Una mirada al món des del Pla de l'Estany.: 2009\nMontsanto deixa les llavors del terror sota la terra\nDesprés que el nostre Parlament de Catalunya ignorés una iniciativa legislativa popular amb més de 100.000 firmes per aturar el conreu de transgènics a Catalunya, els col·lectius socials, pagesos i sectors afins a la responsabilitat mediambiental i a l'alimentació sana segueixen lluitant per a aconseguir aturar aquesta colonització empresarial encoberta d'obra benèfica.\nSi voleu trobar bons argument contra els transgènics, o més ben dit, en contra de com s'estan utilitzant els trangènics i dels efectes negatius que produeixen tal com ho estan fent, dediqueu una estona a veure els dos documentals que ha emés 60 mintuts sobre Montsanto. Fan esgarrifar.\n"El món segons Montsanto (1) . El mes de juny passat, els principals partits catalans del Parlament, PSC, CIU i PP, van votar en contra de l’acceptació a tràmit d’una iniciativa legislativa popular; una proposta de llei avalada per més de cent mil firmes que pretenia prohibir el cultiu de transgènics a Catalunya. En aquest context, “60 minuts” emet durant dues setmanes el documental “El món segons Montsanto”, un treball d’investigació molt revelador, periodístic i al mateix temps militant, fet per Marie-Monique Robin que repassa la història de la multinacional americana que actualment és líder mundial dels organismes genèticament modificats.\nEl món segons Montsanto (2) “60 minuts” emet la segona part del documental “El món segons Montsanto”, un treball d’investigació molt revelador que repassa la història de la multinacional americana que actualment és líder mundial dels organismes genèticament modificats i està considerada una de les empreses més contaminants de l'era industrial (PCB, agent taronja, hormona del creixement bovina, Roundup...)."\nPublicat per Carles Feo i Quer a les 14:34 Cap comentari:\nL'impacte de les espècies invasores sobre la biodiversitat: de la resignació al rebuig, passant per l'acceptació\nEstà científicament comprovat que la introducció d'espècies foranes que desenvolupen comportaments invasors és una de les causes més importants de pèrdua de biodiversitat del Planeta. Però això es pot aturar?, és reversible?, cal evitar-ho?.\nEn els casos en que aquesta invasió d'espècies foranes afecta a l'economia està clar que hi ha un rebuig unànime a la introducció d'espècies, a nivell popular està molt mal vist i tothom coincidiria en afirmar que es tracta d'un atemptat ecològic. Els casos més coneguts serien l'actual plaga de cargol poma al Delta de l'Ebre, que afecta als camps d'arròs negativament, tal com fa el cranc de riu americà. Però si bé en alguns casos encara som a temps d'erradicar-los, el primer, en el segon ja hem fet tard, i el cranc roig americà s'ha fet amo i senyor de totes les masses d'aigua del país. Una altra espècie molt negativa és el musclo zebra, que tapona canonades i altres infraestructures hidràuliques.\nHi ha altres casos en que l'invasió pot causar problemes de salut, com el cas del mosquit tigre. Llavors si que es gasten molts diners en erradicar-lo, i evitar que s'escampi, tot i que tampoc amb molt entusiasme.\nHi ha casos d'introduccions que no tenen efectes econòmics, ni de salut negatius, sinó positius. Això fa que, per exemple, pescadors hagin lluitat a mort per defensar que el black bass i la carpa no son peixos d’aigua dolça exòtics invasors, quan si que ho són, i demanen que es mantinguin les seves poblacions en les aigües catalanes argumentant els beneficis econòmics de la pesca esportiva, el turisme, allotjaments, etc...\nHi ha altres espècies que simplement són invasores, afecten negativament els ecosistemes naturals, i al no afectar l’home són simplement ignorats. La introducció d’espècies exòtiques en medis aquàtics és el cas més flagrant, com que la vida a sota l’aigua no es veu, l’impacte és poc rellevant. Així, en el cas de l’estany de Banyoles tenim una comunitat de peixos dominat pel black bass, el peix sol i la gambusia, d’origen americà, i la carpa, d’origen asiàtic. La comunitat de tortugues d’aigua la domina la tortuga de florida o d’orelles vermelles, en els mamífers s’hi veu sovint el porc senglar, repoblats amb exemplars creuats amb porcs domèstics, i el visó americà, en amfibis un dels més abundants és la granota pintada, provinent del nord d’Àfrica, i en ocells hi abunden els ànecs de granja, el cigne o les oques egípcies. Les plantes no escapen al fenomen, els prats de l’entorn de l’estany s’omplen al setembre d’una planta invasora herbàcia, un aster, que cobreix tots els prats, i també al bosc de ribera hi creixen falses acàcies, ailants, troanes i piracants. Segueixo...\nAlguns diran que és evolució natural, i que en 100 o 200 anys la natura es reequilibrarà de nou, que ha passat sempre. Altres diuen que amb les introduccions espècies autòctones n’han sortit beneficiades. Les cigonyes i les llúdrigues han millorat les poblacions en gran part degut a l’alimentació amb l’abundant cranc de riu americà. Altres diuen que no val la pena gastar diners en aquestes espècies, i que fins i tot quantes més espècies hi hagi millor, encara que siguin d’altres ecosistemes, hàbitats o continents... la veritat és que l’home ha accentuat el procés d’extinció de moltes espècies, que l’alteració que estem causant als ecosistemes és molt greu i que tenim l’obligació moral de promoure iniciatives per equilibrar la situació.\nPotser no es podrà tornar a l’origen, però com a espècie humana, que ens considerem més avançada i civilitzada, és un dels nostres deures intentar buscar un desenvolupament més respectuós amb l’equilibri natural Per això, qualsevol iniciativa de control o eliminació d’espècies exòtiques ha d’ésser aplaudida, malgrat possibles dubtes ètics. Està clar que la culpa no és dels animals introduïts, sinó de les persones, però cal eliminar o retornar als llocs d’origen les espècies introduïdes. Si a algú això li sona feixista, no ho és, doncs es tracta de buscar la recuperació de l’equilibri natural, no es pot educar a als animals i plantes en la convivència i per tant la única opció és l’actuació radical. A Austràlia tanquen badies senceres per eliminar espècies, assequen llacunes, a Cadis van enverinar una llacuna sencera, i a l’Estany de Banyoles aviat s’iniciarà un projecte LIFE per a controlar les espècies aquàtiques invasores, amb actuacions com la que LIMNOS va promoure a les llacunes de Can Morgat (veure notícies a www.limnos.org).\nPodem resignar-nos a la situació per inevitable i seguir a la nostra, podem acceptar-ho com un fet normal i colateral a la globalització de l'espècie humana, o ho podem rebutjar i actuar en consequència.\nPublicat per Carles Feo i Quer a les 10:13 1 comentari:\nEtiquetes: espècies exòtiques, Estany de Banyoles, LIFE, Limnos\nLa Festa de barri, per molts anys!!\nLes festes de barri formen part del dia a dia de moltes ciutats i pobles de Catalunya, i també del record de moltes persones. De la festa del barri de Canaleta on vaig néixer en tinc records d'infància, participant de les activitats de la tarda per la mainada, el sopar del vespre i el concert de música per gent gran. Per un nen de 11 o 12 anys allò representava l'oportunitat de sortir de nit amb altres nens i voltar pel barri sense el control dels adults que estaven més per la festa que per nosaltres. No es que fos mol trapella i tampoc molt rebel, però d'aquells dies en recordo emocions curioses, en companyia d'altres nens que fumaven, una cosa que per mi era quelcom impensable, i cosa que mai vaig fer per la gràcia de la meva allargada innocència infantil. Més tard ja a l'adolescència amb la colla voltàvem les nits d'estiu per les festes de barri, les Pedreres, Mas Palau, Sant Martirià, etc... i dels pobles del voltant...