Junqueras: "El que ens converteix en catalans no és el lloc on hem nascut, sinó l'aspiració de fer un país millor"\nEl líder d'ERC demana estar "en campanya permanent fins a la victòria" de la independència\n2 min. Barcelona 11/04/2015 13:27\n651x435 Oriol Junqueras, Marta Rovira i Alfred Bosch, a la primera fila de l'acte d'ERC a la Ciutadella. / CRISTINA CALDERER Oriol Junqueras, Marta Rovira i Alfred Bosch, a la primera fila de l'acte d'ERC a la Ciutadella. / CRISTINA CALDERER\n"El que ens converteix en catalans no és el lloc on hem nascut, la llengua en què parlem o el déu a qui resem, sinó l'aspiració de fer un país millor". Ho ha dit el president d'ERC, Oriol Junqueras, durant la seva intervenció a l'acte "República és llibertat", que el partit ha celebrat aquest dissabte al Parc de la Ciutadella, en què també han intervingut Alfred Bosch i Juanjo Puigcorbé. Junqueras ha dit que en aquest procés d'independència "no sobra ningú que sigui honrat".\nJunqueras ha afirmat que "el país necessita guanyar", i ha avisat que "guanyarem" per dos motius: d'una banda, perquè la qüestió "es decideix a les urnes", i de l'altra perquè "el país s'ho mereix i ho necessita". El líder d'ERC ha animat a les dues mil persones que s'han aplegat a la Ciutadella a estar "en campanya permanent fins a la victòria".\n"Tenim la legítima aspiració de construir un país lliure, net i just, i per això volem sumar amb tothom", ha afirmat Junqueras. Ho ha dit acompanyat de candidats d'altres formacions que es presenten a les llistes d'ERC a les municipals, com MES o Avancem.\nMarta Rovira: "Tenim fam i set de justícia, dignitat i llibertat"\nLa secretària general d'ERC, Marta Rovira, ha posat èmfasi en el caràcter social del projecte d'ERC. "Volem un nou país que inverteixi en les persones: educació, sanitat i cultura", ha dit, perquè "les polítiques socials no són cap despesa, sinó que són la millor inversió".\nEn aquesta línia, Rovira ha afirmat que ERC té "fam i set de justícia, dignitat i llibertat", de manera que ha fet una crida a fer de les municipals "el ciment" per la República Catalana, que ha augurat que es començarà a construir just l'endemà del 27-S.


IB3 | BALEARS FA CIÈNCIA: La revista Es Busqueret arriba als 50 números\nLa revista Es Busqueret arriba als 50 números\nTranscorreguts 21 anys des de la seva aparició, la revista de divulgació naturalística Es Busqueret del GOB (Grup Balear d’Ornitologia i Defensa de la Naturalesa) ha arribat recentment als seus 50 números. En tot aquest temps, la revista ha experimentat una gran evolució, tant pel que fa als continguts com pel seu aspecte visual, amb la participació de molts col·laboradors procedents d’àmbits diversos. En parlarem dissabte a partir de les 12:25h amb el seu actual editor, Manolo Suárez; la il·lustradora científica Cati Artigues i la que va ser la primera editora de la revista, Vicky Heredero.\nAltres continguts del programa són: a les 12:05 h farem Històries Naturals amb l’escriptor i naturalista Martí Domínguez i el biòleg Joan Mayol.\nA les 13:20 h entrevistem Marga Frontera, científica i assessora tècnica del Govern de les Illes Balears per a temes vinculats a la COVID-19, amb qui repassarem l’actualitat de la recerca per frenar el coronavirus.\nFinalment, a les 13:45 h serà el moment del Variat de Ciència, amb el físic i divulgador Adrià Garcia, que ens farà una crítica de la pel·lícula “Cel de mitjanit” de George Clooney, estrenada recentment a la plataforma Netflix.


Sandra's Ferienoase Schwaig bei Nurnberg Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAm Weinberg 4 a, Schwaig bei Nurnberg, Schwaig bei Nurnberg, Alemanya - Veure al mapa\nDissenyat tant per oci com per negoci, Sandra's Ferienoase està situat idealment a Schwaig bei Nurnberg; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Sandra's Ferienoase és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes són només algunes de les comoditats que fan que Sandra's Ferienoase sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nL'ambient de Sandra's Ferienoase es reflexa en cada habitació. aire condicionat, calefacció, insonorització, TV satèl•lit/cable, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sandra's Ferienoase és la vostra destinació si buscau allotjament de qualitat a Schwaig bei Nurnberg.\nTots els tipus de viatgers (16) Parelles (1) Viatgers en solitari (3) Famílies amb infants petits (7) Famílies amb infants grans (1) Grups (4)


6 coses que no sabies sobre el grau en què el 97% dels estudiants troba feina després d'acabar-lo | Adolescents.cat\n6 coses que no sabies sobre el grau en què el 97% dels estudiants troba feina després d'acabar-lo\nper Redacció , 16 de juny de 2020 a les 10:23 |\nD'aquí poc acabeu el curs i és per això que cada setmana publiquem articles sobre les diferents opcions que teniu un cop finalitzat l'institut. Avui ens volem centrar en un grau que potser no coneixíeu i que és molt innovador: el de Gestió d'Empresa en Comerç i Distribució.\nI per què diem què és innovador? Doncs perquè a part d'adaptar el temari a l'actualitat i tenir en compte els reptes de futur, es pot cursar en 3 modalitats diferents presencial, semipresencial i online. Així doncs, us permet triar l'opció que us vagi millor.\nI exactament, què es fa en aquest grau? Aquesta formació té com a objectiu proporcionar els coneixements, habilitats i competències per ocupar llocs de responsabilitat i fer carrera professional en empreses de qualsevol sector relacionades amb la venda de productes i serveis destinats al consumidor final (retail).\nAixí doncs, si us agrada el món de l'empresa, el màrqueting i les botigues i sou persones amb potencial innovador i creatiu, aquest grau fa molt per vosaltres. Us n'expliquem més coses:


Llenguatge verbal | mirades\nCategory Archives: Llenguatge verbal\nAlfabet animat amb diferents tipografies. Quina delícia!\nThis entry was posted in ABCedaris, General, Llenguatge verbal, Recursos-TIC on 27 gener 2011 by Teresa.\nSegur que alguna vegada heu tingut a les vostres mans algun llibre que, en comptes de passar pàgina per pàgina , simplement l’heu obert com si es tractés d’un acordió, lentament, intentant no perdre’n detall de tot allò que es va mostrant de cop davant els vostres ulls. Són llibres sorpresa, amb petits textos o amb imatges, que s’obren i es tanquen, que donen valor a la forma i que presenten el contingut creativament. Són considerats llibres-objecte o llibres d’art perquè també estan pensats per a ser exposats i admirats.\nLes imatges mostren un recull d’ells amb continguts i formats diferents, com petits textos plegats dins d’un sobre , un herbari presentat en forma triangular o un conte amagat dins una capsa.\nTrobareu més detalls a:\nThis entry was posted in Art, Contes, General, Llenguatge verbal, Paper, Visual-plàstica on 1 juliol 2010 by Teresa.\n“A flor máis grande do mundo”, un curtmetratge d’animació per a nens i adults escrit i narrat per José Saramago. Un petit record per l’ escriptor portuguès i premi Nòbel que ahir va morir als 87 anys.\nThis entry was posted in Audiovisuals, Contes, Flors, General, Llenguatge verbal on 19 juny 2010 by Teresa.\nToypography és un joc de tipografia de peces de fusta creat per l’empresa japonesa Kokuyo que, combinades, poden formar paraules tant de l’alfabet japonès com del llatí, així com pictogrames.\nEn aquest vídeo podeu veure les possibilitats a partir de la paraula peix (fish) i a la web trobareu exemples amb altres noms d’animals. M’encanta la idea!\nThis entry was posted in ABCedaris, Animals, Jocs/materials, Llenguatge verbal, Visual-plàstica on 12 març 2010 by Teresa.\nUs presento una petita joia: “Più e meno” que traduït al català seria “Més o menys”. Es tracta d’un llibre o un joc? deixem’ho en un llibre-joc que convida a petits i grans a fer córrer la imaginació creant les històries que es vulgui a través de 72 targes amb imatges diferents, 48 de les quals són transparències que permeten superposar-se. Els seus autors són Bruno Munari i Giovanni Belgrano i la seva primera publicació data de 1970.\nGiovanni Belgrano i Bruno Munari.\nThis entry was posted in Contes, General, Il·lustració, Jocs/materials, Llenguatge verbal on 7 març 2010 by Teresa.\nUna activitat d’escriptura creativa és construir noms o petits textos utilitzant objectes o elements diversos que tinguin a veure o no amb el significat de la paraula. Sveta Sebyakina, dissenyadora rusa, desitja el bon dia en diferents idiomes partint d’aquesta idea. Fruites, roba, flors, llapis, xinxetes … són alguns dels variats elements que utilitza.\nVia : Tam Tam\nThis entry was posted in Fotografia, General, Llenguatge verbal, Visual-plàstica on 22 desembre 2009 by Teresa.\nL’estiu és un període d’experiències i d’activitats que trenquen amb el ritme de la resta de l’any tant pels adults com pels nens i nenes. Cada estiu és diferent i únic: sortides, viatges, platja, muntanya, dies amb la família i els amics, lectures, descans, … Atrapar aquestes vivències per poder-les recordar i compartir amb els companys d’escola va ser l’objectiu del “quadern d’estiu”, idea que ens va donar la M. Àngels, mestra de l’escola Doctor Robert de Camprodon, amb qui el destí ens convertiria en bones amigues.\nEl quadern, que cada nen i nena s’emporta el darrer dia de curs, està format per una dotzena de fulls (que es poden ampliar), el primer dels quals dóna unes pautes o ajudes d’activitats a fer, com per exemple: fer dibuixos de coses molt viscudes, collages amb objectes trobats, llistes dels menjars preferits, comentaris de les pel·lícules vistes, retalls de notícies interessants, … Les tècniques i materials a utilitzar són completament lliures, tot i suggerir varietat, identitat pròpia i alguns textos explicatius o descriptius. Perquè acabeu de fer-vos una idea aquí teniu alguns exemples del darrer quadern realitzat pels meus alumnes de P5.\nThis entry was posted in Descoberta-entorn, Educació-infantil, General, Llenguatge verbal, Recursos-TIC, Visual-plàstica on 29 agost 2009 by Teresa.\nFa un parell de cursos vaig proposar la realització d’un alfabet a nens i nenes de P5 de l’escola . El projecte, realitzat conjuntament amb les tutores dels grups – la Dolors, l’Àngels i la Sílvia-, va consistir en crear un alfabet visual amb imatges d’elements de la pròpia classe. Varem partir de les lletres de l’abecedari, després cada un dels infants en va triar una i va buscar un objecte de la classe que el nom del qual comencés per ella. Entre tots es va confeccionar una gran llista amb els noms ordenats alfabèticament i seguidament cada un va fotografiar l’objecte o element triat. En una altra sessió, van representar plàsticament la lletra de l’abecedari corresponent, fent servir diversos materials i tècniques, creant així un abecedari molt artístic.\nEl resultat final va ser una presentació de power point que associava la imatge de la lletra amb la de l’objecte, i on els nens i nenes també varen participar escrivint el nom de cada un d’ells. Tot plegat un treball col·laboratiu basat en els elements de l’entorn que integra la llengua oral i escrita, l’expressió visual i plàstica i que incorpora les TIC.\nI enllaçant amb el tema … en un dels blocs que acostumo seguir – Andar lento – em trobo amb un diccionari fotogràfic (aquest més adult i en anglès) creat per l’artista holandesa Lindley Warren, el qual es va creant a partir de les aportacions personals d’altres internautes. Imatges senzilles que fugen d’estereotips. Aquí teniu dos exemples que defineixen paper i té.\nThis entry was posted in ABCedaris, Audiovisuals, Descoberta-entorn, Educació-infantil, Fotografia, General, Llenguatge verbal, Recursos-TIC on 12 juny 2009 by Teresa.\n[kml_rm movie=”http://video.xtec.cat:8080/ramgen/edu3tv/video/tvc/una_ma/001_70118.rm” width=”352″ height=”288″/]Conte: La guerra dels peixos\nFa temps que es va crear Una mà de contes, una producció de Televisió de Catalunya formada per una sèrie de contes que a mida que va transcorrent la narració, la mà d’un artista la va il·lustrant. Pintura, collage, tinta xinesa, infografia, performance… un munt de tècniques diferents acompanyen cada un dels contes.\nLa novetat és que fa uns mesos aquest fantàstic projecte ha anat molt més enllà, s’ha convertit també en una web on, a part de poder veure més dels 100 contes classificats per autor/a, il·lustrador/a, títol, país, personatges, tècnica, … , compta amb tallers de dibuix, de retall i composició, de contes il·lustrats i de subtitulat, que permeten crear contes nous o adaptar-ne els existents.\nLa web, a més, compta amb un bloc que es va actualitzant amb experiències relacionades amb els contes i del qual us destacaré un apartat dins els contes entrellaçats: les mans d’una mà de contes. Contes agrupats de cinc en cinc, com els cinc dits de la mà: 5 contes del mar, 5 contes d’animals màgics, 5 contes murris, 5 contes tàctils, …… 5 contes de petons, entre d’altres.\n😉 No em puc estar de comentar que fa unes setmanes vaig poder gaudir de la presentació de la web per part de Pere Arcas, Director dels Programes i Projectes educatius de TV3. Tot un plaer.\nThis entry was posted in Contes, Descoberta-entorn, Educació-infantil, General, Il·lustració, Llenguatge verbal, Recursos-TIC, Visual-plàstica on 15 maig 2009 by Teresa.


