times. 'Encara formarem part de Casamigos. Començant amb un tret aquesta nit. Potser dos.\nVÍDEO: Hustles laterals de les mestresses de casa reals\nEllen DeGeneres té una línia de roba i mobiliari domèstic, mentre que Lenny Kravitz dirigeix una firma de disseny. La reina Bey podria estar centrada en la seva nova gira, però s'ha associat a una nutricionista en un servei de lliurament de menjars vegans. I no podem oblidar-nos de Susan Sarandon, la cadena de clubs de ping-pong que pot ser el negoci de celebritat més inesperat encara.\nSeguiu desplaçant-vos per 15 celebritats amb enrenou lateral sorprenent.\nRyan Reynolds: Aviació Ginebra\n'En el llarg i en cap cas desastrós matrimoni de showbiz i alcohol, tan feliç d'anunciar que sóc l'orgull propietari d'una empresa de ginebra', va fer broma Reynolds, anunciant que havia adquirit un interès de propietat en Aviation Gin. 'L'aviació és el millor ginebró degustació del món. Un cop ho vaig provar, sabia que volia involucrar-me amb l’empresa d’una gran manera ”, va dir en un comunicat.\nL’actor va iniciar una línia tequila amb la seva amiga Rande Gerber perquè estaven tan enamorats de la textura llisa de Casamigos. Què hi ha després del nom? Significa adequadament 'Casa dels Amics'.\nDrew Barrymore: Bellesa de flors\nL’actriu és propietària de la línia de maquillatge, iniciada el 2012 amb la idea de proporcionar als clients cosmètics assequibles i de qualitat. Com ho fan? En lloc de pagar la publicitat, Barrymore promou la companyia mateixa.\nPaul Newman: propi de Newman\nCSFF / RDA / Getty Images, propi de Newman / Facebook\nPaul Newman va ser una vegada un famós heartthrob de Hollywood, però la generació actual el coneix amb el nom de Newman's Own, una marca de productes alimentaris que dóna els seus beneficis a la caritat.\nBeyoncé Knowles: 22 dies Nutrició\nBeyoncé / Tumblr, 22 diessnutrició / Instagram\nL’estrella es va associar amb el seu nutricionista Marco Borges en 22 days Nutrition, un servei d’entrega de menjars vegans. La reina Bey va anomenar-lo 'un gran programa per motivar la gent per prendre millors opcions nutricionals'.\nKarlie Kloss: Kookies de Karlie\nEl model i àvid forner va llançar una línia de galetes per a la barra de llet Momofuku que retornen: Una part dels ingressos de les postres sense gluten, sense lactis, van a FEED.\nJessica Alba: la companyia més honesta\nL’actriu va cofundar la companyia d’1 mil milions de dòlars amb la intenció de proporcionar als consumidors productes ecològics segurs.\nEllen DeGeneres: ED per Ellen\nL’amfitrió de la xerrada té una marca de roba i mobiliari domèstic que segueix fidel al seu estil de signatura.\nBiel va obrir un restaurant saludable i apte per a nens a L.A.\nEl cantant va llançar Kravitz Design Inc. el 2003, i es va associar amb CB2 l'any passat per fer les seves peces més accessibles al públic.\nDrake: Whisky Virginia Negre\nEl cantant llança la seva pròpia marca de whisky perquè pugueu 'celebrar amb classe'.\nJon Kopaloff / FilmMagic, Lauren Lesley Fotografia via Walton Fancy & Staple / Facebook\nL’actriu guanyadora va ser també una restauradora. Bullock era propietari de Bess, un restaurant ecològic a Austin, Texas, durant nou anys abans de tancar les portes el 2015.\ntalls de cabells d’estiu per a noies\nLa reina de ping-pong va iniciar una cadena de clubs de ping-pong de la qual el difunt príncep era fan.\nRaquel Welch: Desgast del cabell\nSteve Granitz / WireImage, cortesia\nL’estrella va llançar una col·lecció de perruques per permetre a les dones canviar el seu pentinat indolor.\nJane Seymour: Open Hearts de Jane Seymour\nL’actriu va iniciar una línia de joies amb un disseny de cor obert inspirat en la seva mare.\nInStyle Book Club: els títols del 9 de setembre, no podreu deixar-vos endur\nOlivia Wilde vesteix el seu bebè bonic amb la seva més fina 'roba interior sexy'\nConsulteu la boleta dels Oscars del 2019 abans de la Mostra oficial\nPer què aquest hidratant costa 450 dòlars?\n5 trucs d'estil impermeables per robar a Miranda Kerr\nUna ampolla d’aquest vernís per ungles es ven cada dos minuts\nAquesta sabata és tan popular, Angelina Jolie i Kourtney Kardashian la van portar el mateix dia exacte\nOn obtenir un tractament Fab Spa a L.A. per només 35 dòlars\nRecrea la mirada de la magnífica campanya de Bobbi Brown de Kate Upton\nEls canvis canviats de Jennifer Hudson\nsaoirse ronan globus daurats 2019\nestil de carrer ballerina


La cadena Anytime Fitness aterra a Barcelona\nEl grup estatunidenc pretén obrir 200 gimnasos els propers cinc anys a l'Estat espanyol\nAgències 20.01.2014 13:44 h.\nUn club Anytime Fitness\nLa cadena estatunidenca Anytime Fitness ha desembarcat a l'Estat espanyol amb l'obertura de tres gimnasos a Barcelona i ha venut els seus primers territoris de franquícia a Madrid, Cadis i la pròpia Ciutat Comtal. Una primera aproximació en el seu objectiu: obrir 200 establiments durant els pròxims cinc anys, segons ha informat la companyia aquest dilluns en un comunicat.\nAnytime Fitness és la cadena de fitness més gran de tot el món, amb al voltant de 2.500 gimnasos en els cinc continents, que obren totes les hores de cada dia de l'any i serveixen a més de dos milions de socis en total.\nActualment el 80% dels gimnasos Anytime Fitness es troben a Amèrica del Nord, una tendència que la cadena estatunidenca vol canviar. Gràcies a un ambiciós pla d'expansió internacional amb el qual espera que en els propers cinc anys la meitat dels gimnasos estiguin a Europa, Àsia, Sud-Amèrica i Austràlia.\nFundada el 2002, Anytime Fitness ha obert un mínim de 250 nous clubs cada any en els últims sis, i ja té presència als Estats Units, el Canadà, Mèxic, Austràlia, Nova Zelanda, Gran Bretanya, Gran Caiman, Polònia, Holanda, Qatar, Índia, Xile, Japó, Singapur i, ara, Espanya.\nPrimark obrirà enguany una botiga a la Plaça de Catalunya