\nEstic content que s'hagi recuperat la festa del barri de Canaleta, després de més de 11 anys sense festa. Jo vaig deixar el barri al 1992 amb 18 anys, i des de fa uns quants que hi torno a viure. Poder participar de l'organització de la Festa ha estat una bona experiència. N'hi ha que tenien por, que si al sopar només vindran que els nens negres, que ens ho aixafaran tot, que no vindrà ningú, i al final... tot va anar molt bé. Durant al sopar hi havia una barreja de gent gran, parelles del barri, famílies joves amb nens, els avis de la coral de la gent gran, joves de l'organització de la festa, nens i nenes marroquins, subsaharians, sud-americans, etc.. de totes races, una bona mostra del que és el barri. Molts immigrants adults només van venir a controlar els nens, però malgrat tot ha estat una bona iniciativa a millorar molt per l'any vinent. El millor la implicació de tota la gent del Consorci de benestar Social que han apostat per la festa com a una eina de cohesió social. La realitat del barri és molt dura, amb una part de la població molt envellida, parelles grans, sovint provinents de les primeres migracions d’andalusos, murcians,.. i una barreja racial de molts grups diferents, romanesos, magrebins, subsaharians, sud-americans, etc... la majoria de famílies d’aquí amb els anys han marxat com van fer els meus pares, i les poques parelles joves del barri els costa implicar-se en coses així, però cal millorar per teixir xarxes socials i apropar la gent i les cultures. Cal convertir els inconvenients del barri en possibilitats!!\nPer molts anys Canaleta, el barri s'ho mereix. Canaleta està de festa 11 de juliol de 2009.!!\nPublicat per Carles Feo i Quer a les 11:32 Cap comentari:\nEtiquetes: festa de barri\nQuè interessa als banyolins? Cinema, concerts, xerrades,....\nAquesta setmana he assistit a diversos actes culturals i socials a Banyoles, fet que constata que és una ciutat amb gent amb iniciativa i amb persones que es preocupen per oferir activitats per al gaudi de la gent.\nEl dijous presentaven la pel·lícula “El Cant dels Ocells” al teatre municipal, una obra premiada i que s’havia d’anar a veure. Fins al moment no havia vist cap pel·lícula de l’Albert Serra i dels seu grup d’actors i equip, i tenia ganes de veure-la per poder-ne opinar. La veritat és que no em va sorprendre ni decepcionar, de fet ja hi anava mentalitzat. Un parell de diàlegs divertits, dels que a la meva colla anomenàvem de besugus, amb alguns “Com vulgueu?” pel mig, aquella típica frase que no deixa avançar, ni et permet desencallar cap discussió, unes sessions d’imatges molt maques, sobretot l’escena de l’aigua, i alguns dels paisatges, i el fet diferencial de ser una pel·lícula a ritme lent, sense presses i que et permet buscar els detalls de la imatge i gaudir del pas de la pel·lícula. Per altra banda, algun moment mes soporífer, doncs, de tant lenta, perdies el fil i el sentit de la pel·lícula, si es que n’hi ha algun que jo per ignorància suposo no vaig saber trobar (tampoc el vaig buscar), en molts moments una imatge massa fosca, un final que no vaig entendre, i la llàstima del soroll de la màquina que se sentia al cinema...Bé, com ja he dit s’havia de veure, ni ho trobo tan espectacular, ni s’ha de marxar a mitja pel·lícula, és una altra manera de fer cinema que es bo de veure.\nEl divendres una sessió a l’Auditori de Banyoles, en la qual una jove orquestra de Banyoles va interpretar diverses peces, commemorant el dia de la república, tocant una sardana republicana, una altra de J. M. de Saderra i alguna altra peça més. Tot i que a mi no em diuen gaire res les sardanes, l’acte de veure tocar en directe aquesta musica pren una altra dimensió, i la veritat és que em va semblar que els joves components de l’orquestra ho van fer molt bé, i que l’audició em va deixar una sensació molt agradable, i això és bo.\nAvui dissabte finalment he anat als actes dels 50 anys de l’Escola de la Vila de Banyoles. Quins records que he pogut recollir a l’escola on vaig passar uns quants anys de la meva infantesa, on recordes coses bones i no tant bones, i on et pots permetre el luxe de tenir us moments de nostàlgia i alegria per tot el que has viscut. Els mestres de l’escola s’han esforçat per organitzar un conjunt d’activitats diverses, xerrades, música, teatre, contes, etc. per fer més atractiva la visita a l’escola i fer més interessat el fet d’entrar a l’interior de les aules, no només als alumnes, sinó a pares i ex-alumnes.\nDesprés d’aquest munt d’activitats, podríem dir, ostres tu, a Banyoles quina marxa. Però no puc evitar sentir un lleugera sensació de desengany o de tristor per la poca presència de gent a alguns d’aquests actes. La sala del teatre no estava ni mig plena per veure una pel·lícula d’un autor de la comarca, el concert si que va tenir bona presència de públic, aquest cop si, tot i que preferentment pares dels joves músics, i finalment el pas de gent per les activitats de l’escola ha estat molt escàs, amb molt poca gent, principalment pares amb mainada petita de l’escola. Sap greu per la gent que s’esforça a fer coses a la comarca, doncs a vegades em dona la sensació que a Banyoles no sabem gaudir de les activitats que ens organitzen. Vull fugir de culpabilitzar a la gent, perquè la gent ja té molta feina a casa seva, potser no li interessa res del que es fa, o prefereix marxar de Banyoles, o té altres altenatives, però a vegades hom té la sensació que després es critica que a Banyoles hi ha poca vida, o que es fan poques coses, i les coses s’han de fer entre tots. Per això, a vegades em pregunto que interessa als banyolins?, i per no fer-me mala sang sempre acabo pensant... Tu gaudeix del que a tu t’agrada, i segueix assistint al que es fa a Banyoles, perquè a Banyoles hi ha gent molt compromesa i amb ganes de donar vida a la ciutat,...\nPublicat per Carles Feo i Quer a les 14:58 Cap comentari:\nEtiquetes: ajuntament de Banyoles, auditori, cinema\nL'alcalde de Banyoles acusa Limnos d'actuar políticament\nPot un alcalde embrutar la imatge d’una entitat d’utilitat pública, social, no lucrativa i independent com Limnos i seguir amb la legitimitat intacte per governar un ajuntament?\nLimnos, entitat ecologista del Pla de l’Estany, fundada el 1987, més de 21 anys d‘existència i 130 socis, entitat activa per la ciutat que no només genera activitats naturalistes, sortides, cursos, o fa sensibilització ambiental, sinó que fa una tasca de prevenció i denúncia dels impactes ambientals tant dels ciutadans, empreses com administracions.... De reconegut prestigi als mitjans de comunicació per la seva visió crítica però sempre que possible constructiva,...amb els seus alt i baixos com tota associació formada únicament per voluntariat ambiental, ... i amb els seus errors i encerts...\nResulta que segons l’alcalde de Banyoles una entitat així, està manipulada políticament!!!