public space: Conjunt d'equipaments a la Fàbrica Alchemika: Barcelona (Espanya), 2012\nComplex d’equipaments de l’«Alchemika»\nUna antiga fàbrica del barri del Camp de l’Arpa es transforma en un complex d’equipaments municipals integrat per una biblioteca, una llar d’infants, un centre cívic i una residència per a la tercera edat.\nL’Eixample de Barcelona trenca la regularitat que el caracteritza quan topa, al nord, amb el barri del Camp de l’Arpa, de carrers més estrets i esbiaixats. Aquest era un sector rural que es va urbanitzar de manera sobtada, a partir de la segona meitat del segle XIX, amb la implantació massiva de fàbriques tèxtils, farineres, adoberies i indústries químiques. D’entre les darreres, una de les més remarcables era el complex fabril de «Costa-Font». Ocupava dues de les famoses illes de cases dibuixades per Ildefons Cerdà —de planta quadrada però amb xamfrans a les cantonades—, situades entre els carrers de la Indústria i de Sant Antoni Maria Claret, al límit meridional del barri. Als anys cinquanta, la fugida de moltes empreses cap als polígons industrials de la perifèria va esmicolar els grans complexos del barri, que es van omplir de tallers i magatzems de gra més petit.\nÉs el cas de l’empresa «Alchemika», que es va instal•lar el 1950 al costat sud-oest d’una de les dues illes, en una franja allargassada que tenia front al carrer del Guinardó. El marcat pendent d’aquesta via imposava una caiguda de més d’una planta entre els xamfrans dels dos extrems de la parcel•la. Obra de l’arquitecte Francesc Mitjans, la fàbrica s’enfrontava a aquesta inclinació per mitjà d’una façana d’ordre rotund, amb un sòcol de maçoneria i un llenç de maó vist ritmat per grans obertures verticals. No obstant això, la desindustrialització contradiria la robustesa d’aquesta composició arquitectònica precipitant el tancament de l’«Alchemika» a mitjan anys vuitanta i abocant l’edifici al deteriorament i l’abandó.\nDes de ben aviat, els moviments veïnals del barri, molt afectat pel dèficit de serveis públics, van reclamar la conversió de l’antic complex de «Costa-Font» en un conjunt d’equipaments municipals. Un gimnàs privat i l’escola pública Antoni Balmanya van ser pioners en la reconversió de les instal•lacions fabrils. No va ser fins al 1992 que es va aprovar un Pla Especial que qualificava les dues illes com a zona d’equipaments i establia l’obligatorietat de preservar la façana de l’«Alchemika» com a testimoni del passat industrial del barri.\nAl cap de quinze anys, l’Ajuntament de Barcelona va adquirir l’edifici amb la intenció de completar el procés ja iniciat i encabir-hi un centre multi-funcional amb les dotacions reclamades pels veïns. El conjunt havia d’incloure una biblioteca municipal, una llar d’infants, un centre cívic i una residència per a la tercera edat complementada amb un centre de dia. A la dificultat d’encabir un programa tan complet en una estructura preexistent, s’hi sumava el requeriment que cadascun dels equipaments funcionés en sintonia amb els altres i que tots quatre mantinguessin una relació molt oberta amb l’espai públic.\nLa diferència de cota entre els dos extrems de la parcel•la va motivar que part del programa estigui soterrat. Un pati longitudinal permet l’entrada de llum i la ventilació dels diferents espais. Dins del volum definit per la façana de l’antiga fàbrica, que va ser curosament restaurada, hi ha tres dels quatre equipaments del complex. Un d’ells és la biblioteca Camp de l’Arpa - Caterina Albert, que es desenvolupa en dos nivells. S’hi accedeix des del xamfrà del carrer Indústria, orientat a sud, on la nova edificació recula respecte la façana de Francesc Mitjans per formar un pati vestibular. Aquí, les obertures verticals de l’antiga façana s’han deixat buides, de manera que la biblioteca s’entreveu des del carrer. També s’ha practicat una obertura al sòcol per donar accés al pati. A la cantonada, un antic cartell lluminós amb les lletres d’«Alchemika» s’ha restaurat perquè continuï donant nom al complex.\nAl xamfrà del carrer de Sant Antoni Maria Claret, on la façana de Francesc Mitjans havia desaparegut, es va optar per trencar la típica alineació de l’Eixample i oferir a l’espai públic una placeta vestibular. D’aquí arrenca un passatge interior que concentra els accessos a la llar d’infants, el centre cívic i la residència per a la tercera edat. Aquest darrer és l’únic dels quatre equipaments que sobresurt de la cornisa preexistent per formar un cos prismàtic de sis plantes d’alçada. El seu centre de dia, situat a la planta baixa, s’aboca sobre la coberta verda de la llar d’infants, un espai que la gent gran comparteix amb la canalla.\nLa densitat i la complexitat que caracteritzen el conjunt d’equipaments de l’«Alchemika» aporten al barri del Camp de l’Arpa intensitat i barreja d’usos, amb la qual cosa es garanteix l’activitat quotidiana pròpia d’un centre urbà. La càrrega residencial de la llar d’avis i la complementarietat dels horaris dels diferents equipaments contribueixen a mantenir la continuïtat d’aquesta activitat. L’acceptació de la biblioteca Camp de l’Arpa - Caterina Albert per part de la ciutadania va ser gairebé immediata i la va convertir en una de les més intensament usades de la ciutat.\nD’altra banda, lluny de ser un impediment, la necessitat de preservar la façana de l’antiga fàbrica no només contribueix a mantenir viva la memòria industrial del barri. També serveix per donar al complex el caràcter d’un edifici obert que disloca el límit convencional de les illes de cases de l’Eixample i enriqueix el llindar entre la massa edificada i l’espai lliure. D’aquesta manera, fa més permeable la relació entre els equipaments municipals i l’espai públic que, al capdavall, formen part del mateix domini.\nValor promig: 4.0 / Vots: 8\nSUPERFÍCIE: 10.500 m2\nCOST: 17.141.200 €\nLLOC WEB: www.oliverasboix.com/ca/ (...)\nBarcelona d'Infraestructures Municipals, S.A.\nOliveras-Boix, arquitectes, Núria Oliveras Boix, Jordi Oliveras Boix\nElian Peña, Cati Mestre, BOMA, JG Ingenieros, Artec 3, Ferrés Arquitectes, Elena Mostazo, Tècnics G3, Anna Sodupe.


ᐅ Manteniment informàtic Zucaina - Manteniment informàtica Zucaina\nMANTENIMENT INFORMÀTIC ZUCAINA\nSom experts i comptem amb molts anys d’experiència en manteniment informàtic Zucaina, serveis informàtics\nLa clau del nostre servei de manteniment informàtic Zucaina és l’experiència i professionalitat del nostre equip tècnic i el nostre expert sistema de gestió\nEl nostre servei de manteniment informàtic Zucaina i suport tècnic informàtic correspon a serveis constants preventius i resolutius en les instal·lacions del client i remotament, amb l'objectiu de prevenir i incentivar actuacions correctives. A Gestinet Zucaina, també realitzem el monitoratge dels servidors i usuaris a cada client per a poder oferir més i millor control, donant una resposta més ràpida i efectiva en cada actuació i situació.\nA Gestinet Zucaina només utilitzem plantilla professional pròpia qualificada\nÉs important destacar, sobretot en el sector outsourcing de serveis de manteniment informàtic Zucaina, que tots els tècnics informàtics de Gestinet són professionals experimentats en plantilla, fixes ubicats a Zucaina, pel que no utilitzem la modalitat de subcontractació i/o utilització de perfils freelance, ja que aquestes modalitats van en decrement del servei i satisfacció del client.\nEl servei de manteniment informàtic Zucaina de Gestinet, és líder del sector per experiència, reputació i màximes garanties\nGestinet, empresa referent en manteniment informàtic Zucaina, suport i serveis informàtics amb una llarga experiència i recorregut en el nostre sector, compta amb un gran equip tècnic professional en constant formació i reciclatge de coneixements que aporta als nostres clients el millor assessorament i experiència per tal d’aconsellar i recomanar en cada moment i situació la millor i més eficient solució.\nManteniment informàtic Zucaina: Gestinet compta amb una de les respostes més ràpides del sector\nGestinet compta amb una de les respostes més ràpides sobre incidències informàtiques i qualsevol entrebanc informàtic que el client pugui patir. Inicialment, mitjançant resposta remota per a mirar de ser més eficients, ràpids i efectius, i el següent nivell és la resposta presencial per part dels nostres tècnics a la ubicació del client, oferint a Zucaina una de les respostes més ràpides del mercat.\nIgual que oferim un servei de manteniment informàtic Zucaina periòdic, preventiu, expert i exigent, també disposem d’altres serveis vitals per a qualsevol empresa avui dia, utilitzant sempre les tècniques i metodologies més innovadores i eficients.\nManteniment informàtic Zucaina: Gestíó integral de backups\nEn totes les modalitats de manteniment informàtic Zucaina que oferim, una de les facetes més importants i sensibles que el nostre servei gestiona i assegura és la correcta realització de backups (còpies de seguretat) de dades i sistemes de cada client, oferint diversos serveis i opcions en aquest sentit com a complement i/o millora d’aquest sistema de seguretat tan primordial i vital per a qualsevol empresa. Revisió integral de backups en local, realització de backups externes o en aparells extraïbles (LOPD), etc...\nEl nostre servei informàtic a Zucaina disposa d'un temps màxim de resposta sobre incidències de 3 a 4 hores. Actualment donem resposta immediata.\nTots els nostres tècnics de suport informàtic a Zucaina disposen com a mínim de Grau Superior Informàtic en Sistemes Informàtics.\nVinculem per a cada client de manteniment de sistemes informàtics a Zucaina un mínim de 2 tècnics directes per a ser el més resolutius i precisos possible.\nEls clients disposen els telèfons mòbils dels tècnics vinculats per a que puguin contactar directament i ser més resolutius i efectius en el servei de suport informàtic a Zucaina.\nDisposem de tècnics fixes i estables per a donar un servei de manteniment informàtica Zucaina estable i ràpid sense sorpreses ni esperes.\nEls nostres clients de serveis IT a Zucaina disposen d’una potent Extranet per a la gestió completa del seu servei.\nContractes de manteniment informàtic Zucaina amb màximes garanties\nRealitzem contractes de manteniment informàtic Zucaina de prevenció, reparació i seguiment constant dels sistemes informàtics de cada client. Comptem amb molts anys d’experiència i una important cartera de clients a Zucaina aconseguida amb la rigorositat i professionalitat de tot l’equip humà de Gestinet, fet que ens posiciona com a una empresa referent i líder dins el nostre sector.\nManteniment informàtic Zucaina, presencial, remot i monitorat\nEls nostres tècnics informàtics realitzen el servei de manteniment informàtic Zucaina, xarxes, aparells i components informàtics de forma presencial a les oficines dels clients, juntament amb el monitoratge dels sistemes i resposta remota inclosa.\n100% Garanties en el nostre servei de Manteniment informàtic Zucaina\nA Gestinet Zucaina coneixem i som conscients de la importància d’un bon manteniment informàtic Zucaina i una actuació en aquest sentit proactiva i responsable, i d’aquesta manera evitar tant problemes de seguretat com entrebancs en una gestió eficient de tot els recursos de la xarxa, servidors i usuaris de cada client.