El ple de Vic aprova una moció de Plataforma Vigatana de suport als Mossos d’Esquadra\nAnglada: “Els atacs continuats que rep els cos de Mossos d’Esquadra es fa amb la intenció de malmetre la seva imatge i la seva professionalitat”.\nEl ple de l’Ajuntament de Vic va aprovar dos dictàmens relacionats amb la transparència de l'Ajuntament i el codi ètic dels alts càrrecs. Pel que fa al primer, el regidor de Plataforma Vigatana va dir que “un dels nostres deures ha de ser seguin treballant per incorporar nous continguts que facin possible una major transparència de l'activitat municipal en els seus diferents àmbits d'actuació”. Pel que fa al codi ètic, Anglada va assenyalar que “de res servirà aprovar aquest reglament del Codi de conducta dels alts càrrecs i bon govern si a la pràctica no hi ha voluntat de complir-lo”. El líder identitari va qualificar aquest codi “d’un autèntic brindis al sol”, i va posar com exemple “que una bona part dels regidors de l'Ajuntament ni respecten la Constitució, ni l’Estatut d’autonomia ni el principi de legalitat”.\nPlataforma Vigatanaque també va donar suport al reglament de la figura del síndic de greuges de la ciutat, va insistir en que “aquest servei ja l’oferia el Govern de Catalunya i que des del govern local ja es donava resposta al ciutadà a través de diferents departaments d’aquest Ajuntament”.\nEl ple de l’Ajuntament de Vic també va aprovar aquest dimecres la modificació per l'edifici de Can Baumann i alhora aprovar el conveni urbanístic d'aquest sector. Anglada va dir que “amb aquesta operació urbanística amb aquestes instal·lacions universitàries servirà per revitalitzar una zona degradada de la nostra ciutat”.\nEl ple va aprovar tres de les quatre mocions que es van presentar. La primera per exigir la racionalització dels horaris de la línia de Rodalies R3. El líder identitari va dir que “tant de bo algun dia els governants demostrin en fets i no en paraules les seves habilitats polítiques per resoldre les problemàtiques bàsiques i quotidianes dels ciutadans”.\nLa segona de suport a la plataforma Stop Accidents C-17 que es denuncia la deixadesa i perillositat d'aquesta via. Anglada va lamentar que “d’un temps ençà una de les carreteres més transitades de la xarxa viària catalana sigui noticia gairebé diàriament per lamentar accidents de transit”.\nD'altra banda, també va prosperar una moció presentada per Plataforma Vigatana de reconeixement als Mossos d'Esquadra, sobretot "pels atacs que s'estan portant a terme en contra aquest col·lectiu". En aquest sentit, Anglada va dir que “els Mossos d’Esquadra no són mereixedors dels atacs que estant rebent últimament principalment per par de grups antisistema posant en qüestió la seva tasca professional”, i va afegir “els atacs continuats que rep els cos de Mossos d’Esquadra per part d’aquests col·lectius antisistema es fa amb la intenció de malmetre la seva imatge i la seva professionalitat”.\nD'altra banda, ERC-Som Vic va presentar una moció que no va prosperar per crear un mercat de proximitat a la plaça dels Màrtirs de Vic. Anglada va justificar el seu vot en contra al·legant que “Vic ja està molt ben servit pel que fa l’oferta que té de mercats”.\nEn l’apartat de precs i preguntes, el grup municipal de Plataforma Vigatana en va fer un total de quatre.\nVic, 14 de desembre de 2016\nVisto 2312 veces\tModificado por última vez en Sábado, 18 Febrero 2017 09:38\nMás en esta categoría: « Els identitaris celebren el tradicional sopar de Nadal\tEl ministeri fiscal demana l’absolució d’Anglada i Riera per no haver quedat degudament justificada la perpetració de cap delicte »


L’alcalde Fèlix Larrosa ens visita amb motiu del nostre 50è aniversari | Institut Samuel Gili i Gaya\nL’alcalde Fèlix Larrosa ens visita amb motiu del nostre 50è aniversari\nAquest matí, el paer en cap de Lleida, Fèlix Larrosa, ha visitat el nostre institut amb motiu del nostre 50è aniversari. L’alcalde s’ha interessat pel nostre projecte educatiu i ha lloat l’organització i el treball dut a terme a l’institut. Ha parlat amb alguns alumnes i ha visitat les instal·lacions, interessant-se, també, pel projecte que van elaborar els nostres alumnes sobre el carril bici que l’any passat va guanyar als Pressupostos de Participació Ciutadana.\nEns sentim molt orgullosos perquè el mateix alcalde ens ha anunciat que l’Ajuntament de Lleida proposarà que l’institut Samuel Gili i Gaya rebi la Placa al mèrit educatiu o pedagògic de la ciutat l’any en què el nostre centre compleix 50 anys. El paer en cap, Fèlix Larrosa, acompanyat de la regidora d’Educació, Rosa Maria Salmeron, ha felicitat l’equip directiu i docent pel projecte educatiu de l’institut, que lidera un procés constant de renovació i de reforma, amb una participació activa de la comunitat educativa, “fet que demostra que les coses es poden fer d’una altra manera, adaptant-se a les necessitats que hi ha a la societat”, ha dit Larrosa. L’alcalde ha remarcat que enguany se celebren els 50 anys d’aquest equipament educatiu, “que ha estat i és una referència a tots els efectes a la ciutat”.\nLa nostra directora, Marina Castellà, li ha explicat el programa d’actes que hem preparat per commemorar aquesta efemèride, amb la voluntat d’apropar a la ciutat la figura de Samuel Gili i Gaya, lingüista i pedagog lleidatà, i posar-la en valor. El dia 20 de febrer es farà un acte a l’Auditori Municipal Enric Granados per donar a conèixer Gili i Gaya i el 4 de maig hi haurà Jornada de Portes Obertes al centre amb exalumnes i ex professors. L’acte de cloenda del 50è aniversari de l’institut es farà el 14 de juny a la Llotja.\nTall de veu del paer en cap, Fèlix Larrosa, sobre la visita a l’institut Gili i Gaya, amb motiu del 50è aniversari del centre educatiu (600,8 KB)\nNotícia la Paeria (aquí la podeu llegir sencera)\nIMATGES DE LA VISTA DEL PAER EN CAP


