Com sentir-se millor en aquest segon ús dolis essencials | CAT.centerar.org\nCom sentir-se millor en aquest segon ús dolis essencials\nSentir preocupat, amb son, desanimat o de mal humor? Respira profundament. La propera vegada que estigui en el seu mercat local healthy-foods, comprar un pot d'un d'aquests olis essencials i amagar a la bossa. Un examen ràpid o frec d'ella poden canviar el seu estat d'ànim immediatament. Què has de perdre, excepte els aproximadament 999 lliures sobre les seves espatlles?\nSentir preocupat? Vostè sap que l'aroma cítric acre que el deixa recordar com de gran era el seu massatge? Això és herba de llimona. Quan et sents ansiós, posar un parell de gotes a la mà, fregar les mans amb força per alliberar l'aroma i després tassa les mans sobre la cara durant tres inhalar-exhalar súper profundes. (Només potser no durant la conducció.)\nProveïdors: oli d'herba llimona DOTerra ($ 13)\nTipus d'deprimit? Bergamota és la seva resposta. Aquest cítric té una aroma de llimona es troba amb el color taronja que és alhora estimulant i calmant. Pot causar fotosensibilitat, de manera que posar unes gotes en una petita ampolla d'esprai d'aigua purificada i després es ruixa l'aire davant de vostè i s'inhala profundament.\nProveïdors: Young Living oli de bergamota ($ 36)\nQue pateixen de mals de cap? Potser és aquestes llums fluorescents. O potser era que ronda final de margarides ahir a la nit. Prendre un parell de glopades de la seva encens a llimona-balsàmic olor i sentir-se millor. També es pot simplement posar una mica en un difusor de ceràmica Glam i deixar-lo en el seu escriptori, ja saps, per ajudar els altres mal humor-pantalons que l'envolten.\nProveïdors: oli d'encens Roca canonades ($ 4)\nO potser nàusees? Uf, massa porcions de pastís de formatge de carbassa. Cal gingebre per sentir menys nàusees. Obri el seu desplegament en el tub, inhalar l'aroma dolç, picant i calent, i després fregar l'oli en el seu abdomen, on fa mal.\nProveïdors: Edens Jardí Oli essencial de gingebre ($ 9)\nMassa somni? L'oli de menta li dóna aquesta sensació d'alerta sense el nerviosisme que s'obté de la cafeïna. Recomanem mantenir un petit flascó d'ella en el seu calaix de la taula i prendre un parell de inhalacions (com d'aquest inhalador de barra de llavis de mida fresc) al voltant d'una mitja hora després de menjar el dinar, per ajudar a evitar que la sensació d'enfonsament.\nProveïdors: oli de menta Aura Cacia ($ 4)\nSón els seus músculs adolorits? L'aroma herbaci (i propietats relaxants musculars) de l'romaní són el que necessita. Obtenir una mica de corró-rematada bottleand omplir amb la meitat de l'oli de romaní i oli de la meitat d'un suport neutre (com l'oli d'ametlla dolça lleuger). Rodar a l'àrea del múscul atapeït, donar-se una ràpida auto-massatge i ahh. Alleujament.\nProveïdors: Oli essencial de Romaní ($ 7)\nEls 9 millors menjars que es mengen quan es fa una còpia de seguretat\n6 aliments (i 1 beguda) que estan relacionats amb la inflamació\nAquí hi ha 5 objectius de fitness per entrenar el 2018 que es pot fer seriosament\n5 calmar els vídeos de YouTube per posar-los dret a dormir\n5 exercicis que són realment dolents per a vostè\n20 coses que més dones han de començar a parlar\n11 cotitzacions de motivació per a les persones que odien pressupostos motivacionals\n14 coses que pensa cada dona durant el segon trimestre\nEls 8 entrenaments més durs (però val la pena) a Los Ángeles\n7 mites dembaràs totalment rebrots


Molokai, paradís i infern alhora, una de les illes que mantenen les pures tradicions hawaianes - Els viatgers de la Gran Anaconda\nReproduir. "El braçalet de Nefertiti", un viatge al passat per descobrir antigues civilitzacions\nReproduir. El tast de la Gran Anaconda: Descobrir les fonts del Nil, una obsessió que ve de lluny\nEl tast de la Gran Anaconda: Descobrir les fonts del Nil, una obsessió que ve de lluny\nReproduir. Lectures d'estiu per explorar llocs desconeguts situats fora del mapa\nReproduir. El tast de la Gran Anaconda: Una proposta per descobrir llocs fora del mapa\nEl tast de la Gran Anaconda: Una proposta per descobrir llocs fora del mapa\nReproduir. Pujar a la moto per fer mils de quilòmetres i veure com van canviant les civilitzacions\nReproduir. Els perills de la hiperpaternitat: infants sense identitat, amb pors i perduts\nEl suplement Els perills de la hiperpaternitat: infants sense identitat, amb pors i perduts


Producte fitxa tècnica Crocfol Antireflex Protector de pantalla antireflector Telèfon mòbil/Telèfon intel·ligent Nokia 1 peces Protectors de pantalla (AR1937)\nCrocfol Antireflex, Protector de pantalla antireflector, Telèfon mòbil/Telèfon intel·ligent, Nokia, 2600 classic, Resistent a les ratllades, 1 peces\nCrocfol Antireflex. Tipus: Protector de pantalla antireflector, Tipus de dispositiu: Telèfon mòbil/Telèfon intel·ligent, Marca compatibilitat: Nokia, Compatibilitat: 2600 classic. Aplicació en sec. Característiques de protecció: Resistent a les ratllades. Acabat de la superfície: Mat. Quantitat per paquet: 1 peces


Pa rústic de camp 2 unitats de 450gr (Celíacs)\n2 pans rodons tipus pagès rústic de camp ecològic apte per celíacs. Fet en sala blanca sense traces ni contaminació creuada.\nPot de vidre de 150gr. de paté d'olives Arbequines ecològiques de Fundació Onyar La Selva. Un producte artesanal i boníssim. Els productes de la Fundació Onyar la Selva, són productes de màxima qualitat i la seva finalitat és la integració social i laboral de les persones amb discapacitat i la millora de la seva autonomia i qualitat de vida. El treball...\nEspirals d'arròs tricolor 500gr\nPaquet d'espirals d'arròs tricolor ecològics de la casa Oleander. Aptes per a celíacs.


Samitier, o quan la vida és un tango\nELS FABULOSOS ANYS 20\nVa aparèixer a la lletra de dues cançons de Gardel\nEls futbolistes i els cantants sempre s'han avingut. Un dels artistes cabdals de la música del segle XX, Carlos Gardel, sempre es va envoltar de futbolistes, i un dels seus grans amics va jugar al Barça.\nTONI PADILLA BARCELONA. 08/02/2011 00:00\n260x366 Gardel -a l'esquerra-, amb Samitier -a la dreta- i un amic en comú a finals dels anys 20. / ARA Gardel -a l'esquerra-, amb Samitier -a la dreta- i un amic en comú a finals dels anys 20. / ARA\n"¡Sami!, capitán del Barcelona... con tu juego, que emociona, nos has hecho estremecer... ¡Sami!, portador de la nobleza de tu tierra de grandeza... ¡caballero Samitier! " No tothom pot dir que Carlos Gardel li va dedicar un tango. Però un dels jugadors claus en la història del club, Josep Samitier, ho va poder dir.\nSi el Barça va començar amb Gamper, el Barça com a fenomen de masses neix amb Samitier. Sami va ser un futbolista fantàstic -encara és el tercer màxim golejador del club, pressionat per l'ascens de Messi- i un home que va viure al límit. Rei de la nit barcelonina, amic íntim de Ricardo Zamora, Samitier.\nGardel i Samitier es van conèixer quan el cantant va arribar a Barcelona per impressionar tothom amb els seus tangos. Tots dos compartien gustos: les dones, la nit, la brillantina i els vestits elegants. Un cop van ser presentats, Samitier va esdevenir el cicerone de Gardel en la nit barcelonina, i es va deixar veure dia sí i dia també pel Paral·lel. Entre tots dos hi naixeria una gran amistat que va perdurar amb el pas del temps. Samitier, que va ser un dels precursors de la publicitat a través dels esportistes, fins i tot va regalar a Gardel un elegant cotxe Graham Piage, ja que el futbolista també era representant de la marca. Un cotxe que Gardel es va endur en vaixell a l'Argentina. El regal de Gardel a Samitier no tenia tant valor econòmic, però era millor. Un tango amb música de Nicolás de Verona i lletra de Lito Mas anomenat ¡Sami! Poetes i cantants: la final del 28\nQuan poc després va tornar a Europa, Gardel s'ho va fer venir bé per assistir en directe a la final de Copa del 1928 entre el Barça i la Reial Societat, la final segurament més mediàtica de la història. Va ser aquella que es va repetir tres cops, en què el joc físic dels bascos va fer que el porter hongarès del Barça, Plattko, i el mateix Samitier acabessin amb el cap mig esberlat.\nLa foto de Gardel visitant Plattko a l'hospital l'endemà, amb Samitier de testimoni amb el cap embenat, queda com a record d'un partit violent que també provocaria la guerra de poemes entre Rafael Alberti i Gabriel Celaya. Tots dos també van ser a Santander per veure aquella final, i Alberti fins i tot recordaria anys més tard com aquella nit Gardel va cantar al sopar per celebrar el triomf del Barça. Impactat pel partit que va fer el porter hongarès, el poeta andalús li va dedicar la Oda a Plattko , cosa que va provocar que el poeta basc escrivís la Contra oda per defensar els jugadors de la Reial i acusar els àrbitres d'haver ajudat el Barça per guanyar la final. Poetes i cantants de tango, tots seduïts pel poder del futbol ja als anys 20.\nCal dir que més o menys durant aquella època, Samitier solia passar les vacances a Cadaqués amb altres jugadors com Sagi Barba, on farien amistat amb la família Dalí. Llavors Salvador no era tan conegut, però durant anys va presumir d'haver conegut els futbolistes i fins i tot d'haver jugat amb ells partidets a la platja. El futur pintor solia fer de porter.\nTornant a Gardel, aquell mateix 1928 va acabar passant el cap d'any a París, on gravaria alguns tangos. Un, Patadura , és un tango humorístic sobre un jugador de futbol sense traça que intenta imitar els millors jugadors del moment. Gardel en deixaria dues versions. Una, utilitzant els noms dels millors jugadors argentins de l'època, com Seoane, Tarasca, Ochoita i Monti. I una segona, en què utilitzava els noms dels jugadors del Barça. Així, en la segona versió de Patadura apareixen els noms de Piera, Sastre, Ricardo Zamora, Plattko, i, per descomptat, Josep Samitier.