La misteriosa oferta per jugar a Islàndia que ha aparegut als carrers de Barcelona - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nEl cartell s'ha pogut veure per Barcelona i busca jugadors per a un club de Reykjavík de quarta divisió islandesa oferint feines no qualificades\n27/01/2020 - 21.40 Actualitzat 28/01/2020 - 12.18\nUn cartell amb una oferta per jugar a futbol i treballar a Islàndia ha aparegut aquests dies a Barcelona. "Guanyi fins a 2.000 euros cada mes jugant i treballant a Islàndia", hi diu. L'equip encarregat de penjar el cartell és l'Stridsmenn, un modest club de Reykjavík de la quarta divisió islandesa i que demana als candidats que siguin ciutadans de la Unió Europea i que es presentin a unes proves perquè els seleccionin.\nEl club va passar a dir-se Skandinavía després que la federació de futbol islandesa (KSI) no acceptés la denominació Stridsmenn, que significa guerrer en islandès, ja que "és contrari a l'esperit de l'esportivitat". El club està dirigit per Saint Paul Edeh, un exfutbolista nigerià que era un dels protagonistes d'Africa United, un documental sobre els futbolistes estrangers a Islàndia.\nAquesta campanya no només s'ha fet a Barcelona sinó que també es pot veure en diferents ciutats europees com Glasgow, Edinburgh, Göteborg i Stockholm.\nIcelandic fourth tier football team recruiting players using Glasgow binshttps://t.co/rpWVffvzKe\n Glasgow Live (@Glasgow_Live) October 25, 2019\nA mysterious new poster campaign has been spotted in Edinburgh offering people the chance to play for a team called Knattspyrnufelagid Stridsmenn and supplement their wages by gutting fish during the day 🤔https://t.co/BTO0qK5iNw\n Edinburgh News (@edinburghpaper) November 2, 2019\nSegons informa l'Skandinavía, el salari no el garantirà el club, sinó les empreses patrocinadores en feines no qualificades com ara magatzems, serveis de neteja, treballs de seguretat, a hotels, conductors d'autobusos, forns de pa... La KSI confirma que "la majoria de futbolistes del país es guanyen la vida amb altres feines". Tot i això, el salari que ofereix l'equip està per sota les 317.000 corones mensuals que estan establertes com a salari mínim, l'equivalent a 2.300 euros.


Tribuna Sant Cugat abordarà la internacionalitació\nEl Tribuna Sant Cugat ha tornat a després d'un periode d'abstència FOTO: Artur Ribera\nSant Cugat Empresarial organitza trobades per empresaris per analitzar diferents àmbits de l'economia catalana\nEl Tribuna Sant Cugat Empresarial abordarà la internacionalització de l'empresa catalana en una jornada oberta el pròxim 9 de maig. La patronal Sant Cugat Empresarial organitza una nova trobada empresarial, que enguany comptarà amb la presència de Co-CEO de Grifols, Raimon Grífols; de la vicepresidenta corporativa de Moventia, Sílvia Martí; i del President d’Eurofragance, Santiago Sabatés.\nLa trobada tindrà lloc a la Masia Rosàs a Sant Cugat del Vallès, a partir de les 13 hores i comptarà amb una conferència, un dinar relacional o activitats de networking. Les inscripcions a la jornada es poden tramitar per internet.\nAquesta edició del Tribuna Sant Cugat Empresarial té l'objectiu d'analitzar la internacionalització de l'empresa catalana, a partir de l'exemple de tres companyies que destaquen per les seves exportacions i que totes tres tenen la seu a Sant Cugat.\nGrifols està especialitzada en el sector farmacèutic-hospitalari i és líder en el mercat europeu d'hemoderivats i està entre els líders mundials en el mercats de plasma, plaquetes, productes coagulants i hemoderivats en general. Moventia és un grup empresarial català familiar dedicat als negocis del transport de viatges i a la venda i comercialització d'automòbils. Eurofragance, del sector de fragàncies, està present en més d'una seixantena de països.\n𝗦𝗮𝘃𝗲 𝘁𝗵𝗲 𝗗𝗮𝘁𝗲❗El proper dijous 9 de maig a les 13h. es celebrarà a la Masia Rosàs, una nova edició del #TribunaSantCugat Empresarial, sota el títol ‘#Internacionalització de l’#empresa catalana’. Ja pots fer la teva inscripció! 👉🏽 https://t.co/AN8mWdWGqB #Economia pic.twitter.com/aF6lxW64L3\n— Sant Cugat Empresarial (@SCEmpresarial) 2 de abril de 2019\nSant Cugat treu pit del seu sector biotecnològic\nEl Banc Sabadell continuarà sent partner principal de Tribuna Sant Cugat Empresarial\nEl sector immobiliari creu haver après de la bombolla


tri on fire: d’agost 2012\nLa primera Travessia (Travessia d'estiu Sitges 2200m)\nNo se encara com vaig decidir apuntar-me. Portava temps, molt de temps, amb el pensament que no superaria el meu respecte o admiració a nedar al mar fins que un dia no fes una travessia. Sovint mirava...Nedalmon, Marnaton, la pàgina de la federació, parlant amb la Tere...però sempre em mancava una empenta, o sortia l'Anna mes conservadora que automaticament pensava que: siiii, claro, pots nedar 1000 metres a la piscina, i ara amb una mica de sort has fet 750 al llac de Matemale, però d'aquí a fer una travessía...hi ha un mon!\nFinalment, a principis de juliol, allà estava, acabant el procés d'inscripció de la Travessia d'estiu que organitza el Club Natació Sitges, animada pel bon segment que havia fet a les Angles, el grup d'entrenament que portava dues sessions amb els Masters del Mediterrani on l' Angel i la Susi son pura adrenalina, el repós en bici de les darreres setmanes...i que dia darrera dia que passava agafava amb mes ganes despres de la primera Travessia Dragona (amb sort vaig nedar 400 metres entre medusetes), el no poder fer la Vila i el circuit cabronet en bici d'Andorra que em feia posar seny a la jornada (i per que enganyar-nos, deixar un mal gust de boca).\nAixí, començava un mes "por y para" nadar. Hores de piscina, sessions al mar, moments d'això es complica, moments de començo a fluir, la meva Tere, el meu equip,els meus, tenir la sort de coincidir amb la Ingrid i la seva gent de Swim for fun i sobretot sobretot sobretot una setmana previa digne de: si vols, pots\nI aquesta va ser la primera setmana de vacances, hores al Mediterrani amb la Lidia, entrenament al mar amb la Tere,sortides a Sitges, una vegada sola i una vegada a companyada de l'Ivan, on vaig fer el benvolgut 2300m en un mar que jo creia que era normal per la zona però que mes tard descobriria que era un mar en increible calma, les sortides d'entrenament a la Barceloneta amb la Isa, Carles, Presi i Pau, les sortides amb el Ferran, el fantàstic aquatló social de la Ingrid a la Mar Bella...Quantes hores he estat a l'aigua aquesta setmana??? Sense cap mena de dubte, moltes, masses...però el meu cap, 12hores abans de començar la Travessia, seguia pensant que no havia entrenat prou.\nI arriben les hores previes, arriba la nit abans, mentalitzada en un Sí, podré, però m'enfonso al veure la predicció de l'estat de la mar.Vent de 10 nusos. Però que cony es això?? Bueno...(diu el Ferran) es vent, però no massa, ja veuras...mirem el youtube. Automàticament em poso blanca, i quasi a plorar, la gent dels videos amb 10 nusos està fent surf, d'aquí dos dies anem a Zarautz i la predicció es de 4 nusos, aquests dies a Sitges hem estat a 0 nusos...agggrrggrgrgrgr. Automaticament, ell que te resposta i solució per tot, diu un suau:buenooooo, potser la corrent es a favor i arribes molt més ràpid.Ale, a sopar i a dormir que demà cal matinar.\nI l'endemà arriba, i nosaltres a Sitges també. Ens trobem amb el Martí, que ho serà tot per mi en aquesta travessía i anirà al meu costat en totes i cadascuna de les braçades amb la finalitat que jo només gaudeixi. Està amb les nenes, maquissimes, i recollim plegats el dorsal. No diu res respecte el mar, només que fa vent, i la corrent ens anirà en contra, però rapidament la resta de nedadors van comentant la jornada. Espriu i Anton, ens trobem el Xavi, que amb el seu temple i la pau interior que sempre em transmet em dona dos petons, tres consells i em desitja un: molta sort cuca...\nI anem a escalfar, ben pringats de vaselina, crema solar repel.lent de les meduses (que nedant jo no però la Maria veu unes quantes i l'Anton surt amb una picada). Nedem fins la boia principal i al girar a l'esquerra per encarar direcció esglesia hi ha unes onades espectaculars, i una corrent que ens fa retrocedir mes que avançar.buuuuuaggghhhh!!!! Tornem a platja, queden 20 minuts per la sortida i el meu estat es de canguelu màxim. Consells dels nois, petons, abraçades i el pensament de: joder, ara l'he de fer, porto un 500 pintat al braç que qualsevol es queda ara prenent el sol a la platja....i en res, a la sortida\nI sortim...poc a poc, fins la boia, en Martí i jo, es fàcil, nedo bé, comode, la gent no molesta, no es una sortida de triatló, tinc el meu espai.Ràpidament girem i comença l'odissea. Els metres passen lentament, les onades son enormes, la corrent ens tira enrera, i sembla que el malaït primer espigo sigui impossible de passar. Intento relaxar-me, tot i que mai he estat excessivament nerviosa, només he de canviar el xip i penso: Anna, això es farà llarg...però no tens pressa.\nI nedem, nedem i nedem...alguns segons en braça per situar-nos, la resta en crol, i ens anem trobant a la resta de nedadors, alguns passant-ho realment malament, com jo, com tots...però tirant endavant com sigui. A partir dels 800 metres o 1000 nedo molt mes comode, més fluida, el meu cos s'està acostumant a aquest moviment de les onades i tot i tenir la sensació que vaig molt lenta, les paraules del Martí i sobretot la seva presencia reconforten. No para de dir que nedo molt be, que la meva tècnica nedant es preciosa, que tinc fons i soc ràpida (jajaja, quina manera d'enredar a una pobre noia indefensa enmig del mar), però no me n'adono i ja es veu l'arc d'arribada, amb l'esglesia i el campanar (jejeje, mira el Campanar, deia en Llobet) presidint al fons.\nCalculo uns 350 metres, que es fan eterns, tinc la sensació de reviure la Mitja de Granollers quan et queden 3 kms i veus tota la gentada a la recta que tu penses que ja estas entrant però es fa etern, aquella mescla d'alegria i darrer esforç que fa tirar de les poques forces que et queden.\nI girem la darrera boia vermella, del mateix vermell que la primera boia on giravem a l'esquerra al començar, i aquí, si que si, 50 nous metres fuint com mai ho he fet per arribar a la sorra i creuar l'arc...toquem de peus, ens abracem el Martí i jo, veig la colla esperant i cridant, els meus pares que m'abracen (ja pensaven que hauria plegat i tot, encara que estaven mes que avisats que la cosa avui anava per llarg, jejeje)\nI alegria continguda, mareig al caminar, samarretes de finishers, molta aigua i sobretot veure els meus. Mal de pantxa, boca salada, poca gana...però molta felicitat.\nAvui he assolit una de les fites que mes ilusió em feien, fer una travessia, i com després m'ha comentat el propi Martí, he d'estar orgullosissima del que he fet perque la distància i sobretot les circunstancies no eren fàcils per un debut, amb el vent que feia, les onades i aquella corrent en contra.\nGràcies de nou al Martí, a la gran Tere Fullana, a en Ferran, als meus, i als Dragonets...que sempre estan amb mi ja sigui ben aprop o en la distància, en especial a dues d'elles que no he deixat de pensar braçada a braçada: La Isa amb la seva força i el seu coco i especialment la Bea (quines ganes de tenir ja en Victor entre nosaltres)\nI ara...quina es la propera???\nPublicat per Anna a 19:11 7 comentaris:


Miquel Camps 24/01/22 0:41\nCada capvespre s’obrien les comportes i l’aigua començava a córrer. El joc de canals era enorme, tot fet a partir de peces consecutives de marès, picades a mà, que coronaven les parets hàbilment muntades per funcionar només amb la força de la gravetat. Els vergers de Sant Joan eren un paisatge sonor espectacular.\nAquest espai ocupa els terrenys que abans eren la maresma que es creava al fons del port de Maó, a partir del barranc que arranca als plans superiors de Biniai, Algendaret o Gibraltar. Durant la dominació britànica es va decidir drenar la zona humida i aprofitar el productiu substrat de llims i argiles situat entre la principal falla geològica de Menorca, que separa el nord impermeable del sud porós.\nL’armada anglosaxona usava el gran port natural menorquí, entre d’altres coses, per controlar la pirateria i fer valer els seus interessos en aquesta part de la Mediterrània. Per això, interessaven especialment dues coses: assistència sanitària als ferits (que eren atesos directament a l’illa del Rei) i menjar per abastir els vaixells que havien de tornar a la feina. D’aquí tants de camins de carro i de bístia que es troben al llevant menorquí.\nQuan es van conduir les productives fonts que es generaven al peu dels barrancs, l’aigua era acumulada i servida per horaris, a fi d’afavorir la generació d’aliments. Cadascú sabia el temps que tenia per regar la seva part de terra. Per fer-ho, es jugava amb petites peces de marès que encaixaven a les bandes i permetien derivar el líquid cap a cada zona amb la quantitat i la força que calia per regar de manera efectiva.\nEls vergeters depenien de l’aigua i tothom entenia que, si tots els passos estaven oberts a tota hora, al final no resultava operatiu per a ningú. En aquella mena de societat hidràulica, s’administrava allò que era de tots per aprofitar-ho sense fer-ne abús.\nEn algun moment de la història, aquesta filosofia es va tòrcer, i a tot arreu vam entrar a aplicar la tragèdia dels comuns. Aquell plantejament on cadascú intenta agafar una mica més del que és de tots, i al final s’esgota el recurs.\nActualment, tancar una resclosa perquè l’aigua generadora brolli millor cap altres indrets, és una feina àrdua. Ara ho volem tot obert, a tota hora. I per això moltes coses no s’acaben d’aclarir mai.\nHem generat una cultura, molt lligada al model econòmic imperant, que creu que s’ha de respondre a tota la demanda. Precisament l’aigua ha estat una de les principals víctimes d’aquesta filosofia tan deslligada del món físic. S’ha ensenyat als enginyers que la gestió pública de l’aigua consisteix en servir tota l’aigua que la població demandi.\nLa Directiva Europea Marc de l’Aigua intenta revertir aquesta orientació, perquè estem acabant amb les reserves per tot arreu. La Directiva, aprovada fa més de vint anys, diu que cal canviar l’enfoc i que hem de racionalitzar la demanda. O sigui, que hauríem de fer com feien fa 50 anys els vergeters de Sant Joan. Tancar unes canals per poder-ne alimentar d’altres. Amb l’aigua i amb la resta de coses.\nUn dels sistemes que manté totes les portes obertes és l’activitat turística. Com que quasi tot es pot convertir en producte turístic, van sorgint noves iniciatives, algunes ben interessants. La cultura, la natura, l’art, la història, la gastronomia... són nous cultius turístics que potser podrien donar fruits. Especialment, perquè són nínxols susceptibles d’atreure gent amb la sensibilitat cultural necessària com per tenir interès en la conservació (ambiental, social i econòmica) del lloc que els acull com a visitants.\nPerò això és mal de compaginar si, al mateix temps, seguim alimentant també el creixement del turisme de sol i platja, el tot inclòs, la massificació. Fent això, estem eliminant opcions al turisme que més ens interessa, que és també el més sensible a aquestes distorsions i que parteix sense fer renou.\nSi no tenim criteri per tancar algunes comportes, gastarem la poca aigua que tenim regant camps de blat d’indi per fer una llet que després haurem de subvencionar perquè no sobreviu als mercats.\nFarem programes per garantir l’habitatge als joves però mirarem cap una altra banda amb el lloguer turístic. Treballarem per un món més sostenible però declararem verda l’energia nuclear. Creixerem en nombre de turistes mentre baixarem en renta per càpita.\nEns sentirem col·lapsats per l’enrenou de promeses i d’ofertes comercials, mentre enyorarem el relaxant soroll de l’aigua abundant i gratuïta dels vergers.


La Cotorra de la Vall: La platja de Tavernes acull avui dissabte la “II Trobada de Bandes Infantils”\nLa platja de Tavernes acull avui dissabte la “II Trobada de Bandes Infantils”\nAvui dissabte la platja de Tavernes acull per segon any consecutiu la trobada de bandes infantils “Bandetes 2012” amb la participació de les bandes infantils de l’Escola Elemental Eduardo Arnau de Tavernes, la banda infantil Tot per la Música, d’Ontinyent, i La Unió Musical, de Carlet. Les activitats es duran a terme des de les 10 del matí fins a les 22:30h, quan tindrà lloc la cloenda de l’activitat.\nA les 10h està prevista tant l’arribada com la recepció de les bandes participants en la terrassa del cine Olimpo de la platja de Tavernes, per tal de posar en marxa la primera cercavila. A les 12h hi ha visita al monestir de Santa Maria de Valldigna, a Simat. Tot seguit, bany en la piscina municipal de Tavernes i paella gegant per a dinar. De vesprada es faran diverses activitats lúdiques i abans de marxar cap a la platja, hi haurà berenar per als xiquets.\nA les 20h totes les bandes es concentraran en les dependències municipals de la platja de Tavernes, on seran rebudes per la corporació municipal i tots junts aniran en cercavila cap al cine Olimpo, on tindrà lloc el concert de les bandes.\nPublicat per La Cotorra de la Vall a 1:39


https://www.lekue.com/ca/receptes/recepte-focaccia-en-tapet-quadrat.html 1042 Focaccia en tapet quadrat https://www.lekue.com/media/catalog/product/f/o/foto920.jpg 0.00 EUR InStock /Receptes /Receptes/Per aliments /Receptes/Per tipus de alimentació /Receptes/Per cuina/Receptes al forn add-to-cart 2015-03-11\n3 g d’espècies (herbes provençals o romaní)\n1) Barreja dins de la panera de Lékué 40 g de farina i 25 ml d’aigua, on dissoldrem tot el llevat (utilitza aquests ingredients de la recepta).\n2) Barreja-ho bé fins que es formi una bola dura.\n3) Deixa-la reposar tapada amb un drap o en un bol tancat durant 90 minuts o tota la nit a la nevera (es recomana aquesta última opció, ja que aquest temps de repòs ajuda a obtenir un millor desenvolupament de les aromes.\n1. Pastament.Col·loca tots els ingredients dins de la panera de Lékué, excepte l’oli que s’ha d’afegir al final quan tots els ingredients estiguin barrejats. En cas que s’hagi preparat, inclou també el preferment. Pasta-ho durant 15 minuts amb plecs o bé realitza 4 o 5 plecs cada 15 minuts al llarg d’una hora (escull el mètode que millor et convingui segons la teva disponibilitat de temps i comoditat)\n2. Repòs.Forma una bola, cobreix-la amb un drap i deixa-la reposar 60 minuts o tota la nit a la nevera.\n3. Formació de la focaccia.Transcorreguts els 60 minuts, dóna-li forma quadrada amb un corró o a mà, amb la taula enfarinada amb sèmola. Posa-la dins del motlle i torna-la a cobrir amb un drap.\nDeixa-la fermentar fins que dupliqui el seu volum (2 hores aproximadament, en funció de la temperatura ambient). Pinta la massa amb una salmorra de forma abundant.\nPer a preparar la salmorra, barreja 20 g d’aigua calenta, 20 g d’oli d’oliva i 5 g de sal gruixuda.\nMarca els dits de forma regular a tota la massa de manera que la salmorra caigui a dins.\nPosa en marxa el forn a 200 ºC (392ºF) de temperatura (cocció a dalt i a baix amb ventilador) i col·loca la reixeta a la part del mig del forn.\nAbans de coure al forn, torna-la a pintar amb la salmorra i afegeix-hi més espècies i els ingredients que et vinguin de gust. Per exemple, ceba filetejada, tomàquet, etc.\nAmb el forn preescalfat a 200ºC (392ºF), col·loca el motlle de Lékué a sobre de la reixeta del forn. Cou la focaccia aproximadament 20 minuts.\nEn sortir del forn, torna a pintar la focaccia en calent amb la salmorra.\nAmb l’ajuda d'una manyopla perquè no et cremis, treu la reixeta juntament amb el motlle del forn. No cal desemmotllar, ja que en ser un motlle tipus reixeta ja respira bé.\nNo guardis el secret, comparteix Focaccia en tapet quadrat


La doble fractura del PSPV-PSOE - El Temps\nEl socialisme valencià ha tornat als seus orígens. La treva firmada entre els diversos corrents després d'aconseguir el poder a bona part de les institucions del País Valencià s'ha convertit en paper mullat. La fractura estatal per l'abstenció a favor de Mariano Rajoy i el polèmic episodi de la nova Imelsa -rebatejada com Divalterra- han deixat les costures del PSPV-PSOE esgarrades. Els multitudinaris actes de Pedro Sánchez a Xirivella i Sueca ho han evidenciat encara més.\nEl poder sempre ha sigut el millor antídot per tal d'evitar fractures innecessàries. I l'experiència fins fa uns mesos del socialisme valencià semblava corroborar-ho. De les pugnes internes que dessagnaven el partit, el PSPV-PSOE va esborrar, de sobte, qualsevol símptoma de batalla orgànica. Recuperar el poder a bona part de les institucions valencianes havia estat la vacuna ideal per cosir una formació acostumada a la fractura permanent. Les rèpliques del terratrèmol de l'abstenció a favor de Mariano Rajoy, però, han tornat a obrir escletxes a l'organització.\nAmb la participació del president de la Generalitat Valenciana, Ximo Puig, en el derrocament de Pedro Sánchez com a secretari general a través de la seua dimissió de l'executiva, les conseqüències a l'Acord del Botànic estaven descomptades. Però no al socialisme valencià: tot i la rebel·lió de diverses agrupacions comarcals -a Torrent (Horta Sud) va arribar-se a penjar-se un quadre de l'ex-president espanyol Felipe González cap per avall-, el poder i els pocs suports de Pedro Sánchez al País Valencià no albiraven una gran fractura interna.\nSi l'Acord del Botànic va superar el refredat amb l'antibiòtic d'una ampliació programàtica, el PSPV-PSOE va veure com l'aventura d'un Pedro Sánchez convertit del no-res en menys al·lèrgic a Podem i amb un discurs més a l'esquerra del pregonat per la líder in pectore del socialisme espanyol, Susana Díaz, esgarrava a poc a poc un partit cosit amb el fil del poder polític al País Valencià. Les diferències de vot de la federació valenciana al decisiu Comité Federal del 23 d'octubre -nou dirigents van votar a favor de facilitar el govern a Rajoy i vuit van dir 'no' al PP- eren tot un símptoma que l'escletxa al PSPV es feia més gran a cada cop. També l'aposta pel 'no' del president de la Diputació de València, Jorge Rodríguez, de l'alcalde d'Alacant, Gabriel Echávarri, de la consellera de Sanitat, Carmen Montón, o del síndic a les Corts Valencianes, Manuel Mata.\nDe fet, l'oposició de la vice-alcaldessa de València i líder de facto del PSPV a la ciutat, Sandra Gómez, a facilitar el govern de Rajoy i els dubtes del representant de la federació valenciana a la gestora i síndic adjunt, José Muñoz, mostraven que la fractura anava més enllà, fins i tot, d'una possible existència de bàndols enfrontats al socialisme valencià, ja que ambdós dirigents són afins a l'actual direcció. Que l'etern factòtum del socialisme alacantí, Ángel Franco, apostara a favor de l'abstenció i el seu deixeble Echávarri pel 'no' reflectia un descosit amb molts matisos.\nXimo Puig i Susana Díaz\nLa dimissió sense executar-se de Mata com a portaveu parlamentari i l'acatament de la disciplina de partit del diputat José Luis Ábalos, l'home de Sánchez al País Valencià, desmarcant-se a l'hora de la votació del 'no' ferm del PSC o del PSIB, rebaixaven la temperatura de la crisi al socialisme valencià. Això sí, només momentàniament. A l'ombra, els partidaris de l'ex-secretari general del PSOE preparaven el primer destí de la gira de Sánchez arreu de tot l'Estat espanyol. Que ningú s'atrevira a donar el primer pas va facilitar la tasca. Dues poblacions del País Valencià -Xirivella i Sueca- serien la primera destinació de l'ex-dirigent socialista.\nTot i que la maniobra era arriscada, els actes en ambdós municipis han estat multitudinaris. Les reunions de Sánchez amb un centenar de dirigents comarcals i la presència del mateix Àbalos; de la diputada a les Corts Valencianes, Mercedes Caballero; de l'ex-europarlamentari Andrés Perelló; del síndic Manuel Mata; de la regidora a l'Ajuntament de València Maite Girau; del diputat provincial i impulsor del lobby socialista 3.0, que aixopluga a diverses agrupacions comarcals contràries a l'abstenció, Bartolomé Nofuentes; de l'alcalde de Torrent (Horta Sud), Jesús Ros; o del ex-líder sindical d'UGT, Rafael Recuenco, suposen una demostració de la força de Sánchez a un territori alineat amb la facció de Díaz.\nAquests moviments, però, han deixat també al descobert la jugada dels hereus de l'alartisme -la facció que encapçalava l'ex-secretari general del PSPV, Jorge Alarte-, d'aprofitar el joc orgànic estatal per fer oposició interna a Puig. Les manifestacions a favor del 'no' a Rajoy d'alcaldes i actuals càrrecs institucionals de pes del partit que van encarnar aquest corrent -els batlles d'Alcoi i Mislata, Toni Francès i Carlos Fernández Bielsa, respectivament, i la vice-presidenta de les Corts Valencianes, Carmen Martínez- van estar simptomàtiques. Amb tot, el suport de Bielsa a Eduardo Madina a les primàries del 2014 , descarta, de moment, qualsevol complicitat amb Sánchez.\nDivalterra com a escenari\nDel grup dels anomenats «alcaldes joves del PSPV», Jorge Rodríguez, batlle d'Ontinyent (La Vall d'Albaida) i president de la Diputació de València, també va posicionar-se en contra de l'abstenció per facilitar el retorn de Mariano Rajoy a La Moncloa. Un fet cridaner per la teòrica afinitat de Rodríguez i Puig, però que formava part d'una divisió més enllà d'una possible pugna interna de cara al pròxim congrés del PSPV.\nUna relació, però, que pot experimentar un tomb després de l'última jugada que s'ha produït a Divalterra, nom que rep la vella Imelsa, bressol del cas Taula. I no per diferències entre ambdós dirigents, sinó per les actuacions dels dos homes de confiança de Puig al partit: els cosins José Manuel Orengo, ex-número tres del partit, i Alfred Boix, diputat a les Corts Valencianes i secretari d'organització del PSPV-PSOE. Si més no, ambdós formen l'anomenat Clan de Gandia.\nQuan Rodríguez va arribar al Palau de la Batlia, nom que rep la seu de la Diputació de València, Blanqueries va situar de primeres a Orengo com al seu cap de gabinet. Tot i l'afinitat de Rodríguez amb Puig, la jugada va interpretar-se com un intent d'evitar la síndrome que pateixen tots els presidents de la corporació provincial: utilitzar la institució com a palanca per encapçalar el partit o aspirar a dirigir les regnes de l'edifici situat a pocs a metres, el Palau de la Generalitat Valenciana.\nLa implicació d'Orengo al cas Taula va provocar una doble reacció. D'una banda, Rodríguez va desfer-se de l'ex-alcalde de Gandia i va escollir com a cap de gabinet el periodista Ricard Gallego, i de l'altra, va destituir a José Ramón Tiller -persona de confiança d'Orengo- com a gerent d'Imelsa. Víctor Sahuquillo, secretari d'Acció Electoral del PSPV i proper a Rodríguez, va substituir-lo. Altres assessors que van arribar de la mà de l'ex-número 3 del socialisme valencià, com ara Lluis Granell, van ser cessats.\nUna maniobra per tal de desfer-se del control de Blanqueries que va confirmar-se quan El Mundo va publicar que Divalterra havia firmat tres contractes per valor de 90.000 euros amb l'advocada Emma Ramon Bautista. Aquesta lletrada defensa a Orengo en diverses causes judicials i comparteix despatx amb l'advocat Virgilio Latorre, que ha treballat com a penalista per als socialistes en casos de corrupció com Gürtel, i al qual el PSPV encara no ha pogut pagar-li tots els deutes pendents. Els encàrrecs van estar firmats per José Luis Vera, director dels Serveis Jurídics de Divalterra, que va arribar a la mercantil pública de la mà d'Orengo. Rodríguez va destituir a Vera immediatament. El president de la Diputació de València aconseguia alliberar-se del control de Blanqueries.\nEl president de la Diputació de València, Jorge Rodríguez, en la presa de possessió.\nAquesta actitud, però, va contrastar amb la tolerància de les irregularitats que, segons les auditories realitzades, planarien sobre la gestió de Sahuquillo, al qual no ha cessat. Tot i la sintonia entre la diputació i la Generalitat Valenciana -diverses vegades la corporació ha actuat com si fos el banc de la seua germana major-, l'aparent guerra entre Rodríguez i el clan de Gandia inquieta a Blanqueries. Les crítiques dels alcaldes situats a l'òrbita del president provincial sobre el poc pes al partit, bastir aliances amb el vell rival de Puig -Toni Gaspar és diputat provincial- i que Rodríguez compte amb un alt càrrec molt afí al Consell com ara la directora general d'Habitatge, Rebeca Torró, afegeixen expectació.\nUna de les claus de Puig, a banda del pacte firmat amb la resta de candidatures, per aconseguir la victòria en el congrés d'Alacant fou seduir a Rodríguez, Sahuquillo i Roger Cerdà -un dels alcaldes afins al president provincial- cap al seu bàndol. Els moviments d'aquests, però, desperten l'alarma. Amb el congrés federal barallant-se per juny del 2017, les jugades es reprodueixen davant el conclau valencià. I deixen al descobert la doble fractura del PSPV-PSOE. Ni el retorn al poder ha pogut evitar que les cuites internes rebroten.