Ximo Puig anuncia ajudes de 2.500 euros per a autònoms i empreses de el sector turístic\nalerta Sanitària - Política\n17 2020 abril - 08: 52\nEl president de la Generalitat, Ximo Puig, ha anunciat aquest dijous ajudes directes de 2.500 euros per a autònoms i empreses de el sector turístic valencià i una altra línia dotada amb un milió d'euros destinada a les empreses de l'àmbit dels festivals musicals.\n"L'objectiu de la Generalitat és mostrar el nostre suport a aquestes empreses perquè puguin transitar en aquest període tan difícil i garantir la seva supervivència", Ha afirmat el cap de el Consell, que ha destacat la importància d'aquest sector, "Que representa el 15% de la nostra economia".\nAixí s'ha manifestat el màxim responsable de l'Executiu autonòmic després de la reunió mantinguda amb el secretari autonòmic de Turisme, Francesc Colomer, i el director general de Turisme, Herick Campos. El president ha avançat que el ple de el Consell té previst aquest divendres aprovar un decret d'ajudes directes "Pal·liatives", Dotat amb 6,5 milions d'euros, per a empreses vinculades a projectes de modernització i qualificació de l'Agència Valenciana de Turisme amb l'objectiu que "Puguin mantenir la seva activitat" i atenuar els efectes de l'emergència sanitària provocada per la COVID-19.\nXimo Puig en videoconferència\nSegons ha assenyalat el president, les mesures de contenció i les limitacions a la mobilitat han suposat el 100% de la caiguda de la demanda per al turisme, que a més té una previsió de recuperació més lenta que en altres àrees de l'economia valenciana. Per això, tal com ha apuntat, "És un deure de el Govern valencià generar condicions favorables per a un sector econòmic fonamental per a la Comunitat Valenciana, impulsant les actuacions urgents i excepcionals que siguin necessàries per atenuar en el possible aquests efectes".\nD'aquesta manera, el decret contempla dues línies d'ajuts. La primera d'elles està dirigida a donar suport econòmic a autònoms i pimes que desenvolupen la seva activitat en el sector turístic de la Comunitat valenciana i estan adherides a el programa CreaTurisme, comptin amb la distinció de Sicted o siguin agències de viatges. La quantia de l'ajuda en aquestes subvencions directes ascendirà a 2.500 euros, amb un import global màxim de 5.500.000 euros de fons propis de Turisme Comunitat Valenciana, per beneficiar al voltant de 2.500 autònoms i pimes turístiques.\nLa segona línia va destinada a entitats i empreses adherides a Mediterranew Musix / Fest, que comptaran amb una quantia individualitzada que ascendirà a una quantitat màxima que establirà una resolució aprovada pel president de Turisme Comunitat Valenciana, amb un import diferenciat de quantitat a lliurar a funció de el programa a què estigui adherit sol·licitant.\nLa dotació d'aquestes subvencions ascendeix a un import global màxim de 1.000.000 euros, procedents de fons propis de la Generalitat.\nEl termini de presentació d'aquestes sol·licituds, que es farà de forma telemàtica, s'iniciarà el proper 2 de maig i finalitzarà el 2 de juliol.\nColomer: "Mantenir viu el sector turístic"\nEl secretari autonòmic de Turisme ha destacat que el futur decret "Contempla aportacions directes amb l'objectiu de mantenir viu aquest teixit empresarial, que genera producte i que, al seu moment, va saber orientar les seves inversions en qüestions com la certificació d'estàndards de qualitat".\nAixí, l'objecte d'el text legal són les entitats adherides als programes de Creaturisme, Mediterranew Fest i Musix o Sicted, "Atès que han contribuït i previsiblement ho facin en el futur, a la generació de producte experiencial i de qualitat que ens ajudi a diferenciar-nos d'altres destinacions competidores, així com ocupació i vertebració territorial", Ha afirmat Colomer.\nCal destacar que, a més d'aquests ajuts directes, Turisme Comunitat Valenciana manté les ajudes de concurrència competitiva per al 2020, tant les dirigides a entitats locals (amb un pressupost de 5.597.470,36 euros) com a organitzacions i empreses (amb un pressupost de 2.610.000 euros). També es mantindran els convenis o ajudes nominatives dirigides a la cogestió, amb un pressupost de 8.170.000 euros.


TEMPLERS | La botiga de Sàpiens Publicacions\nTemplers, els monjos guerrers\nA l’edat mitjana, els regnes cristians d’Europa van voler conquerir les terres de l’altra banda del Mediterrani als musulmans. En aquell moment van aparèixer uns guerrers molt decidits que eren, també, monjos. Us expliquem com era la vida dels cavallers templers, que també van tenir una funció força important a la Catalunya d’aquell temps.\nText: Àlex Novials / Il·lustracions: Javigaar\nLa malvada Garsa té un pla infal·lible per robar el tresor del castell templer de Miravet. Per sort, l'Uma i el Philippe, agents d'Hora Zero, tindran una ajudant molt animal per impedir-li-ho.\nDes que va aparèixer a Itàlia, fa només tres-cents anys, les seves tecles han tingut una funció importantíssima en l’evolució de la música. Us ensenyem com és per dins un piano de cua i us presentem sis músics que han marcat època.\nEls secrets dels fòssils\nCom podem saber quins animals i plantes vivien a la Terra fa milions d’anys? Gràcies a la feina dels paleontòlegs! Aquests científics estudien els fòssils, que ens proporcionen moltíssima informació d’aquell temps remot. Voleu saber com s’ho fan?\nIl·lustració: Francisco Riolobos\nViatgem a l’Índia antiga per descobrir les arrels d’aquesta pràctica mil·lenària i us ensenyem a fer la salutació al Sol perquè gaudiu dels seus beneficis!\nIl·lustració: Lirios Bou\nUn dels inventors més grans dels segles XIX i XX fa una visita al Bú i l'Ag. Però alerta, que l'electricitat és perillosa!\nEl nedador més llest dels oceans\nSabíeu que els dofins poden nedar a cegues en la foscor de les profunditats de l’oceà, gràcies a un sistema d’ecolocalització? Increïble!\nEl general Custer es creu molt culte, però la seva filla Maureen li dóna una bona lliçó!\nEls que van comprar TEMPLERS també van comprar