Museu d'Art Frissiras\nCerca hotels a prop de Museu d'Art Frissiras\nPopular ara mateix a Atenes Més venut Amalia Hotel 10, Amalias Avenue Clàssica reservada fa 23 minuts, 16 segons\nAthos Hotel Patroou street 3 Habitació Doble Superior - 1 o 2 Llits amb Vista reservada fa 25 minuts, 55 segons\nDryades Hotel Emmanouil Benaki 105 & Aneksartisias 7 Habitació Doble - 1 o 2 Llits amb Vista sobre l'Acròpoli reservada fa 27 minuts\nMare Nostrum Hotel ClubThalasso Vravronos Avenue Habitació Individual Superior amb Vista sobre les Muntanyes reservada fa 48 minuts, 20 segons\nQueens Leriotis Hotel Akti Themistokleous 294 Habitació Individual reservada fa 56 minuts, 45 segons\nAtenes és coneguda per llocs interessants com ara Museu d'Art Frissiras. Trobi baixíssimes tarifes només a Agoda.com quan reservi hotels a prop de Museus i galeries d'art. Tant si és Myrto Hotel Athens o Electra Palace Hotel Athens, molts hotels estan disponibles per a vostè a prop de Museu d'Art Frissiras. Les reserves d'Hotel es fan fàcilment amb les reserves segures online d'Agoda.com per hotels propers a Museu d'Art Frissiras. La nostra pàgina de ciutat de Atenes incorpora eines de recerca útils i ampla informació dels hotels que permet una recerca fàcil d'hotels. Amb més de 2 milions de comentaris de clients, més viatgers estan triant Agoda.com per reservar hotels a prop de Museu d'Art Frissiras.\nHotels a prop de Museu d'Art Frissiras el més proper\nEls millors hotels prop de Museu d'Art Frissiras


La Traumatologia és la branca de la medicina que es dedica a l'estudi de les lesions de l'aparell locomotor. L'especialitat s'estén molt més enllà del camp de les lesions traumàtiques; abasta també l'estudi d'aquelles congènites o adquirides, en els aspectes preventius, terapèutics, de rehabilitació i d'investigació, i que afecten l'aparell locomotor des de la infantesa fins a la senectut.\nS’ocupa de les lesions traumàtiques de columna i extremitats que afecten a :\nOssos: fractures, epifisiólisi, etc\nLligaments i articulacions: esquinços, luxacions, artritis traumàtiques, etc\nMúsculs i tendons: trencaments fibrilars, hematomes, contusions, tendinitis, etc.\npell: ferides, etc\nEls tractaments a desenvolupar poden ser de caràcter conservador o quirúrgic.\nEl conservador es basa en:\n– Les reduccions incruentes,\n– Embenats tous (compressius, tapings, Velpeau, Gillchrist, Robert-Jones),\n– Col·locació de fèrules i guixos, i\n– Traccions toves o esquelètiques.\nEls tractaments quirúrgics impliquen una acció sobre situacions de major gravetat o que requereixin cirurgia com a únic mitjà de solució. Per a això s’empren: la reducció oberta, agulles de Kirschner i Steinmann, plaques i cargols d’osteosíntesi, dispositius clau-placa i cargol-placa, claus intramedul·lars (Küntscher, Gross-Kempf, Ender, Russ), fixadors externs (Hoffman, Ilizarov , monolaterals), empelt ossi, ciments ossis i pròtesis per a reemplaçaments articulars.


Empresonat un activista que es va encadenar a la porta del TSJC i no es va presentar al judici\tEmpresonat un activista que es va encadenar a la porta del TSJC i no es va presentar al judici\nLa justícia retira l'ordre de detenció de la diputada de la CUP Laia Estrada\tLa justícia retira l'ordre de detenció de la diputada de la CUP Laia Estrada\nEl TC declara inconstitucional la incorporació d'Iglesias a l'òrgan rector del CNI\tEl TC declara inconstitucional la incorporació d'Iglesias a l'òrgan rector del CNI\nUn sindicat de la policia espanyola denuncia la revista La Tira per dir-los forces d'ocupació\tUn sindicat de la policia espanyola denuncia la revista La Tira per dir-los forces d'ocupació\nAugmenten a 522 els detinguts en el macrooperatiu contra la xarxa que falsificava carnets de conduir\tAugmenten a 522 els detinguts en el macrooperatiu contra la xarxa que falsificava carnets de conduir\nLa fiscalia demana sis mesos de presó per al dirigent de Podem Alberto Rodríguez\tLa fiscalia demana sis mesos de presó per al dirigent de Podem Alberto Rodríguez\nL’Audiència refusa d'investigar els caps de la policia espanyola per l’1-O a Barcelona\tL’Audiència refusa d'investigar els caps de la policia espanyola per l’1-O a Barcelona\nAlmenys 300 detinguts en el macrooperatiu contra una xarxa que hauria falsificat almenys 1.800 carnets de conduir\tAlmenys 300 detinguts en el macrooperatiu contra una xarxa que hauria falsificat almenys 1.800 carnets de conduir\nEls Mossos desplegaran un dispositiu especial quan acabi l'estat d'alarma\tEls Mossos desplegaran un dispositiu especial quan acabi l'estat d'alarma\nL’Audiència de Barcelona acorda l’alliberament de l’activista de Matadepera empresonat divendres\nÉs un dels encausats per l'encadenament al TSJC el 2018, però no es va presentar al judici i estava en crida i cerca · Col·lectius antirepressius denuncien que ha estat empresonat tres dies per una causa que va quedar en absolució\nL’Audiència de Barcelona ha decretat la llibertat per avui mateix d’en David, l’activista de Matadepera que feia tres dies que era a la presó de Brians 1. És un dels tretze encausats per haver-se encadenat davant el Palau de Justícia de Barcelona contra el 155 el 23 de febrer de 2018, però no es va presentar al judici i divendres va ser detingut.\nEl Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) ha ratificat darrerament l’absolució de tots els activistes, que van ser jutjats el gener del 2020. Ell, però, no va presentar-se a cap de les citacions i tampoc al judici. Per tant, no va poder ser jutjat ni absolt i el jutge el va declarar en rebel·lia, amb una ordre de crida i cerca. Segons que ha explicat Alerta Solidària a través d’un comunicat, es va lliurar la comunicació a tots els encausats menys a ell perquè va decidir de no recollir la citació.\nNo va ser fins divendres que l’activista va ser detingut i posteriorment empresonat a Brians I. En un control rutinari de la policia local, els agents es va adonar que existia aquest avís i van cridar els Mossos d’Esquadra perquè fessin la detenció. Aquest matí els advocats d’Alerta Solidària han instat al seu alliberament immediat, que ha estat acordat per l’Audiència de Barcelona.\n“A presó, en David, ha estat posat en aïllament al mòdul d’ingressos a raó del protocol covid. Fins dilluns no se li ha fet el test PCR i ara és a l’espera dels resultats que no arribaran fins demà. Durant el cap de setmana, en aïllament, només ha pogut fer una trucada a la família per comunicar la situació”, expliquen des d’Alerta Solidària. “De nou, un protocol per covid és l’excusa per impedir el dret de defensa perquè no se li permet sortir de la cel·la, malgrat un funcionari amb una EPI el podria traslladar al locutori d’entrevistes perfectament.”.\nCol·lectius antirepressius denuncien els tres dies de presó\nCol·lectius antirepressius com Alerta Solidària o el SAT de Terrassa denuncien el fet que en David hagi passat tres dies a la presó per una causa en què tots els encausats van quedar absolts. El SAT manifesta que és estrany i exagerat que s’hagi pres aquesta decisió perquè, a més, no està acusat de delictes molt greus (desordres públics). La seva defensa explica que no ha estat el jutge de guàrdia qui l’ha empresonat, sinó que ho han fet els Mossos a través de l’ordre dictada el gener del 2020 per l’Audiència de Barcelona, que preveia l’ingrés a presó. La defensa explica, però, que el que “no sembla raonable” és fer-ho el divendres al vespre, sabent que fins dilluns no podrien contactar amb el tribunal de la requisitòria.\nEl fet de no haver-se presentat al judici no pot fer variar la causa ni suposa cap delicte, però sí que pot fer alterar les mesures cautelars. Encara no hi ha data prevista per al seu judici.\nEn David és un veí de Matadepera molt implicat en els moviments socials del municipi i també és membre de la colla castellera dels Minyons de Terrassa. Tot i que no milita en cap partit ni entitat, la seva implicació en els moviments socials va dur-lo a assistir a manifestacions organitzades pels CDR, expliquen des del SAT. El col·lectiu antirepressiu, que dóna suport a l’activista juntament amb Alerta Solidària, manifesta que “és una vergonya que, per exercir el dret de protesta de manera desobedient, però pacífica, es puguin portar persones a presó”. “L’únic que van fer va ser encadenar-se simbòlicament durant un quart d’hora, tal com va reconèixer el jutge”, expliquen. “Que amb una sentència absolutòria continuï existint aquesta persecució va en aquesta lògica de reprimir qualsevol persona o moviment que qüestioni la injustícia que vivim”.\nEn la mateixa línia, Alerta Solidària, considera que es tracta d’un “nou missatge contundent per frenar la maror de fons que es comença a sentir per tot arreu i que anuncia un nou cicle mobilitzador”. “Han empresonat una persona per un procés que va concloure, per a la resta de 12 encausats, amb una sentència absolutòria, ratificada també pel TSJC. No haurien d’haver jutjat els 12 encausats perquè, com ja vam denunciar en el seu dia, el procediment pretenia imposar un càstig gratuït, no justificat penalment, per uns fets d’escassa transcendència, on l’única alteració de l’ordre públic va venir de la intervenció policial, per realitzar el desallotjament i detencions dels activistes que protestaven, pacíficament, i sense obstruir l’accés a l’edifici del TSJC”, conclouen.


