S'aprova el projecte de llei de la llengua de signes catalana La República\nS’aprova el projecte de llei de la llengua de signes catalana\nEl Consell de Govern ha aprovat aquest dimarts el Projecte de llei de la llengua de signes catalana, una norma que té com a objectiu garantir l’ús d’aquesta llengua. Es tracta de la primera llei que regularà els aspectes lingüístics d’una llengua de signes en un cos normatiu propi i diferenciat de la normativa sobre accessibilitat de les persones sordes. La nova llei, que desplega l’Estatut, regularà diversos aspectes de la llengua de signes, com l’aprenentatge, la docència i l’acreditació professional per a la seva interpretació.\nUtilitzada per unes 32.000 persones\nLa llengua de signes catalana (LSC) és una llengua de signes utilitzada per unes 32.000 persones a Catalunya. Existeixen més de 25.000 usuaris oients d’aquesta llengua (familiars, professors, intèrprets, estudiants, etc…) i aproximadament més de 7.000 persones sordes usuàries.\nDes de l’any 1994 té reconeixement oficial per part de la Generalitat de Catalunya, en haver-se aprovat una proposició no de llei per a promoure-la i difondre-la. La utilització de la LSC no es limita al pla de les comunicacions informals, ja que el seu ús ha anat introduint-se en àmbits on abans era ignorada o estava absenta, tals com l’educació, els mitjans de comunicació i les administracions públiques. Catalunya va ser la primera Comunitat Autònoma en aprovar (al 1994) una proposició no de llei sobre la promoció i difusió del coneixement de la LSC. Altres llengües de signes dels Països Catalans, com la valenciana o la balear no gaudeixen d’aquest estatus.\nCom succeeix amb la majoria de llengües signades la llengua de signes catalana no guarda cap relació de parentiu amb les llengües parlades en el seu mateix territori. Les llengües de signes poden ser agrupades per relacions de parentiu amb d’altres llengües signades. En el cas de la llengua de signes catalana, s’estima un 50% d’intel·ligibilitat només amb la Llengua de Signes Espanyola i un percentatge similar amb la llengua de signes valenciana.\nEl perquè de la llei\nLa llei comporta l’equiparació de la llengua signes catalana a qualsevol altra llengua oficial, i regula el seu aprenentatge, la docència, l’acreditació professional per a la seva interpretació, a més d’establir que l’Institut d’Estudis Catalans serà la única institució amb ‘autoritat científica’ sobre aquesta llengua. També comporta la creació d’una titulació universitària específica a les facultats d’interpretació de les universitats catalanes.\nEn roda de premsa després de la reunió del Consell Executiu del Govern, Carod ha explicat que la nova normativa -pionera a nivell estatal i elaborada amb el concurs de les entitats de persones sordes més representatives de Catalunya-, significa el ‘reconeixement oficial’ de l’existència de la llengua de signes catalana -una reivindicació històrica dels col·lectius de sords catalans- en compliment de l’Estatut.\nSegons Carod, la cobertura legal al que ‘ara ja és una realitat’, és a dir l’ensenyament de la llengua de signes catalana, no comportarà ‘de cap manera’ l’obligatorietat de l’aprenentatge d’aquesta llengua de signes, sinó que ‘simplement’ és un instrument més que el Govern posa a disposició de les persones sordes de Catalunya. Al sistema educatiu català hi ha 720 alumnes sords. La normativa l’ha promogut vicepresidència i la secretaria de Política Lingüística, amb la ‘complicitat total i sintonia absoluta’ del departament d’Educació.\nQuan la llei s’hagi aprovat, es crearà el Consell Social Llengua Signes Catalana (CSLSC), que serà l’òrgan d’assessorament, consulta i participació social entorn a la política lingüística del Govern sobre la difusió d’aquesta llengua. Malgrat que d’entrada la llei no comporta cap cost econòmic –més enllà dels recursos que calgui aportar al CSLSC-, Carod ha dit que quan entri en vigor i en funció del nombre d’alumnes que s’hi vulguin ‘lliurement’ acollir, el Departament d’Educació haurà de fer les previsions pressupostàries. Tenint en compte, però, que la llei només oficialitza una realitat ja existent i que actualment ja hi ha personal docent impartint-la, el Govern no preveu inicialment que calguin recursos addicionals. Carod ha considerat que la normativa es podrà aplicar a partir del curs 2010-2011.\nPel Govern, la llei permetrà des del moment que s’apliqui la ‘visualització i prestigi cap a una altra llengua que adquirirà rang d’oficialitat en el sistema educatiu’ i la ‘visualització i prestigi a nivell més general’ que farà que la societat cat que no la coneixia ‘la valori positivament’.


Pis d'obra nova de 3 dormitoris amb 70m² terrassa en venda a Finestrat, Alicante\nFantàstic pis de 3 dormitoris amb terrassa, jacuzzi privat i vistes privilegiades al mar situat en una promoció d'obra nova amb excel·lents instal·lacions comunitàries, en segona línia de la platja de Ponent, a Benidorm.\nL'habitatge ofereix un espaiós saló-menjador connectat amb la cuina totalment equipada. Aquest espai té sortida a una espectacular terrassa amb jacuzzi privat i increïbles vistes al mar. Disposa d'un dormitori amb bany privat i sortida a terrassa, el que el fa molt lluminós, a més de 2 dormitoris més (un d'ells amb balcó propi) i un altre bany. El pis s'entrega amb una plaça d'aparcament inclosa.\nSaló-menjador amb sortida a terrassa amb jacuzzi\n2 dormitoris més (1 amb balcó)


Codi ètic – Les coses clares\nLes persones que formen part de la llista electoral han signat els principis de la candidatura:\nLa CUP defineix l’exercici d’un càrrec públic com a un servei a la col·lectivitat de caràcter temporal, no com a una professió. Els representants tindran la condició de regidors o regidores durant una legislatura com a màxim i l’assemblea decidirà com destinar els diners que provenen de l’assignació econòmica institucional.\nLes persones que integren la candidatura no podran tenir duplicitats de càrrecs ni en les institucions ni en la mateixa organització.\nLa candidatura mantindrà la seva independència respecte dels grups financers i les elits econòmiques i farà públics els comptes, ingressos i despeses anuals, a tota la ciutadania.\nLa CUP apostarà per l’establiment de mecanismes per fer efectiva la transparència en la gestió municipal. Tota la informació generada per l’acció política i la gestió serà pública.\nLa candidatura garantirà la participació ciutadana en la presa de decisions i aplicarà mecanismes perquè totes les persones, sense distinció, puguin participar activament i en igualtat de condicions a l’assemblea de la CUP. Les decisions polítiques que tinguin una afectació important per a la ciutat, així com la proposta de noves inversions, seran sotmeses a referèndums vinculants.\nEl grup municipal de la CUP actuarà en estreta col·laboració amb les lluites socials i de defensa del territori. La candidatura serà receptora, altaveu i instrument de les lluites populars de Figueres i la comarca.\nEls regidors i regidores donaran suport a les accions per avançar cap a la independència i la construcció de la República Catalana i vetllaran perquè el procés d’alliberament nacional estigui connectat a la defensa dels drets de les classes populars.\nL’assemblea local serà sobirana, les decisions es prendran de forma democràtica, horitzontal i en assemblees obertes. Els càrrecs electes seran portaveus de l’assemblea i el seu càrrec estarà subjecte a la sobirania d’aquesta.\nLa candidatura apostarà per l’establiment de mecanismes de control i la ciutadania tindrà el dret de participar activament en aquest control. Totes les persones que integren la llista de la CUP han signat el codi ètic de la candidatura. Els càrrecs electes podran ser revocats per l’assemblea.\nEls càrrecs electes de la Candidatura d’Unitat Popular no acceptaran cap mena de regal ni privilegi de cap persona, institució o empresa. Sempre se’n donarà compte a l’assemblea.


Rescaten dos escaladors amb la corda enganxada a Montserrat - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nRescaten dos escaladors amb la corda enganxada a Montserrat\nHan estat localitzats il·lesos pels Bombers a la via Magdalena Superior\nredacció | monistrol de montserrat 29.07.2019 | 09:05\nDos escaladors han hagut de ser rescatats aquest diumenge a la nit a Montserrat, al terme municipal de Monistrol de Montserrat, perquè se'ls havia quedat la corda enganxada a la via Magdalena Superior i no podien avançar. Han estat els mateixos escaladors qui han donat l'avís als cossos d'emergències, al voltant de les 9 del vespre.\nUna unitat GRAE per terra ha ascendit cap a la zona on estaven atrapats els dos escaladors i els ha localitzat sans i estalvis minuts després de les 11 de la nit. Els Bombers els han pogut desenganxar i els han acompanyat fent ràpel fins al terra. Posteriorment, els han acompanyat caminant fins al monestir, on tenien estacionat el seu vehicle.\nUn altre rescat al Bruc\nTambé ahir a la nit, els Bombers van haver de rescatar dues persones a Montserrat a qui se'ls va fer fosc mentre caminaven i no anaven preparades per seguir la ruta de nit. Els dos excursionistes, de 29 i 44 anys, estaven caminant a la zona del Montgròs (el Bruc), una de les moles de la serra de Montserrat. Ells mateixos van donar l'avís als Bombers en veure que se'ls començava a fer fosc i el camí era més llarg del que es pensaven.\nEn un primer moment es va activar una dotació terrestre i un helicòpter dels Bombers, però finalment no va caldre la sortida de l'helicòpter, perquè la unitat terrestre va poder localitzar els dos senderistes pels volts de la mitjanit a la regió dels Ecos, sans i estalvis. Els van acompanyar caminant de baixada fins a Can Maçana, on havien aparcat. A 2/4 de 3 de la matinada els excursionistes han arribat al seu vehicle i han pogut marxar a casa sense atenció mèdica.


Vicenç Pagès Jordà :: La caldera esquerdada - Com lligar en anglès\nL’augment d’estudiants universitaris que aterren a Catalunya provinents de tot Europa ha generat necessitats noves. Fa deu anys, la Universitat de Barcelona va editar, amb el suport de la Generalitat, una Guia de conversa universitària anglès-català i viceversa que des de llavors s’ha reeditat unes quantes vegades. Dividida en capítols temàtics, permet produir frases comprensibles relacionades amb la matriculació, l’allotjament, els transports públics, els serveis mèdics, etcètera.\nEn aquests casos, el més interessant és l’etcètera, en concret el capítol dedicat al lleure. El subcapítol titulat Chatting up ("Lligar") sembla elaborat per Raymond Queneau, Georges Perec o algun altre membre del Taller de Literatura Potencial. Fixem-nos en la progressió de les frases. Les primeres són de tempteig ("Portes una samarreta molt elegant", "Et queda molt bé aquest pentinat", "Tens uns ulls molt bonics"). D’aquí passem a propostes concretes ("Vols ballar amb mi?") i observacions afalagadores ("Ets molt simpàtica", "Estic molt bé amb tu", "Ens podríem tornar a veure"). El subcapítol acaba com una novel·la rosa: "M’estic enamorant de tu", "Vols que anem a casa meva?", "T’estimo".).\nPotser hi ha estudiants que no són tan directes. El subcapítol titulat Establishing new relationships ("Relacionar-se amb els companys i les companyes") permet aproximacions en diagonal ("Em costa una mica l’idioma"; "Podries deixar-me els apunts, sisplau?", "On treballes?"). En aquests casos, trobar interessos compartits pot ser útil. Així, la guia proposa unes quantes frases amb la construcció Do you like. Hi trobem els previsibles "T’agrada la música?" i "T’agrada el cinema?" , i fins i tot un "T’agrada l’excursionisme?". El que resulta simptomàtic és que els autors d’una guia orientada a estudiants universitaris no hagin considerat que un "T’agrada llegir?" sigui útil per lligar. Podríem concloure que en aquests medis la lectura ha deixat de ser una manera de passar el temps lliure, però aquesta conclusió seria precipitada. Si més no, els autors podrien haver practicat la mise en abîme i haver inclòs un "T’agrada llegir Guies de conversa?".