Xavier Boquete renuncia al càrrec de president del Consell Comarcal i abandona la institució\nEnrique Gomez ocuparà el càrrec de conseller al CCA\nEl president del Consell Comarcal de l'Anoia (CCA), Xavier Boquete, ha presentat aquest dijous al vespre, acabat el ple ordinari del Consell, la renúncia al càrrec de president. Boquete, que també ha anunciat que abandona la institució comarcal, ha explicat que ha estat una decisió 'molt rumiada i molt difícil', i que ho deixa per circumstàncies professionals i personals, però sobretot per les obligacions i la responsabilitat que té com a alcalde de Masquefa.\nXavier boquete ha explicat que tot i la dificultat de deixar el càrrec, l'actual era un bon moment perquè 'la majoria d'accions i projectes estan arrencats, hi ha molt bona feina acabada i molta de començada i ben encaminada'.\nEl president ha fet un breu balanç dels poc més de dos anys al capdavant del consell, celebrant 'el consens al que s'ha arribat en moltes ocasions, la bona entesa que hi ha hagut amb la ciutat d'Igualada', i el fet d'haver pogut evitar i mantenir desvinculat el Consell de qualsevol altre ajuntament, especialment el de la capital.\nBoquete ha destacat la lleialtat i la dedicació dels socis del govern, ERC, i ha agraït a tots els vicepresidents, consellers i tècnics la feina feta, així com ha demanat disculpes pels desencerts 'que segur que en més d'una ocasió s'han produït'.\nEl president ha acabat fent una crida al consens i a la unitat, un consens, afirmava 'que ha permès l'aeroport corporatiu, el Parcmotor de Castellolí, l'Anoia Activa...'. També ha fet referència al debat territorial, com una assignatura pendent. Boquete ha recordat que l'Anoia la conformen tres realitats molt diferents, insistint en què 'la solució al debat territorial no ens vindrà de Barcelona sinó que l'hem de posar nosaltres, i no ens en sortirem si partim de la premissa que els límits de la comarca no es poden tocar'.\nAcabat el discurs del president, els portaveus dels diferents colors polítics presents al consell lihan adreçat unes paraules, de crítica, d'elogi i desitjos de bona sort, agraint-li, això sí, amb cordialitat la feina feta.\nDimarts vinent, un ple extraordinari a les vuit del vespre servirà per decidir el relleu en la presidència del Consell Comarcal. El vicepresident segon i portaveu de CiU a Igualada, Marc Castells, s'apunta com a possible successor.\n30 d'octubre 2009.20:22h\nJa ha costat prende la decissió de deixar la cadira. Com es que un cop l’han aconsgit els hi costa tant deixar-ho? I nonomés en Boquete, no.\nDe que li serviria, els fets encara que sortissin ara serien conseqüència d’abans. Com ens agrada llençar m... sobre els altres.\n30 d'octubre 2009.12:00h\nNo ho haurà fet per por a que el vinculin amb temes de corrupció a l’Anoia?\n30 d'octubre 2009.09:45h\nNo entenc per que ha de mentir. És públic i notori que hi havia un pacte CDC-UDC per a un torn de 2 anys a la presidència del consell. Ara serà en Marc castells. El Sr. Boquete s’ha resistit... Llegir més tot el que ha pogut, però, al final ha hagut de cedir.\nNo vull entrar en el pacte ni en les pressions, ni en el que ha passat des del juliol, però, per que mentir?\nEspero que aquesta manera de fer política s’acabi. Fa molt de mal a la democràcia.\n1 Mor un home mentre carregava un camió a la Pobla 3528 lectures\n2 El jove que es va treure la vida a Igualada vivia amb una família d'acollida 2936 lectures\n3 Sancionen almenys una persona per xiular davant la caserna de la Guardia Civil a Igualada 2701 lectures\n4 Detingut un veí d'Igualada en una batuda policial antidroga a la Conca d'Òdena 1732 lectures\n5 Aigua és Vida demana a l'oposició que freni la creació de la Comissió d'Estudi sobre el servei d'aigua 1601 lectures\n6 El 10-N a l'Anoia: quins són els pobles més independentistes i quins els més unionistes? 1566 lectures\n7 Igualada estrena la remodelació de la Plaça dels Porcs, aquest dissabte 1338 lectures\n8 Tan sols era un jove 1333 lectures\n9 Marc Castells assegura que "hi ha inversors que demanen instal·lar-se als nostres polígons" 1181 lectures\n10 Picnic per la República desconvoca una nova acció a Igualada davant la vigilància dels Mossos 1156 lectures


El càmping bungalow per l’hivern Càmping Ecològic Lava Bungalow Garrotxa\n·el 28 gener, 2020\nEstem dins de l’estació hivernal, amb tot el que això implica: fred, pluja, neu, vent… No sona gaire atractiu, oi? Excepte que t’agradi massa el risc i les aventures top level, no cal passar una escapada sobrepassat pels elements. Tenim la solució: el càmping bungalow per l’hivern.\nPer tal de gaudir d’una bona estada en un càmping, sense haver de passar per tota la gama de canvis meteorològics, només cal mirar la opció que millor s’adapta al nostre pressupost i a la climatologia estacional. A Camping Lava tenim obert pràcticament tot l’any i pensant en els nostres clients que ens visiten a qualsevol estació, oferim varies opcions per fer la seva estada més agradable a les nostres instal·lacions.\nTant si veniu sols, com en família o amb amics, el bungalow és una opció molt cómoda que us permet estar a l’aixopluc de l’aigua i el vent. La temperatura es conserva millor, i permet que si us agafa un bon diluvi fent una passejada pels bonics paisatges de La Garrotxa, la vostra roba humida es pugui assecar a dins amb més facilitat. Com si estiguèsiu a casa vostra!\nEstada en un càmping ecològic de La Garrotxa\nQuines bones raons tenim per anar de càmping els mesos de gener, febrer i març? Nosaltres en tenim unes quantes per donar-vos idea i anar obrint boca. La primera, perquè les terres de La Garrotxa son úniques en el seu paisatge volcànic. Els seus volcans son únics a la Península, i el fet de estar sobre terres volcàniques implica unes característiques que la fan molt especial.\nNo és només el fet de visitar el Parc Natural de la Zona Volcànica de la Garrotxa, amb els volcans inactius més importants de la Península, sinó també el fet d’allotjar-se a un camping ecològic assentat sobre una colada de lava, dins de l’àrea de La Fageda d’en Jordà. No tots els dies tenim l’ocasió d’estar tan a prop de terres volcàniques!\nLes rutes als volcans, el contacte amb la natura, les activitats amb la nostra granja d’animals i el recorregut amb el Trenet que us apropa als volcans, són algunes de les activitats que oferim des del nostre Càmping Ecològic Lava. Sabem que els visitants que opten per pernoctar a un càmping és perquè volen un contacte més estret amb l’entorn natural, i les activitats al parc natural sempre es disfruten molt, especialment els més petits.\nA Camping Lava ens encanta que ens vingueu a visitar, tant si fa sol com si plou, com a la cançó infantil del cargol: “Cargol, treu banya/puja a la muntanya/cargol, treu vi/puja al muntanyí.” No només per pujar la muntanya -que també- sinó per visitar els pobles medievals dels voltants, tastar la nostra cuina volcànica i comprar els productes de les terres de La Garrotxa amb Denominació d’Origen.\nEls Bungalows del Càmpig Lava per disfrutar la natura\nI què us oferim perquè vingueu a visitar-nos al Camping Lava? No només una experiència de connexió amb la natura, sinó totes les comoditats perquè pugueu gaudir d’una bona estada. Podeu trobar bungalows de diferents capacitats, des de 4 persones fins a un grup de 10. En parella, família o amb amics, totes les combinacions són benvingudes!\nBungalows 4 places: 30 m2 amb 2 habitacions i quatre llits individuals.\nBungalows 6 places: 36 m2 amb 2 habitacions i sis llits, individuals i amb lliteres\nBungalows 8/10 places: 63 m2 amb 2 habitacions i 10 llits en lliteres\nTots els bungalows del Càmping Lava estan equipats amb WiFi, calefacció, roba de llit i nòrdics, bany amb dutxes, cuina equipada i sala menjador. Ah! I la possibilitat d’afegir una trona i/o cuna segons disponibilitat, pels més petitons de la família. El càmping bungalow per l’hivern ofereix les comoditats d’un allotjament convencional, al mig de la natura. ¡El fred ja no serà una excusa per agafar el cotxe o el transport i visitar-nos a La Garrotxa!\n📷 Veniu a gaudir d'unes fantàstiques vistes de\n💚 Natura, relax, tranquil·litat... veniu al La\n🤩 Si veniu a menjar al Restaurant Lava, us rega\n😀 Us compartim la nostra energia per passar-ho\n🌞 Qui s'apunta aquest estiu a la piscina del La\n💚 El color que predomina al nostre càmping és\n👉 Us esperem al Lava amb totes les mesures per\n🚜 La família del Lava sempre vivim moments ent\n💚 Els bungalows del Lava són una fantàstica o


