Antonio David acusa Lydia Lozano de 'cornuda' i hi ha algú que ho podria confirmar\nL'any 2018 ja es va deixar caure que el marit de la col·laboradora li hauria posat les banyes\nper Manel Ferrer 14/03/2021 11:27h\nLydia Lozano està farta dels atacs dels seus companys. | Telecinco\nAquest divendres, 'Sálvame' ha desencallat un tema que es va quedar pendent en l'emissió de dijous i que per temps no es va poder dur a terme. El programa havia preparat una nova entrega de l'autobús d'Antonio David Flores, un bus a què es refereixen cada vegada que apareix una dona que diu haver tingut alguna cosa amb ell i que pot aportar proves per demostrar-ho. Dijous a les quatre de la tarda van començar a anunciar el tema i finalment pels afers d'actualitat que es van anar succeint, no es va poder donar veu a aquesta dona, que anava al programa per explicar la seva veritat.\nFinalment divendres, i coincidint amb què Antonio David també treballava aquesta tarda, el programa ha tornat a posar el tema a la palestra. En un primer moment, el tertulià s'ho ha pres amb humor i fent bromes sobre l'assumpte, però quan ha vist que s'acostava el moment que aparegués aquesta dona, s'ha anat posant nerviós i ha acabat carregant contra la que ell considera la companya més feble.\nDe fet, sempre que el col·laborador no sap per on sortir, acaba atacant a Lydia Lozano, que acaba pagant els plats trencats del programa sense tenir amb prou feines la culpa del que passa en cada moment. Avui Lydia ha intervingut en aquest assumpte i per culpa d'un lapsus verbal, s'ha acabat enduent la pitjor part. La col·laboradora ha volgut dir-li al seu company que agafés la situació per les banyes i aquest ho ha entès com un doble sentit i ha acabat atacant a la seva companya amb el que més li dol, el seu marit Charly.\nFlores ha afirmat que Lydia hauria de tenir la seva casa molt neta per parlar de les banyes dels altres. Tot seguit i amb una Lydia que no sabia com reaccionar, el col·laborador ha seguit furgant donant a entendre que a casa d'ella també hi ha hagut banyes. Això ha sembrat el dubte al plató del programa i com és lògic, Carlota Corredera li ha demanat al seu col·laborador que donés més dades, ja que es tractava d'un assumpte molt seriós.\nEn aquesta ocasió, Antonio David ha dit que no havia de dir res més. Una cosa que li han recriminat en considerar que quan llences un atac així, hauries d'arribar fins al final i donar totes les dades de què disposis. No és la primera vegada que Antonio David intenta exposar una infidelitat a casa de la periodista, ja ho va fer l'anterior ocasió en què es va parlar al programa de les seves presumptes amants. En aquesta ocasió, tampoc va arribar fins al final. No obstant això i tirant d'hemeroteca, hem trobat una altra persona que sí que podria aportar més informació sobre aquestes presumptes infidelitats en el matrimoni de Lydia Lozano.\nMónica Hoyos també va parlar sobre la qüestió\nL'any 2018, al plató de 'Sábado Deluxe', també es va posar sobre la taula unes presumptes infidelitats de Charly a la seva dona Lydia Lozano. En aquesta ocasió, es va explicar que en una reunió prèvia a un debat de 'Gran Hermano' i en què van participar les dues, Mònica Hoyos va intentar parlar d'una presumpta infidelitat de l'empresari cap a la col·laboradora, fins i tot i segons el que va relatar la pròpia Lydia, Hoyos va fer referència a diverses deslleialtats, encara que tampoc es va poder concretar res més.\nSigui com sigui, l'ombra del dubte envolta la col·laboradora i al seu marit, encara que sent honestos, fins al moment no hi ha hagut ningú que s'hagi atrevit a fer un pas més i aportar alguna prova concloent que pogués fer trontollar el matrimoni de la mítica tertuliana de 'Sálvame', que es troba en l'actualitat recuperant-se d'una delicada operació.\nKiko Rivera esclata davant d'una reportera en preguntar-li si és fill del Dr. Cariñanos


EstratègiaSPM - Comença l'activitat formativa al Centre de Recursos del Vehicle Elèctric (CREVE)\nAquest mes de novembre comença l'activitat formativa al Centre de Recursos del Vehicle Elèctric (CREVE) amb un seguit de cursos de reciclatge professional i jornades tècniques. Els cursos van adreçats a mecànics de vehicles, instal·ladors electricistes, docents i persones interessades en la mobilitat elèctrica i són els següents: Curs tècnic de reparació i manteniment de vehicles lleugers de tracció elèctrica i Curs tècnic de muntatge i manteniment d'estacions de recàrrega de vehicles elèctrics. Les inscripcions es poden fer a través del web de l'Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda, a l'apartat d'agenda d'activitats. La participació a aquests cursos està limitada a quinze inscrits, preferentment associats als Gremis, tot i que estan oberts a la participació d'altres col·lectius. La formació, que és gratuïta, començarà al mes de novembre i, depenent del curs, tindrà una durada de quatre o cinc sessions.\nPel que fa a les jornades tècniques, aquestes es realitzaran en col·laboració amb la Fundació ASCAMM i estan adreçades preferentment a treballadors d'empreses interessades en la mobilitat elèctrica. El mode d'inscripció és també a través del web de l'Ajuntament i són gratuïtes. El títol de les jornades són: El cotxe elèctric: el manteniment i la reparació que es desenvoluparà el 3 de desembre i La moto elèctrica: el manteniment i la reparació, que tindrà lloc el dia 5 de desembre. Les sessions són d'un únic dia.\nAmb aquests cursos i jornades comença l'activitat formativa del CREVE, que neix a Santa Perpètua amb l'objectiu de crear noves línies de negoci al voltant del vehicle elèctric.\nEl CREVE organitza ElectroCat, un campionat escolar de vehicles elèctrics.\nL'Ajuntament de Santa Perpètua, el Departament d'Ensenyament de la Generalitat de Catalunya i el Gremi de tallers de reparació d'automòbils de Sabadell i de la província de Barcelona organitzen, a través del CREVE de Santa Perpètua de Mogoda, una competició adreçada als alumnes de Cicle Formatiu de Grau Superior (CFGS), l'ElectroCat. Els centres han d'impartir CFGS d'especialitats incloses en la família dels transports. Els participants hauran de construir un tricicle elèctric sobre una base motriu comuna amb l'objecte de competir en una única prova i també s'avaluaran les prestacions, característiques i disseny del vehicle.\nAl primer Campionat escolar de vehicles elèctrics, l'ElectroCat, participaran un màxim de cinc centres, amb un màxim dequinze persones per equip. L'organització del campionat els cedirà durant un any els elements motrius bàsics del vehicle (motor, variador i bateries).\nEl guanyador d'aquest campionat rebrà un motor amb variador d'1,5kW i 8Nm i 2 packs de bateries d'ió de liti 48V/20Ah.\nPer conèixer més sobre aquesta primera edició de ElectroCat, es pot visitar el web www.rieradecaldes.com i fer clic sobre ElectroCat. Al campionat hi col·laboren les empreses: Honda, Infranor-Mavilor i Tempel group.\nLa inauguració del CREVE, als Mitjans\nDiferents mitjans de comunicació s'han fet ressò de la posada en marxa del Centre de Recursos del Vehicle Elèctric (CREVE) que l'Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda impulsa amb la col·laboració d'altres municipis de l'Eix de la riera de Caldes. El Telenotícies Comarques de TV3 de l'11 d'octubre, dia de la inauguració, titulava "El CREVE: una aposta de futur" i destacava que Santa Perpètua havia inaugurat el CREVE, un projecte per promocionar i desenvolupar noves activitats econòmiques basades en el vehicle elèctric. L'Agència Catalana de Notícies (ACN) i el canal 3/24 de Televisió de Catalunya destacaven que "Santa Perpètua inaugura un centre per crear noves línies de negoci al voltant del vehicle elèctric". El canal televisiu afegia que vol crear noves línies de negoci al voltant d'aquest sector i apostar per la formació i l'agència declarava que el conseller d'Empresa i Ocupació de la Generalitat, Felip Puig, va celebrar l'aposta municipal per aquest projecte.\nLa Vanguardia incideix que es tracta d'un projecte supramunicipal i que el CREVE neix amb un doble objectiu despertar l'interès de les empreses per crear noves línies de negoci, que generin noves oportunitats d'ocupació i formar professionals en aquest àmbit. Per la seva banda, el Diari de Sabadell obria pàgina amb "Inauguren el pioner Centre de Recursos del Vehicle Elèctric" i assenyalava que l'equipament buscava incentivar la indústria local. El portal finanzas.com també recollia la informació i titulava que "Felip Puig inaugura un centre per potenciar el vehicle elèctric" i a la notícia afegia que el conseller posava el CREVE com a exemple de la capacitat innovadora del país. La web Motorpasión titula "El Centre de Recursos del Vehícle Elèctric (CREVE) neix a 18 quilòmetres de Barcelona" i destaca a la seva informació que suposa una oportunitat per a la indústria i consumidors.\nLa revista Sostenible, de la Xarxa de Pobles i Ciutats cap a la Sostenibilitat, destaca "la bona pràctica" i anuncia "El Centre de Recursos del Vehicle Elèctric de Santa Perpètua de Mogoda, pioner a Catalunya" i "formarà professionals en el manteniment i reparació del vehicle elèctric i crearà recursos de suport al sector i a les empreses de la riera de Caldes".\nAltres mitjans que han informat de la inauguració del CREVE han estat naciodigital.cat, vilaweb, infotaller.tv, noticias.com, movilidadelectrica.com i altres webs.


Les primeres hores de Nikola Karabatic a Barcelona\nUn cop oficialitzada la incorporació de Karabatic al Barça d’handbol, és moment de repassar com va viure les primeres hores a la ciutat\n05 de juny 13\nDilluns, dimarts i dimecres van ser els primers dies que la nova incorporació del FC Barcelona d’handbol, Nikola Karabatic, va prendre contacte amb el seu nou club i amb la ciutat on residirà les quatre properes temporades.\nNikola Karabatic va arribar dilluns al vespre a Barcelona per iniciar el procés previ per poder tancar el seu acord amb el FC Barcelona.\nDimarts de bon matí va anar a l’Hospital de Barcelona per fer-se els primers controls mèdics. D’allà, i després d’esmorzar, el primera línia francès va continuar amb la revisió mèdica als serveis mèdics del Club, situats a la Ciutat Esportiva Joan Gamper.\nTrobada amb Pascual i visita al Palau\nDesprés del dinar de dimarts, Nikola Karabatic es va dirigir a la que serà la seva ‘casa esportiva’ durant els propers quatre anys, el Palau Blaugrana.\nAl pavelló blaugrana va tenir un guia d’excepció, el seu nou entrenador, Xavi Pascual. De la mà de Pascual, Karabatic va visitar el que serà el seu vestidor, la pista, el gimnàs i la resta d’instal·lacions que l’handbol té al Palau.\nUn cop finalitzada la visita al Palau, Karabatic es va dirigir a veure diferents pisos per decidir quina serà la seva llar a Barcelona.\nSignatura, roda de premsa i retorn\nDimecres a les 9.30 h Nikola Karabatic es va trobar amb el directiu responsable de la secció, Eduard Coll, per rubricar el contracte que unirà el jugador i el Club per a les properes quatre temporades.\nA les 10.30 h va comparèixer en roda de premsa davant els mitjans informatius, i un cop finalitzats els 45 minuts que va durar l’atenció a la premsa Nikola Karabatic va tornar cap a Ais de Provença.\nLa Lliga francesa encara està en joc i, un cop finalitzi, Karabatic està convocat amb la selecció francesa per a la fase de classificació de l’Europeu 2014.