Andrax ja prepara una nova edició del Congrés Internacional de sostenibiltat energètica de la Serra de Tramuntana\nInici -> Àrees -> Cultura\nEstà previst que es celebri els dies 16 i 17 d'octubre. Serà la quarta edició.\nLa batlessa d'Andratx, Katia Rouarch, i el Doctor Enginyer José Pascual de Enginyeria Pascual Esteva, S.L., juntament amb Silvia Ramón de Proyectos Embruja2, han signat l'acord de col·laboració per organitzar al mes d'octubre el IV Congrés de sostenibilitat energètica de la Serra de Tramuntana, i la IV Fira d'Energies Renovables. Està previst que se celebri el divendres 16 i dissabte 17 en el Passeig de Son Mas.\nEl Congrés reunirà durant dos dies a professionals, investigadors i empreses del sector, per a tractar sobre la sostenibilitat energètica en aquest paratge declarat Patrimoni de la Humanitat per la Unesco, entesa aquesta com una de les vies amb major impuls i atractiu de futur per al desenvolupament i progrés dels municipis que formen part de la Serra.\nSerà, també, punt de trobada d'aquests especialistes amb els ciutadans i organismes públics per a la presentació i discussió de la situació energètica actual i entre tots valorar previsions de futur i propostes de camins i solucions encaminades a aconseguir la sostenibilitat de la Serra de Tramuntana.\nD'aquesta manera Andratx es manté com a pioner i líder en donar suport, difondre, conscienciar i implantar l'estalvi energètic, les energies renovables de poc impacte ambiental i col·laborar en la Sostenibilitat Energètica de la Serra de Tramuntana, formant un gran bloc comú amb la resta de municipis que en formen part.\nL'esdeveniment constarà a més de diferents ponències i d'exposició d'equips i sistemes d'energies renovables i mobilitat no contaminant, en una programació que encara s'està definint.\nData última modificació: 10/03/2020 a les 10:21\nTe pot interessar...\nAtenció Ciutadania (SAC)\nAjuntament d'Andratx - Av. de la Curia, 1 . 07150 Andratx\nTelèfon: 971-628000 Fax: 971-136552\nCorreu electrònic: sac@andratx.cat


Una part dels electors de JxSí i la CUP van optar per En Comú Podem i una altra per abstenir-se\nCanvis electorals entre les eleccions del 27-S i el 20-D\nEn la recta final de la campanya electoral del 20-D, l’ANC i Òmnium Cultural van decidir prendre partit i intentar mobilitzar el votant independentista. Les entitats, tan actives el 27-S, havien tingut un paper discret fins que algunes enquestes van començar a predir la victòria dels partits amb vincles amb formacions estatals. La percepció era que l’independentisme estava desmobilitzat: les llargues i encara obertes negociacions entre Junts pel Sí i la CUP, la creixent força de Podem durant la campanya i el fet que la dinàmica estatal s’imposés per sobre de la lògica catalana van posar en estat d’alerta el món independentista.\nUna part d’aquests temors es van confirmar la nit electoral. ERC i Democràcia i Llibertat (DL) sumaven un total d’1.164.790 vots, una xifra que quedava per sota de l’1.258.508 paperetes rebudes en les eleccions el 2011 (però per sobre de l’1.070.957 vots del 2008 al Congrés). I, sobretot, molt lluny dels gairebé dos milions de vots independentistes que van aglutinar Junts pel Sí i la CUP en les eleccions del 27 de setembre. Dit d’una altra manera, DL i ERC van rebre quasi mig milió de vots menys que Junts pel Sí i, si s’hi sumen els suports de la CUP, l’independentisme ha obtingut uns 800.000 vots menys. On es perden aquests vots i cap on van anar aquests antics votants?\nDe fet, el retrocés independentista es dóna de manera sorprenentment equilibrada arreu del territori. Si ens fixem en la pèrdua de vots per circumscripcions veiem com a Barcelona, en comparació amb el 27-S, es perden un total de 578.147 vots, cosa que representa un decreixement de 16,5 punts percentuals (del 44,4% al 27,7%). De manera molt similar, a Tarragona la caiguda és de 16,2 punts percentuals, a Lleida de 16,8 punts i finalment a Girona de 16,2 punts percentuals. Una caiguda, en definitiva, molt homogènia arreu del territori que, tanmateix, pot venir explicada per dos factors ben diferenciats. D’una banda, per la desmobilització d’una part de l’electorat independentista que hauria decidit no anar a votar en aquestes eleccions. I de l’altra, pel canvi de vot en favor d’En Comú Podem, que durant la campanya va fer de la defensa del referèndum una de les seves pedres de toc.\nUn dels primers elements que sembla que han passat factura és l’apatia de cert electorat independentista. El desgast fruit d’un període intens d’hipermobilització sembla que n’ha afectat una part. Tanmateix, l’increment de l’abstenció no es reparteix homogèniament arreu del territori, sinó que és especialment més marcat en aquelles comarques on l’independentisme és més fort -tot i que no necessàriament allà on la CUP té més suport-. De fet, si tornem a desagregar els resultats per circumscripcions veiem com, mentre que el decreixement de la participació a Barcelona és de tan sols 2,95 punts percentuals, el valor s’incrementa fins a 5,68 punts en el cas de Tarragona, 6,91 punts a Lleida i 8,5 punts a Girona. En el cas de Girona passa d’haver sigut la demarcació més participativa el 27-S a la penúltima, només superada per la tradicionalment més abstencionista Lleida.\nUn fenomen clàssic a Catalunya en el camp del comportament electoral ha sigut el del vot dual, pel qual determinades persones tradicionalment votaven un partit diferent a les eleccions al Parlament de Catalunya respecte a les del Congrés de Diputats. D’una banda, mentre que a les eleccions catalanes votaven partits d’àmbit català (principalment CiU i, amb menys importància, ERC), a les eleccions espanyoles es decantaven per partits d’àmbit estatal. L’històric benefactor d’aquest comportament havia sigut el PSC, que va guanyar totes les eleccions espanyoles a Catalunya des del 1977 fins al 2008. La situació política, però, ha canviat radicalment en els darrers anys fins al punt que el 2011 el fenomen del vot dual havia quedat relativament minvat i molt repartit entre diverses formacions.\nTanmateix, arran de les eleccions de diumenge, sembla que el vot dual ha tornat amb força, i que aquest cop s’ha concentrat amb un nou i principal benefactor: En Comú Podem. Desagregant els resultats per circumscripció, els guanys d’aquesta formació han estat marcadament diferenciats: mentre que a Barcelona ha guanyat 454.362 vots i 16,8 punts percentuals, el guany a Tarragona ha sigut de 14,2 punts, força superior al seu increment a Girona, d’11,5 punts, i a Lleida, d’11 punts -amb els resultats de Catalunya Sí que es Pot del 27-S de referència.\nAmb tot, no es pot afirmar, però, que l’increment de vots d’En Comú Podem vingui exclusivament d’exvotants independentistes. Per contra, aquest increment també podria venir de persones que el 27-S havien votat C’s, especialment a les circumscripcions de Barcelona i Tarragona, on el percentatge de vots que perd el partit unionista (5,3 i 5,2 punts percentuals, respectivament) no compensa el que el PP augmenta (2,4 i 3,3 punts). En el cas de Lleida i Girona, però, el que perd C’s sí que es correspon en gran mesura amb el que guanya el PP.\nAcabant de lligar caps\nLa manca de dades d’una enquesta postelectoral fa molt complicat dir quin ha sigut el comportament del votant independentista del 27-S en les eleccions espanyoles. Hi ha, tanmateix, evidències que apunten a comportaments diferenciats per circumscripcions. Així, tot i que la pèrdua de vots dels partits independentistes és homogènia arreu del país -i se situa prop dels 16 punts percentuals-, el decreixement de la participació és molt més important en els feus tradicionals de l’independentisme, mentre que l’increment d’En Comú Podem es dóna principalment allà on l’independentisme és més dèbil -a Tarragona i principalment Barcelona-. Així, la foto final ens permet concloure que l’independentisme s’ha comportat diferent en funció del territori -abstenint-se o fent vot dual- tot i que això no s’hagi vist reflectit específicament en els resultats finals.


per Adrià Lizanda 05 de maig de 2019 12:00 Última actualització: 13:50\nMoments de tensió entre manifestants antifeixistes i simpatitzants de Vox davant de la biblioteca Jaume Fuster, a la plaça Lesseps. Tres membres del partit ultra han muntat una carpa informativa davant de la biblioteca, que pretenen mantenir fins a les 14 hores. Els simpatitzants de Vox han establert el punt informatiu cap a les 11 hores, i tres unitats de la BRIMO dels Mossos d'Esquadra els custodien.\nEl moment de tensió s'ha produït quan un manifestant antifeixista s'ha apropat a la carpa amb una bandera on es pot llegir "acció antifeixista Països Catalans". L'home s'ha encarat als membres de Vox fins que, amb l'arribada de la BRIMO, s'han separat. Agents de la policia catalana han acordonat la carpa i una vintena d'antifeixistes s'han aplegat per mostrar el rebuig a la carpa de la formació ultra.\n"Fora feixistes!", "marxeu!" o "a veure si entreu a la biblioteca a llegir una mica!", han estat alguns dels crits dels antifeixistes. Els membres de Vox han contestat als crits amb proclames com "vaya mierda de barrio", en referència a Gràcia.\nFelicidades Fa 4 mesos


Mandonguilles amb tomàquet, la recepta de l’àvia – Cal Passanals. Carns i embotit de l´Anoia\nCalPassanals 10 de març de 2022\t No comments\nINGREDIENTS PER FER MANDONGUILLES AMB SALSA DE TOMÀQUET\n1 quilo de carn picada (barreja de carn de porc i carn de vedella) del Cal Passanals\n1 llesca de pa bimbo\nFormatge parmesà ratllat (li aporta molt més sabor i sucositat)\nEspècies al gust (comí, orenga, julivert fresc…)\nCOM FER MANDONGUILLES AMB TOMÀQUET CASOLANES\n1.- Comencem escalfant en una paella amb oli d’oliva, mitja ceba i una pastanaga picades finament durant uns 10 minuts a foc mitjà. Un cop escalfades retirem i reservem.\n2.- En un bol, barregem la carn picada, l’ou, el formatge, les espècies, la llesca de pa remullada en llet i el sofregit anterior. Barregem molt bé amb les mans.\n3.- Ara no toca donar forma a les mandonguilles, sé que és una mica rotllo però és una feina que es pot fer en família. Les passem per una mica de farina i les posem en una safata de forn. Els posem un rajolí d’oli d’oliva i els enfornem a 220 graus amb calor amunt i avall uns 10 minuts.\n4.- D’altra banda fem la salsa de tomàquet, en un cassola escalfem una ceba i 2 dents d’all.\n5.- Un cop ofegats, afegim el tomàquet tallat a trossos. No us preocupeu perquè després passarem la salsa. Deixem cuinar uns 25 minuts a foc lent. Rectifiquem de sal i sucre per treure-li l’acidesa.\n6.- Passat aquest temps triturem la salsa i la passem per un colador per treure la resta de pells.\n7.- Reincorporem la salsa de tomàquet triturada a la cassola i fiquem les mandonguilles. Cuinem uns 15 minuts a foc suau perquè s’acabin de fer per dins i llest. Podem posar julivert picat al final per donar-li un toc de frescor.\nPosted in 5 BENEFICIS DE MENJAR CARN, Al punt, Alimentaria, APP, Carn, Carn picada, Cultura i tradició, Cura, General, Les parts de..., Parts, Receptes, Saber més, Saludable, Vocabulari, WEB, X Conservació


Joc gratis L´Àlex està en perill - Joc online per jugar gratis\nJoc L´Àlex està en perill\nEts l´Àlex i estàs en perill, t´han deixat sol en una selva plena d´animals perillosos i paranys que has de superar per arribar al final del joc\nCom es juga? Mou a l´Àlex amb les fletxes del teclat i dispara amb la barra de l´espai. Recórrer tots els indrets de la selva recollint els diamants i arriba fins a la porta que et durà al següent nivell\nEtiquetes: Àlex disparar plataforma perill\nA àlex Animal Animals Dispara Disparar Forma Joc Or ós Osos Per Perill Plataforma Selva So Sol Spa Up\nMés jocs semblants a L´Àlex està en perill\nL´Àlex està en perill en altres idiomes\nEl joc L´Àlex està en perill és un joc online d'ordinador per jugar gratis. No has de descarregar res, ni instal·lar res, perquè L´Àlex està en perill és un joc en flash.\nSegur que et preguntes, com es juga a L´Àlex està en perill, donc bé, aqui tens les instruccions: Mou a l´Àlex amb les fletxes del teclat i dispara amb la barra de l´espai. Recórrer tots els indrets de la selva recollint els diamants i arriba fins a la porta que et durà al següent nivell.\nJeu Alex est en danger\nGame Alex is in danger\nGioco Alex è in pericolo