Fidelitza i augmenta conversions a la teva pàgina web amb campanyes directes, segmentades i personalitzades. Comunica't amb els teus clients amb elegància i maduresa.\nServeis de Email Màrqueting dissenyats per fidelitzar als teus subscriptors, una forma de rendibilitzar a l'màxim les accions de captació fetes prèviament. Fes que els teus clients tornin a la teva web de forma periòdica, propiciant així una millora de les conversions.\nEn el nostre servei d'Email Màrqueting no només trobaràs una solució efectiva i de qualitat per a enviar e-mails als teus clients, sinó que comptaràs amb un equip que et assessora i aconsella sobre què promocionar o anunciar, dies i hores d'enviament òptims per al teu necessitat concreta, o com augmentar la base de dades.\nDissenyem els emails a mida, segons les necessitats de la teva empresa: tipus de client, objectius a aconseguir, dispositius a enviar, etc. Un email comercial, no és una simple carta, és un trosset de la teva empresa que entra a la safata d'entrada dels subscriptors, per tant, ha de transmetre experiència de marca, respectant la imatge corporativa.\nTècniques que funcionen\nAugmentem la conversió dels teus usuaris i dissenyem las teves Newsletters a mida.


‘Homo videns’ en construcció (Antoni Janer Torrens)\n5 min. 13/04/2017 18:10\nPer a molts, una imatge ja val més que mil paraules. En l’actual era digital, l’‘Homo sapiens’ (“l’home que raona”), fruit de la cultura escrita, ha mutat en ‘Homo videns’ (“l’home que veu”). El terme va ser encunyat fa denou anys pel respectat politòleg italià Giovanni Sartori, que morí la setmana passada als 92 anys. Ell augurava una humanitat ‘postparaula’, entregada al poder hipnotitzador i totalitzador de la imatge. Va ser massa apocalíptic.\nPremi Príncep d’Astúries de les Ciències Socials de l’any 2005, Sartori abordà les conseqüències negatives de la nova societat visual en el seu assaig ‘Homo videns. La sociedad teledirigida’ (1998). Sense estar en contra del progrés, el savi de Florència lamentava que, amb l’hegemonia de la televisió i d’Internet, haguéssim perdut la nostra capacitat d’abstracció i de reflexió que ens caracteritza com a ‘Homo sapiens’. Considerava que, ja de petits, els nins van perdent progressivament la visió crítica de la paraula escrita, que sempre requereix més esforç de comprensió. Es creen així éssers videodependents que engoleixen imatges sense mastegar, sense passar pel filtre de la raó. D’aquesta manera, l’evangeli segons Sant Joan s’hauria de reactualitzar: “Al principi existia la ‘Imatge’ i la ‘Imatge’ estava amb Déu, i la ‘Imatge’ era Déu”.\nSartori insistia que avui la informació es troba desvirtuada pel sensacionalisme, per estímuls impactants que només pretenen captar l’atenció de l’‘apàtic’ ‘Homo videns’. Aquesta situació s’agreuja sobretot amb el predomini de notícies descontextualitzades i manipulades en base als interessos econòmics d’empreses privades o als interessos polítics dels governs de torn. Així, segons l’intel·lectual italià, tendríem una societat teledirigida amb individus que viuen alienats al voltant de l’aura de veracitat que posseeixen els mitjans audiovisuals. Al seu parer, aquesta progressiva ‘idiotització’ de la societat podria desembocar en la mort de la democràcia: “Ens trobam davant un ‘demos’ debilitat, no només en la seva capacitat de tenir una opinió autònoma, sinó també en clau de pèrdua de comunitat”.\nL’autor d’‘Homo videns’ era realment pessimista amb la dictadura de la imatge: “La ‘paidea’ del vídeo farà passar a Internet analfabets culturals que ràpidament oblidaran el poc que aprengueren a l’escola; seran analfabets culturals que mataran el seu temps a Internet, en companyia d’‘ànimes bessones’ esportives, eròtiques o de petits hobbies”. Abans de la irrupció de Facebook, Twitter i Instagram, Sartori també ja parlava del que més tard es coneixeria com a ‘infotoxicació’: “L’excés de bombardeig ens porta a la atonia, a la anomia, al rebuig de la indigestió; i d’aquesta manera, tot acaba concretament en una nimietat”.\nSens dubte, Sartori exagerà massa en l’anàlisi que fa denou anys féu de la revolució multimèdia. Bé és cert que la televisió i avui les xarxes socials han canviat la nostra manera de sociabilitzar-nos. Per ventura, però, són més els seus beneficis que no pas els seus inconvenients. Com tot, depèn del bon ús que en facem.\nPer analitzar l’abassegadora era cibernètica, cal, doncs, defugir les visions catastrofistes com les de Sartori, que pecava d’etilisme cultural. Som en un moment d’impàs. Encara estam aprenent a gestionar la nostra nova condició d’‘Homo videns’, el perfecte complement de l’‘Homo sapiens’. També, però, a dins nosaltres habita un ‘Homo audiens’, una persona que escolta. Bé ho saben els músics, dotats d’un talent especial per percebre els sons del món.