Convocatòria – El mussol d'Aqualata\nHe rebut un correu electrònic amb el contingut que reprodueixo. S’ho val, doncs passarà als annals de la història dels Panxacontents!\nDoncs, aguts com sou, ja us devíeu imaginar que és d’un panxacontent, concretament de l’encarregat d’organitzar el proper àpat, i que és la seva convocatòria. Doncs, efectivament, ens convoca a la resta pel pròxim dia 4 de juny, a Jorba. De manera que aparteu les criatures, que hi anem! La nota final és tota una provocació, així que ateniu-vos a les conseqüències!\nSi mireu el meu últim correu, o bé encara us en recordeu, us vaig dir que aquest dinar dels Panxacontents seria una “Mariscada Atípica”; perquè ho deia això? Doncs, és pels següents motius:\n1) Per la clientela: La major part de la clientela que hi ha, hi és de pas i hi arriba a peu o amb bicicleta; aquesta mateixa gent, després, normalment, s’hi queda a dormir. (No és el nostre cas, suposo…)\n2) Pel preu: Aquesta és la primera vegada que ens passem del pressupost que normalment tenim amb els “nostres” dinars. Però, què carai!, un cop és un cop, i el menjar bé s’ho val!\n3) Per la localitat: Normalment, les mariscades es fan, o mengen, cap a la costa, però nosaltres, com que som així, les fem terra endins. Però no patiu, el peix i el marisc que ens serviran són d’allò més fresc. Pescat el mateix dilluns dia 3. (De juny, eh!)\n4) Pels plats: El menú consistirà; de primer, en uns canapès i una taula de formatges, de segon, la varietat de peix i marisc (musclos, calamars a la romana, lluç de palangre, gambes, rap, escamarlans, sípia, cloïsses i navalles… no sé si em deixo alguna cosa més), després hi haurà els postres i els cafès. Bé, no?\n5) Pel cuiner: Doncs, el cuiner, no és un cuiner. Hi us preguntareu llavors, què és? Doncs, és un mossèn. Qui no coneix el mossèn-cuiner de Jorba?\n6) Pel local: El local tampoc no és un restaurant, sinó un alberg de pelegrins. L’Alberg de Pelegrins de Sant Jaume de Jorba, que pertany a la Xarxa d’Albergs Juvenils de la Generalitat de Catalunya.\n7) Pel lloc: En aquest cas, hem de dir exactament els que serem (sense variacions), ja que, el qui no es presenti, haurà de pagar igualment el dinar en la propera trobada. Ja que, com hem de suposar, el mossèn demanarà les peces exactes que li fan falta per a la colla que som, doncs, si n’hi sobressin, se les hauria de menjar ell (tots els menjars els fa per encàrrec), i això faria que hi perdés diners, tota vegada que el preu és molt ajustat i amb prou feines obté cap benefici. Per aquest mateix motiu, no s’hi podrà afegir ningú a última hora, perquè no tindria res per menjar (a menys que fossin cigrons, val?)\nRes més, espero que tot sigui un èxit i ens podem retrobar novament el dia 4.\nNota.- Si el Ricard vol fer alguna investigació sobre Jorba i ens la vol explicar aquell dia, serà ben rebuda. Almenys per part meva. Ànims!\n27 Mai 2013 Ricard Aldea\nAnterior Entrada anterior: Salvem Galicia!\nSegüent Entrada següent: Constància


Eticpèdia: «La Gazzetta dello Sport» s'il·lusiona amb una selecció catalana de futbol #Seleccions\n«La Gazzetta dello Sport» s'il·lusiona amb una selecció catalana de futbol #Seleccions\nLa premsa esportiva italiana especula amb un possible onze nacional de Catalunya. La possibilitat que el país esdevingui un estat independent travessa fronteres. Una de les publicacions més prestigioses, La Gazzetta dello Sport, dedica un ampli reportatge al Barça i a Catalunya en el seu suplement setmanal Extratime. I es fa ressò dels darrers partits internacionals de la quatribarrada. La proposta d'onze sembla tenir prou garanties per a competir al màxim nivell mundial, tot i que es permeten algun luxe com posar Bartra de lateral dret.\nEl diari italià situa en un mapa de Catalunya les localitats de naixement dels jugadors del primer equip del Barça, i situen els jugadors estrangers blaugrana en un mapa del món. Extratime fa una entrevista a Cesc Fàbregas, protagonista de la portada amb la seva filla Lía. A més, recull unes declaracions de Gerard Piqué: El Barça "és una manera d'ensenyar Catalunya al món".\nPublicat per redacció a 1:09


La Mercè, segon Repte Fotogràfic a Instagram dels Minyons de Terrassa | El Pati digital\n← Assaig a cop de tweet\nGammes extra a Barcelona →\nLa Mercè, segon Repte Fotogràfic a Instagram dels Minyons de Terrassa\nQuan tot és a punt per fer públics els resultats del primer dels reptes fotogràfics dels Minyons, celebrat a Vilafranca amb motiu de la Diada de Sant Fèlix, arriba la segona cita el proper diumenge a la diada castellera de les festes de la Mercè de Barcelona.\nLa diada de les festes de la Mercè a la plaça de Sant Jaume de Barcelona, on participen els Minyons de Terrassa, acompanyant els Castellers de Barcelona i els Castellers de Vilafranca, serà el nou motiu del següent repte fotogràfic a la xarxa Instagram que organitza la colla egarenca.\nL’organització pretén que la participació en aquest segon repte sigui superior a les 55 obres presentades en el primer dels reptes, per la qual cosa s’ampliarà el període de presentació de les mateixes del dimarts 24 al dijous 26 de setembre, per tal que tothom qui ho desitgi pugui acabar de polir les seves fotografies abans de publicar-les a Instagram amb el hashtag #reptesminyons i afegint @minyons en la descripció de l’obra.\nFotografia finalista del primer dels reptes fotogràfics dels Minyons, celebrat a Vilafranca amb motiu de la Diada de Sant Fèlix\nLes obres, que com ja va succeir a Sant Fèlix han d’haver estat preses a la mateixa plaça, poden tractar qualsevol aspecte de la diada castellera, qualsevol castell, qualsevol colla, qualsevol detall, qualsevol imatge que serveixi per fer difusió dels castells una mica més encara a les xarxes socials.\nCal recordar que en aquest segon Repte es repeteixen els mateixos premis cortesia de l’Hotel Don Cándido de Terrassa, de l’editorial Ara Llibres i el programa Quarts de Nou, del Nan Casteller, d’Amunt Disseny i de Serafí Indústria Gràfica Publicitària. I que es poden consultar les bases awww.minyons.cat, on també hi ha exposades les finalistes de l’anterior repte celebrat a Sant Fèlix.