(http://www.radiobanyoles.cat/noticia.php?id=4641&t=Miquel+Noguer+reconeix+la+tasca+de+Limnos+en+l%E2%80%99afer+dels+parterres%2C+per%C3%B2+creu+que+ha+actuat+pel+color+pol%C3%ADtic). Aquests comentaris al pati de col·legi, a la conversa de bar, a la tertúlia entre gent que no segueix la premsa, ni la tasca de Limnos, i que no coneix a la gent de l’entitat es poden mig entendre. Des dels seus inicis a Limnos se l’ha relacionat amb Plataforma, després amb ERC i fins i tot amb ICV actualment, es un fet innegable, però propi de la gent que desconeix la realitat, gent que viu fora de la política i de l’actualitat social del municipi.\nPerò aquestes declaracions en boca d’un alcalde de Banyoles, una persona “culta” i amb “criteri” que representa a tots els ciutadans...és un fet molt trist. Ens agradaria saber on estaven ell i els seus assessors els quatre anys de govern d’ERC, quan l’alcalde ens va citar en diverses ocasions també per renyar-nos per la nostra activitat. ERC llavors s’argumentava dient que feien coses bé com el projecte Life, el Parc Natural i el nou Reglament d’Activitats de l’Estany. Ja veiem que de tres coses, dues estan pendents, un aplaudiment per ERC. I de CIU-PSC portem dos anys de govern i les denúncies de Limnos han estat mínimes, probablement per la inactivitat gairebé soporífera de l’àrea de Medi Ambient, però també per donar marge de maniobra al nou govern amb temes com el RAE i el Parc Natural que ERC no va saber acabar. Limnos de color polític? El dissabte 22 de març Limnos estarà amb totes les entitats ecologistes de Catalunya a Barcelona per manifestar-se contra la política ambiental del Govern de la Generalitat demanant les dimissions del Conseller de Medi Ambient d’ICV, del conseller d’Agricultura i el d’Urbanisme del PSC, entre altres reivindicacions... en voleu més?\nAl senyor alcalde li dic que miri les hemeroteques i trobarà les notes de premsa denunciant la pista d’atletisme, i si no es va denunciar explícitament a Patrimoni és perquè no ho sabíem llavors, però si ara. Li adjuntarem al nou alcalde de Banyoles el llistat de notes de premsa contra l’activitat de l’ajuntament de Banyoles i veurà que el seu govern de CIU-PSC en porta moltes menys. Potser serà qüestió doncs de fer-li cas i tractar-los igual, i per tant a partir d’ara ser molt més exigents... En dos anys de govern Limnos ens hem reunit dues o tres vegades amb el regidor de medi de l’ajuntament, sempre demanant més col·laboració, i sempre a iniciativa de Limnos, mai a petició de l’alcalde ni de cap altre regidor s’han interessat en parlar amb nosaltres. Ha estat suficient una sola nota de premsa una mica contundent contra la tasca de l'ajuntament per acusar-nos d’actuar políticament i recriminar-nos la nostra manera de fer, i quedar-se tan ample. Mentre que amb una ma embruta la nostra tasca per l'altre ens ha felicitat i donat copets a l’esquena per la nostra actuació (molt propi d’ell, ja el comencem a conèixer).\nEn tot cas moralment que un alcalde s’atreveixi a fer insinuacions com aquesta de militància política d'una entitat és gravíssim, fora d’un context més informal, fer aquesta manifestació pública, llençant merda i embrutant la tasca d’una entitat social sense afany de lucre és realment escandalós, per més que ho faci amb la boca petita. Vol dir que aquest senyor no entén que és una entitat social, no entén quina és la tasca de Limnos, que vol dir la independència i vol dir no estar acostumat a que li portin la contrària,... a mi les seves declaracions m’han ofès i indignat. Anys treballant per la imatge d’una entitat per, aconseguir un rigor i seriositat, debatent, demanant consens, amb el que costa intentar tenir una entitat oberta a tothom, amb el que costa que la gent participi en el voluntariat, amb el que costa fer nous socis i trobar suports públics i privats, parlant sempre amb les administracions, i que un alcalde embruti el nom d’una entitat amb insinuacions és per demanar ...no se... potser no la dimissió (o postser sí?), però a nivell personal, em decep i entristeix que una persona així sigui alcalde de la meva ciutat. Cal una rectificació pública de l’alcalde, sense cap mena de dubte i una reunió urgent per aclarir aquest tema.\nAquest escrit és total i exclusivament a títol personal, i no ha estat debatut en la Junta de Limnos, ni ha arribat previament a cap dels seus membres.\nPublicat per Carles Feo i Quer a les 2:07 Cap comentari:\nEtiquetes: ajuntament de Banyoles, carril bicicleta, Limnos\nL'impacte de les espècies invasores sobre la biodi...\nQuè interessa als banyolins? Cinema, concerts, xer...\nL'alcalde de Banyoles acusa Limnos d'actuar políti...


Inclinar-se cap endavant des de la posició de peu: tècnica de rendiment i contraindicacions | Notícies digerir\nL’aprenentatge d’una posició de peu és omnipresent. Aquest és un exercici bàsic en molts tipus d’entrenament. A més, alguna vegada has pensat en quantes vegades ho realitzes a la vida quotidiana? Per exemple, quan agafes alguna cosa del terra o treus una cosa de la prestatgeria inferior de l’armari. Per descomptat, no heu de comparar les inclinacions realitzades al ioga amb les inclinacions quotidianes de la vida quotidiana, però tot i així tenen un caràcter comú. Si no ho feu, podeu produir lesions personals.\nInclinar el cos cap endavant des de la posició de peu ajuda a garantir que els músculs de la columna vertebral s’estenguin i es tornin més elàstics, i la columna vertebral es fa més flexible i s’estira a causa del fet que totes les vèrtebres cauen al seu lloc. A més, la part posterior de la cuixa està implicada en la inclinació – els músculs de les natges, les cuixes i la part posterior de les cames funcionen.\nInclinant-se cap a la posició de peu s’ha de realitzar amb l’esquena recta. No cal arrodonir la columna vertebral i prémer el front fins als genolls. Quan inclineu els peus, mantingueu els mitjons rectes i seguits. Les potes tenen una amplada entre les espatlles.\nSi estirar permet fer això, mantingui les cames perfectament igualades. Si no és així, doblegueu-los lleugerament als genolls, però en cap cas no arrodoneu el llom.\nInclina només l’exhalació i, mentre s’inhala, aixeca el cos enrere.\nInclinat, mantingueu-vos en aquesta posició durant uns segons. I només llavors redreçar-se.\nNo fer exercici a l’estómac ple i no fer moviments bruscos quan s’inclina. L’exercici s’ha de realitzar amb suavitat, a la part baixa de l’esquena cal mantenir un revolt natural.\nQuan s’inclina, alliseu el pit i respireu completament.\nInclina’t estrictament cap endavant sense inclinar-se cap als costats.\nQuan es doblega, l’articulació del maluc ha de funcionar, i només en el segon lloc – la columna vertebral.\nCal elevar el cos per l’esforç del múscul gluteal, i no per tensar l’esquena.\nTotes aquestes recomanacions també són adequades per a inclinacions habituals de la llar.\nCom qualsevol altre exercici, inclinar-se en posició de peu té les seves contraindicacions.\nAlta pressió. Està totalment prohibit realitzar cap inclinació en aquest estat.\nDiverses malalties dels vasos del cervell.\nEn tots aquests casos, és millor esperar l’etapa de remissió o començar amb l’entrenament del sistema vascular del cos.\nA més de les anteriors, hi ha diverses malalties de la columna vertebral, en les quals la implementació d’aquest exercici també no és desitjable. Si teniu dubtes, consulteu amb el vostre metge amb antelació.