La Unió de Llauradors denuncia que els preus de la fruita d'estiu se situen de mitjana un 60% més baixos que en l'anterior campanya\n9:03 am - Thursday, 28 May 2020\nEn els lineals dels supermercats les cotitzacions es poden multiplicar fins per cinc en molts casos i LA UNIÓ reclama a les Administracions mesures, entre elles més mecanismes de transparència\nLa Unió no comprén estes diferències de preu tan importants i com és possible que el preu que rep el productor siga tan baix. Esta organització assenyala que la producció d’enguany és superior a l’anterior però la de 2018 va ser anormalment baixa i este any ja torna als seus valors productius normals. Si comparem la producció d’esta campanya amb la de 2107 veurem que al nostre territori la producció de nectarines de fa dos anys va ser un 10% superior i el preu un 50% més alt que l’actual. En el cas de les bresquilles extra primerenques, la producció en 2017 va ser un 7% superior a l’actual i el preu que va rebre el productor va ser un 30% superior.\nEn este sentit, la Unió indica que “si hi haguera mecanismes de transparència, no existiria tant d’abús entre els diferents agents que intervenen en la cadena on sempre, la majoria d’ocasions per falta d’informació, qui paga tots els plats trencats és l’esglaó més feble de la cadena que és el productor”.\nPrevious articleEducació i l’Institut Ramon Llull col·laboren per a la promoció del valencià en l’àmbit universitari\nNext articleEl Consell aprova la construcció d’una depuradora en la partida de Playamonte de Navarrés


L’actor Josep Linuesa es queda sense feina a Mèxic i es fa youtuber\nL’intèrpret llança un sos a twitter i obté gairebé 20.000 subscriptors al seu canal\n07 de de febrer del 2021. 21:13\nEl gener del 2020 Josep Linuesa acabava de gravar una sèrie policíaca a Mèxic i esperava, amb la inquietud habitual de qualsevol actor, que el telèfon sonés amb l’oferta de la pròxima feina. Però no hi va haver trucades. En lloc d’això va arribar la pandèmia que va enfosquir el futur amb una capa de provisionalitat i inseguretat que poc ha canviat un any després. No és res que no coneguin bé els que es dediquen a la interpretació marcats per les restriccions i la trontollosa economia. Però en el cas de Linuesa, les circumstàncies el van deixar encallat a Ciutat de Mèxic, vivint dels estalvis i sense esperances laborals a l’horitzó. Fins que va decidir redecorar la seva vida i buscar altres opcions, com per exemple, reconvertir-se en youtuber, creant un canal, el ‘walkingstreetfilms’, en el qual mostra la seva fascinació de passejant pels pintorescos carrers de la ciutat.\nVa començar amb 70 seguidors, els amics i familiars que tenia més a mà, i en tan sols un dia, de dissabte a diumenge passat, el compte ha ascendit a 19.700, especialment després d’un tuit en el qual explicava la seva història, no desesperada però sí delicada. «Amics, tinc 54 anys, soc actor i fa més d’un any que no tinc feina. L’última em va portar a Mèxic i aquí estic sense ingressos ni ajuda. Se’m va ocórrer obrir un canal de youtube i filmar els carrers de Mèxic. Necessito 1.000 subscriptors».\n— Josep Linuesa (@JosepLinuesa) 6 de febrero de 2021\nDes de l’altre costat de l’Atlàntic, via telefònica, Linuesa amb prou feines ha pogut dormir l’última nit rebent trucades de recolzament i veient com el seu compte creixia i creixia. «No demanava feina, sinó subscriptors per poder monetitzar un ofici que estava aprenent, perquè jo acostumo a estar a l’altre costat de la càmera i no rodant, editant o controlant el color com faig ara. Demanar feina al nostre sector em semblava ridícul perquè som moltíssims els que estem així», explica. El seu punt de partida era modest, amb tan sols 1.000 subscriptors i 4.000 hores de visionament, allò podia començar a ser factible econòmicament. El que ha aconseguit l’ha deixat aclaparat.\n— Josep Linuesa (@JosepLinuesa) 7 de febrero de 2021\nEl rostre de Linuesa ha sigut habitual en moltes de les sèries televisives catalanes i espanyoles: ‘Amar es para siempre’, ‘Los misterios de Laura’, ‘El Ministerio del Tiempo’, ‘Cuéntame’ i, recentment, ‘Les de l’hoquei’. La seva última feina va ser a la sèrie ‘Enemigo íntimo’, una telenovel·la mexicana de rerefons policial produïda per Netflix. «Com les coses estaven com estaven vaig decidir quedar-me a Mèxic perquè aquí la vida i el lloguer d’un pis són molt més barats que a Barcelona o Madrid i pots allargar els estalvis». Recorda que fa 20 anys, la seva participació a ‘Nissaga de poder’ li permetia una mica més d’alleujament per abordar les aturades a la feina. «En els últims anys els caixets han baixat moltíssim. Ara estic cobrant el mateix que llavors i la vida és molt més cara, així que quan t’enfrontes a alguna cosa així i veus que el que tenies en previsió va baixant entres en pànic. Ara no estic passant gana però no sé el que passarà en sis mesos. Per això he posat en marxa aquesta iniciativa».\nExplica l’actor que la vida a Mèxic, malgrat la inquietud de la pandèmia – «està morint molta gent» – li sorprèn cada dia i no perquè sigui dura i amb desigualtats socials extremes. «Aquí la gent és extremadament rica o extremadament pobra, però els estrangers són benvinguts, la gent és molt càlida». Se’l nota emocionat a l’altre costat de la línia davant el bany de carinyo: «Tenia la sensació que no em recordaven . De manera que això em reconforta».\nSèries Coronavirus Ciutat de Mèxic Youtubers