NO ESPERO jA RES MÉS DELS REIS - Diari de Girona\nNO ESPERO jA RES MÉS DELS REIS\nJORDI VILAMITJANA En cinquanta-set anys, els reis mags m'han dut moltes coses. M'han dut joguines, m'han dut regals, m'han dut la il·lusió de regalar i m'han dut l'alegria de veure els fills obrint joguines i regals. Què més podria desitjar?\nAra que em miro la caravana dels mags amb ulls distesos i sense el tragí de dur nens a coll; ara que identifico entre els participants unes quantes cares conegudes, si no moltes; ara que m'entretinc a mirar detalls i més detalls, m'adono de l'enorme distància que la tradició ha obert entre el fet bíblic de l'Adoració dels Mags i la cavalcada actual en la majoria d'indrets de casa nostra.\nNo és un fet que em desplagui especialment perquè en els ulls d'il·lusió de la mainada, i dels familiars, als carrers, hi ha la resposta més positiva a l'actual tradició: els agrada, els entusiasma, els enlluerna. El poder dels cavalls i dels genets; els vestits fascinants dels comparses; les sirenes de la policia; l'esclat de llum de les carrosses; l'encís espaordidor del foc; els timbals i tabals; els crits i l'amuntegament de la gent... fan un total aclaparador, teatral, esplèndid. Tot plegat complementa feliçment el dolç engany de la màgia dels reis d'Orient: són ubics, són visibles i invisibles, són escaladors tot i que se'ls veu una mica xarucs, són molts però són tres, i, sobretot, són molt i molt rics.\nEn anys com aquest, que les desigualtats són tan evidents entre famílies gironines, fins al punt que moltes llars depenen de les donacions caritatives d'entitats i associacions per fer els mínims regals, és quan es troba més a faltar una acostament a l'esperit del primer pessebre; aquell pessebre d'una família acollida i refugiada en un estable rural, a mercè de la bondat dels pastors i veïns, que va rebre la visita d'uns astròlegs vinguts de Pèrsia o Babilònia, que seguien l'estel de Betlem.\nCom tothom sap, els Mags d'orient no li van dur a Jesús obsequis habituals: li van oferir or, encens i mirra. Menys de l'or, la majoria de gironins no sabríem què fer d'aquests dons si ens els regalessin. De l'or, en faríem diners ràpidament amb tanta botiga a Girona que retola ben gros: "compro or". Pagaríem factures i taparíem forats. L'encens potser ens faria pensar en les esglésies, en el poder dels perfums i en algunes barretes primes que es venen en botigues especialitzades i esotèriques. Continuaríem pobrets, però faríem olor. De la mirra -una reïna gomosa procedent d'un arbre d'Aràbia- no sabríem què fer-ne a menys que tinguéssim un mort a mà per embalsamar i perfumar. Justament, aquest és l'atribut de la mirra: acompanyar la mort.\nNomés anant a la simbologia de la donació dels Mags es pot entendre aquest capítol de la Bíblia, que la tradició ha dut cap a la capa més superficial dels regals als innocents, dels obsequis als estimats i de la donació generosa. Per què or? Per què encens? Per què mirra?\nL'or és atribut de la reialesa, pel caràcter solar. Indica: tron, corona, ceptre, pom. La vaixella litúrgica, les monedes més valuoses, l'Edat d'Or, les bodes d'or, etc., ens parlen del caràcter noble i regi del present dels Reis a Jesús. L'or és l'ofrena que es fa als reis.\nL'encens és un perfum usat en el ritus jueu del sacrifici, de l'oblació. Se sol cremar a l'altar dels perfums dins del Tabernacle del Temple, com a ofrena a Déu. L'Església Catòlica l'usa des del segle IV en la cerimònia de l'eucaristia. És el símbol del reconeixement i vassallatge que els homes deuen a Déu.\nLa més misteriosa i fascinant de les ofrenes dels Mags és la mirra. Era molt apreciada en l'antiguitat. Era usada com a perfum car, com a cosmètic, com a medicina i, principalment, per a embalsamar. La seva virtut és conservar els cadàvers sense corrupció. És l'ofrena que es fa a l'Home-Déu. Representa la mort i per això, la humanitat.\nHeus ací el significat profund de l'ofrena dels mags a l'infant Jesús: a un rei, a un Déu, a un home. A mi, que ni l'or ni l'encens em sedueixen especialment, em queda el consol de la mirra. No espero ja res més dels reis que el miracle de la vida.


alcaldes.eu | DIPLOCAT, ACM, FMC i Generalitat ofereixen un seminari de formació sobre fons europeus per a ens locals\nAquesta nova acció formativa pretén posar a disposició de les administracions locals les eines i els fons europeus que hi ha a disposició del món local, així com els mecanismes a través dels quals s’hi pot accedir. El seminari comptarà amb experts de la Comissió Europea, de la Generalitat, professors d’universitats i representants de diferents administracions locals que tenen experiència en la gestió de fons europeus.\nEl programa de formació està especialment adreçat a càrrecs electes i tècnics del món local amb la voluntat d’oferir una visió global i augmentar la capacitat dels governs locals per accedir al finançament europeu, sobretot, en un moment on s’està afrontant la recuperació econòmica post COVID-19. Al llarg del seminari també es donaran a conèixer bones pràctiques a Catalunya en l’obtenció de fons europeus.\nEl programa està dissenyat en sessions de dues hores durant les quals s’explicarà quins programes de finançament estan relacionats i es presentarà una experiència pràctica d’una entitat beneficiària. La formació s’allargarà fins al mes de febrer de l’any vinent.\nLink per a les inscripcions