Com generar trànsit a la nostra web? | Activions\nCom generar trànsit a la nostra web?\nEl meu nebot ja em va fer una web i no em va funcionar. És clar, i és que el problema és com generar trànsit a la nostra web.\nEns trobem molts casos en què els clients ens diuen que tenen una web i que no els hi funciona. S'han limitat a fer una web, que potser se l'ha fet el “sobrinity manager” o “vecinity manager” i aquí ha quedat, sola, esperant que algú entri.\nI és que ara per ara, el món digital ja no té res a veure amb el que era fa un parell d'anys ... i no diguem a com era fa cinc ... no s'assembla en res.\nEncara que avui no parlarem del que fèiem els pioners del màrqueting digital, sinó que parlarem de com cal ara generar trànsit a la nostra web.\nCada cop és més difícil aconseguir que les persones visitin la nostra web.\nAmb l'increment de la competència en la xarxa, la professionalització i les tècniques que apareixen cada dia, cada cop és més difícil aconseguir que les persones visitin la nostra web.\nAnem a veure llavors, com generar trànsit a la nostra web actualment.\nEl PRIMER, la WEB ha d'estar actualitzada. Els algoritmes de cerca canvien cada dos per tres. I canvien cada dos per tres perquè el comportament de les persones a internet, també està canviant a molta velocitat.\nAixí, que una web feta fa un any, si no s'ha anat actualitzant, és difícil que compleixi la seva funció.\nEl SEGON, la web ha de tenir un bon disseny, fet per un bon professional i a més ha de tenir una bona usabilitat, el que els entesos diuen UX o User Experience.\nEl TERCER, per generar trànsit a la nostra web, ha d'haver una bona estructura interna. És a dir que hi hagi una lògica entre la nostra web i el nostre negoci i que el nombre de clics que una persona necessiti per arribar al seu objectiu, sigui el mínim possible.\nEn QUART LLOC, per generar trànsit a la nostra web, ha d'haver bons continguts amb una estratègia semàntica ben definida.\nEn CINQUÈ LLOC, tenir un bon bloc, que s'actualitzi com a mínim un cop cada dos mesos (jo diria que l'ideal és un cop al mes), i que sigui d'interès i aporti valor a les persones que visiten la nostra web.\nAmb aquests cinc punts, aconseguirem atraure trànsit a la nostra web gràcies al SEO, és a dir amb el search engine optimitation, o el que és el mateix i més fàcil, tenir optimitzada la nostra web perquè a les persones i als robots dels cercadors els sigui més fàcil trobar-nos, i que una vegada ens trobin, vegin complert el seu objectiu i no abandonin la nostra pàgina.\nTot això no servirà de res si tot el que fem no està enfocat al nostre client.\nEncara que per descomptat hi ha més formes per generar trànsit a la nostra web.\nEn SISÈ LLOC, les xarxes socials, que són unes bones eines de generació de trànsit si les utilitzem bé, tal i com comentàvem en aquest article.\nEn SETÈ LLOC, el vídeo màrqueting, que ara no només el tenim a Youtube, sinó que el trobem a gairebé totes les plataformes, com Facebook, Instagram (sobretot des de que s'ha llançat IGTV) i ara també a LINKEDIN.\nEn VUITÈ LLOC i que ara s'està posant de moda, els influencers. Les tàctiques amb influencers, cada vegada s'estan professionalitzant més. I els podem utilitzar tant per generar trànsit a la nostra web directament, com a través de les nostres xarxes socials.\nEn NOVÈ LLOC, amb la veu. A través de publicacions en podcast. Cada cop hi ha més plataformes de podcast que ens permeten posicionar els nostres continguts.\nI en DESÈ LLOC, mesurant quin és el resultat de totes les nostres accions. Establint els KPI's (indicadors) que ens ajudin a veure si les accions que estem realitzant són les adequades per aconseguir els objectius que ens hem plantejat per al nostre negoci.\nEncara que tot això no servirà de res si tot el que fem no està enfocat al nostre client. Enfocat a les persones a les quals els solucionem les seves necessitats, i tampoc si no hi ha un bon posicionament de marca també offline.\nEsperem que us hagi resultat útil aquest article. Si teniu alguna pregunta, no dubteu en consultar-nos.\nL’imparable creixement de la botiga online\nEn els últims anys el creixement de la botiga online i comerç electrònic s’ha avaluat imparable per organismes com la Comisión Nacional de los Mercados y la Competencia (CNMC).\nLes xarxes socials són per relacionar-se, no per anunciar-se\nMoltes empreses estan utilitzant les xarxes socials amb la mateixa mentalitat que utilitzen per a la resta d'eines de comunicació de l'empresa. L'organització que avui no es relaciona està perduda.\nÉs realment necessària una web?\nAquesta pregunta de vegades ens la solen fer: És realment necessària un web? Normalment davant la majoria de preguntes professionals, la meva resposta sol ser "depèn".\nQuè és la fitxa d'empresa de Google My Business?\nGoogle My Business és una eina gratuïta que permet crear una fitxa d'empresa per a qualsevol negoci. Google ha posat a disposició de qualsevol usuari una nova manera de donar a conèixer un negoci a través d’internet.\nEl bloc com a estratègia de màrqueting digital\nEl bloc és un instrument essencial dins el màrqueting digital d’avui dia. Forma part del màrqueting de continguts i tothom ha sentit a parlar-ne. Els blocs, i el contingut dels seus articles, estan a l’ordre del dia de tots els departaments de màrqueting d’empreses consolidades i, també, són el projecte de milions de persones que volen tenir paraula dins el vast món d’internet.\nLa importància de tenir presència a internet\nLa presència a internet s'ha convertit en un dels aspectes més rellevants del màrqueting empresarial actual. Tota empresa ha de valorar el nivell d'implicació que ha de tenir en el sector digital pel correcte desenvolupament de la seva marca.


La NASA torna a premiar una imatge de Juan Carles Casado - Diari de Girona\nLa NASA torna a premiar una imatge de Juan Carles Casado\nLa imatge combina panoràmiques del cel dels dos hemisferis\nddg 28.02.2020 | 23:00\nUna fotografia de l'astrofotògraf Juan Carlos Casado va ser reconeguda el 27 de febrer per l'agència espacial de la NASA com a imatge del dia. Es tracta de la fotografia Two Hemisphere Night Sky, feta en col·laboració amb el també astrofotògraf txec Ptr Horálek. És la segona vegada que li premien una fotografia.\nLa imatge combina panoràmiques del cel dels dos hemisferis i, segons avança la Societat Astronòmica de Figueres, «mai s'havia assajat una imatge com aquesta». Per Casado, afincat a Figueres des de fa anys, es tracta del 55è premi que atorga la NASA a una de les seves imatges.


Els fets es van produir la vespra de Cap d'Any\ndimecres, 22 de gener 2020 - 14:10h\nEls lladres van arribar a furtar 200 euros a la víctima | Pixabay\nAgents de la Policia Nacional han detingut en València a un home de 35 anys, d'origen espanyol, com a presumpte autor de diferents delictes de robatori amb violència fets en la nit de Cap d'Any, junt amb un altre home.\nLes investigacions es van iniciar després de tindre coneixement els agents de diferents robatoris produïts en la vespra de Cap d'Any, pel que pareix, per dos hòmens que circulaven en un vehicle. El primer dels fets va passar cap a les 05.00 de la matinada del 29 de desembre, quan un ciutadà va ser abordat per dos persones. Estos, després de baixar-se del cotxe en el que circulaven amb les llums apagades i en direcció contrària, el van intimidar amb unes tisores i li van pegar per l'esquena, després de furtar-li 200 euros que portava.\nPosteriorment, eixe mateix dia, es va tindre coneixement a través de la Sala del 091 de què dos hòmens, de les mateixes característiques i que anaven amb el mateix vehicle, en els voltants d'una discoteca del districte Marítim, van aproximar a uns jóvens i els van exigir les botelles d'alcohol que estaven consumint.\nDavant la negativa, un d'ells va ser agredit amb una punyada en la cara que el va tirar en terra. A demés, un d'ells va traure una barra d'acer del maleter i els va amenaçar, mentres l'altre va arruixar amb gasolina el cotxe de les víctimes. Este últim els va amenaçar de pegar-li foc al vehicle.\nMoments més tard, es va tindre coneixement novament a través de la Sala del 091 de què les mateixes persones acabaven de provocar un accident de trànsit en les confluències dels carrers de Sant Rafael amb el de l'Enginyer Faust Elio. En el sinistre va xocar el cotxe amb un aparcat i, després de baixar els dos ocupants, van manifestar que havien begut i van pegar a fugir a la carrera en abandonar el vehicle.\nEl dia següent, de matí, la Policia Local de València va localitzar al propietari del vehicle quan intentava retirar-lo del dipòsit de la grua, per això va ser arrestat. A conseqüència de les investigacions fetes, els policies van identificar a l'altre ocupant del cotxe, amb més de 20 antecedents policials, que va ser localitzat i detingut. Els detinguts, amb numerosos antecedents policials, han passat a disposició judicial i l'ingrés a la presó.\nFerit en bolcar el cotxe en ple carrer de València


La Soul Machine, novetat d’última hora a la 2a jornada del Jazz al Parc & Fideujazz de Cambrils | Notícies / Noticias Tarragona diari digital Tarragona21\nLa Soul Machine, novetat d’última hora a la 2a jornada del Jazz al Parc & Fideujazz de Cambrils\n• El grup del Priorat torna a Cambrils per presentar el seu disc ‘Una nota a la nevera’ diumenge a les 18.00h en una actuació gratuïta que precedirà el concert de Koko Jean and The Tonics.\nEl grup La Soul Machine s’ha afegit a última hora al cartell de la cinquena edició del Jazz al Parc & Fideujazz que tindrà lloc aquest cap de setmana (dissabte i diumenge) al Parc del Pescador de Cambrils i amb entrada gratuïta. El concert del grup del Priorat substituirà el concert de The 4Soul i tindrà lloc el diumenge 6 d’octubre a les 18.00h. Serà el concert inaugural de la segona jornada del Jazz al Parc que clourà a partir de les 19.30 amb l’actuació de Koko Jean & The Tonics. Els del Priorat tornen a Cambrils per oferir les peces més populars del seu repertori, algunes versions, i les cançons del seus dos treballs: Terra negra i Una nota a la nevera.\nEnguany la principal novetat és que la cinquena edició del Jazz al Parc & Fideujazz, event que se celebra dins la Mostra de Jazz i Blues convertint-se en l’acte més multitudinari del festival, tindrà lloc el dissabte 5 d’octubre en horari de tarda-nit (de 19.00h a 00.00h) i el diumenge 6 d’octubre de 18h a 21h, aproximadament. L’accés al Parc del Pescador de Cambrils serà de nou de franc i enguany els concerts, en lloc de a la pèrgola del Parc del Pescador, es faran a l’escenari gran del Parc, per tal de facilitar la visibilitat i també l’accés de tot el públic.\nLa programació ha fet un salt qualitatiu amb la presència d’artistes de primera fila com ara el grup Dani Nel·lo & los Saxofonistas Salvajes, un septet que presentarà el seu segon disc. L’any passat, Dani Nel·lo ja va actuar a Cambrils amb los Mambo Jambo, i enguany ho fa amb un septet acompanyat d’un altre saxo i també de percussions. L’altra grup conegut és Koko Jean & The Tonics, formació de soul i blues liderada per la cantant dels desapareguts The Excitements.\nEl Jazz al Parc començarà dissabte 5 d’octubre a les 19.30 amb el grup català Pau Mainé Trio, formació de jazz i bossa nova amb el bateria tarragoní Joan Torné. A les 21.00h actuarà el grup de Ciudad Real The Gagarins, formació de surf instrumental amb dos discos editats pel segell reusenc H-Records, que farà el debut a les nostres contrades. La festa la tancarà Dani Nel·lo i la seva potent banda a partir de les 22.30h. Durant tota la jornada hi haurà servei de bar i també el cuiner local Joan Amador s’encarregarà de preparar els autèntics fideus rossos de Cambrils a banda d’oferir altre tipus de menjar.\nEl Jazz al Parc tindrà la segona jornada diumenge a la tarda amb dos concert, com hem dit els prioratins La Soul Machine, a partir de les 18.00h i per tancar el Jazz al Parc, el ritme de Koko Jean & The Tonics.\nLa Mostra Internacional de Jazz i Blues de Cambrils està organitzada per Cambrils la mar de jazz amb el suport del Departament de Cultura de l’Ajuntament de Cambrils, la Diputació de Tarragona, el departament de Cultura de la Generalitat i també el recolzament de Comaigua, Vermut Miró i Estrella Damm.\n25/09/2019 Dani Nel·lo & Los Saxofonistas Salvajes i Koko Jean & The Tonics, plats forts de la Mostra de Jazz i Blues de Cambrils\n04/04/2019 El Banc del Temps de Cambrils celebrarà la festa del seu 10è aniversari el 13 d’abril al Parc del Pescador