Cerca hotels a prop de Toscano Antico\nMostra els 5 més populars Popular ara mateix a Barcelona Més venut Vincci Bit Hotel Josep Pla 69 Double/Twin reservada fa 6 minuts, 45 segons\nHotel Paralel Poeta Cabanyes Street, 5-7 Habitació Doble/2 Llits reservada fa 7 minuts, 4 segons\nResidencia Melon District Marina Sancho de Ávila, 22 Habitació de 2 llits reservada fa 7 minuts, 52 segons\nHotel Silken Diagonal Barcelona Avenida Diagonal, 205 Estàndard reservada fa 9 minuts, 9 segons\nOlivia Plaza Hotel Plaza de Catalunya 19 Estàndard reservada fa 27 minuts, 41 segons\nToscano Antico és un dels fantàstics llocs a Barcelona. Habitacions d'hotel oferides a les tarifes més baixes a Agoda.com moltes d'elles a prop de Entreteniments. Trobi l'allotjament perfecte a prop de Toscano Antico, amb eleccions com el Hostal Balmes Centro i el Homearound Exclusive Apartments. A través del formulnari de reserves segures online d'Agoda.com les reserves són fàcils pels hotels propers a Toscano Antico. Veure hotels és fàcil a través de la nostra pàgina de ciutat de Barcelona , equipada amb eines de recerca i extensa informació dels hotels. Uns 3,500,000 viatgers han triat Agoda.com per trobar l'hotel perfecte a prop de llocs com Toscano Antico.\nHotels a prop de Toscano Antico el més proper\nTatyana, 0 2 d'octubre de 2016\nAlex, 0 2 d'octubre de 2016\nEls millors hotels prop de Toscano Antico


El Senat d'Argentina rebutja legalitzar l'avortament\nEl Senat d'Argentina rebutja legalitzar l'avortament\nEl Senat argentí ha rebutjat el projecte de llei per legalitzar l'avortament, un assumpte summament polèmic al país que ha obligat un debat de més de 12 hores que s'ha perllongat fins a la matinada d'aquest divendres.\nLa despenalització de l'avortament a Argentina, cada vegada més a prop\nEls irlandesos aproven la reforma de la llei d'avortament més restrictiva d'Europa\nEl projecte ha estat rebutjat amb 38 vots en contra i 31 a favor. D'aquesta manera, no es podrà tornar a discutir al Congrés fins l'1 de març del 2019, quan comença el nou curs legislatiu, i haurà de començar de zero.\nMilers de persones s'han concentrat durant tot el dia als voltants del Congrés Nacional vestides, pentinades i maquillades de verd, color que representa els que estan a favor de la legalització de l'avortament.\nEn menor mesura, també s'han reunit els que rebutgen la iniciativa, principalment religiosos i fidels a l'Església Catòlica.\nEntre les intervencions dels senadors ha destacat la de l'expresidenta d'Argentina Cristina Fernández de Kirchner, que ha votat a favor del projecte de llei, encara que sempre s'havia manifestat en contra de la legalització del projecte.\n"Es pot estar d'acord o no, però estem rebutjant un projecte sense proposar res alternatiu", ha assenyalat l'exmandatària. "Amb aquest rebuig no acabarem amb l'avortament a Argentina (...) És clar que aquesta llei no obligava a avortar a ningú", ha asseverat.\nEn la mateixa sintonia s'ha manifestat el senador Pedro Guastavino, que ha afirmat que el que s'ha decidit al Senat "és acabar d'una vegada per sempre amb l'avortament clandestí i amb les milers de morts de dones que produeix".\nEl president argentí, Mauricio Macri, va donar llibertat de vot a l'oficialisme, tot i que ell es declara en contra. Abans del debat, el líder conservador ha destacat en xarxes socials que "no importa quin sigui el resultat" perquè en qualsevol cas "avui guanyarà la democràcia" per la "reflexió" que ha generat en la societat argentina.\nEl resultat ha estat un dur cop per a la Campanya pel Dret a l'Avortament Legal, Segur i Gratuït, iniciativa que va iniciar el seu recorregut l'any 2006 i que lluita per posar fi a qualsevol embaràs en les primeres catorze setmanes de gestació sense cap requisit addicional.\nLa Cambra de diputats argentina va aprovar la despenalització de l'avortament en una sessió de més de 20 hores, amb un resultat de 129 vots a favor, 125 en contra i una sola abstenció.\nActualment, Argentina permet l'avortament en certs casos de violació o risc per a la salut de la mare, però alguns organismes han denunciat retards judicials que superen els terminis legals per interrompre l'embaràs i que hi ha massa metges que es neguen a practicar-lo.


#CooperacióLiterària, lectures amigues des del confinament - directa.cat\n#CooperacióLiterària, lectures amigues des del confinament\nEn aliança amb divuit editorials, engeguem un cicle de recomanacions literàries en el marc de l’excepcionalitat que estem vivint i el greu impacte que comporta per als sectors més precaritzats del món editorial. En aquesta primera part, els suggeriments d'una desena de projectes\nSeguim teixint i reforçant aliances. Aquesta vegada, amb propostes literàries de la mà d’editorials amb les quals la Directa genera intercanvis anualment i es nodreix. Relacions simbiòtiques que ens ajuden a reforçar-nos entre projectes cooperatius que apostem per la transformació social.\nComencem el cicle amb les propostes de deu editorials: són projectes independents i cooperatius que aposten per la difusió d’idees crítiques, per la generació de debat i de coneixement, i per la transformació radical de la societat a través dels llibres. En aquesta primera part, són Pol·len Edicions, Descontrol Editorial, Edicions del Periscopi, Caliu Espai Editorial, Virus Editorial, El Gall Editor, Editorial Malesherbes, Quid Pro Quo Edicions, Triangular Edicions i Godall Edicions.\nAmb més de quaranta dies de confinament sobre les espatlles i les persianes abaixades, els projectes de base que conformen l’engranatge fonamental de la cadena del llibre es troben en una situació encara més precària. Miguel Martín, de Virus Editorial, insisteix que “si en el dia a dia convencional ja tenim situacions molt precàries i hem d’anar molt amb compte amb la gestió de la nostra economia, en la situació actual molts projectes queden vora l’abisme. Tota l’activitat del món del llibre –llibreries, distribuïdores i editorials– ha quedat completament aturada”. Des de Virus han renunciat a la venda en línia “per protegir i no exposar, en la mesura de les nostres possibilitats, la gent que treballa en els serveis de repartiment”, explica Martín.\nÉs per això que, davant la situació de risc per a molts projectes independents i crítics amb el model capitalista de la cadena del llibre, Jordi Garcia, de Caliu Espai Editoria,l reivindica que “es necessita generar comunitats i buscar eixe suport mutu entre els cercles que donen suport a projectes que es consideren necessaris. A Caliu tenim una quota i 150 sòcies, i això és el que garanteix el projecte”. Moltes de les editorials han llançat campanyes per sumar suport en temps difícils.\nTítol: El dia de les oques. Seguint els passos de Santi Brouard\nAutoria: Adur Larra\nGuió: Harkaitz Cano\nTraducció: Ainhoa Aranburu i Farriol Macip\nEl 20 de novembre de 1984, Santi Brouard va ser assassinat a trets a la seva consulta de pediatria. El secretari de Seguretat de l’Estat espanyol, Julián Sancristobal, va donar l’ordre i els diners al policia Rafael Masa, el qual va pagar a Luis Morcillo i Rafael Sánchez Ocaña per l’assassinat. La mort de Santi Brouard va causar una gran commoció al País Basc. President d’HASI, membre de la mesa nacional d’Herri Batasuna, tinent d’alcalde de Bilbo, parlamentari, Santi Brouard va ser una figura destacada en diverses famílies polítiques del País Basc. Aquest còmic recull aquestes i altres característiques més desconegudes del polític lekeitiarra, ja que també era un amic i metge proper, gran bromista, lector apassionat i amant de la llengua basca. Adur Larrea i Harkaitz Cano han aconseguit, a través de la ficció, recollir els fils de la vida i la mort de Santi Brouard, relligar l’acció pública i la vida privada, vincular el passat i el present per, així, dibuixar el relat viu d’una època, els anys vuitanta, que apareixen com a teló de fons.\nTítol: Relats d’un educador social\nAutoria: Ferran Castellnou\nEn aquest llibre trobareu relats d’un educador que ha transitat per aquest ofici en diferents etapes i serveis dins l’àmbit socioeducatiu. Mostra els neguits, les contradiccions i els interrogants que genera treballar des d’una mirada crítica en un sistema on la productivitat i la normalitat hegemònica predominen en les intervencions. L’autor, amb sinceritat, també ens explica com viu l’experiència d’estar a l’altra banda de la taula; quan el patiment és encarnat en primera persona i es necessita ser usuari dels serveis d’atenció a les persones. Així, aquesta obra està repleta d’intimitat i sinceritat sobre les vivències personals –i també col·lectives– d’un educador social.\nAutoria: Marc-Uwe Kling\nTraducció: Ramón Farrés\nHilarant sàtira hipercapitalista que ens situa en un futur pròxim en el qual feina, oci i relacions estan optimitzades per algoritmes. En Peter rep un paquet de TheShop que no ha demanat. Res estrany, tenint en compte que l’empresa d’enviament a domicili més popular del món s’anticipa als desitjos dels usuaris. Però quan decideix tornar-lo, posarà en qüestió els fonaments sobre els quals se sustenta el sistema, ja que podria demostrar que l’algoritme es pot equivocar. QualityLand és una novel·la molt divertida sobre les trampes de la digitalització.\nTítol: Onejar la bandera. El discurs nacional en temps de crisi\nOnejar la bandera és un recull de textos a través del qual es pretén explicar el canvi del discurs i de les pràctiques nacionalistes en un temps convuls com l’actual. Assistim a la transformació d’un nacionalisme més banal, desapercebut i concebut com a natural (mitjançant les banderes que onegen als edificis públics, la reproducció diària del mapa estatal en la previsió meteorològica, les pràctiques esportives de la selecció nacional…), cap a un altre més explícit que, en moltes ocasions, es presenta en la seua versió més violenta. En aquestes línies, s’analitza la situació dels nacionalismes als Països Catalans i en altres països per tal d’esbrinar les conseqüències d’aquest fenomen i com podem actuar per aturar l’avanç d’aquesta ideologia.\nTítol: Las niñas salvajes\nAutoria: Ursula K. Le Guin\nLas niñas salvajes narra la història de dues joves nòmades que són raptades i criades en una societat d’espasa i seda. Les protagonistes –rebatejades com Mal i Modh– són desposseïdes de la seva cultura i socialitzades com a esclaves en una civilització de complexes jerarquies que se’ns antulla a la vegada aliena i familiar. Malgrat tot, les nenes conservaran una identitat dual que impregna la narració d’aquesta història a mig camí entre el relat de maduresa i el conte de fantasmes. Tot mostrant amb prosa sòbria i afilada les línies de contacte entre esclavatge, supervivència i parentesc, Le Guin ens llança una sèrie de preguntes sobre el poder, el gènere i l’economia, cap de les quals té fàcil resposta. Al cap i a la fi, en aquesta breu fantasia, fosca i arenosa, l’estabilitat en les condicions de vida suposa una tasca complexa: la negociació constant del grau al qual cadascú es doblega davant l’autoritat.\nTítol: Les hores seques\nAutoria: Aina Gomis Sintes\nLes hores seques és un conjunt de relats que comença en un vagó. Na Marina, protagonista de la història, reflexiona sobre la seva relació amb en Jaume, personatge que clou el llibre i a qui ella ha amagat un fet transcendental. En boca de quatre personatges relacionats per un secret, la novel·la aborda temes tan universals com l’amor, la culpabilitat, la maternitat, la mort o l’amistat.\nAutoria: Diverses autores (Maria Arazo, Elena Bartomeu Magaña, Àngels Blasco Ros, Roser Cabré-Verdiell, Esperança Carrió, Eva Espinosa, Gemma Martí O’Toole, Anna Martínez, Inés MacPherson, Muntsa Mimó, Gemma Nafria, Elena Polanco, Aina R. S., Laura Tomàs Mora, Cristina Xifra)\nAquest volum recull quinze relats inèdits d’autores que estan a punt de fer un gran salt endavant. Una pinzellada de la literatura que vindrà, d’una banda perquè qui l’escriu són dones i de l’altra perquè s’endinsen en els gèneres fantàstics amb una clara voluntat de renovar-los. Són històries que eixamplen els límits de les literatures de la imaginació i en capgiren les convencions per oferir una perspectiva nova, més actual i més atractiva, d’alguns grans temes de la literatura de l’insòlit. Aquí hi trobareu paradoxes tecnològiques, dracs, detectius hàptics, dones d’aigua, marcians o futurs distòpics; tanmateix, aquests mons llunyans i aquests fets insòlits tan habituals en la cultura popular dels nostres dies us portaran a territoris inesperats i a situacions que mai hauríeu pogut percebre.\nTítol: Assaigs sobre vida i natura\nTraducció: Jose Luís Regojo Borrás\nAssaigs sobre vida i natura són quatre exemples extrets de The Practice of the Wild que reflecteixen les teories de Gary Snyder sobre la natura i la seva filosofia de vida en un entorn natural, salvatge. Són textos que ens proposen tornar al que és essencial de nosaltres mateixos, al que és proper, a casa nostra, al territori on vivim com a alternativa al caos ecològic i espiritual cap a on ens porten la globalització i l’economia de mercat.\nTítol: Nosaltres,els turistes\nNosaltres els turistes és un recull de relats més reals que ficticis que ens dibuixen els excessos i la falta de sentit comú del model turístic que ens imposen i en el qual basen la seva subsistència molts indrets del nostre país. Llibre escrit des de l’humor i el sarcasme que et farà obrir els ulls per identificar personatges que poden ser part d’aquestes històries quan passin pel teu costat.\nTítol: Des que els nens diuen mentides\nDes que els nens diuen mentides és una boníssima ocasió per conèixer aquesta escriptora que només publica en èuscar. Aquests dinou contes són dinou cops de puny, uns més suaus, altres més forts. Ganxos essencials, plens de mala llet i un estil que, n’estem segures, us deixaran feliçment fora de combat, rendides a la veu potent d’Uxue Apaolaza (Hernani, 1981), publicada per primer cop en català.\n#CooperacióLiterària Caliu Espai Editorial Edicions del Periscopi Editorial Descontrol Editorial Malesherbes Editorials El Gall Editor Godall edicions llibres Pol·len Edicions Quid Pro Quo Edicions Sant Jordi Triangular Edicions Virus Editorial\n« Es deia Asghar\nLa crisi del coronavirus desperta la xenofòbia a Lampedusa »