'Guerrilla', el nou videoclip d'Ebri Knight, una producció de Clack · CLACK\n'GUERRILLA', EL NOU VIDEOCLIP D'EBRI KNIGHT, UNA PRODUCCIÓ DE CLACK\nEls 'Ebri Knight' han estrenat al diari NacioDigital 'Guerrilla', el seu nou videoclip. Produït per Clack i dirigit per Eloi Aymerich, que ja havia comandat altres treballs per músics com Cesk Freixas, Jordi Montañez o Lágrimas de Sangre.\nHem volgut que 'Guerrilla' sigui el videoclip més bell i contundent que s'hagi produït fins ara de la banda de folk. En el clip el grup actua enmig de draps vermells al vent, dempeus, en un horitzó del mar Mediterrani.\nLa bandera roja, persistent en molts moments del metratge, és també un símbol clar del que intenta explicar la cançó. L'horitzó mediterrani també vol recordar el mar enllà que ens recorda que no estem sols, i des de la nostra riba, Ebri Knight es projecta al món. Vam gravar -ho tot en un dia, el passat 4 de gener a la platja del Callao, Mataró. I si bé el calendari ens deia que era hivern, la primavera va venir a veure'ns.\nHem buscat una estètica molt vinculada a la direcció d'art del disc: blanc i negre molt contrastat i embrutat, amb reforç del vermell; això ens permet mantenir una línia entre el disseny de la Sit Cantallops de tot el disc físic i el to cromàtic i de textura de l'audiovisual. Les persones que hi surten són persones desconegudes, de totes les edats. El càsting està basat en gent anònima, i això li dóna molta força expressiva. Des de gent gran fins a infants, amb estètiques diferents que van des dels cabells fins als tatuatges, expliquem la idea d'un poble divers que mira sense por a la càmera. El treball està rodat en 4K i alguns fragments van ser enregistrats amb ultraslow a 100 fotogrames per segon.\nHem volgut reivindicar la idea de revolta i la idea de comunitat. Una sense l'altre no tenen sentit. Ens revoltem si som comunitat i veiem que els nostres drets no són reconeguts. Aquesta és la idea que sobrevola tota la peça. Comunitat, revolta i dignitat. El videoclip acaba amb un pla d'una mare alletant el seu fill embolcallat amb un drap roig, tot un símbol. La revolta, la dignitat, la Guerrilla, està carregada de futur.\nDirecció i guió: Eloi Aymerich\nOperadors de càmera: Pol Alfageme i Eloi Aymerich\nEdició, motion graphics i efectes visuals: Pol Alfageme\nDisseny crèdits: Sit Cantallops\nProducció: Cristina Moral\nAjudants de producció: Berta Rizo i Joan Salicrú\nAuxiliar de producció: Carla González\nRestaurant Can Margarit\nRodat el gener del 2018 a la platja del Callao de Mataró (El Maresme).\nAcabat d'editar i muntar al Cafè de Mar de Mataró.\nUna producció de Clack i Ebri Knight\nTots els drets reservats: de la cançó Ebri Knight, de la producció audiovisual Clack Audiovisual, SCCL. 2018 ©


4. Judaisme (I)  | Grans Tradicions Religioses (UPF) | Unybook\n4. Judaisme (I) (2014)\nGrans Tradicions Religioses\n4. Judaisme (I)\nAsignatura Grans Tradicions Religioses\nFecha de subida 03/11/2014\nClasse de dilluns 3/11.\nJUDAISME (I) Dels orígens i els patriarques a l'exili i la diàspora Venim d’estudiar unes tradicions culturals més aviat orientals, on hi havia dificultats per a definir-les com a religions. El judaisme tampoc no s’encabirà del tot en la definició de religió, tot i que és més coneguda per context.\nEl judaisme forma part d'una família de religions amb un tronc comú: les grans religions monoteistes.\nAra bé, monoteisme vol dir “un sol déu”, cosa que ens indica un context cultural molt més comú i que, a més, simplifica una mica les coses.\nAbans ens demanàvem en què creien els hindús o els buddhistes. En el buddhisme no acaba de ser molt definit, però hi havia culte i devoció als boddhisattvas, buddhas, que tanmateix no eren considerats divins.\nAquestes religions que estudiarem s'anomenen religions de salvació, mentre que les altres eren religions d'alliberament. En les primeres no sempre depèn d'un mateix poder-se salvar: un Déu, un Salvador, ha d'actuar per salvar-nos. Però salvar-nos, de què? Normalment salvar-se és aconseguir la vida eterna, però no sempre.\nEl judaisme té els seus orígens en Abraham, patriarca del cristianisme, judaisme i islamisme. A més de religions abrahàmiques, també s'anomenen religions del llibre, ja que admeten com a única autoritat un sol llibre. En el cas del Judaisme, aquest seria el Tanakh (acrònim de Torah −normalment el text més conegut, amb més valor, que s'atribueix a Moisès, cosa històricament impossible perquè no tenim cap dada que garanteixi la seva existència; es creu que es va escriure a l'època de l’exili−, Nebim i Ketubim).\nParlem de judaisme i de jueus, però distingim entre tres denominacions: els israelites, exiliats de Babilònia, el poble d’Israel quan ja tenen l'estat; els hebreus, terme més ètnic, i els jueus pròpiament dits, una religió ja més organitzada, tal com els coneixeran els otomans.. El primer testimoni de l'existència dels hebreus és una escriptura egípcia, que parla d'un poble, d'una tribu nòmada. Aquest origen és molt remot, però a la Bíblia surt la crònica d'aquest poble escrit en molts segles. Per tant, al font principal de l'existència d,aquest poble és la Bíblia.\nA la imatge mostrada, veiem Déu que dóna les taules de la llei a Moisès (per això es dóna l’autoritat de les escriptures a Moisès), l'evangelista Joan i el profeta Mahoma. Veiem tres figures d'aquestes religions abrahàmiques.\nAquestes religions es consideren dipositàries d'una revelació: Déu els ha parlat, s’ha revelat i es vol donar a conèixer. De totes maneres, mai parla directament, sempre ho fa a través d’algú. Dóna els seus preceptes morals i fa una promesa de salvació.\nTenim un element important. Normalment s'adreça a un poble particular per a condemnar la Humanitat.\nEs parla de pecat, però la qüestió és més complexa. Totes tres religions creuen que són filles de Déu: Déu es comunica amb elles perquè són les seves pròpies criatures. Déu no només crea el món, sinó que també el vol salvar.\nAquesta visió és molt diferent a aquells que hem vist fins ara. Ara és Déu que fa que tot comenci a esdevenir, allò que queda fixat en els llibres és la voluntat de Déu, que no vol que els fidels es condemnin. Es mostra Déu com a ésser bondadós.\nLa bíblia hebrea: la Torah, els profetes i els escrits Es important l'aspecte lineal del temps. Es comença amb el tema del Gènesi, incorporat en el Torah (Gènesi, 1). La Bíblia comença intentant explicar l'origen de la Humanitat. Diu que la Terra era desolada i caòtica, manlleven de les tradicions sumèries, egípcies. No es diu que Déu creés del no-res: aquesta idea és posterior.\nHi ha dos relats de la creació: el dels set dies (Gènesi 1) i un altre (Gènesi 2). Déu crea fora del món, és transcendent a aquest. Sembla que se situa a l'ésser humà com a dominador de les altres criatures terrestres.\nAcabada la creació, Déu fa un dia de descans, que esdevindrà el Sabbath. Qui va escriure el relat eren probablement sacerdots que volien legitimar la festa. Per als més ortodoxos és un dia de descans total: no es pot fer pràcticament res.