DdD tornarà el 8 de setembre a l’Ateneu parlant d’educació | Ateneu Igualadí de la Classe Obrera\nDdD tornarà el 8 de setembre a l’Ateneu parlant d’educació\nPublicat el dia: 13 Juliol 2015\t| Cap comentari\nHo farà posant a debat la pregunta “L’escola actual és un model de futur?”\nL’espai de debat i reflexió d’Igualada, DdD (Dimarts de Diàlegs), tornarà després de l’estiu, el 8 de setembre, amb una sessió que portarà per títol “L’escola actual és un model de futur?”. Coincidint amb l’inici del curs escolar, DdD posarà a debat els models educatius que conviuen a Igualada i com s’hauria de preparar la societat del futur.\nPer fer la introducció de l’acte, DdD ha convidat al psicopedag i consultor internacional d’educació, Ferran Miquel. També es convidaran a representants del món educatiu d’Igualada perquè participin a la “Fila 0” en l’anàlisi local de la qüestió. La sessió serà, com és habitual, el segon dimarts de mes. En aquest cas, el dimarts 8 de setembre, a les 8 del vespre, a la Sala de Socis de l’Ateneu Igualadí.\nDdD (Dimarts de Diàlegs) és l’espai de tertúlia, debat i reflexió d’Igualada que acull l’Ateneu Igualadí des del mes de gener del 2014 i que té l’objectiu de recuperar la vella tradició de tertúlia que hi havia en molts cafès dels ateneus de Catalunya. Per això, un dimarts al mes s’organitzen diàlegs sobre un tema en concret que guardi relació amb Igualada. L’objectiu és aconseguir que el debat, el diàleg i la discussió siguin eines per a fomentar el coneixement i el pensament crític a la ciutat. De moment ja s’han celebrat 16 sessions de DdD posant a debat diversos sobre Igualada, des de la indústria fins a la cultura, tot passant per l’urbanisme, la pobresa, el comerç, la religió, el barri del Rec o els moviments socials, entre d’altres. El darrer d’aquest curs 2014-2015 va ser al mes de juny sobre l’oci d’Igualada.\nHo farà posant a debat la pregunta “L’escola actual és un model de futur?” L’espai de debat i reflexió d’Igualada, DdD (Dimarts de Diàlegs), tornarà després de l’estiu, el 8 de setembre, amb una sessió que portarà per títol “L’escola … Llegir més →


'La plaça del Diamant', entre els llibres recomanats per a aquest estiu a 'The New Yorker' (Jordi Nopca)\n'La plaça del Diamant', entre els llibres recomanats per a aquest estiu a 'The New Yorker'\nLa plaça del Diamant és una de les novel·les catalanes més reconegudes arreu del món. Publicada el 1962, a més de la repercussió entre els lectors del país s'ha anat traduint amb regularitat i ja es pot llegir en gairebé una quarantena de llengües. Aquesta setmana, la prestigiosa revista The New Yorker ha demanat als seus redactors que recomanin una lectura per a aquest estiu, i entre llibres d'actualitat com els de Nicholson Baker i Ashleig Bryant Phillips i clàssics com Guerra i pau, de Lev Tolstoi, i Robinson Crusoe, de Daniel Defoe, hi ha La plaça del Diamant, recomanada per Jia Tolentino, autora de Falso espejo (Temas de Hoy, 2020), que fa unes setmanes va participar al festival Primera Persona Indoors, organitzat pel CCCB.\nDel llibre de Rodoreda –un detall: en recomana la primera traducció, The time of the doves, en comptes de la més recent, In Diamond square–, Tolentino en destaca que és "fresc, pur i inquietant, com una ràfega de vent que et fa espetegar la porta de casa". L'autora assegura que, llegint-la, s'ha sentit com el personatge principal de la novel·la, la Natàlia: "naïf, influenciable i ben viva".\nEn la seva ressenya de la novel·la, Jia Tolentino recorda que Rodoreda va escriure "sempre en català, llengua que Franco va prohibir quan va arribar al poder, el 1939", i que va haver de treballar en La plaça del Diamant des de l'exili suís. "És una novel·la canònica en la literatura catalana –de fet, a Rodoreda se la considera l'autora catalana més influent del segle passat– i un relat vital, vívid i existencialista sobre la guerra", assegura Tolentino. "La bellesa inconscient i el dolor fantasmagòric de la seva obra afegeixen dosis de plaer mordaç i empatia quan se la llegeix", conclou.


Recuperem la revista Mirèio. Arts, Pensament i Literatura – Escola Ramon Fuster\n12 juliol — 2021\nAquest final de curs, la Fundació Collserola ha recuperat la publicació de la revista Mirèio. Arts, Pensament i Literatura. El curs passat, les circumstàncies viscudes a partir del mes de març no ens van permetre fer-la i, com bé explica Lutxi Almodóvar en l’editorial de la revista, és per això que ens ha fet especial il·lusió poder fer-la arribar a les nostres famílies i professorat altra vegada.\nUn cop més, en aquesta nova edició de la revista, la número 35, hi publiquem els contes i poemes guanyadors dels Jocs Florals 2021 i els primers premis de la Diada de les Arts Plàstiques de les tres escoles de la Fundació Collserola.\nAquesta vegada, per a la Diada de les Arts Plàstiques, vam proposar, a l’alumnat de Secundària una reflexió artística a l’entorn de la identitat amb el títol de “Qui soc? Qui som?”.\nVoleu veure els guanyadors de l’escola? No us perdeu el vídeo!\nLa revista Mirèio, com ja és tradició, també conté un resum de les conferències de la darrera edició de les Reflexions a l’escola, aquesta vegada dedicada a “Les incerteses”. També hi podeu trobar l’editorial de la Directora General, un balanç d’aquests darrers temps de confinament i pandèmia.


Enric I. Canela » Blog Archive » El cafè allarga la vida\nEl cafè allarga la vida\nEl cafè m’agrada i el tema m’apassiona. En aquest bloc he escrit uns quants petits articles en els que parlo del cafè, sempre bé (Preneu cafè i xocolata, però no us passeu!, La cafeïna i la malaltia d’Alzheimer, El cafè i el suc de taronja ens van bé per pensar millor, Cafès i coles, massa desconeixement i falsa informació, Si prens cafè tens menys risc de suïcidar-te, Qui ho havia de dir! El cafè contra el càncer, Podem prendre cafè amb plaer i sense por, Les begudes energètiques són molt diverses i El cafè enemic de la demència).\nAlgú podria dir que el plaer que em proporciona una tassa de cafè ben carregat m’ennuvola la ment i em comporto de manera subjectiva. Els metges han tingut sempre la mania de dir que el cafè és dolent que apuja la tensió, etc. Per si de cas sempre: no prenguis cafè. Jo sempre que no i segueixo amb els meus cafès.\nAvui han saltat a tot el món molts titulars que vénen a dir que prendre entre 3 i 5 tasses de cafè al dia o uns 400 mg de cafeïna al dia no estan associats a efectes desfavorables sobre la salut i poden ser incorporats a la dieta saludable. Més encara, diuen que poden tenir efectes beneficiosos per a la salut ja que s’associen amb un menor risc de mort.\nTot bé d’uns treballs publicats a la revista Annals of Internal Medicine de l’11 de juliol de 2017. L’editorial de la revista (Moderate Coffee Intake Can Be Part of a Healthy Diet ), dos articles reservats per subscriptors (Association of Coffee Consumption With Total and Cause-Specific Mortality Among Nonwhite Populations i Coffee Drinking and Mortality in 10 European Countries: A Multinational Cohort Study) i un en obert dedicat als pacients que pot llegir tothom (Is Coffee Consumption Associated With Lower Risk for Death?) tracten el tema.\nEls investigadors principals del treball Coffee Drinking and Mortality in 10 European Countries: A Multinational Cohort Study, i portaveus, Marc J. Gunter i Neil Murphy, són de la International Agency for Research on Cancer (IARC), de l’Organització Mundial de la Salut, a França. Amb tot, els estudis es van realitzar amb investigadors de diferents països i es van analitzar dades de 521.330 persones de més de 35 anys, de deu països europeus, procedents de l’Estudi prospectiu europeu sobre dieta, càncer i salut (EPIC).\nL’altre treball, Association of Coffee Consumption With Total and Cause-Specific Mortality Among Nonwhite Populations, dirigit per investigadors de la University of Hawai’i, el National Cancer Institute i la University of Southern California, va estudiar un grups 185 855 persones d’entre 45 i 75 de diferents ètnies (afroamericans, llatins, hawaians nadius, americans d’origen japonès i blancs). Els resultats van ser similars, un consum de cafè més alt de cafè nes va associar amb un menor risc per totes les causes (malalties del cor, càncer, malalties respiratòries, ictus, diabetis i malalties renals).\nSembla, però, que a qui fuma, el cafè l’incita a fumar una cigarreta o un cigar. Això ja no és bo. Molts estudis no havien separat els efectes d’ambdós “vicis”. Si se separen es veu que el cafè no només no es dolent sinó que és bo.\nÉs interesant notar que la menor mortalitat dels que prenen cafè és independent de si el cafè és normal o descafeïnat. O sigui que l’efecte de la cafeïna quedaria descartat. L’editorial de la revista diu que els polifenols i altres compostos bioactius al cafè tenen propietats antioxidants i la ingesta de cafè s’associa amb una reducció de la resistència a la insulina, la inflamació i els biomarcadors de la funció hepàtica. Segurament serà així. M’ha agradat llegir que aquest consum està associat a un menor risc de mort per qualsevol causa, especialment per malalties circulatòries i del tracte digestiu. Mirar que els que deien que cafè i hipertensió…\nNo crec que tinguem prou informació per saber els efectes aïllats dels diferents components, però podem prendre cafè amb tranquil·litat. Normalment quan escric d’aquestes coses faig força bibliografia, em podeu creure bastant. Del tot no, no estic habilitat per l’Estat per receptar.\nVaig a fer-me un en la meva vella cafetera exprés Minimoka (ja no es fabriquen, la van vendre a una altra marca i no val res).


Els Agents Rurals fan 148 inspeccions de caça el primer cap de setmana que van armats després dels fets d'Aspa\nper Redacció - Fotografia: Fira de Mollerussa 31/01/2017 00:00h\nEls Agents Rurals fan 148 inspeccions de caÃ§a el primer cap de setmana que van armats desprÃ©s dels fets d'Aspa| RedacciÃ³ - Fotografia: Fira de Mollerussa\nEls Agents Rurals han realitzat un total de 148 inspeccions de caça aquest cap de setmana, el primer amb les mesures excepcionals de seguretat que s'ha decidit prendre després dels crims d'Aspa del passat 21 de gener on un caçador va matar dos agents en un d'aquests controls.\nLes mesures de seguretat impliquen que ara els agents van en grups de tres i no de dos, amb armilla antibales i armats amb una escopeta. Totes les actuacions que s'han fet aquest cap de setmana s'han realitzat amb normalitat i sense cap incidència destacada. Dissabte es van desplegar quinze dotacions per fer controls de caça amb aquestes mesures extraordinàries i temporals que es mantindran mentre un grup d'experts en seguretat determina les mesures definitives a adoptar, tant pel que fa als controls de caça com en la resta d'actuacions del cos.\nD'entre les inspeccions que s'han fet aquest cap de setmana s'ha realitzat una denúncia per un carregador amb capacitat per quatre bales en un control de caça major a Foradada, a la Noguera, i vàries denúncies per no recollir els cartutxos a les Garrigues en la pràctica de la caça del tord, així com també dos denúncies per caçar amb arts i mètodes prohibits (reclams electrònics).