Club VIP Lagend Hotels - BEST HOTEL RATES Near Macau Casinos Area - Macau\nCerca hotels a prop de Club VIP Lagend\nPopular ara mateix a Macau Més venut Grand Lapa Macau Hotel 956-1110 Avenida da Amizade Superior Vista a la Ciutat amb Esmorzar reservada fa 1 minut, 47 segons\nAsia Boutique Inn Rua Correia Da Silva No.146 Habitació Doble reservada fa 5 minuts, 40 segons\nConrad Macao-Cotai Central Estrada do Istmo. s/n Cotai Luxe, vista sobre la piscina - Llit King reservada fa 15 minuts, 36 segons\nHard Rock Hotel Estrada do Istmo Estàndard tipus king - Gran oferta reservada fa 17 minuts, 8 segons\nAscott Macau Rue Cidade de Braga Nape, Macau Habitació de luxe amb 2 llits amb 2 esmorzars reservada fa 22 minuts, 24 segons\nClub VIP Lagend és un dels més reconeguts llocs de Macau Trobi baixíssimes tarifes només a Agoda.com quan reservi hotels a prop de Casinos. Trobar l'hotel perfecte per a veure Club VIP Lagend és fàcil amb Agoda.com, amb opcions com Pensao Tin Lai Hotel i Pousada De Sao Tiago Hotel. Usant el formunlari de reserves segures online d'Agoda.com per reservar hotels prop de llocs com Club VIP Lagend és ràpid i senzill. La nostra pàgina de ciutat de Macau incorpora eines de recerca útils i ampla informació dels hotels que permet una recerca fàcil d'hotels. Uns 3,500,000 viatgers confien amb Agoda.com i reserven els seus allotjaments a prop de llocs com Club VIP Lagend.\nHotels a prop de Club VIP Lagend el més proper\nEls millors hotels prop de Club VIP Lagend


Infosalut - Son Espases implanta una nova tècnica per administrar dosis més altes de radiació als tumors\nEl 16 % dels càncers de pulmó no microcítics es diagnostiquen en algun estadi inicial, tot i que aquest percentatge augmentarà amb el temps gràcies a l’ampli ús del tomògraf computat (TC) helicoidal per diagnosticar-los. En aquests casos, el tractament d’elecció és la cirurgia, però a causa de la mitjana d’edat dels pacients durant el diagnòstic, que se situa al voltant dels 70 anys, aquests poden presentar comorbiditats (cardíaques, pulmonars o d’una altra índole) que els faci inoperables. Aquest aproximadament 25 % de pacients que no siguin operables per contraindicació mèdica o per rebuig del pacient a la intervenció i que tenguin la indicació corresponent es poden beneficiar d’aquest tipus de tractament radioteràpic, que aconsegueix unes taxes de control local i supervivència comparables a les de la cirurgia.\nTot i que inicialment s’estan tractant amb SBRT aquests tipus de tumors pulmonars, en el futur aquest tractament s’ampliarà a un altre tipus de tumors, també de diàmetre petit.\n[Font: Conselleria de Salut. 12/03/2018]\n@SonEspases implanta una nova tècnica per administrar dosis més altes de radiació als tumors https://t.co/QcjI4CzElS pic.twitter.com/W7cXCYnr05\n*28/02/2018 - El Servei d’Oncologia Radioteràpica de Son Espases inicia els tractaments amb radioteràpia estereotàxica extracranial.


trobada – Pàgina 2 – Blog Sóc Asperger\nPublicat a 3 de juliol de 2019 3 de juliol de 2019\nUn altre cop ha costat molt quedar! Havíem de ser 9, però d’aquests 9 al final només vam poder 4 persones, però per sort a última hora es van apuntar 3 persones extres/no previstes, així que ens vam reunir 7 aspergers! Suposo que les dates i l’onada de calor no ajudaven. Continua llegint «Resum 2ona Trobada Sóc Asperger – Tarragona»\n2ona Trobada Sóc Asperger – Tarragona\nDoncs ja tenim aquí la segona trobada Sóc Asperger! Ha tornat a costar (si, un altre cop), però és que seguim sent aspergers, i no és fàcil quedar! Continua llegint «2ona Trobada Sóc Asperger – Tarragona»\nPublicat a 27 de maig de 2019\nResum 1a Trobada Sóc Asperger\nAquest dissabte vam fer la 1a trobada Sóc Asperger, i avui us porto un petit resum.\nPer cert, només una persona va ser puntual (o sigui, va arribar exactament a l’hora que havíem quedat). La resta vàrem arriar uns minuts tard, i tots vam ficar les típiques excuses aspergers. Moment que vam arribar a la conclusió, que tots vam patir del mateix: la mala gestió del temps típica dels aspergers.\nÉrem un total de 7 persones: 2 nois, i 5 noies, amb edats que anaven dels 38 als 50 anys, evidentment tots aspergers. I com era previsible, l’asperger, va ser el tema central de conversa.\nUn cop asseguts, ens vam (tornar a) presentar, o sigui vam compartir quan i com havíem descobert que érem aspergers i com havia estat el difícil procés de diagnòstic. I és curiós perquè la majoria d’històries eren molt similars i seguien un patró: Continua llegint «Resum 1a Trobada Sóc Asperger»\nJa tenim data i lloc per la 1a trobada de Sóc Asperger! Ens ha costat, però és que tots som aspegers i ha estat difícil ficar-nos d’acord!\nSi ets asperger, adult i vols venir, fica’t en contacte amb mi!\nQuan: dia 25 de maig, a les 12h.\nOn: Barcelona, Teteria Mailuna (Carrer de Valldonzella, 48)\nQui: per a Aspergers Adults.