\nAquesta història és sagrada perquè és una història de salvació. Hi ha un segon relat, que recorda a un dels relats cosmogònics egipcis. Per què no van eliminar un dels dos relats? Segurament, volien mantenir ambdues versions pel prestigi que ja tenien, com també valor moral. Déu beneeix, la creació és bona i la creació la fa 1) amb la paraula i 2) amb pols. Segons aquestes religions, la paraula és molt poderosa, perillosa alhora. La prerrogativa de crear és de Déu: ell dóna nom a les coses. El verb "crear", en aquest relat, només s'empra per a Déu. Aquesta idea també serveix en el cristianisme, però en aquest el màxim portador de la paraula és el Fill, Jesucrist.\nEl Jardí de l'Edèn té un riu amb quatre braços (parlen del Tigris i l’Èufrates com dos rius d'allà). Té lloc l'esdeveniment que canviarà per sempre la humanitat. No parlem de mites, perquè per la tradició no va passar en un context mític: passa un sol cop en la història i es considera un text històric, d'aquí el conflicte que sorgirà amb els darwinians. La història comença i de seguida hi ha un esdeveniment cabdal: la caiguda.\nL'acte de desobeir és superb, ja que significa voler ser com déu. Abans del Pecat Original, els humans eren innocents com els animals i no coneixien el Bé i el Mal. No és ben bé Déu qui crea el Mal, però el relat bíblic deixa ben clar que l'home desobeeix el manament. Déu castiga a l'home i a la dona, a aquesta li diu que parirà amb dolor, i hauran de patir per a aconseguir aliment, i "en pols es convertiran". El Paradís no es tornarà a recuperar. És voluntat de Déu que així sigui. La mort és segura.\nA continuació, té lloc el Diluvi Universal. A més d’introduir el pecat al món, aquest es corromp amb els crims, i Déu decideix salvar únicament els justos: Noé i la seva família. L'arc de Sant Martí simbolitza l'aliança entre Déu i els Humans.\nEn la Torre de Babel, veiem un altre cas de supèrbia humana i el càstig per part de Déu. Ara, però, fora del Paradís, els humans ja distingeixen entre el Bé i el Mal.\nEl sacrifici d'Isaac. A partir d'Abram ja no parlem de la història de la Humanitat, sinó de la del poble escollit per Déu. Abram renova el pacte, però aquest només és vàlid per al poble que Déu tria. A canvi del culte exclusiu, Abram promet terra i descendència (tindrà tants de fills “com estels al cel”) (Gn 22, 1-18).\nDéu demana a Abram que se'n vagi del seu poble i que en fundi un de nou, que així li donarà renom.\nAbram deixa el seu llinatge i se'n va a una terra promesa, la terra d'Abram. És la legitimació de l'anhel de tot jueu per aquesta terra. Actualment, aquest fet encara és molt important pels jues i s'ha vessat molta sang a causa d'això. Per altra banda, també hi ha la tradició de l’exili, que mostra els jueus com un poble que es mou constantment, errant.\nJa estem, doncs, davant la història d'un poble concret i, més aviat, dels patriarques d'aquest poble. Com hem dit, hi ha la promesa de la descendència i de la terra, que comporta una identitat més ferma. Abram ho deixa tot per a seguir la voluntat de Déu. En fer-ho, se li canviarà el nom: ara serà Abraham. És a partir d'aquest episodi també quan s'estableix la pràctica de la circumcisió, que dura fins als nostres dies (l’Antic Testament cristià inclou tot això i altres llibres i canvia l'ordre).\nLa majoria d'episodis, per tant, no només tenen un valor moral, sinó que institueixen una pràctica o indiquen el seu origen, el qual commemora una determinada festivitat. Són un record i, si parlem d’història, podem concloure que la memòria serà molt important. El profeta dirà que allò dolent que els passa als humans passa per les males accions que ells mateixos han comès, trencant el pacte de déu amb el seu poble. Amb aquesta nova aliança, es completa el pacte anterior.\nAbraham té un fill als 99 anys. Déu li demana que el sacrifiqui. El sacrifici era la practica habitual per a mantenir el pacte amb Déu, preservava la idea que es mantenia vigent. Abraham anirà a sacrificar el seu fill, però a l'últim moment l'atura un àngel.\nTornarem a trobar una altra figura cabdal: Abraham és l'origen del poble jueu, mentre que Israel també té origen en el nom de Jacob, fill d'Isaac. Un dels fills de Jacob serà Josep.\nPrimer, els jueus estan a la terra com a emigrants, després serà seva. Quan s'aconsegueixen establir finalment, la Torah ens du cap a un altre lloc: Egipte. En el llibre de l’Èxode, després del Gènesi, ens parlen del poble d'Israel esclavitzat a Egipte, els quals tindran un salvador, Moisès, d'arrels semites.\nTindrien lloc els següents episodis: 1) L'alliberament d'Egipte --> 1. Israel en Egipte, 2) Juventut i vocació de Moisès, etc.\nA continuació, trobem el Levític, amb normes per als sacrificis, com han de ser les regles, etc. Després, al llibre dels Nombres trobem qüestions molt pràctiques, i finalment tenim el Deuteronomi, que acaba amb la mort de Moisès. Per tant, fins aquí es parla de la fugida del poble escollit fins a la terra promesa de què són hereus. Moisès només la veurà de lluny.\nPer als jueus, la Torah és sinònim de lleis. Hi apareixen les lleis kosher, que parlen d'allò pur i allò impur.\nPer exemple, no es poden barrejar els productes làctics amb els càrnics. També hi ha normes d'higiene, pregàries, etc. Per això és tan important.\nÈxode, 3.14. Déu s'apareix a Moisès i li diu que ha d'alliberar el poble. Es parla d'hebreus, del poble d’Israel, israelites.\nQui llegeix l'escriptura ho ha de fer interpretant per a arribar a l’essència de Déu. ningú veu Déu: “ningú que hagi vist a déu pot explicar-ho”. Hi ha teofanies, manifestacions de Déu, però mai no apareix directament. De fet, no té ni nom: diu “sóc aquell qui sóc”.\nEn el Decàleg apareixen els deu manaments o ordres que s'han de respectar.\nEls israelites guarden les escriptures en l’Arca de l’aliança, la qual posaran dins el temple de Salomó, dins el sancta sanctorum, l’indret més recòndit del temple.\nL'amor de Yaveh, essència de la Llei, al Deuteronomi, se solia posar a les portes. És una oració que resumeix molt bé les normes i l’essència del Judaisme. Se sol pregar cinc cops al dia. Porten diferents peces de roba per a recordar aquest pacte amb Déu i el culte al Déu que ha exigit ser l’únic pel poble.\nAl Llibre d’Esdras, 1 (retorn de l'exili) es deixa tornar els jueus al poble d’Israel després de ser captius a Babilònia.\nGrans Tradicions Religioses - 4. Judaisme (II) (2014) Apunte\nGrans Tradicions Religioses - 4. Judaisme (2014) Apunte\nGrans Tradicions Religioses - 2. Hinduisme (I) (2014) Apunte\nGrans Tradicions Religioses - Seminari 2. La naturalesa del "jo" i la realitat en el buddhisme (2014) Ejercicio\nGrans Tradicions Religioses - Seminari 1. Creació i sacrifici en l'hinduisme (2014) Ejercicio