Pujarem la tristesa dalt les golfes: El sol d'hivern\nPublicat per Raquel Santanera a 16:59\nRealment és molt bonic... m'agrada.\nI jo també odio els diumenges!!!!\n19 de gener de 2009, a les 21:33\nAi, aquests diumenges... us recomano que llegiu un poema de Leopardi que es diu "La sera del dí di festa", és a dir, "El vespre del dia de festa"... al segle XIX ja veien que això del diumenge era dur!!\n20 de gener de 2009, a les 18:41\nAls diumenges surt a fora i desenrotlla una mica la bufanda, per sorpresa, que brilla una mica el sol. Això fa somriure fins hi tot al diumenge més trist.\n(si més no és el que em va dir ell un dia quan em desenrotllava una mica la bufanda i un gat em deia: miau)\n31 de gener de 2009, a les 19:32


Mor José Luis Ariño, gerent de l'Ajuntament de Rubí - Diari de Rubí\nRubí es mobilitzarà contra les llistes d’espera a la sanitat\nLa fascinació per l’aigua de l’artista Carme Llop inunda l’Aula Cultural amb la mostra ‘Testimoni sensible’\nJosé Luis Ariño, gerent de l’Ajuntament de Rubí des de 2015, ha mort aquest dissabte a l’edat de 55 anys i després de lluitar durant anys contra un càncer. Tot el consistori rubinenc ha manifestat el seu condol a la família i amistats a través d’un comunicat institucional. En aquest, expressa «la immensa buidor que deixa a l’organització. El seu tarannà amable i dialogant, la seva predisposició a col·laborar i la seva capacitat de lideratge fan que sigui una pèrdua impossible de restablir.»\nEl 2003 va ser nomenat cap de Serveis Socials i el 2005 va donar el salt a la coordinació de l’Àrea de Política Social i Ciutadania. Era gerent de l\_’Ajuntament des de 2015 fins a l’actualitat. Formava part de la candidatura del Partit dels Socialistes de Catalunya, ocupant el número 9.


Convocat el II Premi de Pòsters de Sostenibilitat i Drets Humans per a estudiants UB - Fundació Solidaritat Universitat de Barcelona\nHome Educació en Drets Humans Convocat el II Premi de Pòsters de Sostenibilitat i Drets Humans per a estudiants UB\nConvocat el II Premi de Pòsters de Sostenibilitat i Drets Humans per a estudiants UB\n23/03/2021 23/03/2021 Educació en Drets Humans, Institucional, Notícies\nFins al 12 de juliol de 2021, s’hi poden presentar pòsters elaborats per alumnat de grau, postgrau i màster de la UB que contribueixin a la divulgació de l’Agenda 2030 de desenvolupament sostenible.\nLa Fundació Solidaritat de la Universitat de Barcelona ha convocat la segona edició del Premi de Pòsters de Sostenibilitat i Drets Humans, un certamen a què es poden presentar pòsters elaborats per estudiants de grau, títol de postgrau o màster de la UB que tractin algun dels objectius o metes relatius a l’Agenda 2030 de desenvolupament sostenible (fi de la pobresa, fam zero, educació de qualitat, igualtat de gènere, treball decent, sostenibilitat, acció pel clima…).\nEl pòster ha d’haver estat avaluat durant el curs 2020-2021 com a treball d’una assignatura o treball final, amb una qualificació igual o superior a l’aprovat, i ha de comptar amb l’aval del professor o professora responsable de la matèria respecte a la validesa dels continguts exposats.\nL’objectiu del guardó és implicar la comunitat universitària en la divulgació de l’Agenda 2030 i la protecció dels drets humans.\nPer optar al premi, les candidatures s’han de presentar, des del correu electrònic corporatiu del professor o professora, a l’adreça portalpaula@ub.edu de la Fundació Solidaritat UB fins al 12 de juliol de 2021.\nEl guardó té una dotació de 1.500 euros, que es repartiran en tres premis de 500 euros a pòsters en qualsevol de les cinc modalitats de pòster: conceptes, problemàtiques, alternatives, recerca i aliances de la universitat amb la societat. A més, tots els pòsters destacats al veredicte es recolliran en una publicació electrònica que s’afegirà al Dipòsit digital de la UB.\nEl premi el resoldrà un jurat interdisciplinari format per persones expertes en sostenibilitat i drets humans de la UB, d’administracions públiques i d’entitats privades no lucratives (ONG). Per elegir els pòsters guardonats, el jurat tindrà en compte els criteris següents:\nEl rigor de la informació presentada.\nLa inclusió d’elements gràfics i visuals que en facilitin la divulgació.\nLa pertinència dels continguts per assolir l’Agenda 2030.\nLa il·lustració de les interdependències entre els territoris, les persones i el medi, així com de les dinàmiques de poder que afecten l’accés als recursos i la governança.\nEl veredicte del jurat es donarà a conèixer durant el mes d’octubre de 2021, i es publicarà a l’espai web de la Fundació Solidaritat UB. L’acte de lliurament del premi està previst el 10 de novembre de 2021, coincidint amb el Dia Internacional de la Ciència al Servei de la Pau i el Desenvolupament.\nAgenda 2030, drets humans, ODS 4, sostenibilitat, universitat. Bookmark.\nLa Universitat de Barcelona promou la inclusió social de persones refugiades mitjançant l’esport


Set municipis del Baix Segura demanen més efectius de la Guàrdia Civil - À Punt\nSet municipis del Baix Segura demanen més efectius de la Guàrdia Civil\nAfirmen que la caserna està al 60% de la capacitat i que en els últims anys s’han reduït els agents que presten servei a la zona.\nImatge d'arxiu d'agents de la Guàrdia Civil\n16 de gener 2020 - 22:19\nSet municipis del Baix Segura, als quals presten servei els agents adscrits a la caserna de la Guàrdia Civil de Callosa de Segura, s’han unit per a reclamar més efectius policials al govern central. “Necessitem més presència de l’institut armat en la zona, reforçar la seguretat i la vigilància tant en els nuclis urbans com en els nostres camps”, ha apuntat Manuel Martínez, alcalde de Callosa de Segura.\nLa caserna de la Guàrdia Civil d’aquest municipi presta servei a set poblacions, i això suposa vora 48.000 habitants i uns 130 quilòmetres quadrats d’extensió. Els municipis dependents de la caserna són Oriola –en concret les pedanies de La Murada, El Badén i la Virgen del Camino–, Benferri, Redovà –el barri de San Carlos-, la Granja de Rocamora, Coix, Rafal i Callosa de Segura.\n“Algunes agrupacions de l’institut armat mateix ens indiquen que la caserna està al 60 per cent de la seua capacitat, i que en els últims anys han descendit considerablement el nombre d’efectius, així com les llargues esperes”, ha advertit Martínez. “Esperarem que la subdelegació del govern ens contraste les dades dels efectius del lloc principal”, ha puntualitzat.


Dimoni - Festes de Maig Badalona 2012 [Web no oficial]\nFestes de Maig Badalona 2012 [Web no oficial] > Menú > Festes 2012 > Dimoni\nEl Dimoni que somiava un llumí...\nLa imatge del Dimoni ha estat creada a partir del catorzè Premi de Disseny del Dimoni de Badalona - Crema'l tu! El guanyador ha estat el disseny de Ramon Carreté.\nEnguany, el dimoni està inspirat en el segon volum de Millenium d'Stieg Larsson, "La noia que somiava un llumí i un bidó de gasolina". Aquest dimoni porta fins a tres llumins, el que encén el seu propi foc i els que li serveixen com a banyes.\nRamon Carreté i Sansa va néixer a Badalona el 1963 i es va graduar en disseny gràfic el 1984 a l'Escola d'art i superior de disseny Pau Gargallo de Badalona, i treballa en el sector de la comunicació visual com a dissenyador gràfic des del 1983.\nEl disseny representa un dimoni "estètic i plàstic" segons el mateix dissenyador que serà premiat amb 1.000 euros i tindrà el reconeixement de tota la ciutat ja que el constructor, Ramon de los Heros donarà forma al dibuix i es plantarà a la platja uns dies abans de la Cremada del Dimoni, a la vista de tota la ciutadania.\nSegons la regidora de Cultura i Ciutadania, Montserrat Salgado, "aquest any s'han presentat més de setanta dibuixos i els temes centrals han estat les retallades i el calendari maia". I "aquest any hem volgut escollir alguna cosa diferent molt original amb molta classe i elegància".\nPlantada del Dimoni (27 d'abril, a la platja):\nEl dimoni a la platja:\nPresentació (imatges: TVBadalona)\nPlantada del Dimoni:


3 LLIBRES QUE APROFUNDIR EN EL PROCÉS CREATIU * NECESSITEU * LLEGIR - ESTIL DE VIDA - 2019\n3 Llibres que aprofundir en el procés creatiu * Necessiteu * llegir\nLes Dones De Moda Del Club Estil De Vida 2019 3 Llibres que aprofundir en el procés creatiu * Necessiteu * llegir\nVersión Completa. La Filosofía nos hace críticos, creativos y cuidadosos. Jordi Nomen (Gener 2019).\nEl gran teatre Stephen Sondheim ens va dir: "L'art no és fàcil / de qualsevol manera que ho mireu". "L'art és part del que ens defineix com a éssers humans; ajuda a guanyar-se la vida. Per tant, tant si el produeix com si el consumiu, heu de respectar el procés creatiu que fa que sigui possible. En aquesta setmana Feminine Club club de llibres, cobrim l'ímpetu darrere de les activitats creatives, en el món de l'escriptura, el teatre i fins i tot els dibuixos animats, a través de l'acadèmia, la biografia i la ficció.\n1. La ploma i el pinzell: com la Passió per l'art es va formar en les novel·les franceses del segle XIX d'Anka Muhlstein, traduïda per Adriana Hunter (19 dòlars): qui hauria pensat que un petit gran llindar cultural canviaria el rumb d'un escriptura del país? Després de la Revolució Francesa, l'exèrcit tornant va portar a casa el botí de guerra, que acaba d'incloure moltes obres d'artistes com Monet, Rembrandt, Raphael i Turner. Per "justif aquest saqueig", aquestes obres, que aviat van poblar museus d'art a tot París (concentrats al Louvre), es podien veure de manera gratuïta i la població es va aprofitar al màxim. Muhlstein va guanyar el Premi Goncourt per les seves exploracions d'articles d'influència artística convencionals i inusuals, des de les novel·les fins al menjar, i el seu darrer treball mostra una sòlida col·laboració entre l'art visual robat i les novel·les dels autors captivats per ella.\nL'enfocament de Muhlstein es basa en cinc autors coneguts, i com la relació específica d'un autor amb l'art visual va donar forma al seu estil d'escriptura en alguna cosa únic. Émile Zola va pintar paisatges amb la seva escriptura, mostrant als lectors un món de gran abast. Les figures mitològiques i bíbliques de les obres de Gustave Moreau van inspirar l'escriptura simbolista de JK Huysmans (no Rowling). El desig desesperat d'Honoré de Balzac per la devoció de Delacroix va fer que l'artista i les seves obres es convertissin pràcticament en personatges de les seves novel·les. Les històries curtes de Guy de Maupassant s'assemblaven a les miniatures més detallades, i Marcel Proust estava fortament influenciat pels paisatges impressionistes.\nLamentat per crítics d'art, crítics d'art i museus, The Pen and the Brush és una valuosa beca que no mostra res que es creï al buit.\n2. Els homes de la meva vida: una memòria d'amor i un art a la dècada de 1950 Manhattan de Patricia Bosworth ($ 18): Patricia Bosworth, coneguda pel seu periodisme i biografies d'estels com Jane Fonda, Montgomery Clift i Marlon Brando, va començar la seva vida professional en el seu món com a actriu. Ella detalla la seva edat d'edat a Nova York en aquest seguiment de la seva primera memòria, Anyint Your Little Heart desitjava de 1997.\nLa vida primerenca de Bosworth estava plena de privilegi i tragèdia; el seu pare, Bartley Crum, un conegut advocat, va arruïnar la seva carrera defensant a Hollywood Ten, un grup de productors, directors i escriptors que van ser en la llista negra i van ser "subversives" per Joseph McCarthy i The House Un-American Activities Committee.Tractant amb una reubicació familiar a Nova York, el seu suïcidi de Bart Jr. i el matrimoni abusiu abans dels 20 anys, Bosworth es va llançar a Actors Studio de Lee Strasberg. Detalla els seus estudis, tutories i rols a Broadway que la van modelar com a artista abans de la seva partida per escrit.\nBosworth omple el seu llibre amb sucoses històries de l'edat d'or del teatre a Nova York, en particular amb el drama de The Actors Studio, tant a l'escenari com a fora (previsiblement, hi ha molt més drama darrere de les escenes). Una carta amorosa mesurada i realista a la seva família i mentors, els homes que van donar forma a la seva vida i la seva carrera, també es tracta de ser una dona que va ignorar les expectatives socials i va sobreviure. "Durant la major part de la meva vida", escriu, "he pogut amagar els meus sentiments; De fet, hauria de dir que he estat pràcticament definit per la meva capacitat de resistir. Fins ara. "Només tenim sort que ja no estigui reclinada; els seus contes amb estrelles són jugadors i reveladors del món darrere de tantes de les nostres icones creatives.\n3. Els animadors de Karla Rae Whitaker ($ 16): Karla Rae Whitaker fa una ullada fictícia al procés creatiu amb la seva novel·la sobre dues dones que intenten trencar barreres en el camp d'animació dominat pels homes. Els oposats complementaris en gairebé tots els sentits (excepte els seus antecedents de classe treballadora similars), els millors amics Mel Vaught i Sharon Kisses han estat gairebé inseparables des del principi de la universitat i van passar la major part de la dècada que va viure a l'estudi més barat de Brooklyn. trobar, tractant d'endinsar-se en el compliment artístic i l'èxit. Ara, extrovertit Mel i conduït, però demana que Sharon finalment aconsegueixi el seu somni: estrenen la seva primera funció de llargmetratge basada en la infància tumultuosa de Mel. Com probablement pugui suposar, el seu èxit comporta nous problemes i preguntes. És una història familiar, però qualsevol cosa que sigui el clixé.\nSharon i Mel són ara el brindis de la multitud indie, però la personalitat de Sharon deixa la seva sensació a l'exterior de la seva pròpia història. Es pregunta si fins i tot és artista, o si ha estat transportada tot el temps. Parella això amb una visita d'un vell amic de casa, i el delicat equilibri creatiu de les dones amenaça de derrocar.\n"Jo havia triat art", diu Sharon, "perquè necessitava alguna cosa per fer ús de les llums brillants que hi havia al cap durant tot el temps que poguessin recordar, el meu neó fervent vol ser una altra persona. "Amb excel·lents ressenyes de Kirkus a Llista de llibres , New Yorker a Elle , The Animators dibuixa personatges vius que són colorits, però que no són caricaturescos, i ofereixen una història emotiva i no sentimental del trauma, molts es converteixen en bellesa, però mai superen totalment. És un procés que molts de nosaltres podríem fer pitjor que seguir: com va dir la nostra noia Carrie Fisher: "Pren el teu cor trencat, fes-ho en art". "\nQuins llibres provoquen la teva creativitat?Etiquetar-nos en la vostra següent lectura inspiradora @feminineclub.