Qui ens protegeix de la Protecció Civil d'Inca?\n04 març 2021 22:49\n#NoVagiPerDit | 31 juliol 2018\nFa uns dies coneixíem que cinc dels sis membres d'Actúa Baleares - VOX a Inca també formaven part de l'Associació de Voluntaris de Protecció Civil d'Inca. Aquests voluntaris realitzen tasques de suport en protocols de seguretat, emergències i control en esdeveniments multitudinaris, com per exemple un concert de música.\nÉs el cas dels concerts que es realitzen al Quarter General Luque (Inca), on sovint els concerts compten amb la presència de grups catalans i valencians, on és habitual que els assistents acudeixin amb estelades o altres elements reivindicatius.\nUn d'ells, Carlos T. de Lara (candidat a la batlia d’Inca per part d'Actúa Baleares - VOX), és també membre de Protecció Civil d'Inca i sovint forma part dels protocols de seguretat i supervisió de diversos concerts al Quarter General Luque de Tena. Allà mateix, mentre treballa de voluntari, ha realitzat diverses fotografies que posteriorment ha compartit a les xarxes socials.\nEn una d’aquestes imatges es pot apreciar un grups de joves amb estelades, pel que De Lara sol·licita «que l’Ajuntament d’Inca prengui mesures urgents donant explicacions públiques i cessant el regidor responsable. No es poden permetre aquests espectacles tan lamentables que, a més, per desgracia no són els primers en els darrers temps…».\nEn els darrers dies, també han criticat la realització dels Premis Literaris Pare Colom, en què han lliurat els guardons en narrativa, poesia i teatre el passat cap de setmana.\nEl president del comitè local del partit ultradretà també ha dit la seva respecte a aquests premis literaris: «Aquest ajuntament continua molt perdut… no entenc els premis en llengua catalana quan existeix una riquesa magnífica del mallorquí... Lamentable… encara que els convid que si tant estimen el català… se’n vagi cap allà i aconseguim un Inca millor per a tots».\nI no diu la llei que regula la Protecció Civil que serà falta greu «la notòria desconsideració cap a ciutadans o membres de l'Agrupació»? Qui ens protegeix de la Protecció Civil d'Inca?\nPer Virgilio per que, fa mes de 2 anys\nJo, sincerament, aniré a demanar a s'ajuntament es per que mantè aquesta gent\nPer Alertaaaa, fa mes de 2 anys\nUna cosa vos he de dir, això ho sap tot Inca. Negar-ho o justificar-ho ara és ridícul. El que s'ha de fer és posar-li solució. Ja han passat les festes patronals, és moment de citar-se amb aquestes persones i instar-les a que abandonen la tasca. No els volem de protecció civil, no els volem al carrer amb ub cotxo i un uniforme oficials. I alerta, que s'acosten les eleccions municipales i aquesta gent es presenta amb un partit fascista, les manifestacions discriminatòries aniran a més.\nPer Uno de ellos, fa mes de 2 anys\nComo puede ser que este tal Andreu los defienda tanto? Será uno de ellos o algun famiiar? Si es así tambien sabrá lo que se habla por las calles de Inca respecto al uso y disfrute del vehiculo oficial para fines privados que hace esta gente. I por supuesto que tambien sabrá que está defendiendo lo indefendible. Un fascista sigue siendo fascista por muy buen trabajo que haga y a los fascistas hay que echarles de las calles, no darles un uniforme. Basta ya de normalizar!\nPer Els ultres són perillosos, fa mes de 2 anys\nInjustificable que aquesta gent ultra estigui al servei de l'Ajuntament. Qualsevol dia passarà una barbaritat podent-se evitar. Al Principat ja hem après ben bé que no es pot tenir gent de caire feixista en aquests llocs. A veure quan ho apreneu vosaltres.\nPer Andreu, fa mes de 2 anys\nPer resposta Andreu,\nSi em permets et respondré en català, ja que em sento més còmode que quan escric en castellà.\n...” Tienen la vista puesta en los musulmanes, el catalán en Inca y la "ideología LGTBI". Después realizan labores de voluntarios en conciertos catalanistas, en eventos por los derechos LGTBI, y en una ciudad con muchos musulmanes.”...\nM’he hagut de mirar el teu comentari tres vegades perquè no acabava d’entendre si els criticaves o els elogiaves. Has fet una gran definició del què implica ser un bon professional, tenir la capacitat de fer la feina que tens encomanada sense que la teva ideologia et pugui afectar.\nI que consti, que no defens la seva ideologia (si fan una passa més a la dreta, cauen), defens la seva feina.\nSenyor Inca huele,\nCom vostè ha estat educat, estaré encantat de rebatre els seus arguments:\nÉs evident que la fotografia es va obtenir de durant uns dels seus serveis, però l’ús que es va donar a la mateixa, va ser fora del mateix. Té vostè coneixement de que d’uniforme faltessin al respecte d’algun assistent? Que neguessin l’auxili a alguna persona pel fet de portar una senyera? Si és així entonaré el “mea culpa” i em retractaré de les meves afirmacions. Puc estar d’acord amb vostè que el fet de fer ús d’una fotografia presa en temps de servei, es qüestionable, i tal volta s’hauria de dur una estirada d’orelles.\nPerò tot i així, no perdin de vista que son VOLUNTARIS, que ningú els va obligar a cobrir ni el servei de la fotografia, ni la desfilada d’Orgullosament Inca, que no els feia falta dir que tenien mal de cap, però anar-hi, amb un “no vull anar és suficient” i ningú els pot dir res. Però tot i no estar d’acord amb allò que es celebrava estaven allà, DE FRANC!\nPosició de poder??? La posició de poder dels voluntaris de Protecció Civil, la pot tenir vostè i qualssevol de nosaltres, invertint tres o quatre setmanes del nostre temps personal fent un curs bàsic de protecció civil, i una vegada obtingut el curs llevar temps dels vespres i els cap de setmana de la família per anar a fer servei pels altres.\nPrivilegis???? Si el privilegi per anar a uns d’aquests actes és redueix a un bocata i dues Coca Cola calentes! Per aquest motiu vull que entenguin el valor del que fan.\nAniria vostè a ajudar a col•locar les cadires d’un acte de VOX pel seu caràcter solidari??\nBenvolgut senyor, únicament li demano que valori als voluntaris de protecció civil d’Inca pels seus ACTES no pel que PENSEN.\nEn relació al seu comentari on manifesta que el meu comentari fa olor, no se perquè ho diu, i crec que està un poc fora de context. Únicament he expressat la meva opinió, perquè som coneixedor del servei que presten i crec que no es mereixen aquesta desqualificació. Intent ser empàtic i posar-me en la seva pell, i pensar en l’ofensa que us poden suposar els seus comentaris, però si fossin conscients d’allò que fan vostès, us puc ben assegurar que tal volta no aniríeu a sopar amb ells, però que si els voldríeu a prop.\nPer Maria Antonia, fa mes de 2 anys\nPerò si ho sab tot es mon!! Als pobles del raiguer es de prteccio civil son tots de sa matexa corda\nPer Resposta Andreu, fa mes de 2 anys\nAndreu, te cuesta ver a voluntarios de Protección Civil como peligrosos para determinados sectores de la población.\nInvitan a las personas catalanohablantes de Inca a irse a Cataluña, literalmente. NO CONOCEN EL ESTATUTO DE AUTONOMIA, aprobado con un consenso histórico.\nTienen la vista puesta en los musulmanes, el catalán en Inca y la "ideología LGTBI". Después realizan labores de voluntarios en conciertos catalanistas, en eventos por los derechos LGTBI, y en una ciudad con muchos musulmanes.\nSon un peligro para la ciudad\nPer Inca huele, fa mes de 2 anys\nAndreu, molt bo tot lo que dius. Ara, no se si te n'has adonat que una de les publicacions del seu Facebook conté una fotografia, feta per ell mateix i en acte de servei (com es pot observar és al davant de la barrera), de la gent que assisteix a un concert amb banderes estelades. Inclús arriba a demanar el cessament del regidor responsable que ha organitzat el concert i ho titlla d'espectacle lamentable.\nI tu dius: 'La normativa a la qual fa referència l'article només afecta quan s'està de servei i crec que fins ara ningú podrà dir que en acte de servei han faltat el respecte a ningú'.\nQuè és aquesta publicació sinó faltar-li el respecte a la ciutadania que assisteix lliiurement a un concert, assenyalar-la públicament, distribuir una fotografia amb les seves cares i posicionar-se políticament contra un acte musical perquè no combrega amb el seu pensament? Això no ho pot fer en acte de servei i ho fa. No pot usar la seva 'posició de poder', situació de privilegi, i fotografiar a la gent que se suposa que ha de protegir. És un escàndol però més escàndol és que no estigui sortint tot açò a la llum, ni per part de l'esquerra ni per part de la dreta. Fa molt mala olor. Tanta com el teu comentari.\nSigui com sigui, les proves hi són i no seran les darreres. Aquesta gent té un llarg historial\nEntenc que aquest mitjà té un públic destí, i que aquesta notícia pot ser indignant per a molts, però m'agradaria que davant la indignació inicial, fóssim capaços de pensar amb tranquil•litat i sospesar que aquesta indignació està provocada perquè pensen diferent que nosaltres.\nSi ho pensen, és exactament el mateix que pensaven els espanyolistes, quan es parlava que havia molts de mossos afins a la causa nacionalista. Era indignant! no era permissible!. Els mossos no tenen dret a pensar diferent que un senyor de Madrid i a presentar-se a unes llistes del Pdcat per defensar l'autodeterminació de Catalunya??\nTota persona es lliure de defensar els seus interessos, sempre que ho faci respectant les normes, i ara per ara VOX, és un partit legal (que camina damunt la retxa, però legal).\nDic això, perquè amb independència de la ideologia dels senyors/es de Protecció Civil d'Inca, per la meva feina, tinc contacte pràcticament diari amb ells, i la seva tasca és incomiable, no hem d'oblidar que son VOLUNTARIS, i que dediquen part del seu temps al benestar de tots (inclosos els qui no estam d'acord amb la seva ideologia).\nEls he pogut veure vestits amb americana i corbata (estaven de boda) tirant terra a les restes d'oli d'un accident. I sigui l'hora que sigui si els necessites, venen.\nLa normativa a la qual fa referència l'article només afecta quan s'està de servei i crec que fins ara ningú podrà dir que en acte de servei han faltat el respecte a ningú. És més, el dia d’orgullosament Inca, es trobaven ajudant a la Policia pel correcte desenvolupament de l'event, tot i que el col•lectiu LGTB no va molt amb la seva ideologia.\nAmb això els vull fer entendre que, que hem de defensar que el que pensem, però amb seny, el darrer que necessitem és que aquests voluntaris que fan una gran tasca, pensin que no agraïm la seva feina i deixin de fer-la. Tal volta, si la meitat del temps que dediquem a criticar, els dediquéssim a ajudar com ells, el mon aniria molt millor.\nMolts d'ànims voluntaris!!


Dues exposicions al Centre Cívic Selves i Carner i al Casal de les Escodines | NacióManresa\nper Redacció, 4 de setembre de 2019 a les 13:45 |\nLes exposicions 365 dies cuidant i Diversitat són les dues mostres que es podran veure aquest mes de setembre al Casal de les Escodines i al Centre Cívic Selves i Carner .\n365 dies cuidant és el títol de la proposta expositiva que es podrà veure al Casal de les Escodines (c/ St. Bartomeu, 50), del 4 al 28 de setembre. Es tracta d'una una mostra fotogràfica impulsada per la Junta d'Infermeria de la Fundació Althaia per visibilitzar i testimoniar la professió d'infermera. És una mostra formada per una cinquantena de fotografies fetes pels mateixos professionals que copsa els valors centrals de la professió, com són el respecte, la humanitat, la proximitat i l'acompanyament que dediquen les infermeres als pacients. Les imatges transmeten el tracte respectuós, càlid i humà pel qual s'ha caracteritzat sempre la professió d' infermera, alhora que plasmen l'increment del nivell de tecnificació i professionalització.\nLa itinerància de l'exposició per diferents equipaments de la ciutat de Manresa, ha passat per la biblioteca Ateneu Les Bases al maig de 2019, el juny 2019 visitava el Centre Cívic Selves i Carner i ara al setembre de 2019 es podrà veure al Casal de les Escodines. L'any passat l'exposició es va exhibir a l'Hospital Sant Joan de Déu, la Fundació Universitària del Bages i a l'Hospital de Sant Andreu.\nL'exposició es podrà visitar de dilluns a divendres, de 9 a 14 h i de 16 a 21h, i dissabtes, a partir del 21 de setembre, de 9 a 14 h al Casal de les Escodines (c/ St. Bartomeu, 50).\nDiversitat, al Centre Cívic Selves i Carner a partuir d'aquest dimecres\nDel 4 al 27 de setembre, es podrà veure l'exposició Diversitat al Centre Cívic Selves i Carner (c/ Bernat Oller, 14-16), realitzada pels joves del Casal de Joves La Kampana.\nEs tractava de reflectir sobre el significat de la diversitat per cadascun dels joves participants. El procediment i desenvolupament del projecte expositiu va ser, explicar als i les joves l'objectiu d'elaborar un material artístic, creant persones diverses, diferents, amb varietat, amb imaginació, tot segons l' inspiració de cada un/a i utilitzant la tècnica del collage; en definitiva reflectint la realitat del Casal de Joves i la gran diversitat que existeix.\nPer donar veu a aquesta diversitat i creativitat juvenil, es valora el fet de treure-li profit i es va crear una exposició, que no només la puguin veure la resta del joves del casal, sinó tota la població, és per això que l'exposició Diversitat es traslladarà per diferents equipaments de la ciutat de Manresa.\nL'exposició es podrà visitar del 4 al 27 de setembre al Centre Cívic Selves i Carner (c/Bernat Oller, 14-16), de dilluns a divendres, de 16 a 21 h.\nMunicipis, centre cívic selves i carner, Casal Escodines, exposició