Bloc de Josep Maria Canet: de gener 2011\nLa festa del Baptisme de Jesús conclou el temps de Nadal. El Jesús ja adult, a punt de començar la seva missió ens pot ajudar a què la història del naixement no quedi en una història bonica i una mica anecdòtica..\nEs veritat, el que realment ha estat important d’aquest Déu que hem celebrat a Nadal, encarnant-se en la història humana no és l’infant de Betlem sinó el Jesús adult, aquell que deixa la seva casa de Nazaret, la seva família i es disposa a anunciar-nos una bona notícia.\nI en aquest procés, l’esdeveniment del Baptisme al Jordà devia tenir una importància gran.\nAbans de començar la seva missió, Jesús se’n va a fer cua amb aquells que s’adonaven que calia canviar alguna cosa, i que aquesta voluntat de canvi havia de començar per ells mateixos. Es la crida del Baptista, una crida a preparar la vida per tal de poder acollir aquesta bona notícia salvadora. Jesús doncs, es posa a la cua, com un més.\nLes paraules que l’evangelista posa en la boca de Déu estan tretes del text del profeta Isaïes que hem escoltat en la primera lectura i on, en comptes de “fill” Déu parla de “servent”.\nLa filiació divina de Jesús serà viscuda en clau de servei, d’un servei total a la humanitat.\nJesús és el germà gran que agafa per la mà tota la humanitat per elevar-la al grau de fills de Déu.\nI per això ens ensenyarà a adreçar-nos a Ell dient-li: “pare”. Més encara, “papa”, si traduïm bé la paraula “abba” que Jesús va utilitzar.\nI per això ens ensenyarà a viure com a fills d’aquest Pare, pel seu exemple de germà gran, un germà que es preocupa dels seus germans petits, especialment els més petits: els pobres, els infants, els pecadors, els desanimats.\nEn la lectura dels Fets dels Apòstols, Pere fa un resum magnífic de la vida de Jesús, dient que va passar pertot arreu fent el bé. Ens pot semblar que és un resum massa pobre, poc religiós, poc teològic, poc meravellós... ens agrada més sentir que Jesús és un que va fer molts miracles? A mi m’agrada molt més aquesta frase de Pere, pensar en Jesús com aquell que va passar pertot arreu fent el bé.\nEns ajuda en el nostre intent de seguir-lo. Fer miracles, difícilment en farem. Fer el bé, això és al nostre abast, que no vol dir que sigui fàcil de dur-ho a terme. Però sabem com s’ha de fer.\nJesús va passar fent el bé perquè se sabia fill estimat de Déu, i se sabia germà de tothom. Aquest missatge és el que celebrem avui amb la festa del Baptisme de Jesús. Celebrem que som fills, i ens comprometem a viure com a germans.\nAquesta joia i aquest compromís és el que vam adquirir el dia del nostre baptisme. Joia de ser fills i compromís de viure com a germans.\nSer germans de tots, no sempre ho vivim. Potser ho diem, però moltes vegades actuem en sentit contrari.\nFins i tot a vegades ens sembla que hi ha com una tendència natural a seleccionar qui són els meus germans.\nPer això el missatge de Jesús segueix essent avui revolucionari, i no sempre els que ens diem seguidors de Jesús sabem anunciar-lo amb la nostra vida.\nGermanes i germans, que aquesta festa del Baptisme ens ajudi a viure amb més frescor aquell baptisme més o menys llunyà que un dia vam rebre.\nPublicat per Josep Maria Canet a 13:48