Participeu a la Setmana Bio per l’Alimentació Ecològica – FAC – Federació Ateneus Catalunya\nHome / All Posts / Notícies / Participeu a la Setmana Bio per l’Alimentació...\nParticipeu a la Setmana Bio per l’Alimentació Ecològica\nDel 17 al 25 d’octubre es celebrarà la 8a edició de la Setmana Bio per l’alimentació ecològica. Un any més, es desenvoluparan nombroses activitats arreu de Catalunya amb l’objectiu de promocionar i donar a conèixer la producció i alimentació ecològiques entre la ciutadania.\nLes activitats incloses en el programa de la Setmana Bio estan promogudes per tota mena d’agents, des del propi departament fins a empreses ecològiques, passant per entitats locals, operadors ecològics i organitzacions relacionades amb aquest sector.\nÉs per això que animem a que els Ateneus proposin activitats per emmarcar a la setmana bio i formin part d’aquesta iniciativa. Animem a tots els ateneus a presentar propostes d’activitats i sumar-se a aquesta iniciativa.\nSi voleu participar i organitzar alguna activitat per la Setmana Bio, ho podeu fer a través de la pàgina web setmanabio.cat, que fins el 2 d’octubre permet la inscripció de propostes al programa. A la pàgina podeu trobar tota la informació relativa dels diferents tipus d’activitats que es poden organitzar, les condicions i el formulari d’inscripció i el material gràfic que es pot descarregar i utilitzar per la promoció i senyalització de les activitats.\nTags: agricultura ateneus ecologisme setmana bio sostenibilitat


És possible el residu zero amb criatures a casa? La clau la podem trobar en les cinc erres: rebutjar, reduir, reutilitzar, reciclar i retornar a la terra (compostar)\nUna bona opció és tenir un compostador i un tanc per recollir aigua de pluja. David Borrat\nComprar aliments i productes de la llar a granel, reutilitzar els envasos, utilitzar sabons en pastilla, anar a comprar amb envasos i bosses reutilitzables, apostar pel consum de productes ecològics i de proximitat, reaprofitar el paper d’embolicar, adquirir joguines i roba de segona mà... i així una llarga llista. Un grup de famílies del Baix Empordà s’han organitzat per generar els mínims residus a casa a través d’un grup conjunt de WhatsApp, Residu Zero Baix Empordà, des d’on proposen comandes, comparteixen experiències i resolen dubtes. “Compartim temes pràctics, receptes o botigues on trobar productes concrets i a més coordinem comandes conjuntes. Comprem paper de vàter reciclat, envasat en cartró i produït a casa nostra, i articles d’higiene femenina i per a bebès, com bolquers reutilitzables”, explica Mariona Iribarren, membre del grup.\nEntre la seixantena de persones que en formen part, la gran majoria dones, hi ha Esther Peñarrubia, doctora en enginyeria agrònoma, consultora de Residu Zero i una ferma activista d’un model de consum conscient, que avui difon a les seves conferències. Fa cinc anys ella mateixa va traduir al català i al castellà el llibre Residu zero a casa (Pol·len Edicions), un supervendes de l’autora francesa Bea Johnson, que ja s’ha traduït a 28 idiomes. Al llibre, Johnson ens proposa una guia pràctica per simplificar la nostra vida, partint d’un canvi d’hàbits, en què es doni prioritat a les experiències viscudes i no tant a les compres i possessions materials. “Un dia vaig escoltar el seu discurs en un vídeo i de seguida m’hi vaig posar en contacte per traduir-li el llibre. No sabia si allò funcionaria però vaig tenir l’impuls de fer-ho, i sí, ha anat molt bé”, explica l’Esther. “De fet, nosaltres ja portàvem a terme moltes de les pràctiques i idees que la Bea Johnson explica al llibre, la simplicitat del qual crec que és la clau de l’èxit”, afegeix.\nEsther Peñarrubia és una ferma activista d’un model de consum conscient. David Borrat\nSense residus i amb criatures\n¿Però com podem portar a terme una vida senzilla quan a casa hi ha criatures petites? Segons Esther Peñarrubia, i tal com proposa també Bea Johnson al seu llibre, hem de guiar-nos per les cinc erres: rebutjar, reduir, reutilitzar, reciclar i retornar a la terra o compostar. “Rebutjar és el primer pas: dir no a aquells productes que no s’adaptin a un model de consum respectuós. Cal ser coherent amb allò que volem portar a la pràctica”, explica. A casa seva les joguines i la roba són de segona mà, intercanviades o heretades: “Estem contents de no rebre’n de noves perquè la família entén i respecta la nostra manera de viure”, diu l’Esther. “En cas d’haver-ne de comprar alguna de nova mirem que sigui feta amb materials respectuosos i que sigui de la botiga del poble”, afegeix.\nMantenir un model de vida senzill i natural en una societat on el bombardeig per consumir és constant a vegades no és tasca fàcil, i les criatures no en viuen al marge. “Has de ser molt ferm en les teves idees i repetir constantment el missatge”, diu Mariona Iribarren, mare de tres petits de 9, 5 i 2 anys. “Ens han fet creure que comprant-los coses farem criatures més felices. Aconseguir que tot el teu entorn respecti la teva manera de consumir no és fàcil”, explica.\nNeteges en família\nAl costat de Residu Zero Baix Empordà, una cinquantena de famílies de la comarca s’organitzen també per fer recollides de residus a la natura –amb totes les mesures de control i seguretat–. Ho fan mensualment i de manera organitzada a través d’un grup de mòbil anomenat Natura Lliure de Residus. L’objectiu és fer una tasca de conscienciació cap al residu zero, sense judicis i ajudant tothom que ho vulgui intentar.\nA casa de la Mariona una gran part del temps s’inverteix en la compra conscient. Productes com el peix o la carn el compren amb tàpers, la verdura i la fruita directament del pagès, fan autoproducció de melmelades, sabó, iogurts i pasta de dents... i els seus fills participen de tot aquest procés i ho fan amb molt interès: “Tenim un hort amb gallines, que ens redueixen part dels residus i a més ens alimenten! Els meus fills veuen d’on provenen els aliments, quin és l’origen de cada producte, el temps que necessiten per ser produïts... És tot un procés lent però molt agraït i això forma part de la seva educació i el seu aprenentatge”, diu.\nEsther Peñarrubia amb algunes de les joguines de fusta dels seus fills. David Borrat\nUn punt de vista que també comparteix Myriam Serrano, mare de dues criatures de 3 i 6 anys. A casa seva també disposen d’un hort i d’un compostador per a la matèria orgànica i dediquen el seu oci a gaudir de la natura i dels entorns naturals: “Volem posar atenció a la cura del que tenim i no en la satisfacció ràpida que et genera el consum de qualsevol producte”, explica. “Els meus fills ho tenen molt clar. Evitem els grans supermercats i anem a comprar a botigues de proximitat amb els tàpers de casa. Són ells que m’avisen si me’ls deixo. Han adquirit l’hàbit”, explica.\nPer iniciar-nos en un model de consum residu zero, tot canvi d’hàbits que ens hi ajudi és vàlid. Esther Peñarrubia ho resumeix dient que “cal consumir de manera conscient i actuar amb coherència”, i posa èmfasi en la cinquena R, la del “retornar a la terra”, per la satisfacció i els beneficis que genera. “Tots podem tenir un compostador o vermicompostador a casa, sigui al terrat o al balcó. És una manera de generar menys residus i sobretot de gaudir d’un adob de molt bona qualitat per a les plantes”, explica. En cas que no es vulgui fer autocompostatge, l’Esther anima tothom a utilitzar el servei de recollida orgànica, present ja en molts municipis del nostre territori.\nInstituts Residu Zero\nL’Institut Nou Palafrugell, un centre de nova creació, dedica bona part del seu projecte educatiu a esdevenir un Institut Residu Zero. Entre altres mesures, no disposen de plastificadora, no utilitzen productes d’un sol ús i fomenten que l’alumnat de primer curs arribi al centre amb material de casa o reaprofitat. “Vam observar que pel sol fet de començar primer venien tots amb bolígrafs o fluorescents nous. Els insistim que no cal que en comprin i que en cas de fer-ho utilitzin bolígrafs recarregables o llapis de fusta fluorescents”, explica Mireia Pacreu, directora. Des del centre també animen els alumnes a continuar portant embolcalls sostenibles per a l’esmorzar. Una dinàmica que fidelitzen a primària però que s’acostuma a perdre a secundària: “Sembla que quan arriben a l’adolescència aquesta consciència tan arrelada que tenien de més petits es perd una mica. N'hi ha que segueixen les nostres indicacions, però cal insistir molt. Volem posar el nostre granet de sorra en la consciència ecològica d’aquests joves perquè això els ajudarà a ser persones adultes responsables i conscients amb el seu entorn”, conclou.\neducació ambiental infància sostenibilitat