El Moritz Vendrell vol recuperar el seu lloc derrotant el Lloret\nSi suma els tres punts, se situarà quart\nActualitzada 04/04/2016 a les 22:00\nL’eliminació en els quarts de final de la Lliga Europea està completament oblidada per al Moritz CE Vendrell. Ara bé, en la ment del conjunt penedesenc existeix un objectiu únic: tornar a disputar la màxima competició continental la pròxima temporada.\nPer poder aconseguir-ho, els tarragonins saben que han de finalitzar en la quarta plaça, la qual van perdre aquest cap de setmana, ja que no van jugar partit d’OK Lliga. Aquest vespre, a les nou, el recuperaran rebent, a partir de les nou, el Club Hoquei Lloret Vila Esportiva.\nEl rival d’aquesta nit és el desè classificat, i està prou distanciat de la zona de descens (a sis punts) com per poder pensar en objectius més grans, com certificar la permanència abans de l’esperat o, mirant més amunt, classificant-se per disputar la Copa de la CERS.\nEl Moritz Vendrell va caure a la cinquena plaça després de la jornada del cap de setmana i, amb 35 punts, sobrepassarien els 36 de l’actual quart, el CE Noia Freixenet, i se situarien amb uns còmodes 38 punts. Després d’avui, quedaran vuit partits per disputar-se, vuit finals per a tots els conjunts que volen classificar-se per a la Lliga Europea.


HOVEN – MÚSICA SENSE FRONTERES\nHOVEN i LLEIDA PELS REFUGIATS\nHora d’inici: 18:00 h\nObertura de portes: 17:30 h\nUn espai innovador per conèixer la unió de dos projectes a través de la música. Us proposem compartir una estona amb Hoven i conèixer la col·laboració que ha fet amb alguns joves de l’associació Lleida Pels Refugiats.\nPraga, Lleida i l’extraradi de Londres, han estat testimonis del creixement de Pol Joven. Sota el nom de Hoven, el músic lleidatà recull les seves experiències viscudes i decideix començar camí en un nou projecte. Hoven presenta aquesta proposta amb 5 singles fins avui, un d’ells amb la col·laboració de l’associació de Lleida pels Refugiats en format de videoclip.\nLa seva música s’inspira en la multitud de paisatges que ha anat descobrint al llarg dels seus viatges, mostrant sentiments, somnis i vivències compartides. Les seves composicions prenen com a referència l’indie-folk americà (Bon Iver, Gregory Alan Isakov) i l’indie-folk britànic (Ben Howard); encara que no renuncia a les arrels del folk clàssic com James Taylor, John Denver o John Prine.\nLleida Pels Refugiats neix el 2016 amb la idea de crear un espai inclusiu, on tothom qui vulgui o senti la necessitat de col·laborar o participar activament ho pugui fer.\nUna conversa amb els joves per compartir experiències amb el públic i explicar el seu projecte a tothom que assisteixi, amb la música com eina de canvi.\nL’espai també compta amb la participació de No Amb La Guerra: Educació per la Pau, com a dinamitzadors de l’espai.\nNo Amb la Guerra és un projecte educatiu que neix amb la voluntat de donar resposta a la manca de coneixença que hi ha envers la realitat que es viu en territoris afectats per la guerra i promoure una educació per la pau.\nEntenen l’educació com una eina bàsica i essencial per construir ponts entre cultures i persones, per treballar l’empatia i educar al jovent per tal que tingui un compromís envers el món.\nEls projectes van destinats a sensibilitzar la societat sobre les problemàtiques migrants i a fomentar la pau, la integració social i el respecte cultural.\nAixí doncs, consideren l’educació per la pau un dels pilars per a poder caminar cap a un món més just, amb igualtat de passaports i on ni la guerra ni la persecució ideològica siguin motius migratoris.


Ruta de la Garoinada; un gust pel paladar | femturisme\nCada racó de Catalunya es diferencia pels seus dots paisatgístics, patrimonials... i també gastronòmics. Uns es caracteritzen per la menja dels calçots, altres fan extens el xató... i al Baix Empordà, concretament a Palafrugell, conviden a tastar les Garoines conegudes, altrament i més comunament, com eriçons de mar.\nD'aquesta manera la gastronomia esdevé un motiu més per visitar una contrada, on el territori no tan sols el podem observar sinó que també el podem tastar. Per això, no podeu deixar escapar aquesta oportunitat i un dia entre mitjans de Gener fins a principis de març arribeu-vos fins a Palafrugell per gaudir d'aquesta ruta amb gust de mar, la ruta de la Garoinada.\nTot i que aquest marisc sembla poc adient pel consum, sobretot per l'aspecte físic que se'n percep ja que es troba recobert de punxes bastant gruixudes, les garotes s'han utilitzat per menjar des de fa molt de temps enrere. Era típic veure-ho menjar als pescadors, que passaven tantes hores al mar, i a la gent que residia propera a la costa. S'acostumava a menjar de postres després de dinar o per berenar.\nAntigament, les colles d'amics, famílies o pescadors tenien com a costum apropar-se a les roques del mar per pescar algunes garoines i després menjar-se-les acompanyades amb pa, botifarra negra i vi. N'era tot un ritual i realitzaven d'aquest àpat una trobada social.\nLes garoines es mengen partides per la meitat. S'han d'obrir en compte per tal de no fer-se mal amb la closca. Un cop obertes amb una cullera s'agafa la part vermellosa (glàndules) i es posa damunt de la llesca de pa.\nDegut a l'extensió de la seva presència a la cuina catalana, aquest fruit de mar s'ha posat en gran perill d'extinció. Per això, actualment, se n'ha regulat la pesca via administració.\nLa influència de les Garoines\nEn aquesta ocasió no podíem deixar passar per alt citar a l'escriptor català Josep Pla, el qual és fill de Palafrugell i que tant ens ha narrat del paisatge i de la gastronomia de la nostra terra.\nEll mateix al seu llibre de “Les hores”, que es similar a un calendari, descrivia les garoines de la següent manera: “els eriçons de mar, aquests animals en forma de bola, negres amb un punt rogenc, eriçats de puntes, arrapats als rocs ara eixuts i tocats pel sol. A la Costa nord els anomenen garotes, i nosaltres garoines, potser per donar a la paraula un punt de suavització relacionada amb el menjar. El que tenen a dins és prou apreciable, sobretot per a les persones a qui agraden les coses que tenen gust a mar”.\nTambé, es diu que en Salvador Dalí, fill de la Costa Brava, era un apassionat de les garoines i que se les menjava en grans quantitats. I normalment, acompanyades de cava rosat. Devia ser tant l'obsessió per aquest mol·lusc que li van ser de font d'inspiració ja que fins i tot apareixen en algunes de les seves obres.\nLa cuina tradicional de Palafrugell\nLes Garoines creixen, gairebé, per tot el mediterrani. Però a Catalunya ho fan, majoritàriament, a la Costa Brava, exactament, entre la costa de Tamariu i Calella de Palafrugell. Les garoines creixen a les roques de la costa però també en podem trobar al fons marí.\nEn base aquest producte gastronòmic ha aparegut a Palafrugell la ruta de la Garoinada. Aquesta ruta gastronòmica va néixer l'any 1992 i pretén donar a conèixer aquest fruit marí que es troba en aquest territori i que esdevé un plaer pel paladar, el qual era, anys enrere, un menjar habitual pels habitants d'aquest poble.\nNo obstant, aquesta ruta també permet conèixer la cuina tradicional Palafrugellenca i del Baix Empordà ja que la ruta compta amb un menú personalitzat, el qual està format per l'entrant, on es mengen les garoines; el segon plat, que cada any varia i està format per un plat típic empordanès (arròs negre, suquet de peix...) i unes postres tradicionals de Palafrugell (botifarra dolça, les gresoletes de Palafrugell...).\nA més, existeixen paquets que integren aquest menú, una nit d'hotel, una excursió i una entrada gratuïta a alguns dels museus de la zona (museu del suro, Fundació Josep Pla...).\nVisita a Calella de Palafrugell i Llafranc\nCom ja hem comentat anteriorment és a tota la costa de Palafrugell que s'hi poden trobar les garoines però tastar el menú de la ruta tan sols ho podem fer a diferents restaurants del nucli de Palafrugell, Calella i Llafranc.\nAixò és un valor afegit ja que a més d'acontentar el nostre paladar ens trobem en un entorn de postal, on es pot fer venir la gana tot passejant pel jardí botànic de Cap Roig, pel camí de Ronda, pel dolmen de Can Mina de Torrents o bé, pel port esportiu, entre altres coses que ens amaguen aquests bonics racons que han conservat l'aspecte tradicional de la Costa Brava.\nPer què entre els mesos de Gener i març?\nLa ruta de la Garoinada tan sols es pot realitzar durant els mesos d'hivern de gener, febrer i març ja que és llavors quan les garoines (eriçons de mar) es troben totalment plenes al seu interior i per tant, la pesca d'aquestes no afecta a la seva reproducció i evita que la població de garotes disminueixi considerablement ja que la part comestible són les glàndules sexuals. Per aquest motiu, es diu que les garoines posseeixen particularitats afrodisíaques.\nTambé, és durant aquests mesos que el mar resta tranquil. Cosa que fa que les garotes assoleixin la seva plenitud i més bon estat.\nDegut a la popularització d'aquesta menja, que ha fet que la garoina esdevingui un recurs escàs, s'ha redactat una normativa que regula l'extracció de les garoines amb uns requisits mínims i s'han creat períodes de veda ja que cal tenir en compte que una garoina tarda quatre anys en créixer. Un altre dels motius de perquè es gaudeix d'aquest producte durant aquests mesos en concret.\nTambé et pot interessar: Reconnecta't amb la Costa Brava | Viatja amb el paladar! Tasta el marisc | Experiències gastronòmiques per assaborir Catalunya