Butlletí número 682 (dimarts 04/09/2012) - Continguts triats i enviats per Eugeni S. Reig i Xavier Marí\n2) El president del Parlament Europeu, Martin Schulz, es fa ressò de la defensa del català a les Illes\n3) L'Eurocambra estira les orelles a Bauzá pel català\n4) Núria Puyuelo – En cap cap cap el que cap en aquest cap\n5) Josep Murgades – Pàtria de llengua\n6) Estocada mortal a Canal 9\n7) Vicent Partal – Canal 9 com a metàfora\n8) El PP relega el català a les Illes i el deixa com a mèrit\n9) Xevi Xirgo – L'equilibri lingüístic\n10) Joan Tudela – Les altres biblioteques\n154. Entre els factors que configuren la personalitat nacional d'un poble, hi ha el d'haver viscut una història pròpia, al costat d'altres elements també bàsics, la llengua característica que parlen, les formes de vida i la voluntat de seguir essent un conjunt.\nPublicat a Tribuna catalana, dijous, 5 de juliol del 2012\nL'STEI Intersindical i l'Assemblea de mestres i professors en català a les Illes van prendre la decisió, el passat mes de juny, de fer una compareixença davant l'intergrup de minories ètniques al Parlament d'Estrasburg i també de comunicar al president del Parlament, Martin Schulz, l'ofensiva del govern de les Illes Balears en mans del PP en contra de la llengua pròpia.\nL'Eurocambra estira les orelles a Bauzá pel català\nPublicat a Nació digital, dilluns 16 de juliol del 2012\nTretze diputats del Parlament Europeu han enviat una carta al president de les Illes Balears, José Ramón Bauzá, retraient-li la seva actitud envers el català i demanant-li que rectifiqui la política lingüística del seu govern. "Retireu el projecte de llei de funció pública", li demanen, que retira l'obligatorietat de conèixer el català per accedir a la funció pública a les Illes.\n"Retorneu al consens que durant més de 26 anys s'ha mantingut a les Illes en matèria de llengua", li reclama la missiva. Des del punt de vista dels eurodiputats, la llei projectada va contra "la igualtat de drets de tota la ciutadania".\nEntre els firmants de la carta, hi consten Raimon Obiols i Maria Badia (PSC), Raül Romeva (ICV) i Ramon Tremosa (CDC), a més a més de la diputada del BNG Ana Miranda, que en aquests moments representa ERC a l'Eurocambra. També donen suport a l'escrit diversos diputats independentistes de l'Aliança Lliure Europea (ALE) i la diputada del PNB Izaskun Bilbao.\nPublicat al Punt Avui, dimarts 3 de juliol del 2012\nSi hi ha una paraula polisèmica per excel·lència, és a dir, que té més d'un significat, és el mot cap. A banda de la part superior del cos humà i de la part anterior d'un gran nombre d'animals, el cap també fa referència a l'intel·lecte, el seny o el talent que té cadascú (per exemple, “té molt de cap per les ciències”). De caps, també en tenim a la feina, és la persona que ocupa un lloc de preferència o que té els altres a les seves ordres. D'aquest significat, se'n deriva el cap de colla, el cap d'estat, el cap de taula, el cap d'estudis... També parlem del cap com a sinònim de capital (per exemple, “aquest municipi és el cap de comarca”), com a ‘individu considerat com a part d'una col·lectivitat' (“toquen cinc euros per cap”), per referir-nos a la ‘part més alta d'una cosa' (“el cap d'una muntanya”) o per parlar de l'accident geogràfic (“el cap de Creus”), entre altres significats. En anglès, head també és la cara d'una moneda (“heads or tails”), així com en italià (“testa o croce”). Però a diferència nostra, els anglesos també utilitzen head com a verb, quan actua com a transitiu vol dir ‘encapçalar' i ‘dirigir' (“which way are you headed?”, ‘cap a on vas?) i en qualitat d'intransitiu, ‘dirigir-se' i ‘encaminar-se' (“the car was heading west”, ‘el cotxe es dirigia cap a l'oest').\nMés enllà dels diferents significats de la paraula, el cap també és el protagonista d'una infinitat de dites i refranys. Això ho sap molt bé el paremiòleg Víctor Pàmies, que ha publicat En cap cap cap. Diccionari de dites i refranys sobre el cap, el segon volum de la col·lecció Enciclopèdia paremiològica del cos humà, que segueix Amb cara i ulls. Diccionari de dites i refranys sobre l'ull. El llibre, finançat a través del micromecenatge que ofereix la plataforma Verkami, recull més de 1.400 dites relacionades amb aquesta part del cos. En trobem de totes menes. N'hi ha de meteorològiques (El sol de març dóna cops al cap; Febrer encaputxat, bona collita de blat, o Quan ha de ploure totes les mosques es posen cap per avall –a causa de la pressió atmosfèrica, explica–); d'escatològiques (Cul tancat, cap espatllat, ja que tradicionalment es creu que tenir el seny clar depèn d'anar bé de ventre); de tòpiques (Els de ciutat tenen el cervell al cap i els de la Seu el tenen al peu); de misògines (La dona que es cap verd en sa vida madura), i refranys molt diversos (Dins del plat i sense cap, qui sap si és conill o gat; Del cap trencat en surt la sang –ja que per fer qualsevol cosa sempre es necessita esforç–; El cap ple de pardalets, allunya els fadrinets –dit de les noies amb moltes pretensions–; L'egoisme té el cor al cap; Qui beu massa, té el cap de carbassa –ja que el beure fa perdre el seny–). I tampoc hi falten les dites de sants (Per Sant Bernat, tapa't el cap, perquè comença a fresquejar) i les de tradició llatina (Corda de tres caps, difícilment es trenca).\nI tal com diu l'autor en la contraportada del llibre, espero no haver-nos inflat gaire el cap ni haver-vos fet ballar de capoll amb tanta caparra, que això només ha fet que començar perquè la col·lecció de diccionaris seguirà amb altres parts del cos (mà, cara, braç, peu, cul...).\nPàtria de llengua\nPublicat al Punt Avui, dimecres 4 de juliol del 2012\nVisita esporàdica d'un vell amic alemany. Poliglot perfecte. Entre molts altres idiomes, del català. Resident ja de fa anys en un barri espanyolitzat de València. Casat d'encara en fa molts més amb una madrilenya. Del tot integrat en el seu medi lingüístic més pròxim, doncs. El qual, tanmateix, només encetar la conversa, amolla impertèrrit de manera espontània: la meva pàtria és la meva llengua.\nEl comentari té el seu pedigrí. Que no remunta a l'anargúmenu aquell de l'Unamunu, com diuen certs indocumentats. Sinó que cal remetre a la literaturització que, de les teories de Herder, fa Ernst Moritz Arndt al seu conegut poema Was ist das deutsche Vaterland (1813), on la pàtria se situa arreu on ressoni la llengua alemanya.\nFer ara avinent tot això va més enllà de l'anècdota individual o de l'erudició acadèmica. Ha recobrat renovada actualitat (si mai l'havia perduda) amb motiu de la recent conferència al CCCB de l'escriptora Herta Müller, sota el títol La llengua com a pàtria. Per qui no va poder assistir-hi, serà bo veure-la publicada per llegir-se-la degudament, abans de pronunciar-s'hi. A qui va faltar-li tanmateix temps per referir-s'hi va ser al Molt Honorable Jordi Pujol, en un article aquí mateix de dijous proppassat.\nI bé, recapitulant: la llengua és per a molts, sí, la pàtria. Sense aquella, aquesta no passa de ser sinó una suprastructura tan inevitable com sovint aliena, si no francament hostil. Una hipotètica Catalunya independent amb la seva llengua en una situació comparable al gaèlic a Irlanda o (cada cop més, alerta!) al català a Andorra, ja se la poden ben confitar.\nLa pàtria és feta de llengua. I si, com s'ha dit, és el nacionalisme qui fa la nació i no a l'inrevés, és des de la llengua que importa fer la pàtria. Aquesta, sense aquella, no fóra tal. Sols, com a molt, un país hispano més.\nEstocada mortal a Canal 9\nLa direcció de RTVV anuncia que l'ERO afectarà vora 1.300 professionals, el 76% de la plantilla, i els treballadors protesten ocupant el plató d'informatius\nPublicat al Punt Avui, dimarts 17 de juliol del 2012\nEls pitjors pronòstics s'han fet realitat. Després de rumors constants, la direcció de Ràdio Televisió Valenciana (RTVV) va comunicar ahir als representants del comitè d'empresa que l'expedient de regulació d'ocupació (ERO) dissenyat pel despatx d'advocat Garrigues i la consultora Pricewaterhouse afectarà fins a 1.295 treballadors dels actuals 1.695. Això suposarà l'acomiadament de vora el 76% de l'actual plantilla, que integraran uns 400 professionals.\nL'ERO, que s'aprovarà dimecres en el ple del consell d'administració amb la majoria del PP, afectarà 994 treballadors de Televisió Valenciana, que tindrà 253 treballadors. Ràdio 9 tindrà 67 dels seus actuals 170 professionals i Nou Multimedia, la divisió digital del grup, que ara té 31 llocs de treball, n'eliminarà 25. L'ens, que en té 173, en tindrà només 74.\nLa direcció de RTVV va explicar en un comunicat que amb l'ERO les despeses de personal disminuiran de 73,86 milions d'euros a vora 17,74. Segons va precisar, això no afectarà el compliment de la funció de servei públic, ja que “es procedirà a l'externalització d'una gran part dels mitjans tècnics i altres serveis actuals que no es podrien dur a terme amb normalitat amb la plantilla resultant d'aquest procés”.\nL'ERO suposa la primera fase d'un pla integral de reestructuració que inclou la desaparició d'un dels actuals tres canals de RTVV, Canal 9, Noudos i Nou24 (aquests últims probablement es fusionaran). Segons deia el comunicat “la nova RTVV funcionarà a ple rendiment l'1 de gener del 2013 amb només dos canals de televisió, dues emissores de ràdio i una plataforma multimèdia”.\nEn protesta per aquests plans, desenes de treballadors van ocupar el plató des d'on s'emetia en directe l'informatiu de les dues del migdia, en què, segons fonts sindicals, no s'hauria donat la notícia de l'ERO que s'havia acabat d'anunciar al comitè d'empresa. Representants dels treballadors van explicar a l'audiència que estan “disposats a lluitar” per defendre els seus llocs de treball i “un servei públic que volen destruir”. Entre crits de “dimissió, dimissió” van llançar crítiques contra els dirigents de l'ens.\nLa protesta es va poder visionar durant set minuts, fins que la direcció va tallar l'emissió. Al cap d'una estona es va emetre un documental amb un text imprès en què s'anunciava la impossibilitat d'emetre la programació habitual “per motius de l'ERO”. Ja fora d'antena, agents de policia desplaçats als centre de producció de Burjassot van demanar als treballadors que desallotjaren el plató amb l'advertiment que podrien haver incorregut en responsabilitats penals per haver impedit l'emissió de l'informatiu. L'empresa obrirà expedients.\nPublicat a Vilaweb, dimarts 17 de juliol del 2012\nEl resultat de la maniobra és clar, diàfan: ni TV3 ni Canal 9, ni res. En cosa de poc temps tindrem tot el dial en castellà. Que és, en definitiva, allò que els fa contents. El resultat final de l'existència de Canal 9 és que no hi haurà televisió en la llengua dels valencians. O per prohibida o per clausurada. Ep!, igual que ja no resten bancs propis (amb la benemèrita excepció de la Caixa Ontinyent), ni diaris de casa (tots són en mans de forasters), ni...\nEl PP i el PSOE, els partidaris de 'ofrenar noves glòries a Espanya', aquestes últimes dècades han arrasat el país amb l'excusa de l'anticatalanisme. Esgrimint, sobretot el PP, un ‘valencianisme que era una pura i simple orquestració anticatalana. Un recurs útil no solament per a aturar el catalanisme, sinó per a atacar directament la valencianitat. Al PSPV, potser hi havia, o n'hi ha encara, gent sincera que s'ho creia. Però el resultat és el que és, i això importa poc. La dura realitat és sobre la taula. Difícil de discutir.\nPer això cal recordar avui algunes coses. Per exemple que Canal 9 va nàixer (recorde l'anècdota perquè la vaig viure personalment) el dia que un xiquet va dir a Lerma que el president de la Generalitat no duia barba. I Lerma, que no és ràpid de reflexos, va acabar entenent que aquell xiquet es referia al Jordi Pujol que veia en TV3. Canal 9 no va nèixer per aturar TVE ni tota la tropa de privades castellanes, sinó per fer ombra a la catalana, i aquest és el seu pecat original i el defecte del qual mai no ha pogut deslliurar-se. La feren servir per a això i ara que ja no cal, amb els repetidors de TV3 tancats, la deixen caure. A qui pot interessar, si ja ha fet la feina per a la qual fou instituïda?\nEn eixe sentit, la història de Canal 9 és una metàfora magnífica que, ara que renaixem de les cendres, més val que no oblidem. Des del valencianisme jugar a l'anticatalanisme, fins i tot a l'acatalanisme, ni que siga com a tàctica, vol dir caure, finalment, en el parany antivalencià, ser-ne còmplices. I si un altre Canal 9 és possible, que el vull i el reclame, ho serà únicament si representa un marc mental valencià sense manies estranyes, en què Barcelona i Palma siguen també en el mapa --en segona fila si cal, però que hi siguen-- i en què Almansa siga la ratlla extrema de ponent.\nEl PP relega el català a les Illes i el deixa com a mèrit\nEls populars fan valer la seva majoria perquè el Parlament balear aprovi la reforma de la llei de la funció pública, que fulmina la llengua com a requisit\nEntitats i ciutadans es mobilitzen contra la decisió\nPublicat al Punt Avui, dimecres 18 de juliol del 2012\nEl català ja no és un requisit per treballar a l'administració pública balear. El Parlament de les Illes va aprovar ahir la reforma de la llei de la funció pública del govern del popular José Ramón Bauzá, que arracona la llengua catalana en benefici del castellà i la deixa en un simple mèrit. El PP va fer valer la seva majoria a la cambra illenca per tirar endavant una normativa que ha aixecat un intens rebuig entre els ciutadans i les entitats culturals. I que ahir es va visualitzar en una protesta a les portes del Parlament balear. L'alcalde de Manacor, Antoni Pastor, expulsat del PP per haver-se desmarcat de la posició del partit quan es van votar les esmenes a la totalitat a la llei i ara diputat no adscrit, va dir “no”a la majoria de l'articulat.\nEl debat va ser encès i va evidenciar la fractura. D'un cantó, el PP, que va defensar la reforma de la llei en compliment del seu programa electoral i va rebutjar que fulminés el català de l'administració pública. I de l'altre, l'oposició, que va acusar els populars de destruir un consens en matèria lingüística que ha durat 26 anys. La diputada del PSIB-PSOE Pilar Costa va denunciar que, a partir d'ahir, “els ciutadans tenen menys llibertats i drets per utilitzar la seva llengua a la seva terra”. Els socialistes veuen els populars balears preocupats per minimitzar la llengua –amb el canvi de topònims– i no, en canvi, per l'impacte de les retallades que està impulsant el govern de Rajoy. “Al president Bauzá li molesta ser president d'una comunitat, li molesten les autonomies i encara més una que té llengua pròpia i competències en sanitat i educació”, va lamentar Costa.\nÉs un ‘que se jodan'\nTambé va carregar amb duresa el PSM-IV-ExM. Un dels seus diputats va parafrasejar l'insult de la popular Andrea Fabra en la presentació de l'ajust de Rajoy. “Aquesta modificació suposa un que se jodan als catalanoparlants”, va sentenciar Nel Martí.\nEl PP va rebutjar aquests arguments i també va fer valer la seva majoria per evitar que la reforma de la normativa passi pel Consell Consultiu, tal com demanava l'oposició. La línia argumental dels de Bauzá va anar encaminada a rebutjar que s'hagi apartat el català de l'administració pública. “El PP no imposa, dóna llibertat. No ataca cap llengua i estima la pròpia, i defensa que el coneixement sigui un mèrit, cosa que no és el castellà”, proclamava el diputat popular Fernando Rubio. “Es potencia l'aprenentatge i el coneixement del català”, hi afegia.\nNo hi ha prevalença\nAls passadissos del Parlament balear, el conseller d'Administracions Públiques, Simón Gornés, subratllava que la llei aprovada “va en consonància amb la jurisprudència del Tribunal Suprem i amb el Constitucional i no dóna prevalença a cap de les dues llengües oficials”. “L'objectiu era treure el requisit per a l'accés a la funció pública i així s'ha fet”, va resumir el conseller illenc.\nLes explicacions dels populars no van frenar la protesta a la porta de la cambra de les Illes, en la qual hi havia diverses entitats, com ara l'Obra Cultural Balear. Els concentrats van demanar la dimissió de Bauzá.\nJa està. El PP balear ho va anunciar setmanes enrere i ahir ho va perpetrar. Des d'ahir el català ja ha deixat de ser un requisit per exercir a l'administració pública balear i ara ja és, simplement, un mèrit. El ple del Parlament va aprovar, gràcies a la majoria absoluta que hi té el PP, la reforma de la llei de funció pública i, indirectament, la modificació de la llei de normalització lingüística. L'estratègia recentralitzadora del PP és imparable i allà on tingui majories absolutes no quedarà res que faci tuf de nacionalista. I el català a les Illes, és clar, en fa. És una vergonya. És una vergonya com els populars pretenen canviar la realitat social, lingüística i cultural a través de majories absolutes. I nosaltres podrem anar dient allò que la realitat és tossuda, i que al final el seny es tornarà a imposar. Però no ens enganyem. Decisions com aquesta, i com les que s'estan prenent a tots i cadascun dels llocs on el PP governa amb majories absolutes, fan molt de mal. Els espectadors d'IB3 ja pràcticament no veuen pel·lícules en català, a Aragó ja veuen què passa amb el català, i al País Valencià la història ve de tan lluny que ja no sé ni si val la pena que en parlem. I pel que fa a Catalunya, ja començaria a ser l'hora que les línies vermelles que Mas llueix tant impedissin tot acord amb un partit que de l'aniquilació que pretén fer del català en diu “la recerca de l'equilibri entre les dues llengües, el català i el castellà”, com va dir ahir el diputat balear del PP Fernando Rubio. L'“equilibri” entre les dues llengües que pretén el PP, suposo que ja ho saben, és el mateix equilibri que pretén el TC amb la immersió lingüística a Catalunya. Un equilibri total. De 10 a 0.\nPublicat al blog Anys d'aprenentatge del diari digital La Malla, dilluns 25 de juny del 2012\n(Publicat al diari Avui el 2 d'agost del 2005:)\nÉs curiós. Vivim en una societat on la llibertat d'informació i d'opinió és molt gran, però, alhora, la llibertat d'agenda és molt petita: tothom pot dir el que vulgui sempre que tothom parli sobre uns mateixos temes. Hi ha àmbits que no hi són, a l'agenda social, i per tant els mitjans de comunicació no en parlen. Així i tot, existeixen. Són ben reals. Les biblioteques, per exemple.\nParlem-ne més que res per aprofitar el fet –excepcional– que aquest diari ha situat les biblioteques com a tema de l'agenda social. La setmana passada, les portades de l'Avui de dijous i de divendres parlaven de biblioteques: dos dies seguits les biblioteques en portada! Parlem-ne, doncs, abans que tornin a ser expulsades de l'agenda pública.\nA Catalunya, tenim tres xarxes potents de biblioteques públiques, totes tres consultables a internet: Diputació de Barcelona, Generalitat i universitats. Jo diria que, en conjunt, les nostres biblioteques públiques funcionen molt bé. Però no val a badar! Si volem continuar progressant, ho hem de fer per dalt –la Biblioteca de Catalunya– i, alhora, per baix. En aquest sentit, potser ha arribat l'hora d'ocupar-nos de les altres biblioteques: les dels instituts i les escoles.\nTenim mig miler d'instituts: això vol dir mig miler de biblioteques. Organitzades en xarxa, consultables a internet, amb préstec interbibliotecari i ateses per professionals, representarien un impuls molt notable a la lectura de llibres. I una cosa similar podríem fer amb les biblioteques escolars. Si volem caminar cap a un horitzó de plenitud cultural, hi hem d'incloure aquestes dues noves xarxes de biblioteques. Com ja fan algunes societats nacionals més avançades que la nostra.\nI una altra cosa. L'àmbit bibliotecari hauria de ser un dels objectius principals de la nostra política lingüística. Per què? Només cal entrar en qualsevol biblioteca per comprovar que la densitat lingüística per metre quadrat és més alta que enlloc: milions de paraules enquadernades. Amb un quart de segle de política lingüística, a Catalunya no n'hem tingut prou per ocupar-nos de la dimensió idiomàtica de les biblioteques. Deu ser perquè, com que no són a l'agenda pública, molts –tot i ser-ne usuaris– es pensen que les biblioteques no existeixen. Decididament, el descrèdit de la realitat quotidiana és un dels problemes de la nostra època.