Quan les necessitats van per davant dels recursos digitals disponibles: aprenentatge, coneixement i talent – EAPC blog\nQuan les necessitats van per davant dels recursos digitals disponibles: aprenentatge, coneixement i talent\n3 de març de 2015 23 de febrer de 2016 xarxes12 comentaris\nLa societat on vivim es caracteritza per sobreviure en un món de canvis continuats; la revolució, heretada dels darrers anys del segle passat, d’allò que vam anomenar “noves tecnologies” i Internet avui s’ha tornat en quelcom que forma part del nostre ADN i de les nostres rutines. Les persones no tenim temps material, gairebé, d’incorporar la totalitat de les eines digitals que van apareixent i cadascú incorpora a les seves vides, al seu oci i al seu lloc de treball aquelles eines que necessita. La societat ha trobat al núvol un seguit d’eines gratuïtes que els fan més senzilles les activitats habituals: compartir documents que no es poden enviar per correu electrònic, elaborar documents de forma col·laborativa, compartir en grup fotografies o vídeos, fer presentacions en línia, tenir un bloc de notes digital al núvol…i tot plegat amb el valor afegit de poder fer-ho servir des dels dispositius mòbils, ja siguin telèfons intel·ligents o bé tauletes digitals i des d’aplicacions que es poden descarregar gratuïtament i que en faciliten l’ús.\nLes organitzacions, tot sovint, van a un altre ritme en la incorporació de les eines digitals al núvol als processos interns de gestió, o bé a les rutines organitzatives o com a eines a disposició dels treballadors. Cal preguntar-se els motius pels quals les organitzacions, ja siguin públiques o privades, són reticents a incorporar eines digitals que la societat ha incorporat d’una manera molt més ràpida. La resposta no és ni única ni simple: en alguns casos hi trobem motius relacionats amb la seguretat de les dades i de la informació de què disposa l’organització i, en d’altres, la seguretat dels sistemes informàtics, però també és cert que en algunes ocasions hi ha reticències relacionades amb la percepció que els empleats no faran un bon ús de les eines digitals i que aquestes seran motiu de distracció o d’abús, fins i tot en alguns casos hi ha hagut sentències judicials o expedients sancionadors a empleats que han fet un abús o mal ús d’eines digitals, especialment l’ús del correu electrònic per a usos personals o, fins i tot, per a finalitats que perjudiquen l’organització. En l’àmbit de les organitzacions públiques, de forma desigual i en una mateixa administració, es pot donar el cas que l’accés a les eines al núvol o a les xarxes socials estan censurades des del lloc de treball.\nMentrestant, es dóna el cas que els empleats públics estan explorant el seu talent, les seves capacitats d’aprenentatge i de necessitat de treball col·laboratiu. En molts casos, ho fan utilitzant eines al núvol per a cobrir necessitats que no cobreixen les eines corporatives, i ho fan des de la responsabilitat professional i el coneixement més o menys ampli o limitat de les nombroses aplicacions que surten dia a dia.\nEn aquest marc l’EAPC, en la seva preocupació constant per capacitar i informar els empleats públics, en els darrers anys, ha donat una formació especialitzada en eines digitals de les quals han gaudit més d’un miler de professionals del sector públic. Aquesta iniciativa ha permès potenciar el treball col·laboratiu i els usos responsables d’aquestes eines des del lloc de treball. Així mateix l’EAPC ha elaborat diferents vídeo-tutorials per facilitar l’aprenentatge dels usos d’algunes d’aquestes eines digitals. Tanmateix, molts empleats públics han incorporat les eines que han après a fer servir en altres entorns per millorar aspectes del seu entorn professional. Així, doncs, ens trobem en una situació on sembla que la necessitat, la voluntat de gestionar millor per part dels empleats públics i la vocació de treballar col·laborativament no sempre té el mateix temps de resposta en les eines digitals corporatives que les diferents administracions públiques ofereixen i que el mercat ens inunda de manera gratuïta, usable i molt accessible.\nQuina actitud penseu que han de tenir les administracions públiques en relació amb les eines digitals al núvol i les xarxes socials com a eina de treball? Penseu que els empleats públics han de ser proactius a l’hora d’incorporar eines digitals al núvol i per a poder millorar les seves competències i els serveis que presten des dels seus llocs de treball? Esperem les vostres opinions!\n2.0, aprenentatge, cloud computing, innovació, núvol, recursos humans, xarxes socials\n2015, l’any de les biblioteques\nUna reflexió a l’entorn dels treballadors públics: premis Alfons Ortuño\n12 respostes a “Quan les necessitats van per davant dels recursos digitals disponibles: aprenentatge, coneixement i talent”\nQuan les necessitats van per davant dels recursos digitals disponibles: aprenentatge, coneixement i talent – Jesús Palomar i Baget – aprenambnosaltres.cat ha dit:\n5 de febrer de 2017 a les 7:34 pm\n[…] Article del mateix autor publicat originalment a eapc blog […]\n7 de març de 2016 a les 4:33 pm\nSi crec en les noves tecnologies, però van molt ràpid, més del que nosaltres podem assimilar. Si crec que ens hi hem de posar, i intentar fer més facil el dia a dia. Per l’Administració Pública crec que pot ser una eïna ràpida i útil i de molt menys cost per el que fa ara amb les llicencies de protecció de dades que tenen que tenir.\nFerran Pasalamar ha dit:\n4 de març de 2016 a les 12:39 pm\nSi que les noves tecnologies omplen una part del nostre ADN, però elles evolucionen molt, molt més ràpid que la configuració i l’adaptabilitat dels nostres gens.\nDavant de la qüestió de l’us d’aquesta tecnologia dins l’administració pública, si que em plantejo el problema de la seguretat com el més important, doncs jo confio en que les persones són bones i en faran un bon us, però sempre hi ha l’excepció que confirma la regla, i aquesta persona no tan bona és la que obliga a canviar les normes del joc, a fer-les més resctrictives, i posa indirectament traves cap una evolució agil, eficaç, comunitaria i sinergica.\nPer què l’administració no utilitza les noves aplicacions? Com a bon polític respondrem una pregunta amb una altre pregunta, Per què no fa servir programari lliure? per què esta pagant llicencies carisimes a grans multinacionals? De moment sempre hi ha interessos ocults, que a poc a poc, molt a poc anirem canviant.\nEn defensa de l’Administració Pública, que és la responsable de gestionar correctament els nostres diners, ha de buscar un equilibri per adaptar-se els continus canvis de les noves tecnologies amb la inversió mínima o la més rentable.\nConsol Carballo ha dit:\n28 d'octubre de 2015 a les 7:46 pm\nSi partim de la base de que els tempos de l’administració i el de les noves tecnologies son totalment diferents, entenem perquè a l’administració en cara estem encollats en el segle passat.\nSi això li sumen com ja dieu en el bloc, el problema de seguretat en la protecció de dades i un tema que passa desapercebut que es la mitjana d’edat dels funcionaris que implica que molts de nosaltres desconeixem la majoria dels nous aplicatius i en general de com utilitzar les noves tecnologies per treure-li un bon profit, el desfase es total.\nTambé partim de la inexistència de transparència en la administració i per tant la dificultat d’accés a dades tant per part del administrat com per part d’altres administracions o inclús entre departaments.\nTotes aquestes dificultats son barreres alhora de utilitzar els nous recursos que proporcionen les noves tecnologies.\nNoves tecnologies que afavoreixen l’accés quasi immediat a l’ informació i a una planificació mes racional del treball. Y es l’administració qui ha d’habilitar mecanismes, perque es faixi un bon us d’aquestes eines. No hi ha prou a que els treballadors es reciclin i intentin adaptar als seus coneixements al seu lloc de treball, ha de haver-hi una voluntat per par de l’administració i dotar els llocs de treball tant de noves eines com de protocols d’actuació que sistematitzin el seu us. Hem de caminar cap una administració 2.0\n27 d'octubre de 2015 a les 5:53 pm\nSi l’administració a través del seus polítics, transmet constantment a la societat etiquetes com “innovador”, reinventar-se”, “emprenedor”… com a qualificatius imprescindibles a la societat d’avui, cal ser crític amb nosaltres perquè aquests qualificatius no han descrit mai a l’administració. Si volem ser creïbles comencem per nosaltres.\nL’administració té un engranatge que respon tard a les necessitats de la societat i aquest retard molts cops converteix la resposta en obsoleta quan arriba al públic, especialment en tots aquells camps en que els canvis són molt ràpids.\nJo també penso que el meu ADN esta molt lluny de tenir tan integrades les eines web 2.0, però si que cal donar resposta a una població, ja molt nombrosa, per a qui aquest afirmació sí que és certa i a la vegada, ser motor que empenyent aquest canvi a qui té un ADN lluny d’aquesta afirmació.\nCal ser positius i entendre aquesta formació com una mostra d’interès pel canvi.\n27 d'octubre de 2015 a les 11:15 am\nEl meu ADN, malauradament, no té cap rastre de noves tecnologies. Sóc massa gran.\nTot i que és cert que espontàniament tots, en diferents mesura, per necessitat i comoditat, hem anat incorporant algunes aplicacions que hem aprés pel nostre compte.\nL’Administració però, pel seu propi funcionament té uns altres tempos.\nQualsevol eina ha de ser convenientment contrastada i oferir, no només, una protecció màxima de totes les dades que fa servir dels ciutadans, sinó que a més a més, cal que el seu funcionament sigui òptim per la qual cosa abans de incorporar-la “oficialment” és de tot punt imprescindible passar un període de assaig amb la màxima la casuística possible (que mai serà exhaustiva) per tal de garantir, en la mesura d’allò que sigui possible, un funcionament correcte evitant perjudicis als ciutadans.\nGerard-Felip Carné i Tuset ha dit:\n26 d'octubre de 2015 a les 12:11 pm\nRecursos digitals i Administració Pública\nCom molt bé remarqueu la nostra societat actual SOBREVIU en aquest món de canvis continuats i ben cert és que la velocitat dels canvis supera de llarg la millor de les voluntats possibles a qualsevol organització. . . especialment l’organització pública.\nLa societat de la tecnologia informàtica dona molts recursos i molt adaptats a les necessitats de quasi qualsevol usuari . . . usuari que, per altre part, no necessita de grans coneixements ni preparació per a usar aquests recursos. Només una mica d’interès, ganes, voluntat i una mica (o una mica bastant o molta) de formació, però res que no pugui ser esmenat i esdevingui a la llarga, a més, enriquidor humanament.\nÉs evident que les administracions públiques són molt receloses a innovar, a incorporar novetats, ja siguin digitals o de qualsevol altre mena…i també sabem que la velocitat de l’administració pública és molt diferent de la velocitat de la societat i, sobre tot, de la realitat. Són dimensions allunyades i que es poden alleugerar aquestes diferències amb formació i amb voluntat i ganes per ambdues parts: organització i usuaris.\nEls motius dels recels, perque són variats, són diversos i més o menys raonables, però considero que es poden assumir relativament en considerar l’operativa i l’estructura de l’organització, que és de tal magnitud que esdevé molt complicat ser àgil i contemporani a en resoldre els fets. I entenc que qui hauria de ser proactiva en aquest tema és la pròpia administració molt abans que els seus treballadors, tot i que és molt, i molt complicat i complexe moure el monstre que és l’administració pública.\nL’EAPC esta sent pionera, amb totes les limitacions que calen, en el tema de la formació dels recursos tecnològics i cal reconèixer-ho.\nLluïsa Fernandez ha dit:\n23 d'octubre de 2015 a les 10:49 am\nEm permetre ser una mica crítica, a la manca de confiança cap el funcionari i la manca de confiança amb la seguretat dels sistemes informàtics, jo afegiria alguna cosa més. L’administració tot i que en parla molt, no te la percepció ni valora el talent com a part del valor afegit de la seva organització, sovint deixa anar als més preparats, els més inquiets, els més curiosos, té una tendència a no bellugar res, qualsevol canvi costa moltíssim i no tant perquè els treballadors posin problemes, si no que és és un tema de concepció, com he dit abans, cal valorar, fer partícip a la gent que treballa a l’organisme en els projectes, tenir una línia clara cap a on es vol anar, cal responsabilitzar als treballadors de la seva feina i de les eines que utilitzen, en una paraula cal que ens fem grans i que apliquem molta més transversabilitat en el treball. Personalment crec més en els equips de treball, que en un sistema piramidal que ara per ara és el que funciona a l’administració.\nQuan es canviï la línia estructural de pensament sobre l’organització, serà molt fàcil que s’avanci en la utilització de qualsevol eina que produeixi una riquesa de talent a l’organització i conseqüentment també s’avançarà a les necessitats internes i externes.\nMaria Mancha ha dit:\n23 d'octubre de 2015 a les 7:54 am\nTotalment d’acord amb l’enunciat del de l’article : “les necessitats van pel davant dels recursos digitals disponibles:aprenentatge, coneixement i talent”\nÉs evident la reticència de l’administració a posar els mitjans adients per tal de que els seus empleats puguin implementar les noves eines digitals , ni tant sols tenim instal·lat el navegador Chrome i les excuses que addueix , problemes de seguretat i possible mal ús de les mateixes en benefici propi i no de la administració, no em semblen consistents , penso que el problema més aviat radica en una falta de confiança per desconeixement de les eines dels nostres responsables i del potencial que poden aportar aquestes eines en l’optimització de les nostres tasques diàries.\nCrec que cal actuar en dos fronts , per una banda proporcionar una bona formació i coneixement d’aquestes eines tant als comandaments intermitjos com als treballadors base per tal de que tots pressionem als responsables de les nostres unitats de les millores que ens podrien aportar l’ús d’aquest recursos.\n22 d'octubre de 2015 a les 8:51 am\nEs cierto que al Administración Pública es a menudo lenta en la toma de decisiones referidas al uso de las nuevas tecnologías, por su parte el empleado público ,generalmente, es más ágil y las utiliza con más asiduidad y muchas veces sin la aquiescéncia de la propia organización\nSílvia Verón ha dit:\n22 d'octubre de 2015 a les 5:20 am\nAnem en compte en dir que les “noves tecnologies i internet”…forma part del nostre ADN i de les nostres rutines…!Internet, sí però si per “noves tecnologies” entenem web 2.0, estem molt lluny de què formi part del nostre ADN. Serà per l’edat? Vull dir que alguns les incorporem a un altre ritme o ens interessen menys que als joves, o potser hi ha una certa por al que és “desconegut”, a la manca de seguretat, a no entendre el vocuabulari, a…\nMoltes eines web 2.0 són totalment desconegudes pels empleats públics. Cal MOLTA formació per poder-les aplicar en el nostre treball diari.\nCaldria que la nostra organització s’hi avoqués de ple.\nLaura López ha dit:\n20 d'octubre de 2015 a les 1:40 pm\nL’ús de les eines digitals per parts dels treballadors públics donaria, en la majoria dels casos, la possibilitat de donar la tan lloada celeritat i eficàcia als tràmits i gestions que en aquests moments, desenvolupen a l’administració d’una manera pràcticament antediluviana.\nAra per ara ens trobem amb la impossibilitat, per defecte, d’accedir a aquest tipus d’eines des de el nostre lloc de treball, per una mal entesa necessitat de protegir la confidencialitat o d’impedir el mal ús d’aquestes eines.\nConsidero necessària aquesta formació per a tots els empleats públics així com l’accés a les eines 2.0 que donarien un impuls molt important a la nostra tasca diària.\nLeave a Reply to Gerard-Felip Carné i Tuset\tCancel reply