08 de Juny del 2015\nUnits fem for�a\nVuitanta anys més tard som protagonistes, afortunadament, d’un procés cívic, pacífic i democràtic que té poc a veure amb aquell clima de finals dels anys trenta. Però sí que...\nLa mort de la vella pol�tica\nExisteix una torna de la nova manera de viure, entendre i practicar la política a Catalunya. Un fet que implica entendre que hi ha persones i maneres de fer que estan obsoletes per a aquest país nou que estem construint.\nCognoms i persones que s’han considerat determinants durant anys en les decisions que es prenen sobre el nostre país, observen com els nous actors, les noves formes de fer política, i, sobretot, el poble, els arraconen. En alguns casos són grans d’edat però són, sobretot, vells d’esperit i de pràctica política.\nPretendre ara que el projecte polític que reclama una majoria de la societat catalana i que lidera el president Mas pot ser bescanviat per un acord amb l’Estat en algun despatx del Congrés espanyol o d’un bon restaurant o en algun luxós hotel madrileny és no haver...\nMal que els pesi: pac�fic, c�vic i democr�tic\nQuan sóc a Barcelona em toca travessar sovint el carrer Mallorca a l’alçada de Roger de Llúria. És un paisatge amable que darrerament es veu alterat de forma quotidiana per la fortificació hiperbòlica de l’edifici de la seu de la Delegación del Gobierno (espanyol) ocupada –és un dir, ja m’entendran- per la senyora Llanos de Luna.\nJa em va sorprendre que l’11 de setembre el mateix edifici comptés amb un dispositiu que em va semblar fora de lloc abans de la “V” i que encara em va semblar més ridícul després de la lliçó de civisme, reivindicació i democràcia impartida pels gairebé dos milions de persones que hi van participar.\nUnes setmanes després, hem sabut de la temptativa d’acampada d’un grup de manifestants poc després de la suspensió cautelar de la Llei de Consultes....\nAixeca�t i vota\nPerò tu, i el senyor Pere, i la senyora Maria, i el padrí Tomàs i la jove Anna heu sentit una coïssor endins, vora l’ànima, i teniu la...\n16 de Juny del 2014\nJaume Sastre i les evid�ncies predemocr�tiques\nHe visitat Jaume Sastre en el trenta-sisè dia de la seva vaga de fam. M'ha impressionat la sana determinació d'aquest mestre de secundària i la claredat i humilitat amb què presenta la seva acció no violenta.\nI he pensat que calia escriure aquest article perquè potser massa gent no té prou clar el perquè de la protesta de Jaume Sastre. Perquè si bé és evident que ell defensa el sistema educatiu que pretén ser anorreat per les política educativa del president Bauzá, cal deixar clar que Jaume Sastre demana amb la seva acció que el president balear dialogui amb els mestres. Que hi parli, que faci possible espais de discussió i finalment d'entesa per tal de reconèixer i considerar la comunitat educativa balear com una part imprescindible per adoptar qualsevol reforma que afecti el sector.\nEm sembla enormement il·lustratiu que la resposta del govern...\nEl t�tol que hem de guanyar\nFa setmanes que tinc aquest article al cap i ha estat precisament el decés de Tito Vilanova el que m’ha empès a escriure’l. Perquè més enllà de la tragèdia d’una mort jove, propera i coneguda, la seva mort ha posat de relleu l’impacte immens que té l’esport -i els seus protagonistes- en la nostra societat. En primer lloc, però, el meu condol a la família, als amics i a tota la família barcelonista.\nI el que em ballava pel cap és que alguna cosa no acaba de rutllar quan la principal sotragada en el món de l’esport a favor del dret a l’autodeterminació de Catalunya va ser provocada per unes declaracions del seleccionador espanyol de futbol, Vicente del Bosque, el mes de setembre de 2012. Tots i els matisos que li va tocar introduir posteriorment, Del Bosque va deixar clar el caràcter cívic, pacífic i democràtic del...\nGarantir drets, no subsidis\nEns podem sentir satisfets amb el procés que ha fet possible la iniciativa legislativa popular que recull la proposta de creació d’una Renda Garantida Ciutadana (RGC). I ens en podem sentir orgullosos perquè una vegada més s’ha demostrat la capacitat de mobilització de la societat catalana aconseguint 121.191 signatures a favor d’aquesta ILP.\nDe fet, l’objectiu de la ILP i de la campanya a favor de la Renda Garantida Ciutadana és, aparentment, del tot lloable: garantir que tota persona d’aquest país tingui un mínim de 664 euros mensuals. Però em penso que podem filar més prim i proposo que el debat sigui una micamés profund i fecund.\nEn primer lloc em sembla que cal observar el fet que actualment podríem tirar endavant una norma assistencial com aquesta però hem de ser conscients, també, de l’imcompliment a què...\nLes raons (febles) del 'no'\nFa pocs dies el ‘30 minuts’ ens va oferir un bon reportatge sobre el moment actual de la societat escocesa. Sovint he dit que em sembla poc oportú i poc realista establir paral·lelismes entre el procés català i el procés escocès. Això no impedeix, però, constatar la feblesa de les raons del no a Escòcia, tal i com ho són a Catalunya.\nEfectivament, si era comparable veure uns partidaris del ‘sí’ il·lusionats, amb projecte i propostes en positiu i uns dubtes del ‘no’ centrats en la por i en un argumentari, si se’m permet, certament superficial i infantil: que si caldrà anar amb el passaport tot el sant dia a sobre, que si sense exèrcit serà un país feble, que quedaran fora de la lliura i en mans de l’euro, que són poqueta gent i ningú no els farà cas...\nA la mateixa hora, una cadena...


El frisbee, un esport per descobrir | Lleida Diari.cat\nEl frisbee, un esport per descobrir\nper Redacció - Fotografia: Ultimate Marracos Lleida 06/10/2012 00:00\nEl frisbee, un esport per descobrir| Redacció - Fotografia: Ultimate Marracos Lleida\nAquest esport recull elements del futbol, del bàsquet i del rugbi, substituint la pilota per un disc volador i l'àrbitre per l'esperit esportiu de cada jugador. Els seus orígens es remunten a l'àmbit universitari nord-americà dels anys 60 i es va introduir a Europa a principis dels anys 80. A Espanya es va començar a jugar a mitjan anys 90 i actualment hi ha més de 17 equips i 400 jugadors repartits per tot el país.\nL'activitat es realitzarà aquest diumenge dia 7 d'octubre a la pista d'atletisme de les Basses d'Alpicat. L'horari serà de 09.00 a 15.00 hores. Les persones interessades han de portar una samarreta blanca i una altra de negra, a més de moltes ganes de divertir-se. No s'haurà de pagar res, l'entrada és gratuïta.\nTots els participants començaran la jornada familiaritzant-se amb l'esport, realitzant exercicis adaptats a tots els nivells amb entrenadors experimentats. Després de l'entrenament, es farà un torneig HAT (jugadors de tots els equips barrejats), una oportunitat perfecta per aprendre i conèixer l'ambient d'aquest esport.\n\_r\_n Conegui una mica més d'aquest esport


Efecte Feijóo i cordó sanitari - El Periódico Mediterráneo\nEfecte Feijóo i cordó sanitari\nHan passat les eleccions franceses i la millora del resultat de Le Pen respecte a la segona volta de 2017 ha fet retornar el debat sobre com s’han de relacionar la resta de forces polítiques del sistema de partits amb la dreta ultra. Le Pen ha millorat en 9 punts el resultat de 2017 alhora que la participació ha sigut la més baixa des dels anys 60. Europa respira aliviada per haver evitat que l’estratègia de desdiabolització de Le Pen haja tingut un èxit ple, tot i que la candidata celebrava el resultat com un èxit. França ha guanyat un poc més de temps però ara molts ens pregunten quines seran les mesures per evitar que eixe estat d’ànim de desànim, de desconfiança, de por i de decepció amb els poders públics continue creixent.\nQuasi res pot canviar massa\nEn Espanya la tendència mostra que el relleu de Feijóo al capdavant del Partit Popular els ha donat un revulsiu electoral. La sensació de ferides tancades al partit i la recuperació de la centralitat d’estat estan provocant que una part de l’electorat torne. Eixa aparent recomposició de les relacions (encara no materialitzada en res) entre els grans dos grans partits ha fet retornar el debat sobre el cordó sanitari a Vox i sobre possibles acords de govern de gran coalició que deixen tant als d’Abascal com a Unides Podem. L’exemple en este cas seria el record recent alemany, que va frenar el creixement d’Alternatif for Dutschland precisament gràcies al bloqueig en la seua entrada en el govern i a la instal·lació d’una sensació de vot inútil. El problema per al bloc progressista és que parlar del cordó sanitari a Vox atorga tota la centralitat al Partit Popular i els relegitima com a l’opció menys dolenta. Allò que ens hem de preguntar és per què s’instal·la cada volta més eixa sensació d’esquerra funcionaritzada i de democràcia burocratitzada, en paraules d’Estefania Molina, per què cada volta major part de l’electorat interpreta que quasi res pot canviar massa i que per tant el vot no és tant important.\nEl veritable cordó sanitari a Vox s’aconsegueix evitant que puga sumar majoria amb el Partit Popular, i això passa per mobilitzar, alhora, cap a horitzons ambiciosos amb resultats concrets que mostren que el vot val per transformar les relacions dins de la societat que habitem, que mostre projectes socials progressistes sòlids. Advertir que ve l’ultra-dreta sense res més sols val per guanyar un poc de temps.


Villa Aloha Antíbol França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 341 allotjaments a Antíbol.\n108 Chemin des Nielles , Saramartel, Antíbol, França, 6160 - Veure al mapa\nAl visitar Antibes, vosté es sentirà com a casa a Villa Aloha, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Museu Napoleònic, Villa Eilenroc, Museu d'Arqueologia donen a aquest hotel un encant especial.\nVilla Aloha també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Antibes. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha casino, caixa forta.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, nevera, caixa forta a l'habitació per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior, billar, jardí. Villa Aloha és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Antibes.


La trobada entre Vidal de Ciurana i Trapero a Palau (Ernesto Ekaizer)\nPuigdemont va ordenar sondejar Trapero al marge del conseller Jané\n3 min. Madrid 09/03/2020 21:36\n651x366 Jordi Jané quan era conseller d'Interior entre Albert Batlle i Josep Lluís Trapero / ACN Jordi Jané quan era conseller d'Interior entre Albert Batlle i Josep Lluís Trapero / ACN\n"Lo bueno, si breve, dos veces bueno" i " Lo bueno, si poco, dos veces bueno". Són dos aforismes de Oráculo manual y arte de prudencia, de l'escriptor del Segle d'Or espanyol Baltasar Gracián. I és exactament el que va passar amb l'últim testimoni d'ahir, quan el tribunal ja havia donat per finalitzada la sessió, després que declarés l'exconseller d'Interior Jordi Jané. Resulta que a la pantalla de la sala va aparèixer en aquest moment, quan tothom s'aixecava per marxar, un rostre. Era Joan Vidal de Ciurana, que prestava declaració per videoconferència des de Barcelona. Tothom al seu seient. I tornem-hi.\nLa defensa del major Josep Lluís Trapero havia sol·licitat la compareixença de Vidal de Ciurana per indagar en una escena molt precisa: la breu reunió que el llavors secretari del Govern presidit per Carles Puigdemont va mantenir amb Trapero el 8 de setembre del 2016.\nPuigdemont va suggerir a Vidal de Ciurana que sondegés Trapero en un contacte directe, "sense intermediaris", sobre quin seria el seu posicionament com a cap dels Mossos –quan encara no era major, una categoria que va assumir el 18 d'abril del 2017– davant un curs de "confrontació institucional i política" amb el govern de Madrid.\nCiurana va explicar també que en aquell moment encara no havia tingut lloc la qüestió de confiança –que va ser plantejada el 25 de setembre del 2016– en la qual Puigdemont va prometre convocar un referèndum d'autodeterminació.\nVidal de Ciurana va recordar que Trapero, en ser convocat a la reunió, l'hi va explicar al conseller Jané abans que es dugués a terme la trobada. "Jané s'hi va interessar, ja que semblava una línia paral·lela a la del seu departament, i recordo que vam tenir una conversa de dues hores", va explicar l'antic secretari general del Govern.\nLa reunió va tenir lloc, segons ha confirmat l'ARA, al Palau de la Generalitat el 8 de setembre del 2016. I va durar 10 minuts. Puigdemont no hi va aparèixer.\n"Què li va respondre el major Trapero?", va preguntar l'advocada Tubau.\n"Trapero em va dir que sempre i en cada moment executaven les ordres com a policia judicial. I quan li vaig preguntar quina legalitat compliria em va aclarir que no existia una doble legalitat, catalana o espanyola ", va explicar Vidal de Ciurana.\n"Li va quedar algun dubte?", va repreguntar l'advocada.\n"Cap. I així l'hi vaig transmetre al president Puigdemont".\nEls fiscals no van fer preguntes. Ni tan sols van voler saber si Vidal de Ciurana havia abandonat el Govern el juliol del 2017 per discrepàncies amb el referèndum de l'1-O.\nLa declaració de Vidal de Ciurana havia seguit la de Jané. Però a l'exconseller d'Interior no li van preguntar per la trobada entre Vidal de Ciurana i Trapero.\nFonts jurídiques asseguren que la renúncia de Jané a la conselleria d'Interior va tenir en aquesta maniobra que va fer Puigdemont amb Trapero un motiu important. Jané acabaria marxant de la Generalitat el juliol del 2017.\nUnes setmanes després de la citada trobada del 8 de setembre del 2016 al Palau de la Generalitat va passar un fet rellevant.\nEl 26 de setembre del 2016, el comissari superior de Coordinació Territorial dels Mossos, David Piqué, va ser trobat mort al seu domicili. Piqué era el número dos de Trapero. I va ser substituït pel comissari Ferran López, que era responsable de Coordinació Central.\nPiqué havia sonat com una possible opció de Puigdemont per substituir Trapero com a cap dels Mossos.