Presentació de la Fundació al País Basc\nEls Prínceps van presentar al País Basc la Fundació Príncep de Girona, en el marc d'una sèrie d'activitats públiques per donar a conèixer la Fundació.\nAquesta és la tercera presentació que s'ha celebrat, després de la que va tenir lloc a Sevilla, el passat 12 de febrer, i a Saragossa el 25 del mateix mes de febrer.\nA la seva arribada al Palau de Congressos i de la Música Euskalduna, Ses Alteses Reials els Prínceps d'Astúries van ser rebuts pel lehendakari del Govern Basc Patxi López, la presidenta del Parlament Basc Arantza Quiroga, el delegat del govern a la Comunitat Autònoma del País Basc Miguel Ángel Cabieces, l'alcalde de Bilbao Iñaki Azkuna i el president de la Fundació Príncep de Girona Antoni Esteve.\nPosteriorment, van rebre la salutació de representants de la Fundació Iberdrola i del BBVA, entitats ambdues patrons de la Fundació Príncep de Girona, la conferenciant, ex-comissària Europea, ex-ministra d'Afers exteriors d'Àustria i membre del Consell Assessor de la Fundació Príncep de Girona, Benita Ferrero-Waldner, els vicepresidents de la Fundació Príncep de Girona, Josep Lagares i Jaime Carvajal, i el director del Palacio Euskalduna, Ion Ortuzar.\nEn el decurs de l'acte van intervenir l'alcalde de Bilbao, que va pronunciar unes breus paraules de benvinguda, el president de la Fundació Príncep de Girona i el lehendakari del Govern Basc Patxi López el qual va intervenir per valorar i assumir des del País Basc els objectius que promou la Fundació Príncep de Girona.\nLa ponència principal va ser dictada per l'excomisaria Europea, exministra d'Assumptes Exteriors d'Àustria i membre del Consell Assessor de la Fundació Príncep de Girona, Benita Ferrero-Waldner, que va oferir una lliçó magistral titulada "Com crear il·lusió als nostres joves".\nFinalment, Sa Altesa Reial el Príncep d'Astúries va fer ressaltar els objectius de la Fundació, "El seu àmbit prioritari és la joventut: recolzar els joves en la seva educació; ser centre de reflexió i via de les seves inquietuds; fomentar el seu compromís i participació en la vida pública; promoure valors que inspirin el seu comportament com a ciutadans; ajudar-los a assumir amb seguretat i iniciativa el protagonisme del seu propi destí".


Condicions de privacitat – Aphrodite Aparthotel | Web Oficial | Aparthotels a Karlovy Vary\nPer poder-te oferir la millor experiència possible, Aphrodite Aparthotel fa servir cookies pròpies i de tercers al web amb finalitats tècniques, analítiques i de màrqueting. Si segueixes navegant pel nostre web, significa que acceptes l'ús que fem de les cookies. Per a més informació, mira't el nostre Avís sobre les cookies.\nAquesta Política de privacitat s'aplica a aphroditehotels.com, que és propietat i està operat per Aphrodite Aparthotel. Aquesta Política de privacitat descriu com recopilem i fem servir la informació que deixes al nostre web (aphroditehotels.com), com ara les teves dades personals. A més, descriu les opcions que tens pel que fa a l'ús que fem de les teves dades personals i com pots accedir-hi i actualitzar-les.\nSi vols que es deixin de processar les teves dades d'acord amb el que s'estipula als propòsits C-F i no trobes cap opció per donar-te de baixa directament (com per exemple, a la configuració del teu compte), posa't en contacte amb info@aphroditehotel.cz .\nConfiem en tu per assegurar que les teves dades personals estan completes, són precises i estan actualitzades. Si hi ha cap imprecisió o canvi en les teves dades personals, cal que ens n'informis immediatament a info@aphroditehotel.cz . Gestionarem la teva petició d'acord amb la llei vigent.\nSi tens cap pregunta o queixa sobre com processem les teves dades personals o vols exercir els drets que es descriuen en aquest avís, pots posar-te en contacte amb nosaltres a: info@aphroditehotel.cz . També pots posar-te en contacte amb l'autoritat de protecció de dades local.


Harry Potter i la cambra dels secrets, 2002\nSinopsi: Harry Potter s'endinsa en el segon curs a l'escola Hogwarts de màgia. En aquest any descobreix el personatge d'en Tom Riddle, un antic estudiant com ell de Hogwarts, però amb uns aspectes una mica foscos i misteriosos.\nTítol original: Harry Potter and the Chamber of Secrets.\nRepartiment: Daniel Radcliffe, Rupert Grint, Emma Watson, Toby Jones, Kenneth Brannagh, Richard Harris, Robbie Coltrane, Maggie Smith, Warwick Davies, Tom Felton, Bonnie Wright, Christian Coulson.\nDurada: 161 minuts\n"Són les nostres eleccions, Harry, les que mostren el que som, molt més que les nostres habilitats."\n(Albus Dumbledore - Richard Harris)\nSegona pel·lícula de la saga de Harry Potter basada en el personatge de les novel·les de J. K. Rowling. Aquesta pel·lícula està dirigida per Chris Columbus, la mateixa persona que dirigeix la primera pel·lícula de la saga i per tant aquest film té el mateix esperit que la primera part.\nÉs la pel·lícula més llarga de totes les vuit que formen la sèrie de pel·lícules de Harry Potter.\nEn aquest film s'incorpora en Kenneth Brannagh, com a professor d'Arts Obscures, i serà el primer de molts actors anglesos que s'aniran incorporant durant totes les pel·lícules restants a la saga, ja sigui per a papers breus d'un sol curs com per a personatges bàsics i vitals per al creixement dels tres personatges principals.\nEn aquest curs, la història es centrarà en Tom Riddle i en els seus orígens. També apareixerà la Ginny Weasley, la germana petita de la família Weasley que a la primera pel·lícula només fa un petit cameo d'uns minuts. És també en aquesta història on descobrim per primera vegada (i no pas l'última) la casa dels Weasley.\nCuriositat per anar veient el desenvolupament de la història i fins i tot el creixement que han anat fent els actors durant la saga.\nInterpretació d'en Kenneth Brannagh.\nPer la banda sonora, també de John Williams\nLa meva puntuació: 7.6 sobre 10 [G: 7 / F: 8.5 / I: 7.5 / BSO: 7.5 / V: 7.5]\nHugh Grant va ser seleccionat per fer de Gilderoy Lockhart, però va tenir problemes d'horaris i no va poder incorporar-se a l'elenc.\nChristian Coulson (Tom Riddle) va obtenir el paper tot i tenir 23 anys; més edat de la que exigien a l'audició (entre 15 i 17 anys).\nVan destruir 14 Ford Anglias per gravar l'escena del salze boxegador.\nDesprés de tots els crèdits del film hi ha una escena més i final sobre Gilderoy Lockhart.\nEddie Redmayne va fer el càsting per a fer de Tom Riddle però no el van agafar. L'actor volia formar part del món de Harry Potter però no va ser possible fins a les pel·lícules de "Animals fantàstics i a on trobar-los".\nRichard Harris mor semanes abans d'estrenar la pel·lícula.\n7 sobre 10 Anys 2000 Chris Columbus Fantasia


14 septiembre, 2017 Per Casar-se a Catalunya\nLes postres per casaments, normalment un pastís nupcial, és un dels moments més emblemàtics i recordats del banquet de noces, tant per tots els convidats com per vosaltres mateixos. No cal dir, doncs, que l’elecció del pastís és una decisió d’allò més important!\nSi us fa patir que no agradi a tothom o, simplement, sou ben llaminers i no podeu decantar-vos solament per una combinació de sabors, aposteu per un assortit de postres que deixaran a tothom bocabadat! Per totes les parelles que esteu pensant en aquesta opció, la Pastisseria Canal serà com el paradís per vosaltres. Les més delicioses creacions de la mà del mestre pastisser us robaran el cor tal com ens ha passat a nosaltres.\nXocolata de tot tipus, fruits secs, maduixes, crema de praliné… I sabeu el millor de tot? Que podeu escollir tantes combinacions com us vingui de gust! Segur que tots els vostres convidats trobaran les postres que més els agradin!\nNo us perdeu el vídeo que vam filmar el dia que ens vam colar a l’obrador de la Pastisseria Canal