▷ ⭐Definició de elevador⭐ - Significat, Exemples i Sinònims\nelcorrector.cat » Definició de elevador\nDefinició de elevador\nara pots trobar La definició i uns quants exemples de com utilitzar la paraula elevador, en aquesta col·lecció de correccions ortogràfiques pots descobrir com es pot usar en un context real aquesta paraula i fer servir un dels sinònims que et recomanem de la llista completa que pots trobar aquí també veuràs la seva Definició perquè et sigui moltíssim més fàcil comprendre què significa elevador.\n¿Cóm es diu elevador en castellà? / ¿Cómo se escribre y se dice elevador en catalán?\nSi vols aprendre com es diu en espanyol elevador has de entendre que la seva traducció és elevador pots descobrir en la nostra pàgina web més exemples en català perquè et sigui més simple contextualitzar-la en castellà.\nExemples de com utilitzar elevador\nEls xocs ràpids de temperatura es generen en un sistema de dues […] càmeres en el qual un elevador transporta els fars […] entre les dues temperatures extremes en qüestió de segons.\nLlavors les drassanes van invertir ja en la […] rehabilitació de l’elevador de vaixells, per adaptar […] les seves instal·lacions.\nL’elevador ve amb un joc […] de peses i s’instal·la de forma ràpida i fàcil utilitzant les fixacions subministrades.\nAquests contactes poden ser filats […] per aturar l’elevador de cubs.\nAvui, tres rampes d’accés, […] quatre rutes d’elevador i un pont a través […] del riu els ofereixen a les cadires de rodes accés […] a aquest important centre social.\nEn el vídeo es veu com amb el control remot s’ordena que baixi l’elevador d’escales i com aquest torna a pujar ocupat.\nFuncionament de la taula elevadora de tisores, la taula elevadora […] de braços, l’elevador de palets i el […] inclinador\nReforç quadrat de goma al […] centre per a un elevador.\nPer exemple, una persona que no fa exercici pot començar a pujar les escales […] en lloc de prendre l’elevador.\nConveyor Controls inclou interruptors de parada d’emergència, control d’alineament de corretja, […] detectors de dany de corretja, controls […] d’alineament d’elevador de materials, controls […] de flux de material, i un sistema indicador d’estat.\nAquesta es fa […] amb un dispositiu elevador integrat a la […] estació de l’assecador.\nAmb una altra […] variant de cilindre elevador, ajust automàtic […] d’altura del dipòsit i de la taponadora\nHi ha un «elevador llest» en la porció superior, […] perquè pugui ajustar l’alçada de la ràdio en el seu paquet.\nDesprés del bany, l’elevador pot guardar-se […] ràpida i fàcilment.\nPer elevar una bomba o una unitat completa […] de bombament utilitzeu sempre un dispositiu elevador segur i adequat, homologat per suportar […] el pes total de la càrrega.\nSensor de trava mecànica del posicionament […] superior de l’elevador de la cinta.\nModificant l’altura d’enganxament mitjançant el mecanisme elevador del tractor pot ajustar la pressió de suport progressivament.\nMitjançant la seva construcció compacta, l’elevador frontal està perfectament integrat en el tractor, mantenint l’ampli rebuig respecte al […] sòl de fins a 49 cm.\nLa placa d’impacte rep el cabal de gra procedent de la part […] superior de l’elevador de gra.\nOferim solucions que redueixen el consum de la […] energia de reserva quan l’elevador està inactiu.\nPer prevenir danys haurà […] instal·lar un element elevador entre el mecanisme elevadoryeltriángulo Weiste.\nAmb nanotecnologia potser es puguin construir […] cables per a un elevador espacial, com […] es veu a la mostra.\nUn motor reductor helicoïdal amb fre puja i […] baixa el carro elevador a través d’una banda.\nLes nostres solucions no només estalvien […] energia quan l’elevador està en moviment.\nCol·locació central de la guia […] del cilindre elevador de la llança, […] per a un repartiment homogeni de la força i una elevació paral·lela.\nPer a això seria necessari sostenir la part del casc que depassa la […] longitud de l’elevador, per exemple […] amb una grua flotant.\nNo cal […] accionar el mecanisme elevador del tractor per […] girar a les capçaleres.\nAquest nou elevador davanter també inclou una forquilla de remolc, un connector elèctric i fins a dos vàlvules […] de distribució.\nPugi les escales en […] lloc d’utilitzar l’elevador.


La suma de totes les pors | CCCB LAB\nLa suma de totes les pors\nEl pensament conspiranoic ens fa de mirall dels terrors col·lectius i alimenta la desconfiança en enemics exteriors i interiors.\nObra teatral «A Bruxinha que era boa», de Maria Clara Machado. Rio de Janeiro, 1958 | Arquivo Nacional do Brasil | Domini públic\nFa segles que les principals fòbies i ansietats de cada societat troben un vehicle expressiu idoni en aquella mena de teories escabellades que, tot i néixer als marges i basar-se en dades com a mínim curioses, acaben sumint un bon nombre de persones en una veritable febre conspiradora.\nFrank Henry Little, més conegut pels veïns de Butte (Montana) com Frank Little, va ser assassinat a sang freda l’1 d’agost del 1917. Anys enrere aquest carismàtic líder sindical s’havia unit a Industrial Workers of the World, i just acabava d’organitzar una vaga dels treballadors portuaris de Wisconsin quan sis homes, a plena llum del dia, el van linxar i el van penjar a la forca, sense que les autoritats s’esforcessin gaire a descobrir la identitat dels criminals. De fet, tots els que ostentaven un càrrec públic a Butte –a diferència dels 10.000 treballadors que van acompanyar la marxa fúnebre– van encongir-se d’espatlles, mussitant alguna cosa sobre recollir el que s’havia sembrat. Aquest fet va dur l’escriptor Dashiell Hammett a fer-se una pregunta senzilla: ¿i si tot el món, en aquella ciutat maleïda, era corrupte?\nEl resultat d’aquesta terrible foguerada inspiradora va ser Malson de ciutat (1924), un relat breu que, en paraules de William F. Nolan, reflecteix com pocs la visió d’«un món caòtic, sense forma ni disseny» que caracteritzava l’autor, per a qui les persones com Frank Little no podrien tenir mai una oportunitat real, perquè la banca sempre guanyava. En el primer esborrany del text la petita ciutat a què es referia el títol era Butte, però va transformar-se en la fictícia Izzard en la versió final. Hammett reprendria la idea d’una petita comunitat unida a l’entorn del delicte, com si fossin unes Sodoma i Gomorra modernes, en l’exitosa Collita roja (1926), però Malson de ciutat té l’honor de ser una de les primeres ficcions purament conspiradores que s’hagi publicat mai. El protagonista entra a la història amb la gallardia d’un heroi d’aventures clàssic, però l’estada a Izzard, on tots els que l’envolten sembla que sàpiguen una cosa que ell ignora, el convertirà en un paranoic de primer ordre. Els últims fragments del conte, en els quals sembla que un foc purificador consumeixi la ciutat, són tan catàrtics com falsament optimistes: Hammett sabia d’allò més bé que, per cada malson de ciutat que s’incendiés, n’apareixerien deu de noves que la substituirien.\nMalson de ciutat era, doncs, un compendi perfecte dels principals vicis i pecats dels Estats Units de la Llei Seca: un context tan caracteritzat pels episodis de violència, corrupció i transgressió quotidiana, que l’existència d’una ciutat concebuda com un frau immens contra la seguretat no era tan escabellada, realment. Com moltes altres ficcions conspiradores que van venir després, la seva comesa era concentrar en una única narració totes les pors i les ansietats socials de l’època; en aquest sentit, no cal sinó estudiar les teories més salvatges i aparentment marginals de cada moment per conèixer-ne els malsons col·lectius. El pànic davant d’una possible infiltració secreta d’agents nazis a la Londres del Blitz va esperonar Graham Greene a escriure El ministeri de la por (1943), de la mateixa manera que el cinema estatunidenc dels anys cinquanta semblava que estigués obsessionat amb el pànic roig (la idea que els comunistes visquessin amagats entre «els nostres»). Arran del magnicidi de John F. Kennedy, el poble nord-americà va començar a tremolar de por amb la idea d’un enemic no pas exterior, sinó interior: la possibilitat que el mateix govern conspirés a l’ombra, una sospita que l’escàndol del Watergate no va fer sinó acréixer. Mentrestant, règims dictatorials com el de Franco havien aconseguit establir-se sobre una base merament conspiranoica, i havien convertit els enemics personals del seu líder en enemics de la pàtria. La trama judeomaçònica-comunista que suposadament assolava Espanya des de temps immemorials era, doncs, un altre cas de suma de pors; en aquest cas, però, la por viatjava des de dalt (les altes instàncies) cap a baix (el poble).