Viure la mort - latira\nlatira / Natura / Viure la mort\n[Dedicat a una cria de mallerenga carbonera].\nQuan em pregunten si la mort és part de la vida responc indubtablement que sí. La mort és una fase intrínseca de la vida des que naixem, des que hi ha vida. On hi ha vida hi ha mort i no hi ha mort sense vida. Viure implica tenir present que tard o d’hora hem de morir.\nTot cicle vital comprèn quatre fases: néixer, créixer, reproduir-se i morir. És clar que aquest és l’ordre lògic dels fets. Si no naixem, no podem passar cap de les altres fases. Tampoc no podem deixar descendència abans de créixer i ser sexualment madurs. Però sí que ens podem morir abans de reproduir-nos o abans de créixer (i també abans de néixer).\nLa mort teòrica esperada correspon a la darrera etapa, però aquesta es pot anticipar prematurament i deixar sense efectes les altres dues. Això també ho hem de tenir present. Tot i no ser el desitjat, forma part de la pròpia natura. La natura ha evolucionat perquè no tothom neixi o creixi o perquè no tothom s’arribi a reproduir. Però si hi ha una cosa que tenim en comú tots els éssers vius, aquesta és la mort. Des del moment de néixer aquesta és la fase de la qual tenim la certesa absoluta que haurem de viure.\nA la natura hi ha espècies que s’alimenten de les larves o ous d’altres espècies, així que podem dir que no arriben a néixer. També hi ha espècies que s’alimenten de les tendres cries d’altres espècies, les quals no poden arribar a créixer. Alhora, no totes les espècies arriben a reproduir-se. Només ho fan aquelles que han estat afavorides per la selecció natural, tenint en compte que segons les condicions variables de l’entorn s’afavoreixen unes determinades característiques.\nUrnes funeràries a la plana de les Gerres, en un indret remot de Laos.\nA tots ens agrada que la vida completi el seu cicle. Sobretot per a aquelles espècies que estimem i, especialment, en el cas dels nostres iguals. I a més cal afegir-hi una altra fase del cicle vital que és necessària per a una mort que arriba per causes naturals. Aquesta fase prèvia a la mort és l’envelliment.\nL’envelliment es dona després de la reproducció, amb excepció d’alguns casos a la natura, com el de les mantis religioses, en què el mascle és devorat per la femella durant la còpula. Ella se’l va cruspint, començant pel cap, mentre la resta del cos d’ell segueix realitzant l’acte sexual. Es tracta d’un acte altruista del mascle —o potser d’un engany de la femella—, que un cop ha complert la seva tasca reproductora serveix de reserva energètica per a la femella.\nFora d’aquests casos curiosos, l’envelliment, igual que la mort, no pot ser un tabú social. Ens agrada la joventut, i és bo que sigui així, però arriba un dia en què el Peter Pan que portem a dins creix i hem de poder gaudir de les altres etapes de la vida i ser conscients que el temps va passant. No és bo així evitar parlar de la mort o de la vellesa encara que de petits o de joves ens pugui semblar un fet llunyà. Una persona sàvia no ignora la mort, hi arriba preparada. La té present sense que això li sigui un problema. Parla de la mort com una part més de la vida.\nSer conscients de la mort implica evitar jugar de forma innecessària amb la nostra vida i arribar amb serenor a les etapes més complicades. Assumir que ens hem de morir pot ajudar-nos a tenir una vida més plena. És normal que ens dolgui la mort, i encara amb més raó si la mort és prematura o inesperada o si comporta un sofirment. Però voler viure vol dir assumir que aquestes coses poden passar.\nLa ciència pot aportar les seves respostes i pot parlar del procés físic que significa la mort, però encara resten molts interrogants que no s’han pogut resoldre. Cada persona, cultura i religió tenen una forma d’entendre la mort. Totes les maneres de fer-ho són vàlides i respectables. L’important és que totes elles ajudin a entendre i viure la mort. És conegut el cas dels monjos budistes que en sentir l’arribada de la mort es retiren a passar les seves darreres hores meditant. Em van explicar el cas d’un monjo de Mongòlia que va ser trobat momificat en la posició del lotus. Segons la seva creença, el monjo es troba en un profund estat de meditació que el pot arribar a dur a la il·luminació, és a dir, a esdevenir un Buda.\nA plena primavera fan niu els ocells i comencen a néixer moltes cries. No totes arribaran a adultes, per això segueixen l’estratègia de pondre diversos ous. L’objectiu a la natura és passar els gens. Alguns ocells quedaran a mig camí, cauran del niu en un intent de volar o se’ls menjarà un moix. La mort d’un poll de mallerenga ens entristeix, però ens recorda que la vida penja d’un fil i que som afortunats de poder viure el cicle de la vida. I que ben aviat veurem volar les altres cries.\nambient, mort, naixement, natura, vida,


Mor Martí Carrera, el català que va ser president de Mèxic\n22 d’abril de 1871.\nMartí Carrera va ser oficial de l’exèrcit colonial, comandant de l’exèrcit revolucionari, i president de la República.\nBarcelona. Divendres, 22 d'abril de 2022. 00:00\nTal dia com avui de l’any 1871, fa 151 anys, a Mèxic D.F.; moria Martí Carrera i Sabat; que havia estat el primer president de la Tercera República Federal mexicana (12 d’agost de 1855 – 12 de setembre de 1855). Amb anterioritat, Carrera havia estat governador del Districte Federal —la demarcació de la capital— (1853-1855). Tot i la curta durada del seu mandat, Carrera va consagrar la separació dels comandaments polític i militar i la llibertat de premsa i d’impremta.\nMartí Carrera era fill del matrimoni format per Josep Carrera i Casas (Barcelona, 1762 – Mèxic, 1824) i Josepa Sabat i Galtés (Barcelona, 1771 – Mèxic, 1852). Els Carrera-Sabat havien arribat al continent americà a finals del segle XVIII, quan el cap de família —en la seva condició d’alt funcionari del ministeri espanyol de la guerra— havia estat destinat al virregnat de Nova Espanya. Segons algunes investigacions genealògiques, la llengua familiar dels Carrera-Sabat sempre va ser la catalana.\nMartí Carrera s’havia iniciat com a militar de l’exèrcit colonial espanyol. Amb tan sols 12 anys ja era sotsoficial. Però l’any 1821, als quinze anys, es va sumar al Plan de Iguala (la declaració d’independència dels Estats Units Mexicans, proclamada pel general Agustín de Iturbide) i es va convertir en oficial de l’exèrcit Trigarante (l’exèrcit revolucionari mexicà). Va ser un dels herois de la independència i, amb vint-i-cinc anys, va ser nomenat comandant militar de la capital mexicana.\nCarrera va arribar a la presidència després que els diversos moviments polítics de l’oposició clandestina democràtica enderroquessin el règim dictatorial del general López de Santa Ana. Carrera va ser designat en la seva condició d’home de consens de les diverses forces democràtiques que havien assolit el poder, i va exercir la presidència fins que es va formar un Congrés Constituent encarregat de convocar i celebrar uns comicis democràtics.


El ministeri d’Ocupació inicia els tràmits per desqualificar Servicarne, una ‘falsa cooperativa’ que és el principal proveïdor de mà d’obra barata de la indústria càrnia.\nL’obertura d’expedient de desqualificació com a cooperativa a Servicarne es considera per CCOO com un pas important en la lluita contra el frau laboral que prolifera a la indústria de la carn, segons informa la federació d’indústria del sindicat obrer.\nCCOO s’ha reunit el matí de dilluns, 11 de febrer, amb la directora general de Treball Autònom, de l’Economia Social i de la Responsabilitat Social de les Empreses del govern central. En el transcurs de la trobada, el sindicat ha pogut llegir l’escrit que l’1 de febrer va ser enviat des del ministeri a Servicarne i amb el qual li obria l’expedient de desqualificació. La falsa cooperativa té fins al 19 de febrer per presentar al·legacions. L’organisme dependent del Ministeri d’Ocupació creu que el procés acabarà abans que finalitzi el mes d’abril. CCOO s’ha personat com a part interessada en l’expedient.\nEn el document al qual ha tingut accés el sindicat s’assegura que el funcionament de Servicarne no s’ajusta a les exigències del dret cooperatiu i que només respon a les necessitats de les empreses clients.\nEn l’expedient també s’afirma que l’adhesió dels i les cooperativistes no respon a una decisió lliure, sinó a la necessitat de tenir feina. A més, la Direcció general de Treball Autònom apunta que l’assemblea de Servicarne no té garanties democràtiques; que es tracta d’una organització piramidal i que les persones associades no poden exercir els seus drets d’informació i participació. Ha quedat demostrat, segons el Ministeri d’Ocupació, que les condicions de treball que fixa són inferiors a les del personal assalariat de la indústria càrnia; que Servicarne no realitza les activitats previstes en el seu objecte social; que és un mer intermediari per al subministrament de força del treball; que no té mitjans materials i organitzatius i que no assumeix cap risc empresarial.\nA Catalunya Servicarne s’ha vist involucrada en diversos fets polèmics, com un accident laboral que va destapar una relació comercial entre un escorxador de Pallejà i la falsa cooperativa, que li proporcionava 40 empleats per al seu funcionament.\nL’empresa càrnia Vall Companys també va ser multada per utilitzar en el funcionament de filials seves a l’Aragó de treballadors de la cooperativa Servicarne.\nSens dubte, l’obertura de l’expedient de desqualificació a Servicarne és un pas important per acabar amb el frau que encara prolifera en la indústria càrnia. La mateixa Inspecció de Treball va emetre el juliol passat un informe que donava la raó a CCOO i que concloïa que no es tractava d’una cooperativa de treball associat.\nEl sindicat va posar en marxa una campanya per regularitzar la situació laboral en el sector carni fa dos anys. En aquest sentit ha aconseguit que siguin donats d’alta al Règim General de la Seguretat Social el 40% dels treballadors i treballadores que estaven empleats sota la figura del fals autònom, al voltant de 7.500 persones a l’Estat espanyol . La majoria estaven associades a Servicarne. Queden unes 10.000 persones per regularitzar, que no tenen drets i que són mà d’obra barata per a les empreses càrnies.\nInsten el ministeri a desqualificar com a…\nUn accident laboral destapa la cessió il·legal de…


Campanar del Pòpul de Vallfogona de Ripollès - Fires, festes, oci i llocs per visitar.\nInici > Visita Catalunya > Ripollès > Vallfogona de Ripollès\nCampanar del Pòpul de Vallfogona de Ripollès\nDe la primitiva capella del castell, sota l’advocació de la Mare de Déu del Pòpul o Pòpuli, tant sols ha arribat fins als nostres dies el Campanar del Pòpul . En aquesta capella s’hi venerava la imatge de la Mare de Déu del Pòpul , una talla romànica tardana (primera meitat del segle XIII). La imatge i l’altar van ser traslladats, l’any 1778, degut a l’estat ruïnós de l’edifici al santuari de la Salut, on van romandre fins la seva destrucció l’any 1936.\nEl petit campanar fou restaurat per l’Ajuntament, que n’és l’actual propietari. Les obres de la primera fase de restauració van finalitzar a l’octubre del 1989. Aquest campanar conté un rellotge que pot datar-se entre el final del segle XVII i començament del segle XVIII.\nCom arribar a Campanar del Pòpul de Vallfogona de Ripollès ?