11 de juliol de 2021 15 d'agost de 2020 per oriori\nEl 30 dies amb bici 2020 s’havia de fer durant el mes de març però es va suspendre a causa de la crisi sanitària pel coronavirus.\nLa novetat d’aquest any és que es pot participar en la modalitat personal i d’empresa.\nEl #30diesAMBbici personal\nCom cada any, a Barcelona ho organitza i promociona l’AMB i inclou tota l’àrea metropolitana.\nEl repte personal consisteix en fer servir la bici durant com a mínim durant 21 dies del mes de setembre. No importa el temps, el destí o el motiu. Només cal fer una mica de bici cada dia.\nI tú… Ets més de caixa de fruita o d’alforges?\nTant se.val #agafalabici #mesbicismillorsciutats #millorambbici #bicibcn https://t.co/qrnaFzRJQ1 pic.twitter.com/qK9kTXOZBw\n— @30diesambbici (@30diesambbici) August 10, 2020\nCom apuntar-se al repte dels 30 dies amb bici\nPer participar t’hi t’has d’apuntar en aquest web de l’AMB i descarregar l’aplicació de Cyclogreen per registrar els trajectes.\nLa segona condició és publicar una foto cada dia a Instagram amb el hashtag #30diesAMBbici.\nGuanya una bicicleta elèctrica\nLes persones que agafin la bici 21 dies i pugin la foto a Instagram participaran en el sorteig d’una bicicleta elèctrica plegable de la marca Freel.\nBicicleta elèctrica plegable Keen de la marca Freel\nEl repte d’empresa\nLa novetat d’aquest any és la participació de la guia d’hotels ciclistes Bikefriendly. La intenció és involucrar les empreses en la mobilitat dels seus treballadors.\nPer participar com a empresa cal que algú de dins faci el registre del grup i s’encarregui de dinamintzar-lo. Els participants han de fer servir l’aplicació Bikefriendly per registrar els trajectes diaris a la feina.\nAquesta aplicació també serveix per reptes i concursos d’empresa per fomentar l`ús de la bici entre la plantilla.\nEls treballadors que compleixin amb el repte d’anar en bici durant 21 dies a la feina optaran a una escapada de cap de setmana a un hotel amb el segell de qualitat ciclista de Bikefriendly.\nFoto de Jeff Muceus a Flickr\nCinc anys del programa\nEl repte dels 30diesAMBbici es fa des del 2014 cada mes de març a tot Espanya. Es tracta de fomentar l’hàbit d’agafar la bici cada dia entre tota mena de persones i sense cap condició de temps o distància. A cada ciutat que hi participa s’hi fan diferents actes al voltant de la bicicleta i són organitzacions locals les que ho organitzen. A Barcelona ho fa l’AMB.\nLes dades del trajecte serveixen posteriorment per analitzar els desplaçaments més habituals per tenir-los en compte en futures planificacions. De l’edició de 2019 en va resultar un “mapa de calor” on es poden veure els trajectes més demandats.\nMapa de calor de #30diesAMBbici del 2019\nCategories Notícies, Notícies de Barcelona Navegació per les entrades


La Diputació de Castelló estudiarà amb els tècnics l'estat del mural de 8.000 peces de ceràmica abandonat durant 21 anys en el cotxeró provincial - revistapoble.net\nInicio / CASTELLÓ / La Diputació de Castelló estudiarà amb els tècnics l’estat del mural de 8.000 peces de ceràmica abandonat durant 21 anys en el cotxeró provincial\nLa peça, que va costar prop de 140.000 euros, forma part d’una estructura de 29×13,5 metres que, amb el títol ‘Canto a Castelló i els seus pobles’, estava previst col·locar en la façana del pati de l’edifici de les Aules, però va quedar guardada en el magatzem\nLa Diputació de Castelló estudiarà amb els tècnics de la casa si és viable la recuperació del mural ceràmic de l’artista Juan Ripollés que, comprat fa 21 anys per la institució pro un muntant pròxim als 140.000 euros, ha aparegut abandonat en una de les estades del cotxeró provincial.\nLa diputada de Cultura, Ruth Sanz, s’ha posat en contacte hui amb el reconegut artista, a qui ha traslladat “la nostra clara intenció de recuperar una obra que va costar tants diners públics i que els anteriors gestors polítics de la institució provincial havien deixat oblidat en un magatzem”. En aquest sentit, la diputada ha explicat que “Ripollés ha deixat patente la seua sorpresa per la troballa, perquè pensava que ja no sabria mai on havia acabat”.\nEn aquest sentit, la diputada provincial ha assenyalat que “el primer que hem de fer és veure si estan totes les peces i si, després de més de 20 anys, encaixen com toca, a més d’analitzar el seu estat de deterioració per la seua mala conservació”, alguna cosa que assegura ha lamentat l’artista. “Per nostra farem tot el possible per veure si es pot donar eixida al treball de Juan Ripollés.”\nLes diputades de Patrimoni, María Jiménez, i de Cultura, Ruth Sanz, van ser les encarregades de revelar ahir l’aparició de les peces d’un mural ceràmic que la Diputació va comprar a l’artista Juan Ripollés fa 21 anys per un muntant total de 23,2 milions de pessetes.\nSón en total 106 palets embolicats en pols, amb 66.000 quadrícules i 8.000 peces ceràmiques en el seu interior, que formen part d’un macromural de 29 metres d’altura i 13,5 metres d’ample que la institució va comprar l’any 2000 al reconegut per a la seua col·locació com a obra emblemàtica provincial en la façana d’un edifici que dóna al pati de l’Espai Cultural Obert Les Aules, en la plaça que porta el mateix nom a la ciutat de Castelló.\nL’obra, que portava com a títol ‘Canto a Castelló i els seus pobles’, no es va situar en l’esmentada paret per l’oposició dels veïns, que es van veure sorpresos per les dimensions i el pes, que res tenien a veure amb el que al principi se’ls havia comunicat.\nEn la compareixença davant els mitjans realitzada en el cotxeró provincial, les diputades de Cultura, Ruth Sanz, i Patrimoni, María Jiménez, van posar en valor l’obra de Ripollés, “un artista de reconegut prestigi”, però van lamentar la gestió dels recursos públics de la institució per part dels anteriors governs de la Diputació.


Ajuntament de Torroella de Montgrí (en endavant, Administració titular) amb NIF P1721200B, ubicat a Pl. Vila, 1, 17257, Torroella de Montgrí (Girona) , tel. 972-758112 , correu electrònic alcaldia@torroella-estartit.cat, és el titular d'aquest portal de transparència i s'encarrega de vetllar per la integritat, veracitat i actualització de la informació i els serveis que s'hi contenen.\nPresencialment: Ajuntament de Torroella de Montgrí Pl. Vila, 1, 17257, Torroella de Montgrí (Girona)


El conseller d’Hisenda, Juan Carlos Moragues, va visitar ahir Cocentaina\nLa visita va tindre lloc a la vesprada a la planta superior de l'Oficina de la Diputació situada a la Plaça del Mercat.\nAquest fou un encontre que va mantenir amb membres i simpatitzants del PP de Cocentaina i altres pobles de la comarca, abans va fer el mateix a la localitat de Muro. En aquesta visita es va parlar de la importància d’Europa de cara al futur, la situació de recuperació econòmica en la qual estem amb un optimisme prudent i moderat. La situació encara és complicada, però que segons el conseller estem en un escenari de recuperació. També es va parlar que estem en uns moments per a ser optimistes i parlar de reformes que estan pendents, de la baixada d’impostos que està anunciada i d’un programa operatiu europeu per a 2014-2020 on s’invertiran 2.200 milions d’euros en la Comunitat Valenciana.\nEl conseller insistia en la importància de les eleccions europees que ens impliquen a tots i que Europa és molt important per als ciutadans contestans perquè en els pròxims 7 anys s'invertiran 960 mil milions d'euros en la Unió Europea i tenim la política agrària en comú, tenim els fons estructurals, fons de finançament a les pimes. I el que es decidisca en Europa ens afecta en el dia a dia del poble.\nTambé vam parlar dels deutes actuals de la Generalitat amb el nostre poble, on a hores d'ara se’ns deu vora mig milió d’euros la meitat per la biblioteca i l’altra en diferents camps com per exemple serveis socials, pla d’ocupació, fira, etc.


Un viatge pel seu món a Porrera\nCol·lecció: Perfils, núm. 2\nEls aiguats del 10 d’octubre de 1994 van suposar un fort cop per a Porrera. Les destrosses van fer pensar als seus vilatans que després d’aquesta ja no aixecarien el cap. Per sort, feia poc que Lluís Llach s’havia instal·lat a viure en aquesta localitat, a cal Vall, la seva casa pairal. La seva presència va ser decisiva, ja que es va abocar de ple en la recuperació del municipi: primer amb un concert a Reus per recaptar fons, després amb el disc Món Porrera i finalment implicant-se en el negoci del vi, en els primers passos de la revolució enològica del Priorat. Una dècada després, el mateix Lluís Llach recorda com ha viscut tot aquest procés. Alhora, relata la seva vinculació amb Porrera des que d’infant l’enviaven els estius a engreixar-se amb la seva tieta Pilar; passant per la seva adolescència, quan plegava avellanes i tocava la guitarra amb els seus amics, i fins avui en dia. La sortida del llibre coincideix amb el primer aniversari de la mort del poeta Miquel Martí i Pol, amb qui Lluís Llach mantenia una estreta amistat i havia passat moltes estos a Porrera, fós per treballar o per divertir-se, tal com es constata en aquesta publicació.\nNascuda a Barcelona el 1963, és llicenciada en Ciències de la Informació i postgraduada en Periodisme Digital. Ha treballat en diversos mitjans de comunicació ha publicat els llibres Darrere el micro, 69 anys de ràdio a Tarragona (2002), Els somnis de l'evolució (2003) -amb el codirector del Projecte Atapuerca Eudald Carbonell, que després va traduir al castellà- i Premi Ones Mediterrània (2004). Actualment, treballa al Gabinet de Comunicació de la Universitat Rovira i Virigli de Tarragona, centre on col·labora a més amb l'Àrea de Prehistòria en la redacció de textos i difusió de les seves activitats i cursa el màster europeu d'arqueologia del quaternari i evolució humana.\nJosep R. Grau\nNascut a Porrera el 1956, ha treballat de pagès al seu poble fins a l'any 2001. Juntament amb Eduard Duran i Lluís Llach, va ser un dels fundadors de la societat Vall-Llach SCP, en el qual es va encarregar de plntar els primers ceps del cantautor el 1995. Regidor durant dues legislatures a l'Ajuntament de Porrera pel Partit dels Socialistes de Catalunya, sempre ha estat involucrat en activitats socials i culturals. Va viure directament el retorn de Lluís Llach a Porrera, ja que formava part del nucli d'amics que el van acolir; per tant, molts dels fets que s'exposen en aquest llibre els ha viscut en primera persona. Ara treballa a Reus, i viu a cavall entre aquesta ciutat i Porrera. És coautor amb Fina Duran del llibre Porrera, imatges d'un poble (1999).\nMor Josep Ramon Grau Mestres, coautor del llibre "Lluís Llach, el noi de cal Vall" (Sala de premsa de Cossetània)\n2a edició del llibre Lluís Llach, lo noi de cal Vall. Un viatge pel seu món a Porrera (blog de Cinta S. Bellmunt)\nCossetània publica la segona edició de "Lluís Llach, lo noi de cal Vall" (Sala de premsa de Cossetània)\nCossetània Edicions treu una segona edició del llibre «Lluís Llach, lo noi de cal Vall» (diari El Punt)\nLa secció Lecturàlia, del Matí de Catalunya Ràdio, fa referència al llibre "Lluís Llach, el noi de cal Vall" (Màrius Serra / El Matí de Catalunya Ràdio)