\nEl pensament conspiranoic sempre necessita un marc d’«Ells contra Nosaltres» per funcionar correctament. Tota conspiració, des dels rumors d’una mà negra Rosacreu rere els esdeveniments de la Revolució Francesa fins al moviment antivacunes actual, sempre està protagonitzada per una elit minoritària que manipula de manera perversa i interessada una majoria molt menys poderosa i, llevat que es desperti i s’organitzi ràpidament, molt més dòcil. Aquesta lluita desigual contra els desencadenants secrets del Nou Ordre Mundial equival, a la pràctica, a declarar-se en rebel·lió contra tot el que faci olor de versió oficial. Però el que és més fascinant i alhora més paorós del temps que ens ha tocat viure és el fet que aquesta rebel·lió de vegades prové de les més altes instàncies. Com el franquisme, el trumpisme va ser molt hàbil a l’hora d’aglutinar totes les pors del seu carismàtic líder en una mateixa massa uniforme, les elits globals, a les quals culpava directament de mantenir un «Estat profund», és a dir, un poder supragovernamental situat fins i tot per sobre de la Casa Blanca. Si en l’època del Watergate la gent mirava Washington amb recel, anys més tard Donald Trump va aconseguir que un percentatge sorprenentment elevat de la població cregués en el que l’expert en conspiracions Jesse Walker va batejar com «una conspiració benèvola»: el convenciment que el president dels Estats Units treballava sub rosa per ajudar els necessitats i posar fi al fosc domini d’aquell Estat profund –que, evidentment, no era sinó una fórmula per demonitzar el rival polític.\nParlem, per descomptat, de QAnon, probablement la teoria de la conspiració més representativa de les acaballes de la primera dècada del segle XXI i l’inici de la segona. Segons una enquesta de la NPR feta a finals de la tardor passada, un al·lucinant 17 % de la població estatunidenca creu que «un grup d’elits adoradores de Satanàs intenta controlar la política i els mitjans de comunicació mentre es dedica al tràfic de menors». El 37 % dels enquestats va declarar que no n’estava segur, mentre que un altre 12 % va afegir-hi la cirereta que donava suport a una teoria diferent, completament salvatge però en certa manera íntimament relacionada amb la primera: la teoria que moltes de les massacres dels últims anys en realitat han estat fraus protagonitzats per actors i actrius professionals. Les mateixes elits satàniques que controlen l’Estat profund estarien interessades, doncs, a posar fi a la segona esmena de la constitució a través de diferents teatrets destinats a cridar l’atenció sobre els perills de les armes de foc.\nEl que aquesta enquesta posa de manifest és, en realitat, l’immens poder de seducció que la conspiranoia exerceix en un percentatge cada cop més elevat d’individus, els quals, durant un període històric especialment tens i confús, decideixen abraçar un populisme antisistema que d’entrada sospita de qualsevol versió oficial. A l’Estat espanyol també observem cada cop més com l’extrema dreta aprèn a coordinar el discurs d’odi amb el pensament conspiranoic: en el fons, es tracta d’instrumentalitzar allò en què les teories de la conspiració sempre han excel·lit i espantar la població amb sumes de pors cuinades expressament per alimentar la desconfiança en enemics exteriors i interiors. Ciutats imaginàries, com l’Izzard de Hammett, encara actuen de mirall, deformant-nos la realitat; ara, però, els seus principals impulsors no són autors preocupats per la manera en què el sistema ofega les promeses de progrés, sinó demagogs interessats a pescar vots gràcies a una generosa dosi de pànic conspiranoic.\nEns cal, per tant, creure en un possible renaixement de la ficció conspiradora com a eina per detectar i amplificar els mals presents en la nostra societat, o com a arma idònia per lluitar contra la monopolització ultra de la ment conspiranoica. Autors com Thomas Pynchon, William S. Burroughs, Robert Anton Wilson, Margaret Atwood o Umberto Eco van assenyalar-nos el camí: en comptes de deixar que la por i el discurs de l’odi construeixin relats amb un marcat interès electoralista, cal que reclamem la ficció conspiradora com a territori per denunciar l’assalt a la imaginació paranoica, en la qual tot es capgira i qualsevol pensament escabellat és possible, perquè ningú pretén que després xoqui traumàticament contra el mur de la realitat.\nNoel Ceballos1 Publicació\nRetorn al futur: la Internet de totes les coses\nUs imagineu un despertador que decideix despertar-vos deu minuts abans perquè sap que teniu una reunió a primera hora i que hi ha un embús de camí a la feina?\nEl respecte pel marc legal i les necessitats del ciutadans i consumidors és una condició prèvia i bàsica per a l’èxit de qualsevol nou producte o iniciativa.


Pam a Pam | Casal Despertaferro\nCarrer Martí Napolità, 7\nDe dilluns a dissabte, de 17:00a 22:00 h.\nProductes: Vins elaborats a la Segarra. Entrega: Per comprar, envieu un mail a info@comalats.cat o un wp al telf de contacte. Entregues a domicili a les comarques de l'Urgell i la Segarra, a la resta de comarques haurem de fer enviaments amb missatgeria. Certificat CCPAE: No\nÉs un celler de producció familiar que compta amb tretze hectàrees i mitja de vinya i elabora vins negres i rosats amb Denominació d’Origen Costers del Segre, subzona Vall del Corb, i amb la qualificació de vins ecològics del Consell Català de la Producció Agrària Ecològica.


Sus a les oposicions d'oftalmologia i cardiologia\ndivendres, 18 de octubre de 2019 05:29h\nLa convocatòria inclou diverses places de cardiologia.\n26-01-2019 | dBalears/Arxiu\nLa Conselleria de Salut i el Servei de Salut de les Illes Balears ha continuat, aquest dissabte, els exàmens de les convocatòries del concurs oposició per cobrir 43 places vacants de personal estatutari de les categories de facultatiu/facultativa especialista en oftalmologia i facultatiu/facultativa especialista en cardiologia. Un total de 99 aspirants s'han presentat a concurs.\nVal a dir, segons el Govern, que el 7% del total de les places es reserva per a persones amb un grau de discapacitat igual o superior al 33%, sense perjudici que s'hagi d'acreditar la capacitat funcional per acomplir les funcions pròpies de la plaça.\nAmb aquestes convocatòries la conselleria de Salut contínua «complint amb el compromís» de crear llocs de feina estables a la Funció Pública, una mesura que, segons han indicat, «millora la qualitat dels serveis assistencials i enforteix la xarxa sanitària publica».\nAquest procés d'oferta d'ocupació pública és un més de la convocatòria més important que es realitza a les Illes Balears en aquest àmbit. L'any 2018 s'han duit a terme les proves selectives de nou categories, amb una oferta de 979 places per a 4.925 sol·licituds rebudes.\nEn la categoria del grup administratiu de la funció administrativa ja s'havia iniciat el procés d'oferta d'ocupació pública per cobrir la taxa de reposició reservada als anys 2015, 2016 i 2017.