El preu del CO2 (I) – Joan Vila\nEl preu del CO2 (I) ?>\nEl preu del CO2 (I)\n07/04/2019 Joan Vila Comments Sense comentaris\nDivendres el Govern central va aprovar el reial decret que posa fi a l’impost al sol. El decret de l’autoconsum fotovoltaic permetrà el desenvolupament massiu de la generació fotovoltaica, alhora que crearà nous problemes a la xarxa que caldrà resoldre amb el temps.\nLa transició energètica per frenar el canvi climàtic avança lentament, però decididament. He explicat sovint aquí la necessitat d’internalitzar els costos ambientals de l’economia, de posar preu a la contaminació, que en el cas del canvi climàtic vol dir posar un preu al CO2 generat per la nostra activitat. També he explicat que hi ha determinats sectors de l’economia europea (la generació elèctrica, l’acer, el ciment, el refinatge de petroli, el vidre, el paper, la química, la ceràmica), que totalitzen 11.000 instal·lacions, amb el 45% de les emissions de la UE, que des de l’any 2005 estan sotmesos a uns drets d’emissió de CO2 i a un mercat d’aquests drets. Aquestes instal·lacions (a excepció de la generació elèctrica) reben uns drets d’emissió de CO2 que són com un dret a contaminar, podent intercanviar-los en un mercat de carboni. A dia d’avui el preu és de 23,65 €/tCO2. A l’estiu de 2017 el preu era de 5 €/tCO2 i a finals de l’any passat va arribar a un pic de 25 €/t CO2 que va fer pujar el preu de l’electricitat. La UE ja ha dit que al 2020 restringirà els drets d’emissió a aquestes indústries, per la qual cosa s’espera que el preu del mercat de CO2 pugi, afectant els costos de l’electricitat i dels béns fabricats amb aquests drets.\nÉs la UE l’àrea on només s’aplica el mercat de drets d’emissió? Va començar la UE amb aquest concepte, però en els últims anys s’hi han sumat més països i províncies com British Columbia, Quebec, Ontario, Alberta, Califòrnia i, més darrerament Xina, representant el 60% del PIB mundial. Aquests instruments van generar 26.000 milions d’ingressos a l’any 2017 que no van ser dedicats directament a polítiques de canvi climàtic, sinó que el 44% van entrar als pressupostos generals dels estats.\nLa situació al món avui és la següent. Canadà té preus de la tona de CO2 des de 15 $ a 30 $, i Gran Bretanya de 25 $. Molt interessant és el cas d’Estats Units, on és coneguda la política de Donald Trump contra accions per al canvi climàtic. Nou estats de l’est del país (Connecticut, Delaware, Maine, Maryland, Massachusetts, New Hampshire, New York, Rodhe Island i Vermont) han constituït la Regional Greenhouse Gas initiative (www.rggi.org) amb l’objectiu de reduir les emissions de CO2. Virginia i New Jersey també s’estan movent cap al RGGI. El programa va començar el 2014 de forma que, entre el 2015 i el 2020 els drets van disminuint un 2,5% cada any. El preu actual encara és molt baix, de 5 $/tCO2. Cas apart és Califòrnia amb un programa propi amb un preu del CO2 de 15 $/t. La Xina està experimentant el mercat de CO2 amb proves pilot a Shanghai i a Shenzen, esperant començar oficialment el 2020 mentre van aprenent del mercat europeu i de Califòrnia. Austràlia, país de carbó, també té un mercat de CO2 de forma que les activitats més emissores de CO2 compren drets a altres que n’estalvien, amb un preu de mercat de 10 $/tCO2. Altres països també estan treballant en el mateix concepte, com Mèxic, Colòmbia, Xile, Argentina, Nova Zelanda, Mongòlia, Corea del Sud, Japó i Islàndia. Àfrica del Sud (exportador de carbó) s’ho està estudiant.\nVist així, sembla que el camí està ben encarrilat, i en pocs anys tindrem en vies de solució a llarg termini aproximadament la meitat de les emissions de CO2 del món. Però queda l’altra meitat, la que afecta als ciutadans directament i a les pimes. Un exemple: el bitllet aeri no té ni IVA ni taxa de CO2. Aplicar els conceptes arreu implica canvis estructurals importants, per exemple, volar menys i frenar el turisme.\nEl cas francès és el cas on aprendre el que cal i no cal fer. França és un país que actua de forma tremendament racional en el que fa al sector públic. Va subscriure el protocol de Kyoto el 1997 i el 31-01-2007 els candidats a la presidència van signar un pacte amb Nicolas Hulot per posar una taxa al carboni a les energies fòssils. Després del pacte de la Grenelle Environnement amb Nicolas Sarkozy (desembre 2007) i amb el govern Ayrault (amb la presidència de François Hollande) el 2014 van acabar d’introduir el «component carboni» al gas natural, gasolines i al carbó. Així, aquesta espècie de taxa va passar de 7 €/tCO2 el 2014 a 44,6 €/tCO2 el 2018 i havia d’arribar a 100 €/CO2 a l’any 2020.\nEn aquests anys la taxa s’ha multiplicat per vuit. Fins el 2017 la taxa no es notava per la baixada del preu mundial del petroli, però la pujada d’aquest ha fet visible la taxa que, a més, ha coincidit amb la política de convergència del preu de la gasolina amb el del gasoil. Això va fer que el gasoil augmentés la sobrecàrrega fiscal de 40 c€/l a 60 c€/l, amb la projecció que a l’any 2020 arribi a 70 c€/l. El resultat ha estat l’explosió dels Armilles Grogues al carrer i la frenada del projecte francès de taxa de carboni.\nPrèviament hi havia hagut una altra frenada en la taxa de carboni quan, també arran del pacte de la Grenelle, es volia taxar el recorregut dels camions amb uns arcs posats a les carreteres. Llavors van ser els pagesos de la Bretanya els que van fer desmuntar els arcs que havien costat 3.500 milions. França va topant amb la resistència de la societat a la creació de la taxa de carboni. Però no cedeix i es remou internament per trobar la solució. Hem d’estar molt atents perquè segurament quan la trobin l’haurem d’aplicar aquí.\nEl preu del CO2 (i 2)\nLa mentida d’Espanya


Foto de família dels remers i la Junta directiva del Club Nàutic, aquest dissabte.\nDescoberta de la placa en memòria dels 'Xiflats'.\nAquest cap de setmana el club ha fet un homenatge als remers històrics de Tarragona\nActualitzada 23/07/2019 a les 15:05\n«Jo soc fill del Serrallo, i conec bé la història, perquè tothom en parlava», recorda Manel Perelló. «Als inicis del club de rem, els pescadors del barri del Serrallo es preguntaven ‘Què fan aquests xiflats’? Ells havien de remar durant jornades molt llargues per guanyar-se la vida, i no entenien que la gent remés per disfrutar». Corria l’any 1878, i d’aquesta manera naixia el club més antic de tot l’estat espanyol en la seva especialitat, el rem, i el primer de tot Catalunya.\nAquest mateix dissabte, Manel Perelló i el seu germà Joan Pere van descobrir una placa al Club Nàutic de Tarragona en memòria d’aquells Xiflats, precursors d’un esport que portaria el nom del club, i de la mateixa ciutat, arreu del país i més enllà de les nostres fronteres. La jornada va aplegar una seixantena de remers històrics, en una trobada que, tal com descriu en Manel Perelló, va ser «molt emocionant».\nAndrea Mazzanti, actual presidenta del Club Nàutic Tarragona, assenyala que la idea de retre aquest homenatge va sorgir amb els antics remers d’una manera «conjunta», per la voluntat mútua de trobar una excusa perquè el club es pogués tornar a acostar a aquests esportistes, i que ells tinguessin ganes de retornar-hi. Hi va haver uns anys, explica la presidenta, que totes aquestes persones es van apartar del club per qüestions diverses: econòmiques, polítiques, desavinences amb la direcció… «Però, des del nostre punt de vista, calia recuperar tota aquella història, la de tanta gent que va passar pel club i que van tenir alguna cosa a veure amb el rem a Tarragona». Una idea, recalca Mazzanti, que també va en la línia de treball de l’actual Junta directiva, i que té com a un dels seus objectius «recuperar els lligams de la ciutat de Tarragona amb el mar».\nLa presidenta del RCN Tarragona coincideix amb en Manel Perelló a assenyalar que la trobada va estar «plena d’emoció i llàgrimes pel retrobament després de tants anys». Després de la descoberta de la placa, que resa «En homenatge als nostres Xiflats, remers i remeres que al llarg de la història han representat al Reial Club Nàutic de Tarragona», es va fer un brindis i un dinar de celebració.\nLa voluntat del club és que aquest retrobament no es quedi en una festa puntual, sinó que sigui el germen que serveixi per donar un nou impuls a l’activitat de rem, de la mà dels seus esportistes més veterans: «A partir d’aquí, tot està per fer. Com a club, hem demanat a aquestes persones que no ens abandonin, que ens acompanyin i ens ajudin a fer que el rem sigui conegut, que els nens el comencin a practicar i que la gent segueixi vinculada al club i a aquest esport». Una petició que ha tingut una bona acollida entre els remers històrics, que en paraules de Manel Perelló ja han manifestat que «la iniciativa ha estat molt ben rebuda, ha tingut un èxit rotund, i la idea és tornar-la a repetir».\nComenta el contingut : Els 'Xiflats' es retroben al Nàutic


 Captura massiva mosca de la cirera FLYPACK CERASI\nEl producte FLYPACK Cerasi està compost per un difusor que conté substàncies atraients específiques per a la mosca de la cirera i el parany. La tapa de la mateixa es presenta impregnada amb un insecticida de contacte (deltametrina) per provocar la mort de les mosques que entren. L'efectivitat de FLYPACK Cerasi depèn de la temperatura, ventilació i humitat ambiental. En condicions normals sol ser al voltant de 150 dies, podent-se reduir en condicions adverses.\n· La densitat de FLYPACK Cerasi recomanada és de 50-100 / ha depenent de la varietat, el nivell de plaga de l'any anterior a la parcel·la, així com els camps del voltant.\n· Les trampes s'han de penjar d'una branca de l'arbre a una alçada de 1,60- 2 m d'terra a la cara sud de l'arbre.\n· Es recomana fer una distribució homogènia alterna de les trampes.\n· Les trampes amb els corresponents difusors han de col·locar uns dies abans de l'inici de el vol dels adults i han de deixar-se fins a la collita. De manera general, el període de col·locació de les trampes es realitza quan comença el desenvolupament de l'fruit (sempre abans de l'canvi de color).\n· Es recomana avaluar periòdicament un cert nombre de trampes per tal de conèixer el nivell de mosques de la parcel·la. En cas de fort nivell de plaga es recomana complementar el trampeig massiu amb alguna aplicació química.\nEl producte FLYPACK Cerasi es subministra en paquets de diferents unitats. El material dels corresponents envasos és impermeable als vapors dels diferents productes. Es recomana guardar el producte en els seus envasos originals, sense obrir-los, fins al moment del seu ús, preferiblement en un lloc fresc. Evitar tallar, obrir o perforar els difusors. En el maneig normal del producte no es presenten riscos de toxicitat per a les persones, animals ni plantes. Així mateix els riscos de contaminació d'aigües i sòls són descartables. Es recomana l'ús de guants en el maneig dels difusors. Els difusors usats, les tapes i els envasos dels mateixos, han de ser gestionats d'acord amb la legislació vigent.


Avis Legal | COR and PLAY\nLa web de COR & PLAY facilita l'accés a continguts d'Internet al quals l'usuari pot tenir lliure accés. Tot i això, per accedir a alguns serveis que es donen a través de la pàgina web serà necessari que l'usuari proporcioni una seguit de dades personals que permetin la seva identificació. Aquestes dades personals permeten també l'enviament d'informació i publicitat dels diferents productes i ofertes que COR & PLAY pugui tenir a la seva pàgina web.\nLes comunicacions comercials es faran per correu electrònic a l'adreça e-mail facilitada per l'usuari, qui dona el seu consentiment exprés per als esmentats enviaments publicitaris.\nL'ususari podrà exercir els drets d'accés y, en el seu cas, rectificació, cancel·lació i oposició en la seu de l'entitat.\nCOR & PLAY es compromet a complir amb el deure de secret de dites dades, així com a tractar-los amb confidencialitat, asumint les mesures necessàries per evitar llur alteració, pèrdua, tractament o accés no autoritzat, segons estableix la Ley Orgánica 15/1999 de 13 de desembre, de Protección de Datos de Carácter Personal, i en el Real Decreto 994/1999, de 11 de juny.\nTanmateix, COR & PLAY es compromet a la no utilització d'aquestes dades personals diferent de l'objecte del servei que presta mitjançant la seva pàgina web www.corandplay.com, pàgina que ofereix informació sobre productes per a la seva venda directa a través d'Internet.\nL'usuari respondrà, en qualsevol cas, de la veracitat, exactitut, autenticitat i vigència de les dades facilitades, reservant-se COR & PLAY el dret a excloure dles serveis registrats a tot usuari que hagi facilitat dades falses, sense perjudici de les demés accions que procedeixin en Dret.\nEn qualsevol moment l'usuari podrà sol·licitar l'accés, rectificació, cancel·lació i oposició de les seves dades de caràcter personal mitjançant un correu electrònic a l'adreça info@corandplay.com


Record de participació a l’escola de neu d’Encamp - Altaveu el diari digital d'Andorra\nRecord de participació a l’escola de neu d’Encamp\nLa cloenda ha comptat amb un joc de pistes, una recerca del tresor, un mini paral·lel i la repartició de coca i xocolata\n03/04/2022 (16:22 CET)\nCloenda de l'escola d'esquí d'Encamp.\nEl comú d’Encamp ha finalitzat aquest matí l’edició de l’escola de neu d’enguany amb diferents activitats (joc de coordinació, recerca del tresor i mini paral·lel), un esmorzar conjunt amb coca i xocolata i la repartició dels passaports d’esquí i els pins commemoratius. La cloenda ha tingut lloc a la zona de Solanelles, a Grandvalira. La temporada s’ha tancat sense incidències i amb rècord de participació\nAquest any s’ha comptat amb un total de 168 inscrits d’entre 5 i 17 anys i s’ha acollit la iniciació de 14 infants, que han tingut el seu primer contacte amb l’esport blanc. Durant el curs, els infants i joves s’han organitzat en 9 grups (7 amb sortida des d’Encamp i 2 des del Pas de la Casa) i han après, jugat i gaudit de la neu al llarg dels 12 caps de setmana que ha durat l’escola.\nLes classes, impartides pels monitors de l'Ski & Mountain Academy de Grandvalira, han permès als inscrits practicar tres modalitats: esquí, surf de neu i freestyle'. L'escola de neu s'organitza a Encamp des de l'any 1999 amb l'objectiu de fomentar la pràctica de l'esport oferint un preu més assequible per a les famílies residents a la parròquia.