Tot i que el coll de la camisa rosada tregui el cap desordenadament per damunt del càrdigan blau marí, Antonio Muñoz Molina carrega la solemnitat –afable, això sí– de ser un dels autors més prestigiosos i reconeguts de les lletres castellanes d’aquestes tres últimes dècades. Amb 'El invierno en Lisboa', escrita quan tenia 30 anys, va aconseguir l’any 1988 el premi de la Crítica i el Premio Nacional de narrativa. Poc després, l’autor podria respirar econòmicament gràcies a la concessió del premi Planeta per 'El jinete polaco' (1991), distinció que va anar acompanyada uns mesos més tard d’un segon Premio Nacional de narrativa. Més endavant, i entre altres fites, Muñoz Molina aconseguiria el Prix Fémina Étranger gràcies a la traducció francesa de 'Plenilunio' (1998) i el Prix Méditerranée Étranger 2012 per 'La noche de los tiempos', novel·la que fregava el miler de pàgines i que havia estat publicada en castellà tres anys abans. A 'Como la sombra que se va', que arriba un any i mig després de l’assaig 'Todo lo que era sólido' –on analitzava la precarietat del present inspirat per una cita de Marshall Berman–, l’escriptor planteja un retorn a la ficció a mitges. Paral·lelament a la narració dels dies que James Earl Ray, assassí de Martin Luther King, va passar a Lisboa l’abril del 1968, tot just després de cometre el crim, Muñoz Molina també narra el viatge que va fer a la capital portuguesa a principis del 1987, que li va servir per encarrilar la novel·la que el va consagrar, 'El invierno en Lisboa'. Les dues línies avancen interconnectades amb la crònica de l’última estada que l’autor va fer-hi, i que li va servir per donar forma a 'Como la sombra que se va'.\nJames Earl Ray estava fascinat per Maxwell Maltz. El cirurgià plàstic va escriure el llibre 'Psicocibernètica', on deia que “l’èxit es podia programar, amb freqüència, exactament igual que com es programa el fracàs”. Quan es va començar a programar el fracàs de l’assassí de Luther King?\nEl fracàs de Ray està programat d’una manera semblant a com ho estaria aquell que ha crescut en una societat ignorant, sense pràcticament cap sortida. Hi ha gent que n’aconsegueix escapar, però és molt difícil. Ell es va trobar mancat d’oportunitats des de molt jove. Es va trobar amb un món difícil i canviant. Just després d’acabar la Segona Guerra Mundial, la fàbrica de sabates on ell treballava va tancar: si no hi havia guerra, per què calia continuar fabricant botes per a l’exèrcit? Ja no en necessitaven.\nHi ha dos llibres importants, 'Killing the dream', de Gerald Posner –que va sortir en anglès el 1998–, i 'Hellhound on his trail', de Hampton Sides. Aquest últim és del 2010 i em va cridar tant l’atenció que hi vaig dedicar un article a 'El País'. És un gran exemple de reporterisme americà, escrit amb molt de rigor, carregat de substància i amb qualitat literària. Era un relat trepidant.\nAquesta va ser la guspira?\nQuan vaig acabar les classes [d’escriptura creativa a la New York University], vaig començar a escriure un relat protagonitzat per James Earl Ray. Me l’imaginava caminant per Lisboa i arribant fins a l’estàtua eqüestre de Praça do Comércio. La literatura no surt de les preocupacions pels drets civils, sinó de la curiositat per un estranger completament perdut, algú que necessita amagar la identitat.\nSi l'hagués escrit el 2010, hauria estat una novel·la curta. Però no m'hi vaig poder posar. Hi vaig tornar a pensar quan vaig tornar a Lisboa el 2012. Va ser llavors que vaig tenir l'impuls de connectar el meu propi relat personal amb el del personatge principal del llibre.\nHi ha vivències de dos moments, de l'escriptor que comença i del que és ara. El 1986 vostè compaginava la feina de funcionari a Granada amb la creació literària i la vida de parella: tenia un fill i n'esperava un altre, però només veia la dona i el nen els caps de setmana. El 2012, en canvi, la seva parella és Elvira Lindo i viu mig any a Nova York i l'altre a Madrid. Recordar-se un mateix és també la construcció d'una ficció?\nLa transferència de la pròpia vivència té límits. Quan intentes recordar el que feies fa molts anys t'adones que la distància i l'oblit han treballat de valent. Els records han viscut un procés d'edició personal. Si mai has tingut un dietari, prova de rellegir-lo al cap d'un any i veuràs que no en recordes res.\nDiria que al llibre ha fet un esforç per explicar amb fidelitat com era i com és vostè.\nEl pas del temps ens reconfigura. No hi ha invenció, però sí que em miro des del present.\nHi ha, entre molts altres records, una trobada amb Juan Carlos Onetti a Madrid que el va impressionar molt. L'escriptor uruguaià ja estava malalt, i passava els últims anys de la vida estirat al llit, llegint i bevent.\nAquella trobada va ser molt important. El fet de ser rebut per Onetti, un escriptor de pes, era excepcional. Jo tot just començava. No sóc mitòman, però Onetti estava carregat de llegendes, i la seva obra era fonamental, per a mi. La relació entre l'autor que comença i l'autor madur i malalt es troba també a 'El invierno en Lisboa', on parlo d'un jove pianista i del seu mestre, que passa els últims dies a l'hospital.\nEn el cas de la descripció de la trobada amb Onetti, els seus records són molt precisos.\nHo semblen, oi? No és ben bé així: a la novel·la deia que el llit d'Onetti no tenia capçal, i m'equivocava, perquè més endavant vaig veure una exposició a Casa Amèrica on vaig poder comprovar que el meu record no era exacte.\nUn dels encerts de 'Como la sombra que se va' és precisament aquesta incertesa entre el que s'ha viscut i el que s'ha imaginat. També en el cas de James Earl Ray hi ha dubtes. Passa una nit amb una prostituta, Maria I.S. Quatre dècades després, ella ha canviat tant –és pràcticament cega, viu envoltada d'animals a la perifèria de Lisboa– que sembla impossible que seduís Ray al Texas Bar.\nGràcies a l'entrevista que el periodista Vladimiro Nunes va fer a Maria I.S. vaig poder conèixer una altra versió de la dona que Ray havia conegut al Texas Bar. Els canvis que es donen amb el pas del temps són una constant del llibre. Dono molt de valor a les coses que van passar de debò: la vida concreta de la gent és molt més rica que qualsevol estereotip que ens en puguem haver format. En la novel·la, la Maria existeix perquè va passar una nit amb Ray, però ella és molt més que aquell petit fragment de vida: és al cap dels anys que, gràcies a la descripció de Nunes, sabem del present quotidià d'ella. Hi ha els problemes de visió, les tortugues i els ocells que l'acompanyen, i molts més detalls. En moments com aquests la literatura es converteix en testimoni de la fascinació vital.\nUn dels paral·lelismes entre James Earl Ray i Martin Luther King és que tots dos s'havien trobat amb amants als hotels. En el cas de Luther King, va estar amb una dona la mateixa nit que seria assassinat.\nAquest detall no s'explicava a l'assaig de Gerald Posner, sinó en el de Hampton Sides. Va ser gràcies a això que vaig anar a parar a l'autobiografia publicada el 1989 de Ralph Abernathy [un dels líders del Moviment Afroamericà pels Drets Civils, com ho havia estat Luther King]. En el relat per part d'Abernathy de l'última nit de Luther King s'hi endevina un tret molt humà: el ressentiment. Ell explica que va estar amb una dona que es deia Georgia Davis i que abans s'havia vist amb una altra dona amb qui s'havia barallat. Això últim va ser desmentit. Així i tot, el 1995, Davis –senadora de Kentucky– va explicar la seva història d'amor clandestí amb Luther King.\nUn dels punts fràgils de Luther King eren les dones. El de James Earl Ray va ser l'obsessió. Vostè també es posa contra les cordes, al llibre. Diria que l'escriptor és especialment fràgil?\nLa fragilitat és humana. No crec que hi hagi res d'específic en un escriptor, a banda de la dedicació a l'ofici. L'escriptor es dedica a donar forma concreta –potser professional– a alguna cosa que es troba en la consciència de qualsevol ésser humà: aquesta cosa són les històries. Un dia, a Nova York, vaig voler posar a prova els meus alumnes. Vaig deixar una sabata i una ampolla de vi buida al damunt de la taula, i vaig fer tota la classe sense donar-hi cap importància. Al final vaig preguntar als alumnes per què hi havia aquells dos objectes al damunt de la taula. Els vaig dir que jo no en sabia res. I cadascun va construir una versió del que podria haver passat amb la sabata i l'ampolla de vi. Cadascú, per tant, explicava la seva història.\nLa capacitat innata de crear històries fa que la literatura no pugui entrar mai en crisi?\nNo hi ha cap societat que no tingui històries de ficció, música i representacions visuals. La importància del relat ja hi és a les imatges de la cova de Chauvet. I 'L'home lleó', que es va trobar a Alemanya [té 40.000 anys d'antiguitat], és la primera representació d'un ésser imaginari. A la mateixa cova ja s'hi van localitzar instruments musicals fets a partir d'ossos de voltor. La capacitat de fer art està profundament arrelada en l'ésser humà.\nTambé James Earl Ray tenia aquesta capacitat. A la presó no parava d'escriure.\nVaig poder llegir pràcticament tot el que va escriure, perquè està conservat a la Universitat de Boston. En forma de cartes va vehicular relats que semblen copiats de les novel·les negres que tant li agradava llegir. Quan parla d'aquell tal Raoul que li fa l'encàrrec –i que ha abonat la teoria conspiratòria– no deixa d'estar construint una ficció.\nDe la trobada amb Onetti recorda que tots dos compartien l'afició per les novel·les policíaques i els contes fantàstics perquè “tenen en comú una disciplina de la forma semblant a la de la poesia”. 'Como la sombra que se va' conserva punts de la novel·la negra: hi ha un assassinat i una recerca.\nL'estructura de la novel·la policíaca és la mateixa que el procés de l'aprenentatge. Per això és tan poderosa. Quan en Ray ha comès el crim, els arxius de l'FBI comencen a construir el personatge. Llegir-los és com endinsar-se en una novel·la negra. Primer només tenen que és un home de 40 anys que condueix un cotxe. Més endavant comencen a especular sobre el lloc on pot ser, i aprofundeixen en els trets físics i psicològics d'ell. Hi ha tantes coses que no es podran saber mai...\nLa feina del novel·lista és mirar d'anar més enllà de les dades concretes?\nEs podria pensar que hem d'omplir, si podem, els espais en blanc. Però fins a quin punt? Jo no n'he omplert gairebé cap: els fets podrien haver estat tal com els explico. Ara bé, el gran enigma és el procés mental que va portar James Earl Ray a assassinar Martin Luther King. No el sabrem mai, se'l va emportar a la tomba. D'aquí a uns anys, el seu relat serà com una d'aquelles escultures antigues que es troben perdudes en algun lloc remot.