Inés Ferrer cau a la final de l’ITF Women’s del Catalunya Tennis Resort – Federació Catalana de Tennis\nInés Ferrer cau a la final de l’ITF Women’s del Catalunya Tennis Resort\nLa tennista del RCT Barcelona-1899, Inés Ferrer, no va poder arrodonir la seva bona actuació i va caure a la final de l’ITF Women’s disputat al Catalunya Tennis Resort de Santa Coloma de Farners, una prova dotada amb 10000$ en premis i jugada en pistes de terra batuda.\nEl triomf final va ser per a la tennista suïssa, Viktorija Golubic, que malgrat no ser cap de sèrie, va derrotar a la catalana, segona favorita, per 6/3 i 6/3.\nLa nostra representant va debutar derrotant a la romanesa Diana Stomlega per 7/5 i 6/1. En segona ronda es va desfer de la valenciana Sara Sorribes per 6/7(2), 6/2 i 6/4. Ja a quarts de final, Ferrer, va superar a la ucraïnesa Yevgeniya Kryvoruchko per 6/3, 1/6 i 6/0 mentre que a la penúltima ronda va derrotar per 5/7, 7/5 i 7/6(3) a la vuitena favorita, la italiana Alice Balducci.\nGolubic va donar la sorpresa en superar als quarts de final a la principal favorita, la tennista del RCT Barcelona-1899, Eva Fernandez, per 7/6(2), 4/6 i 7/5 i posteriorment es va desfer de l’alemanya Nina Zander, sisena cap de sèrie, a la que va derrotar per 6/1, 2/6 i 6/1.\nAquest és la primera final de la temporada per a la catalana que anteriorment havia guanyat l’ITF de Tortosa de l’any 2009 i el d’Asunción (Paraguai) l’any 2010.


Carta oberta al regidor de Benestar Social de l'Ajuntament d'Ontinyent - VilaWeb\nDissabte 10.11.2012 20:17\nAutor/s: Junta directiva de l’Associació de Veïns el Llombo\nEl 21 de maig de 2009, el govern municipal, aleshores en mans del PP, va posar en marxa el centre social i cívic el Llombo que venia a cobrir una necessitat imperiosa del barri del Llombo. Per aquell fet, hem estat, estem i estarem agraïts a la que en aquell moment era alcaldessa d’Ontinyent, Lina Insa.\nInaugurat el centre, però, se’ls va 'oblidar' que existia. Durant els dos anys que van estar manant fins a les eleccions, no es va fer res al local.\nL'ajuntament que va eixir en les eleccions municipals del 22 de maig de 2011 va designar a vosté com a responsable de Benestar Social i, per tant, del centre social el Llombo.\nDeixant de banda les actituds incomprensibles que el local està cedit a l’Associació de Veïns el Llombo, fetes adés i ara per responsables municipals (des de l’alcalde Jorge Rodríguez, el primer tinent d’alcalde Josep Francés, al regidor de cultura, José Antonio Calabuig, o a la seua mà dreta a la regidoria, Miguel Colorado) constatem una actuació molt deficient per part seua en la gestió del local.\nDavant les nostres queixes, en diverses ocasions ens ha dit que no vol tancar el local. Doncs bé, a hores d’ara, a aquestes paraules seues donem la credibilitat que ens mereixen: serà per acció o per omissió, però ens pareix que vosté vol tancar el centre social i cívic el Llombo.\nHa llevat la conserge municipal que hi havia (l’altre local al poble té dues conserges, i aquestes no les ha tocades) i, en el seu lloc, en el darrer any, ha posat fins a sis responsables del centre. D’aquests responsables, n'hi ha hagut de tot: de bons, de dolents i de molt dolents i, en global, podem dir que el comportament general no ha estat bo: dies tancat sense avisar, no respectar l’horari d’apertura, abandonament de les tasques assignades... Fins i tot podem dir-li de hi ha hagut qui es dedicava a demanar diners als usuaris del local per xicotets capricis. Al respecte, li volem recordar que el primer d’aquests responsables va arribar al Llombo després que l’altre centre del poble l’haguera rebutjat quan hi havia de fer tasques d’assistència en compte de ser l’únic responsable. Sortosament, aquesta persona que hi va estar diversos mesos, sent la que més a durat de totes, fou un conserge atent, seriós, i amb un excel·lent nivell de responsabilitat.\nEn 18 mesos, les activitats que vosté ha programat per al local han estat nul·les. Zero. Diem més: en la programació anual que comença en el mesos de setembre/octubre encaminades per a la tercera edat, no ha estat capaç de programar ni una sola activitat al Llombo, quan l’altre local de característiques semblants que té l’Ajuntament al poble compta amb una bona oferta. Ni gimnàstica, ni curs de memòria... res de res. Que no és podia haver fet unes coses a un local i, algunes altres, a l’altre? Oblit? Negligència? Fet deliberat? Solament vosté en sap la resposta.\nSenyor Ruiz, en solament any i mig al front de la regidoria de Benestar Social li ha fet al local un mal molt gran, potser irreparable. Una bona part dels veïns que acudien al centre ha pegat a fugir en veure la nul·la seriositat que hi ha, cosa que posem en el seu deure particular.\nEns pareix que és impossible haver fet una gestió més dolenta del local. A aquestes alçades de la legislatura, qüestionem la seua labor, sent desconeixedors de les raons que l’han portat a fer una tasca tan decebedora.\nNo es pot dir que l’Associació no fa el que està al seu abast. Sense anar més lluny, nosaltres estem costejant el cost del servei de wifi per a aquells veïns que volen fer ús d’internet. A vosté, en canvi, li vam demanar dos jocs d’escacs, ens va dir que sí, però en la pràctica els jocs segueixen sense arribar al Llombo.


Queixes a Malgrat pel soroll durant la neteja viària | Ràdio Palafolls\nHome Comarcal Queixes a Malgrat pel soroll durant la neteja viària\nMarc Ferri , agost 7, 2018\t / 353 0\nVeïns del centre de Malgrat de Mar s’han queixat pel soroll provocat per la màquina escombradora, encarregada de la neteja viària. Els afectats també reclamen un canvi pel que fa a l’horari en què es desplega el servei. La plaça Josep Anselm Clavé és el punt de partida on es genera principalment el conflicte. Molts del que viuen en vivendes al voltant d’aquesta cèntrica zona consideren que la neteja s’inicia massa d’hora i a molts els desperta.\nDes del govern s’ha reconegut la problemàtica existent, però també s’ha indicat que és de difícil solució. La regidora d’Obra Pública, Mireia Castellà, ha subratllat que l’horari del servei ja s’ha modificat per intentar restar molèsties als afectats.\nDoncs a aquestes queixes se li han de sumar de noves. En aquest cas, es tracta de les molèsties pel soroll que causa tant el camió d’escombraries com el de la recollida de trastos i mobles vells. Un descontent pràcticament generalitzat que ha revifat de nou amb l’arribada d’aquells que pernocten a Malgrat de Mar durant el període de vacances d’aquest mes d’agost.


El Govern decreta serveis mínims per la vaga general del 18-O amb un docent cada sis aules a infantil i primària – Constantí Ràdio\nEl Govern ha decretat aquest dimecres els serveis mínims per la vaga general del 18 d’octubre. La decisió preveu que, a les escoles d’ensenyament infantil i primària hi hagi com a mínim un docent per cada sis aules, i que a les llars d’infantils hi hagi un terç de la plantilla. Als centres d’educació especial s’amplia el servei mínim a un docent per cada quatre aules. Pel que fa al transport públic, trens de rodalies i regionals hauran de circular com a mínim en un 33% tot el dia.\nEl metro, els Ferrocarrils de la Generalitat (FGC) i el tramvia hauran de garantir un 50% del servei en hora punta, entre les 6.30h i les 9.30h i entre les 17h i les 20h, i un 25% la resta del dia.Als centres mèdics, es garanteix el funcionament normal d’urgències i unitats especials com cures intensives, vigilància intensiva, unitats coronàries, hemodiàlisi, neonatologia, parts i tractaments de radioteràpia i quimioteràpia. S’haurà d’atendre tota operació quirúrgica inajornable derivada de l’atenció urgent i greu a criteri de direcció mèdica, i qualsevol persona ingressada tindrà garantit el seu dret a ser atesa.


Sumant experiències, si són verticals millor.: de juny 2011\nSumant experiències, si són verticals millor.\nNo és tant que fas, sinó amb qui ho fas i com ho fas.\nViu la vida no esperis que ella visqui per tú.\nCanillo, Idem, Andorra\nBomber, esportista, amant dels viatges i aventures, enamorat de la meva dona i filles i tot amb full energy.\nÚltima entrega dels Kilian Quest\nPublicado por XAVI CAPDEVILA en 19:44 Cap comentari:\nFotos del reco de la Travessa de Canillo, del divendres 17 de juny.\nAquí us he posat un bon recull de fotos de la Travessa de Canillo que farem el proper dia 26 de juny.Com veieu hi ha de tot, camí per corre, llocs on caminareu, ponts, paisatges espectaculars, estanys fantàstics, baixades amb aigua, caminots tècnics...de tot perquè gaudiu de la muntanya!\nPublicado por XAVI CAPDEVILA en 15:27 1 comentari:\nUna setmana i poc per la XXIV Travessa de Canillo i poc menys d'un mes per la ronda dels Cims! Pel que fa a la travessa ja tenim apuntats a tots els components de l'equip andorrà i molt possiblement el Toti bes també vindrà, apart de la Laura orgué ( olímpica en esquí de fons).\nAvui a la tarda aniré a fer tot el reco amb uns companys per comprovar in situ com està el reco i veure distàncies i desnivells si quadren amb el que diu el compe gps. Sembla ser que el temps acompanyarà aquest any, però encara falten molts dies i pot canviar la meteo, tots els que feu muntanya ja ho sabeu. De neu quasi bé no en trepitjarem però si que travessarem algun rierol baixant de siscaró. Us animo a que vingueu a corre o a ajudar com a controls i us asseguro que no us penedireu d'haver passat el dia per aquestes valls andorranes.\nTota la info, inscripcions+llistat d'inscrits els teniu a www.sec.ad\nAQUEST ANY COM A NOVETAT TINDREM SERVEI DE MASSATGES!\nA més hi haurà premis económics pels tres primers masculins i femenins del circuit A i lots sorpresa per totes les altres categories i circuits. També farem un dinar i us podreu dutxar.\nVinga animeu-vos i veniu a passar un dia fantàstic per la vall d'incles!\nAl vespre posaré les fotos que faré aquesta tarda!\nPublicado por XAVI CAPDEVILA en 10:48 Cap comentari:\nAvui és jornada de dol nacional per l'accident de l'altre dia aquí a juclar, acompanyo en el sentiment a totes les families de les víctimes i espero que el supervivent es recuperi favorablement.\nPublicado por XAVI CAPDEVILA en 10:40 Cap comentari:\nUna mica de motivació\nLa última cursa de 110km que vaig provar de fer vaig plegar al km 56 per calor i per no passar-m'ho massa bé ( manca de costum a mals moments en curses molt llargues a peu). Era la ultra de sitges. Va haver-hi molt follon amb les classificacions ja que van robar cintes i molta gent es va saltar trams...A partir d'allà vaig canviar de manera d'enfocar la ronda i ara em dedico molt més a entrenar tant bé com puc i tan rapid com poden les meves cames em deixen i no em destrueixo tant en curses llargues.\nAquest video mostra una mica d'ambient ianqui tan diferent al d'aquí Europa però en el fons l'objectiu és el mateix; correr molts kms i gaudir de la vida al màxim!!!\nPublicado por XAVI CAPDEVILA en 0:19 Cap comentari:\nPetits canvis en la XXIV Travessa de Canillo.\nL'hem allargat una mica i ara surten 21,43km i 2000m positius en la llarga puntuable pels Trials de Copa del món i Copa d'Andorra.\n14km i 1163m positius en la popular\n3,4km i 516m positius en la dels nens, només compta la pujada fins cabana sorda, la baixada serà lliure i fora de cursa, en total farà 5,3km i 516m positius i 522m negatius.\nAVIAM SI US ANIMEU A PARTICIPAR HI HAURÀ PREMIS ECONÓMICS I COMPTAREM AMB L'EQUIP ANDORRÀ I LA LAURA ORGUÉ ( OLÍMPICA PER ESPANYA EN ESQUÍ DE FONS)!!!\nPublicado por XAVI CAPDEVILA en 11:18 Cap comentari:\nFotos del reco de la Travessa de Canillo, del dive...\nBLOGS ESCALADA I AVENTURA\nescalant pel mon\nla noche del loro2\nArxiu del blog d’octubre (1) de febrer (1) d’agost (1) d’abril (1) d’octubre (1) de setembre (1) de juny (1) de maig (5) de març (2) de febrer (2) de gener (2) de desembre (3) de novembre (9) de setembre (8) d’agost (5) de juliol (3) de juny (6) de maig (2) d’abril (2) de març (4) de febrer (4) de gener (13) de novembre (10) d’octubre (5) de setembre (8) d’agost (2) de juliol (4) de juny (13) de maig (14) d’abril (6) de març (13) de febrer (22) de gener (19) de desembre (25) de novembre (22) d’octubre (10) de setembre (20) d’agost (1) de juliol (14) de juny (37) de maig (22) d’abril (25) de març (21) de febrer (16) de gener (26) de desembre (20) de novembre (26) d’octubre (23) de setembre (9)