Àngels Barcelona acull “Jaume Pitarch: Jabón de Alepo (2016)” | Bonart\nÀngels Barcelona acull “Jaume Pitarch: Jabón de Alepo (2016)”\nÀngels Barcelona inaugura el 27 de maig a les 19 h. Jaume Pitarch: Jabón de Alepo (2016), per a la realització del qual l’autor ha comptat amb la participació voluntària de més de 400 persones procedents d’una gran diversitat de col·lectius, convocades per l’artista per a ser filmades en el seu estudi a Barcelona, durant el transcurs de cinc hores en un mateix dia. La senzilla acció de rentar-se les mans és filmada en un pla seqüència zenital en què les mans de tots els participants se succeeixen, repetint la mateixa acció una i altra vegada, minvant la pastilla de sabó fins a la seva total desaparició.\ntravés d’aquesta simple acció Pitarch fa que convergeixin tres elements simbòlics fonamentals que donen sentit al projecte. Tal com l’artista expressa: “D’una banda hi ha el objecte, la pastilla de sabó minvant, que actua com a metàfora de la pròpia ciutat d’Alep, que sotmesa a una guerra fratricida, camina cap a la seva pròpia extinció i la de la seva societat civil ; de l’altra, el gest de rentar-se les mans que simbolitza la inhibició de les societats del primer món les quals no actuen perquè l’acció passa lluny de les seves fronteres, limitant-se a seguir informats pels mitjans de comunicació. Allà acaba la nostra solidaritat. Finalment, la durada: l’acció del vídeo, que és repetitiva i de llarga (5 hores) fa que l’espectador es vegi obligat a realitzar una visió parcial de l’obra, reproduint així els mecanismes relacionals que sostenim amb la realitat al·ludida: una comprensió de conflicte fragmentada, feta de flaixos informatius embastats que construeixen o redueixen la totalitat a una idea, el còmode substitut de l’experiència real, i que reporten una forma de consciència acomodatícia “.\nA més com a part de la programació de Loop Festival àngels barcelona presentarà en ESPAI2 l’exposició col·lectiva: Border Imag (i) naries que comptarà amb el treball dels artistes: Oliver Ressler, Miquel García, Matteo Guidi – Giuliana Racco, Antje Ehmann & Jan Ralske, Ion Grigorescu, IM Heung-soon i Harun Farocki.\nEtiquetes: Antje Ehmann & Jan Ralske · Harun Farocki · IM Heung-soon · Ion Grigorescu · Matteo Guidi - Giuliana Racco · Miquel Garcia · Oliver Ressler


Miquel López Crespí - Memòria històrica | Els amics dels anys 60 i 70: Neus Santaner, Pere Noguera, Frederic Suau, Guillem Frontera, Gerard Matas, Josep M. Llompart, Bernat Homar, Antoni Catany, Gabriel Noguera...\nEls amics dels anys 60 i 70: Neus Santaner, Pere Noguera, Frederic Suau, Guillem Frontera, Gerard Matas, Josep M. Llompart, Bernat Homar, Antoni Catany, Gabriel Noguera...\npobler | 10 Octubre, 2017 13:58 | Compartir:\nEl buit que deixa Neus Santaner a l'STEI-i no serà bo d'omplir. Militant des de jove en causes de l'esquerra, se n'ha arribat a dir que representa l'avantguarda cultural de l'antifranquisme. Fou sota la dictadura o als convulsos anys de la transició, quan Neus Santaner ajudà a fundar l'STEI-i. Duia el cabell llis i llarg, recollit en una coa. Les ulleres grans, pròpies d'un temps en què les fotografies encara mostraven rostres de blanc i negre. Així anava ella, amb el món a les seves mans i amb les idees al cap ben fermes. (A.Z)\nNeus Santaner deixa el càrrec que ostenta des de fa vuit anys\nEl congrés de l'STEI-i tria Biel Caldentey com a secretari general\nBiel Caldentey va ser elegit ahir com a nou secretari general de l'STEI-i en el transcurs del congrés que es clausurà ahir. La seva predecessora, Neus Santaner, havia decidit no renovar el càrrec després de vuit anys al capdavant del sindicat. Un dels objectius que s'ha marcat l'STEI-i pels propers quatre anys és oferir el seu model a un major nombre de treballadors i arribar a altres sectors laborals i no just a l'Administració.Ahir també es va abordar el conflicte dels professors de l'ensenyament concertat que han amenaçat el Govern d'aturar les escoles els pròximes dies 14 i 15 si no accepta la proposta d'apujar les nòmines 200 euros mensuals. Precisament demà la Conselleria presentarà al col·lectiu una nova oferta de retribució.\nEl buit que deixa Neus Santaner a l'STEI-i no serà bo d'omplir. Militant des de jove en causes de l'esquerra, se n'ha arribat a dir que representa l'avantguarda cultural de l'antifranquisme. Fou sota la dictadura o als convulsos anys de la transició, quan Neus Santaner ajudà a fundar l'STEI-i. Duia el cabell llis i llarg, recollit en una coa. Les ulleres grans, pròpies d'un temps en què les fotografies encara mostraven rostres de blanc i negre. Així anava ella, amb el món a les seves mans i amb les idees al cap ben fermes.\nHa estat, i és, una infatigable feminista. El seu compromís també la portà a la defensa de la llengua. Un pols, el d'estendre el català a l'educació, que li costà dures crítiques des d'àmbits reaccionaris de les Illes. I també, sorprenentment, des d'organitzacions d'esquerres com ara Esquerra Republicana, que l'ha qualificada de «ditadora i totalitària». Ella, però, mai no s'ha fet enrere. Sota la seva direcció, Stei-i consolidà l'afiliació de treballadors de fora de l'ensenyament. També denuncià «l'oblit per part del Pacte de Progrés (1999-2003) a l'educació», situant-se a l'esquerra del Govern. Ara que deixa l'executiva, potser torna a exercir la seva professió. Educar els infants.\nUn article de Neus Santaner: Miquel López Crespí en el record (escriptors de la generaciò literària dels 70)\n1972: Miquel López Crespí i Neus Santaner guanyaven a Campos els seus primers premis literaris i d’investigació\nEn Miquel López Crespí és l'amic escriptor més prolífic dels que tenc i, a més a més, un home que viu per l'escriptura, cosa un tant estranya en aquests temps que vivim i el converteix en una 'rara avis' a la nostra terra.\nMiquel López Crespí és novel·lista, autor teatral, poeta, historiador i assagista. En Miquel començà l'any 1968 les seves col·laboracions (especialment literàries) en la premsa de les Illes: Diario de Mallorca, Última Hora, Baleares...\nCol·laborador dels suplements de cultura, ha publicat centenars d'articles dedicats a la literatura i també a la història de Mallorca i del moviment obrer català i internacional. Actualment té diverses seccions fixes a diaris i revistes. Entre 1996 i 1998 va publicar més de dos-cents articles referents a la història de Mallorca en el Diari de Balears. D'ençà 1999 ha escrit centenars d'articles en català en el diari El Mundo-El Día de Baleares. Miquel López Crespí escriu de cinema en la prestigiosa revista Temps Moderns, d'economia i política en el portaveu de la PIMEM Eurosalmón, d'història a Sa Plaça, de poesia a S'Esclop... Durant molts d'anys portà la secció d'entrevistes del suplement de cultura del diari Última Hora i de la revista de l'Obra Cultural Balear El Mirall.\nEn Miquel el vaig conèixer, ja fa tants d'anys que quasi no me'n record, jo devia tenir-ne divuit, era a la plaça de Santa Eulària i estava assegut en aquella àmplia terrassa del bar Modern. Jo parava unes orelles ben dretes perquè del que parlaven i del to amb el que parlaven pareixia que arreglarien el món de veritat, com diu aquella cançó d'En Raimon. Hi havia en Miquel, en Bernat, en Pep, en Tomeu, na Cati...\nQuasi setmana sí i l'altra també ens topàvem. O bé en una conferència de la Casa Regional Catalana, o bé a la desapareguda llibreria de Can Tous o a la de l'Ull de Vidre, o al bar Bosch o a casa seva, prop del cine Rívoli. La seva casa era veïna de la d'un cirurgià que em va operar de petita i, quan anàvem a Can Miquel i l'ascensor estava espanyat, havíem de pujar-hi a peu i en passar per davant de cal metge, m'agafava un calfred de pensar com la infermera famosa (havia estat secretària, deien, d'en Perón) m'arrabassava l'esparadrap de la ferida. La casa d'en Miquel era una casa molt acollidora, amb molts, molts de llibres, i sempre es parlava del mateix: de política i de teatre. Allà de tan escoltar m'hagués pogut treure un màster en formació política i teatral, i no precisament d'aquella política que a la força em varen obligar a assistir a l'Institut Joan Alcover, la de la "Formación del Espíritu Nacional", quan estudiava el batxillerat.\nUna vegada, l'any 1972, sí que ha plogut d'aquesta!, coincidírem en uns premis de l'Ajuntament de Campos; ell en guanyà un de literari i jo un altre d'història. El dia que ens pagaren els respectius premis estàvem més contents que unes pasqües. I ho anàrem a celebrar amb les nostres parelles. Record aquest dinar en un petit restaurant del poble de Campos com un dinar molt divertit i alegre.\nAnava passant el temps i les nostres trobades s'anaren espaiant. Tenia notícies de la tasca que anava fent perquè cada dos per tres en Miquel tornava a aparèixer als mitjans de comunicació, un altre poemari, una obra de teatre, un altre premi, i jo en llegir-ho em posava ben contenta i em deia que ja ho sabia que en Miquel era bo.\nEl primer llibre que vaig llegir d'en Miquel el vaig devorar fent cua renovant-me el carnet d'identitat, allà pel carrer de la Protectora, en aquell edifici tan llòbrec. El llibre es titulava La guerra just acaba de començar, encara crec recordar-lo, era petit i vermell. Em va motivar a seguir llegint teatre i a veure'n. Quasi sempre ens trobàvem en aquelles representacions que es feren a la primera època de l'ajuntament Ciutat, quan En Jaume Adrover era assessor, o un càrrec per l'estil, de l'àrea de cultura. En vérem en aquella època de bon teatre a Palma! Comediants, Dario Fo, la Cuadra, Victtorio Gasman! Després de les representacions ens trobàvem al bar, prop de l'Autitòrium i tornem-hi a parlar de política, de la cultura, del què hauríem de fer...\nPassaven els anys i de tant en quan, sense gaire interval entre una i altra, les notícies dels guardons: "Joan Fuster 1984", "Ciutat de Palma de Teatre 1974" i "Ciutat de Palma de Narrativa" (1991), Premis Ciutat de València (de narrativa i de poesia), "Joanot Martorell" de narrativa (València), "Pompeu Fabra 1984", "Joan Santamaria 1989" (Barcelona), Premi Especial Born de Teatre, Premi Teatre Principal-Consell Insular de Mallorca de Teatre, "Marià Vayreda" de narrativa (Girona), Premi de les Lletres 1987 (Mallorca), Premi de Narrativa "Miquel Àngel Riera", Premi de teatre "Carles Arniches" (Alacant), Principat d'Andorra (Grandalla) de Poesia, Premi de Literatura "Serra i Moret 1993" de la Generalitat de Catalunya, Premi de Poesia del Consell Insular d'Eivissa i Formentera, Premi de Literatura "Camilo José Cela", etc, etc. I les publicacions a Barcelona, Lleida, Andorra, València, Alacant, Ciutat de Mallorca juntament amb traduccions a moltes comunitats autònomes de l'Estat espanyol (...) D'ençà començaments dels anys setanta ha publicat més de quaranta llibres de narrativa, poesia, teatre, memòries, novel·la i assaig.\nM'arribaven notícies d'obres i més obres, de la posta en escena d'algunes, fins i tot alguna que altra obra seva musicada i cantada. Però un principi sempre es manté: una fidelitat, inqüestionable, sempre de part de les persones que han estat les perdedores, fidel amb el compromís social, des d'un posicionament marxista, obert i creatiu.\nHan seguit passant els anys i a l'hivern passat ens tornàrem a trobar en la presentació d'un dels seus llibres, No era això: memòria política de la transició[El Jonc Edicions], i en vaig emocionar de recordar tants de fets viscuts als anys setanta i busques i vuitanta i la llagrimeta va rodar. Després l'Stei, la CGT i USO el várem cridar per a participar en la festa alternativa del Primer de Maig i de seguida ens digué que sí, participant de la mateixa manera que sempre ho ha fet d'ençà fa més de trenta anys.\nEn Miquel segueix amb la seva feina que és escriure, fidel al camí escollit, denunciant amb coratge tantes i tantes corrupcions, deslleialtats... segueix publicant llibres i articles. Per a molts d'anys, Miquel!.\nPer Neus Santaner, secretària general del Sindicat de Treballadores i Treballadors de les Illes (Stei)\nPublicat en la revista L'Estel (1-IV-04)