'Ã€lex Màrquez, un campió amb estrella', nou llibre del pilot de Cervera, amb pròleg del seu germà Marc | Lleida Diari.cat\nper Redacció - Fotografia: Diputació de Lleida 20/05/2015 00:00\n'Ãâ¬lex MÃ rquez, un campiÃ³ amb estrella', nou llibre del pilot de Cervera, amb prÃ²leg del seu germÃ Marc| RedacciÃ³ - Fotografia: DiputaciÃ³ de Lleida\nLa sala d’actes de la Diputació de Lleida ha acollit aquest dimecres la presentació del llibre oficial del pilot Àlex Márquez titulat 'Àlex Márquez, un campió amb estrella', amb pròleg del seu germà Marc Màrquez, text d’Emilio Pérez de Rozas i fotografies de Mirco Lazzari.\nL’obra apropa el lector a la història de l’Àlex Márquez, a la vida tant dins com fora dels circuits d’aquest jove campió. La publicació explica la seva trajectòria de primera mà, una història de talent i sacrifici, de valentia i perseveranÃ§a. A través d’aquesta obra es donen a conèixer aspectes de la seva vida personal i familiar, la relació amb el seu germà Marc, del seu caràcter i de la seva curta, però fructífera trajectòria.\nL’acte ha comptat amb la participació del president de la Diputació de Lleida, Joan Reñé; dels pilots Àlex i Marc Márquez; de l’autor del llibre, Emilio Pérez de Rozas, i del director de l’editorial Lunwerg, Javier Zaldúa. Abans de l’acte de presentació, Reñé ha rebut els dos pilots i l’Emili Alzamora al seu despatx, on han fet un repàs de la temporada i l’Àlex ha obsequiat al president amb un casc signat per ell.\nEl president de la Diputació de Lleida, Joan Reñé, ha ressaltat els valors que dia a dia demostren els dos pilots i que es basen en el treball, el sacrifici, l’esforÃ§ i la capacitat de superació. Reñé ha manifestat la seva satisfacció perquè dos lleidatans com l’Àlex i el Marc Márquez “ens representin i portin les comarques lleidatanes arreu del món”. Així mateix, també ha agraït l’Àlex el fet de compartir amb aquest llibre les seves vivències. “Un any carregat d’angoixes, dificultats i caigudes, com les que patim tots, però després de les quals ens aixequem per continuar endavant i mirar lluny”.\nDavant dels seus seguidors, l’Àlex Màrquez ha explicat que el llibre explica les seves vivències del darrer any, amb les situacions més dures i els moments més alegres, com l’obtenció del títol de campió del món de Moto3. I ha afirmat: “La clau és treballar i lluitar pel teu somni perquè ningú no et donarà res sense sacrifici, no has de deixar de divertir-te, però treballant dur”.\nMarc Márquez, que ha fet el pròleg del llibre, ha destacat que el seu germà Àlex s’ha guanyat el respecte i un merescut lloc al motociclisme gràcies al seu esforÃ§ i talent i ha deixat de ser “el germà d’en Marc Márquez” per convertir-se en el campió del món de Moto3.\nEntrevistat pels seus seguidors\nA la pregunta de a quina edat va comenÃ§ar a muntar en moto, l’Àlex ha dit que va comenÃ§ar als 4 o 5 anys perquè al principi no volia ser pilot, sinó mecànic i que el seu ídol quan era petit era Dani Pedrosa.


L'anàlisi d'Antoni Bassas: 'L'estat espanyol continua negant la solució política'\nL'anàlisi d'Antoni Bassas 10/03/2021\nCuixart: "Vull tenir l’esperança que si persistim i ho fem des de la serenor i la coherència ens en podem sortir com a societat i com a país”\nTot just havíem acabat d'analitzar la votació del Parlament Europeu sobre la immunitat dels diputats exiliats que la justícia espanyola revocava el tercer grau dels presos polítics.\nI així, Cuixart, Sànchez, Junqueras, Forn, Romeva i Rull només podran sortir de la presó amb permisos ordinaris .\nEl tercer grau és prematur perquè els presos no han reconegut el delicte. Ho diu així: “L’intern reconeix haver realitzat els fets declarats a la sentència i n’assumeix la responsabilitat, la qual cosa no implica que l’intern tingui consciència que aquestes accions representin un delicte, és a dir, no hi ha constància d’assumpció delictiva”. ¿Assumpció delictiva de què? ¿De rebel·lió, com volia la Fiscalia i que fins i tot el jutge Marchena no s’hi va atrevir? ¿De sedició, que més d’un centenar de catedràtics espanyols no veien enlloc? ¿El delicte de posar les urnes perquè voti tothom, a l’Europa del segle XXI? ¿El delicte que més de dos milions de persones vagin a votar? ¿Quan parlarem del delicte de l’Estat de pegar la gent?\nAhir, poc abans d’entrar a la presó, vaig creuar uns missatges amb Jordi Cuixart, sobre aquesta insistència de la justícia espanyola en la qüestió del reconeixement del delicte.\nJordi Cuixart: “Volen fer canviar els valors i els ideals de dos milions de persones i això és gairebé impossible. És ben cert que a vegades sembla que estiguem en un atzucac i avui especialment vull tenir l’esperança que si persistim i ho fem des de la serenor i la coherència ens en podem sortir com a societat i com a país.”\nEl reconeixement del delicte que demana el jutge és l’excusa jurídica, però és un menysteniment a la intel·ligència i una secreta humiliació. ¿No en té prou amb el fet que els presos entren i surten de la presó quan la justícia així ho disposa? Què serà el següent, aprendre’s la Constitució de memòria? Diu també que el pas al tercer grau és prematur, perquè ha de transcórrer un temps suficient per poder-se aplicar. Què és un temps suficient?\nMentrestant, a l’opinió publicada de Madrid hi ha un escàndol perquè els eurodiputat de Podem van votar en contra de la retirada de la immunitat parlamentària a Puigdemont, Comín i Ponsatí, en la línia d’allò que va dir Pablo Iglesias que Puigdemont era un exiliat, no un fugat. De fet, el PP ha demanat que Sánchez cessi Iglesias com a vicepresident del govern espanyol. Sánchez ha de decidir si es limita a deixar podrir el problema, com feia Rajoy, o fa política. No només hi ha una manera de ser espanyol, que és sent castellà, sinó que cal ser del PSOE i de tot el que li queda a la dreta i l’extrema dreta.\nanàlisi presos polítics tercer grau immunitat Parlament Europeu Llarena