Castanya d'un Suzuki que no veu la cistella a Alacant - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nCastanya d'un Suzuki que no veu la cistella a Alacant\nSi en un partit ACB, quan falten dos minuts, només has fet 46 punts, és gairebé impossible aspirar a guanyar-lo i menys encara fora de casa\nxavier prunés / alacant 02.11.2009 | 12:30\nNivins lluitant per una pilota ACB Photo / Carlos Rodríguez\nL'anàlisi de X. Garcia: el rendiment fora de casa\nOpina sobre la derrota d'ahir\nCanal de bàsquet\nAquesta també és la realitat que ha d´admetre el Suzuki Manresa. És un equip que té limitacions però que al Nou Congost mossega i supera les mancances amb cops de geni, i una inspiració que arriba en els moments clau. Però lluny de la seva olla de pressió particular, es desfà sovint just començar. Ahir, com a Múrcia, es va veure superat massa aviat, en els primers minuts ja va cedir una renda material i moral que no va ser capaç de remuntar. Hi hauran de pensar seriosament Ponsarnau i els seus jugadors, com el fet que jugar al matí en els desplaçaments es converteixi en un sinònim de baix rendiment.\nFora d´això, ahir al migdia sí que es va notar l´absència d´un puntal en el joc interior. Amb talent però amb unes mans de mantega, Nivins es va trobar molt sol com a argument davant els pivots alacantins, tot i que Alzamora va provar sempre de multiplicar-se i per moments va ser el millor dels manresans. Ivanov no va esdevenir en aquesta ocasió un revulsiu salvador i de Ruffin hom no es pot queixar de la intimació que fa en defensa però no és (ja se sabia) un pivot complet que pugui aportar punts a l´altra cistella; per tant, la baixa del lesionat Cusworth es notarà si la resta de pivots no fan actuacions millors que les d´ahir en les setmanes que no hi serà.\nTot i la castanya que va rebre el Suzuki ahir, la seva situació no és gens dolenta, al contrari. Manté un balanç positiu de 3-2 a la lliga, ha guanyat els dos partits de casa i va ser capaç de treure un triomf molt valuós de Sant Sebastià. Però, com es va demostrar un cop més ahir, hi ha d´haver màxima exigència per no relliscar en partits com el que han d´afrontar diumenge que ve els de Ponsarnau davant el Xacobeo de Bulfoni i Dedovic, al Congost. És una lliga que no permet badades, i que es pot convertir en un embut en poques jornades quan alguns que són darrere es posin les piles, De moment, els de Santiago ja han guanyat un partit.\nSense Austin, pitjor\nAmb unes grades al pavelló alacantí mig plenes, el Suzuki va fer sortir un equip inicial format per San Miguel, Montañez, Nivins, Alzamora i un Marvus Vinicius que sortia amb la intenció de frenar Stojic, una de les principals armes de l´equip d´Óscar Quintana, que treia tot el ferro per començar el partit. Alzamora va fer el 0-2 i el corpulent Mario Austin es va torçar el peu de seguida i l´havia de substituir Andriskevicius. Tot el plantejament va canviar, i al final es va demostrar que per al Suzuki va ser perjudicial.\nSan Miguel, amb poderosa entrada, va fer avançar més els manresans, que en defensa tancaven bé el rebot. Hill va empatar (4-4) després de robar una pilota. Ara el Suzuki no tenia bones ocasions ofensives i un 2+1 anotat per Andriskevicius oferia el primer avantatge als locals (7-4). Nivins va tallar la mala ratxa, tot i que després va rebre un tap força espectacular, una situació que no li és estranya. Alzamora, però, va mantenir el Manresa a prop (9-8). Avdalovic va clavar el primer triple del partit i Grimau va entrar per Marcus Vinicius i poc després era Ruffin qui suplia Alzamora. Els del Meridiano es van avançar amb un 16-10 i Ponsarnau va sol·licitar temps mort. La incorporació triple del búlgar Ivanov, de Gladyr i de Dani López va buscar més efectivitat en atac, on el Manresa va fallar molts tirs i va perdre massa possessions en aquest període. Ivanov va assolir el 17-12 amb un rebot ofensiu, però el quart es va acabar amb el 19-12 transformat pel local Vule Avdalovic, la màxima de les diferències fins aleshores. I és que el Manresa havia fallat els seus 8 triples i la valoració feia feredat: 23-2 per al Meridiano.\nNomés tirs lliures\nEl descans ofert a Avdalovic per Quintana havia de ser un bàlsam per als del Congost, però és que els manresans continuaven negats en la cistella contrària. Urtasun va fer més gran la ferida (24-12, min 13). San Miguel i Montañez van tornar per intentar reviscolar un equip que anava directe al pou després del triple de Llompart (27-12).\nEn cinc minuts del segon quart, el Suzuki no havia encertat ni un tir, San Miguel fallava triples i així era impossible reduir la diferència. Alzamora va aprofitar un de dos tirs lliures per fer el 29-13 i els manresans es van posar en una defensa zonal. Nivins també va convertir des de la línia de personal i, puntet a puntet, els de Jaume Ponsarnau almenys sí que sumaven (31-19, min 17). Gladyr i San Miguel posaven el 33-21 i ara semblava que el Manresa ja havia parat la sangnia. Per fi, la primera cistella en joc del Suzuki del quart la va aconseguir Nivins gràcies al triple del 33-24 quan mancaven 2´40´´ per al descans. Era el primer bàsquet de més enllà dels 6,25 a l´onzè intent.\nQuintana va fer tornar Avdalovic i el seu equip en va sortir reforçat de seguida, ell mateix va fer el 37-24 i Katelynas va ampliar al 39-25. Des del tir lliure, San Miguel i Grimau van escurçar a deu punts (39-29), marcador amb el qual es va arribar al descans. Una curiositat: els del Bages havien anotat 14 de 18 tirs lliures quan als 10 minuts anteriors no n´havien llançat cap. El marge no era insalvable, hi havia partit.\nPerò al Suzuki li va tornar a costar molt anotar en la represa. Grimau es va precipitar en diversos tirs i Nivins era massa tou quan s´acostava a l´anella contrària. En tot cas, era el nord-americà qui establia el 41-31 des de la línia de personal (min 23). San Miguel no veia com dirigir el seu equip. Almenys els bagencs es mostraven ara més molt més segurs des del punt de vista defensiu, amb Michael Ruffin intimidant dins la zona. Quan s´arribava als 5 minuts d´aquest tercer quart el parcial era tristíssim: 3-2! Ahmad Nivins continuava sent una germaneta de la caritat quan rebia i l´Alacant obria més forat amb el 44-31. Ponsarnau movia la banqueta per trobar solucions, tan sols el treballador Ruffin era qui es mantenia a la pista. El base Dani López convertia la primera cistella en joc dels manresans dins el període amb el 46-33 (min 28). Àlex Llorca es retirava lesionat per un cop a l´espatlla, i Andriskevicius, un dels malsons manresans, havia d´anar a la banqueta per la quarta falta. Llompart va anotar bàsquet al límit de la possessió i era el 49-35. El local Rejón cometia la cinquena i Ivanov apropava (49-37, min 29). Alzamora havia entrat per Ruffin i feia el 51-39 quan mancaven 30 segons per acabar el quart. Però un triple de l´especialista Jorge García feia molt de mal (54-39).\nAcabar amb dignitat\nGrimau va deixar la safata per al 54-41, però no era el dia d´un Manresa sense idees amb la pilota a les mans. Per això, el resultat no variava i la diferència era propera als 20 punts per al Meridiano, que va assolir el 63-43 quan faltaven quatre minuts. Ivanov encertava el segon triple manresà (63-46). Hi havia intents d´arribar, almenys, als 50 punts... I es va aconseguir als dos darrers minuts gràcies, en bona part, al relaxament local. Els 4 punts de San Miguel i cistelles de Gladyr i Nivins van deixar un 71-54 que no fa justícia: el partit ofert pels manresans va ser pitjor. Però la vida i la lliga continuen.\nUn hotel que va allotjar equips que van ser derrotats de pallissa . Esports\nMatí i tarda de caos informàtic per seguir les estadístiques . Esports\nACB360 permet veure el partit sencer a través d´Internet . Esports