Pressupostos Participatius 2019-2020. Projectes a votació:: Ajuntament d'Abrera\nDILLUNS, 24/01/2022 | 15:03 h\nPressupostos Participatius > Pressupostos Participatius 2019-2020 > PRESSUPOSTOS PARTICIPATIUS 2019-2020. PROJECTES A VOTACIÓ\n1. Zona esportiva al final del carrer del Rebato\nCreació d'una nova zona per a la realització d'esports al final del carrer Rebato.\nConsistirà en la instal·lació d'una pista multi esport, amb cistelles i porteries per a la pràctica de futbol i bàsquet; i un altre espai on es col·locaran elements destinats a la pràctica de cal·listènia (sistema d'exercicis físics amb el propi pes corporal que ens permet realitzar una activitat física completa i divertida).\nL'actuació dotarà al barri del Rebato d'una zona per a l'esbarjo i realització...\n2. Zona de pícnic al polígon Sant Ermengol\nCreació d'un espai d'esbarjo al Polígon Sant Ermengol, entre els números 7 i 23 del camí dels Sagraments, amb zones de barbacoes, pícnic i jocs.\nL'actuació consistirà en la instal·lació de barbacoes, taules de pícnic i creació d'una petita zona de joc; condicionament de tot l'espai i comptarà també amb la instal·lació de font d'aigua, papereres... i tancament del perímetre.\nL'actuació dotarà a Abrera d'una zona de lleure per gaudir amb la família i amics, en un entorn natural.\n3. Búlder en la zona esportiva\nCreació d'un espai per a l'escalada, ubicat a la zona esportiva municipal.\nConsistirà en la instal·lació d’una estructura “boulder” d’alçada no superior als 3 m. sobre un terra condicionat, proteccions anticaigudes i un tancament perimetral.\nAquest espai permetrà la pràctica de l’escalada no professional a infants i adults.\nAquesta disciplina aporta molts beneficis físics com ara la tonificació muscular, elasticitat, equilibri; i beneficis mentals: capacitat de concentració, d’esforç... A...\n4. Canvi de fanals al carrer del Rebato\nCanvi dels fanals ubicats, actualment, al carrer Rebato, que comptaran amb la Instal·lació de lluminària amb tecnologia LED.\nEl canvi d'aquests elements millorarà la il·luminació i l'estètica del carrer.\nLa implantació de la tecnologia LED, entre d'altres: redueix el consum energètic un 70% aproximadament, la seva vida s'estima entre 3 i 4 vegades superior a la d'altres sistemes, no contenen tungstè com les bombetes convencionals, ni mercuri com la il·luminació fluorescent, són reciclables...\n5. Parc amb espai infantil i zona de cal·listènia a Can Vilalba\n35.000,00 € |\nCreació d'un parc amb espai infantil i zona de cal·listènia als carrers de Castella La Manxa i d'Euskadi.\nL'espai comptarà amb una zona de parc infantil amb elements per a l'esbarjo dels nens i nenes; i una altra zona on s'instal·laran elements per a la pràctica de la cal·listènia (sistema d'exercicis físics amb el propi pes corporal, que ens permet realitzar una activitat física completa i divertida).\nL'actuació dotarà al barri de Can Vilalba d'una nova zona d'esbarjo i realització...\n6. Repoblació dels arbres del municipi\nL'actuació consistirà en la repoblació general d'arbres a tot el municipi, en concret en aquelles zones de parterres, nusos de carreteres i carrers del municipi que ho necessitin.\nSegons la zona on es realitzi la plantació, es triaran les espècies adequades basant-se en principis ecològics i medi ambientals.\nAugmentar la cobertura arbòria al nostre municipi, entre d'altres, millorarà l'absorció de contaminants, CO2 i soroll.\n7. Ampliació de la zona de cal·listènia al parc de l'Estació\nL'actuació consistirà en la instal·lació de més aparells de cal·listènia a la zona superior del parc de l'Estació i condicionament de l'espai per poder gaudir de la pràctica d'aquesta disciplina, amb col·locació de la senyalística per a l'ús dels elements, papereres...\nLa cal·listènia és un mètode d'entrenament que permet fer-ne un ús obert i gratuït a qui en practica; és una alternativa molt eficaç, accessible per a tothom i que té un gran potencial de millora de la condició física i des del...\n8. Creació d'una nova zona de jocs al parc de Can Morral\nAmpliació del parc de Can Morral amb la creació d'un nou espai de jocs.\nL'actuació consistirà en la instal·lació de noves estructures de jocs infantils com ara: tirolines, tobogans, laberints, gronxadors... a la zona de sorra actual, amb el condicionament del terra i l'entorn.\nL'ampliació d'aquest parc dotarà a Abrera d'un espai obert destinat al lleure i diversió dels nens i nenes del nostre municipi.\n9. Millora dels 3 parcs de La Florida\nL'actuació consistirà en la renovació i millora dels parcs de La Florida.\nEls parcs beneficiaris de les millores seran: parc del C. Miraflores, parc del C. de l'Era i el parc de les 3 plantes.\nAls tres espais s'instal·laran nous elements de jocs i estructures per a nens i adults, mobiliari urbà, paviments; i es condicionaran.\nAquesta actuació millorarà els espais de lleure del barri de la Florida i fomentarà la creació de punts de trobada dels veïns i veïnes.\n10. Millora de la zona del parc de Sant Ermengol i Torrent Gran\nL'actuació es realitzarà a la zona del parc de Sant Ermengol i del Torrent Gran i consistirà en la creació de nous camins, zones de descans i zona de pícnic fred; tractament i millora dels camins actuals; de l'entorn de la zona de "Land Art" i de l'accés al pou de glaç.\nEs millorarà aquest espai amb la instal·lació de taules, bancs de pícnic, fonts, plantació d'arbres i tots aquells elements i mobiliari urbà necessaris perquè els veïns i veïnes usuaris d'aquesta zona puguin gaudir de les...\n11. Remodelació de la pista i entorn del parc de Sant Hilari\nConsistirà en la remodelació de la pista actual , per convertir-la en una pista multi esport (amb porteries, cistelles...) on es podran practicar diversos esports d'equip i la instal·lació d'elements de gimnàstica, tipus cal·listènia.\nEs condicionarà i modernitzarà tot l'entorn.\nL'actuació permetrà crear un espai esportiu multiús, al barri de Sant Hilari, on nens i adults podran practicar i gaudir dels seus esports favorits.\n12. Remodelació de l'entorn de la rampa del carrer de Casamada\nAquesta actuació consistirà en la remodelació de la vorera sud del C/ Casamada i del seu entorn.\nEs milloraran les escales actuals, la rampa de la vorera, les connexions amb els habitatges i locals comercials i el creuament de vianants i es remodelarà el parterre central.\nAmb aquest projecte s'aconseguirà l'eliminació de barreres arquitectòniques que milloraran la mobilitat i accessibilitat dels veïns i veïnes.\n13. Espais Eco-Verds. El pati de tothom a l'Escola Ernest Lluch\nConsistirà en la remodelació del pati de l'escola amb la creació de: zones verdes, desnivells, zones d’equilibri, zones de joc simbòlic i de joc psicomotriu, d’experimentació i espais de trobades i converses.\nLa remodelació convertirà el pati de l'escola en un espai més viu, més enriquidor, que permetrà estimular la curiositat dels infants i que els convidarà a explorar i investigar.\nAquesta actuació dotarà a Abrera d'un nou espai de benestar, estimulació i experimentació, per a tots els...\n14. Millora de les zones lúdiques de l'escola Francesc Platón i Sartí\nConsistirà en la millora del pati de l'escola amb la instal·lació de nous jocs (entre ells jocs clàssics tipus xarranca...), circuit viari, enjardinament amb plantes autòctones i aparcament de bicicletes.\nAquesta millora convertirà el pati de l'escola en un espai que permetrà fomentar els jocs clàssics, la imaginació i autonomia dels més petits i la seva psicomotricitat i el respecte per l'entorn.\nAmb aquesta actuació Abrera comptarà amb un nou espai per als infants on podran jugar i...\n15. Canalització de les aigües pluvials del Torrent de Sant Hilari\nCanalització de les aigües pluvials del Torrent de Sant Hilari, al sud del c. de Polinyà i a l'est del ptge. de Premià, amb una longitud de 70 metres.\nAquesta actuació evitarà la creació de petits tolls que podrien ser punts de cria del mosquit tigre.\n16. Instal·lació de panells amb la Declaració dels Drets Humans\nL'actuació consistirà en la instal·lació de panells d'acer inoxidable amb la gravació de la Declaració dels Drets Humans de l'ONU en diferents indrets del municipi (edificis municipals, escoles...)\nLa Declaració Universal dels Drets Humans (DUDH) va ser aprovada i proclamada el 10 de desembre de 1948 per l'assemblea de l'ONU (Organització Nacions Unides) i inclou un preàmbul i 30 articles en els quals es reconeix el dret a la vida, a la llibertat, a la seguretat, a la lliure associació i a la...\n17. Millora del pati de l'Escola Josefina Ibàñez\nConsistirà en la millora del pati de l'escola Josefina Ibáñez amb la instal·lació de taules de pícnic i ping-pong i aparcament de bicicletes/ patinets; modificació de la font actual i instal·lació d'una altra i instal·lació de gespa als talussos, també es tractarà el formigó del terra.\nAquesta millora convertirà el pati de l'escola en un espai d'esbarjo i lleure per a tots els nens i nenes d'Abrera.\n18. Canvi d'enllumenat públic per tecnologia LED\nAquesta actuació consistirà en el canvi de les actuals bombetes de l'enllumenat públic (d'halogenur metàl·lic), en alguns carrers del nucli urbà, per bombetes LED .\nLes zones a cobrir són: av. Generalitat, pg.de la Generalitat, Rb. Torrentet, c/Rosers i c/Ponent.\nLa implantació de la tecnologia LED, entre d'altres: redueix el consum energètic un 70% aproximadament, la seva vida s'estima entre 3 i 4 vegades superior a la d'altres sistemes;rebaixa les emissions fins a un 60%, ja que no contenen...\nAbrera [participa] > Pressupostos Participatius > Pressupostos Participatius 2019-2020 > Pressupostos Participatius 2019-2020. Projectes a votació


Mireia Martinez i Aleix Bou del Club Patinatge d’Arenys de Munt han revalidat el títol de Campions d`Espanya per tercer any consecutiu – Ràdio Televisió Arenys de Munt\nMireia Martinez i Aleix Bou del Club Patinatge d’Arenys de Munt han revalidat el títol de Campions d`Espanya per tercer any consecutiu\nby Redacció Arenys de Munt on 22 Maig, 2018 in Esports, Notícies\nLa jove parella d`Artístic Cadet, juntament amb la seva entrenadora, Jèssica Pi, va participar al Campionat d’Espanya celebrat el passat cap de setmana a Alhaurin de la Torre ( Màlaga) on va mostrar el seu alt nivell tècnic i artístic.\nTot i que ha estat una temporada molt dura per els patinadors, van aconseguir una primera plaça provisional en el programa curt que van mantenir desprès d’executar un espectacular disc llarg.\nCal destacar que aquesta parella només porta 3 anys junts i en aquests temps han aconseguit totes les màximes fites possibles. El president del Club, Josep Pi, s’ha mostrat molt satisfet pel resultat i ha agraït el suport de tota la gent.\nI aquest proper cap de setmana es celebra a Alcover el Campionat de Catalunya de la Categoria Juvenil,on participa la patinadora del Club, Iria Martinez. Participa desprès d’haver aconseguit una merescuda plaça en el Campionat de Barcelona classificant-se en la 4ª posició desprès d’executar dos grans discos.\nDeclaració institucional a favor dels llaços grocs als espais públics\nL’Esplai de la gent gran celebrarà la seva tradicional Diada de Germanor el proper 9 de juny