La Casa Tosquella, finca modernista del Putxet, serà equipament per a la gent gran\nBarcelona. Dijous, 18 de novembre de 2021. 10:16\nActualitzat: Dijous, 18 de novembre de 2021. 10:59\nSi fa uns dies l’Ajuntament de Barcelona anunciava l’adquisició d’una edificació racionalista, l’antiga seu de l’editorial Gustavo Gili de l’Eixample, aquest dijous ha tocat el torn del modernisme, amb la compra, per part del consistori, de la Casa Tosquella, una finca modernista del barri del Putxet, al districte de Sarrià-Sant Gervasi, que serà destinada a equipament per a la gent gran.\nLa finca, que compta amb una contrucció i un jardí que dona al carrer de Vallirana, era fins a l’actualitat propietat de la familia Tosquella, però estava en desús des de fa molts anys, per la qual cosa, a banda del preu de la compra, de 1.150.000 euros segons ha notificat l’ajuntament, caldrà sumar-hi una important inversió en obres de rehabilitació i adequació.\nSegons ha informat aquest matí Albert Batlle, en qualitat de regidor del districte, la voluntat és convertir-lo en “casal de gent gran, sense prejudici que pugui utilitzar-se per a altres funcions d’interès al barri”. De moment però, encara no hi ha calendari per a la rehabilitació i futura obertura, que inclou també posar a disposició dels veïns el jardí de l’entrada.\nLa Casa Tosquella vista des del carrer Ballester / Jordi Palmer\nL’immoble, catalogat pel seu valor artístic i arquitectònic com a Monument Històric i Bé Cultural d’Interès Nacional des del 1974, presenta en l’actualitat una imatge d’abandonament, visible des de la ronda del General Mitre, una de les vies que l’envolten, juntament amb el ja esmentat carrer de Vallirana i el de Ballester, un carrer que precisament en aquests moments està en obres de reurbanització.\nLlarga demanda veïnal\nLa compra per part de l’ajuntament respon a una llarga demanda veïnal i s’ha pogut fer amb la partida destinada a la compra d’immobles pactada amb ERC en els pressupostos del 2021 i que també ha comportat l’adquisició d’El Molino i la Gustavo Gili. La finca té una superfície de 866,96 m2, 224 m2 dels quals els ocupa l’edifici i la resta és jardí. A més, la compra permetrà corregir el dèficit històric d’equipaments i principalment els destinats a la gent gran al barri del Putxet.\nLa Casa Tosquella va ser un encàrrec del comerciant Antoni Tosquella al mestre d’obres Juan Caballé, planejada com a casa d’estiu el 1889. Entre 1907 i 1908 va ser reformada per l’arquitecte Eduard M. Balcells i Buigas. Balcells era un dels darrers arquitectes del modernisme i davant la llibertat que li va donar Tosquella, tant per a la construcció com econòmicament, va acabar fent una obra impressionant, amb bases modernistes però amb tocs aràbics i amb un estil singular.\nDetalls de la balconada d'accés a la casa Tosquella / Jordi Palmer\nSegons un informe elaborat per la Direcció d’Arquitectura Urbana i Patrimoni de l’Ajuntament de l’any 2019, l’estil de l’edificació s’emmarca dins del modernisme més ornamental, tant exteriorment com interiorment. Són destacables els treballs de forja i els estucs i esgrafiats que cobreixen les façanes que incorporen un repertori a base de motius vegetals i zoomòrfics. Interiorment, la part principal de la casa va ser decorada profusament a nivell de sostres vitralls i pintures. També a l’interior la riquesa ornamental es tradueix en les portes, de fusta de melis, amb relleus zoomòrfics en la mateixa fusta, en les vidrieres emplomades que comuniquen el menjador amb la sala-distribuidor, i la vidriera d’accés a la casa. Totes les pintures dels sostres de la casa estan fetes amb estuc planxat en calent o pintats a l’oli i la cola. Els paviments de la planta noble són de mosaic de gres amb dissenys geomètrics, mentre que a la planta inferior i al porxo són de rajola vermella.\nImatge principal: La Casa Tosquella ha estat adquirida per l'Ajuntament de Barcelona / Jordi Palmer


Així és el calendari escolar en altres països | Espanya | PAÍS | CLMGF\nAixí és el calendari escolar en altres països\nEl repartiment de vacances escolars varia significativament d’un país a un altre de la Unió Europea. França passa per ser un dels països amb més vacances de el món. D’això es queixen molts pares. A les 11 festes de l’calendari laboral, els escolars afegeixen 120 jornades pròpies, informa Carlos Yárnoz.\nA part dels 50 dies d’estiu, hi ha quatre espais de vacances de dues setmanes cadascun: a l’octubre, Nadal, febrer i abril, una cosa semblant al que planteja el Govern de Cantàbria.\nEn un país tan descentralitzat com Alemanya, són els Estats federats els que organitzen les vacances escolars, informa Luis Doncel. Malgrat que alguns només tenen quatre o cinc tandes de descans, la majoria distribueixen els dies festius en sis períodes al llarg de tot l’any: vacances de tardor, de Nadal, d’hivern, de Pasqua, de Pentecosta i d’estiu.\nLa seva durada també varia d’un land a un altre. Segons el calendari d’aquest any, les primeres vacances, d’unes dues setmanes, van arribar a mitjans o finals d’octubre. Les de Nadal es perllonguen de l’1 a el 9 de gener en funció de l’Estat. Fins i tot les d’estiu s’escalonen al llarg de tot el país.\nAl Regne Unit, les classes comencen a principis de setembre i solen tenir una setmana de vacances cada sis setmanes lectives. El descans estival està establert de sis setmanes, segons la xarxa europea d’informació sobre educació, Eurydice.\nA Espanya, els escolars gaudeixen d’entre 10 i 11 setmanes de vacances a l’estiu, a més dels coneguts parèntesi lectius per Nadal i Setmana Santa. La resta de vacances depenen de cada comunitat autònoma. Grècia reparteix els seus descansos escolars de forma semblant a Espanya. Fins i tot l’inici i final de el període lectiu són pràcticament coincidents: es comença la segona setmana de setembre i s’acaba intervingut juny. Després hi ha 15 dies de descans per Nadal, dues setmanes entre finals d’abril i principis de maig i 12 més de parèntesi estival.\nA Suïssa, els escolars disposen d’una setmana de vacances cada dos mesos i el inici de les classes coincideix amb la primera setmana d’agost.\nSegons Eurydice, la durada de les vacances d’estiu varia significativament d’un Estat a un altre: a partir de les sis setmanes d’alguns Estats federats d’Alemanya, els Països Baixos, el Regne Unit (Anglaterra i Gal·les), Suïssa i Liechtenstein fins a 13 setmanes a Lituània, Letònia, Itàlia, Portugal i Turquia. Les vacances d’estiu són generalment més curtes en els països on els estudiants tenen vacances més freqüents i més llargs durant l’any escolar.\nLa decisió de Cantàbria ha reobert el debat intern i, mentre algunes comunitats autònomes ja es havien plantejat una modificació semblant que van descartar per falta de consens, altres es pregunten si es tracta d’una “ocurrència”.\nContactes i horaris de TV les 500 milles d’Indianapolis | Indy 500 2020 | Indycar »\n« Reparació de Mugrons Invertits Los Angeles