Marc Alcalá, Campió d’Europa\nEl passat cap de setmana s’ha celebrat el Campionat d’Europa sub-23 a Tallin, Estònia, amb la participació de set atletes catalans. Cal destacar l’actuació de Marc Alcalá que s’ha proclamat campió d’Europa de la prova dels 1.500 metres amb una marca de 3’44”54. També Dídac Salas s’ha classificat en una destacada cinquena posició amb un salt de 5,40 m, Mar Juárez ha estat onzena a la prova dels 20 km marxa amb un temps de 1h39’19”, Artur Bossy ha estat dotzè als 10.000 metres amb 31’46”20, la mateixa posició que l’Ariadna Ramos va aconseguir a la final triple salt amb un salt de 12,46 m, tot i que a la qualificació va saltar 13,02 metres. També l’atleta igualadina va participar en la prova de llargada amb un salt de 5,64 m que no li van permetre passar a la final. Cristina Lara va marcar 11”83 a la semifinal dels 100 metres que significaven la tretzena marca sense aconseguir el passi per a la final. A la prova dels 200 metres va realitzar 23”85 que representen millor marca personal però que tampoc li van donar accés a la final. Per últim, Clara Amat també va millorar la seva marca personal en salt amb perxa amb un registre de 4,10 metres que no van ser suficients per a passar a la final. |


Cau l’atracador de la plaça Espanya que només volia bitllets i joies\nUna càmera de seguretat va gravar com actuava l'atracador de la plaça d'Espanya / Mossos\nEls Mossos d'Esquadra han pogut atribuir-li tres robatoris violents que va cometre durant les dues primeres setmanes de setembre\nTenia un radi d’actuació, un modus operandi i uns objectius molt concrets. Actuava al voltant de la plaça Espanya, ho feia amb una violència molt elevada i buscava bitllets i joies. Finalment, els Mossos d’Esquadra l’han acabat enxampant i el jutge ha decretat el seu ingrés a presó. Es tracta d’un home de nacionalitat espanyola, de 49 anys i amb més d’una trentena d’antecedents per robatori violents en el seu historial.\nSegons ha comunicat la policia catalana, li han pogut atribuir l’autoria del robatori amb violència a tres establiments durant les dues primeres setmanes d’aquest mateix mes. La primera vegada va ser el dia 2. Va entrar a l’oficina d’un banc, va agafar una treballadora per l’esquena i la va amenaçar amb una pistola si no li donava els diners. Missió acomplerta. Va endur-se els bitllets i, a més, li va treure els dos anells d’or que va veure a les mans de l’oficinista. Arrambava amb tot el que podia en intervencions ràpides.\nLa segona vegada, dos dies després, va trobar un soci i van entrar a una joieria. Van colpejar al cap a una treballadora i la va empènyer contra la caixa forta, mentre el còmplice buidava els aparadors. També van endur-se l’efectiu que van trobar.\nI la tercera, deu dies més tard, el delinqüent va tornar a provar sort en una oficina bancària de la mateixa zona. Aquesta vegada no hi havia pistola, però sí navalla. Va forçar una treballadora a treure diners del caixer automàtic de l’interior del banc i, tot seguit, va buidar les carteres de la resta de la plantilla. En total, amb aquells tres cops, va arribar a sumar uns 3.600 euros en metàl·lic i 91 joies de plata i or valorades en uns 18.000 euros.\nEl seu error, però, va ser deixar empremtes durant l’atracament a la joieria. El testimoni d’una víctima va ajudar els investigadors a localitzar el punt de l’empremta i l’anàlisi va acabar encaixant amb la del sospitós. Les càmeres de seguretat dels establiments van acabar d’arrodonir la investigació. Finalment, el dia 22 va ser arrestat i poc després el jutge va ordenar que ingressés a presó.


Modernisme, dins i fora\nLa col·lecció permanent del pintor modernista Hermen Anglada-Camarasa i la peculiar arquitectura de l'edifici converteixen CaixaForum Palma en un lloc de referència per als amants d'aquest moviment artístic.\nL'any 1993, ”la Caixa” va reconvertir l'antic edifici del Gran Hotel de Palma en centre cultural obert a tots els públics.\nAquesta joia de l'arquitectura modernista conté una col·lecció permanent del pintor Hermen Anglada-Camarasa. La Col·lecció "la Caixa" Anglada-Camarasa ofereix un testimoni únic sobre paper del llegendari artista català. Està format per 400 peces (olis, dibuixos, estampes, litografies, escultures i objectes personals) que formaven part de la col·lecció de l'artista. ”la Caixa” va adquirir aquest llegat dels familiars d'Anglada-Camarasa, i des de l'any 1993 exposa el seu fons de manera permanent a CaixaForum Palma, edifici projectat per Lluís Domènech i Montaner. Els visitants poden gaudir de les obres de l'artista a través d'exposicions amb un contingut que es renova cada any.


Una periodista va gravar el so del tret amb bala de goma que va ferir l'ull d'Ester Quintana | Directa\nDilluns, 22 de Setembre de 2014 | 08:12\tPortada › Llibertats › Una periodista va gravar el so del tret amb bala de goma que va ferir l'ull d'Ester Quintana\n10/02/2013 Aquesta setmana farà tres mesos exactes del dia que Ester Quintana va perdre un ull per l'impacte d'una bala de goma disparada per un agent de la Brigada Mòbil dels Mossos d'Esquadra. Des del primer moment i encara avui, Felip Puig va assegurar –fins i tot, en seu parlamentària– que les greus ferides de la veïna de la Verneda no havien estat causades per cap projectil llançat per la policia catalana. Manel Prat, qui encara ocupa el càrrec de Director General de la Policia va afegir que si es demostrava que les lesions havien estat originades per una bala de goma presentaria la dimissió. Esther Quintana fa tres mesos que busca respostes a les seves greus lesions ROBERT BONET\nDemà dilluns passaran pel despatx del jutge d'instrucció 11 de la Ciutat de la Justícia nous testimonis presencials del que va passar el 14 de novembre poc abans de les nou del vespre entre el carrer Casp i la Gran Via de les Corts Catalanes de Barcelona. Entre les persones que hi prestaran declaració hi ha una periodista de Graciamon.tv, que entregarà al magistrat els originals d'una gravació feta a la confluència d'aquells carrers exactament en el moment en que es van produir les dues detonacions d'una escopeta de bales de goma, una de les quals anava acompanyada del fatídic projectil que va impactar contra l'ull d'Ester Quintana. Les imatges a les que hem tingut accés van ser gravades a les 20:48h. La periodista es trobava a la vorera Besòs del passeig de Gràcia, a la confluència superior amb el carrer Casp. Des d'allà va ser testimoni de l'arribada dels tres furgons policials que el jutge investiga des de fa tres mesos: E-40, E-410 i E-414. Es veu a la gent córrer des de les proximitats de la Gran Via i en direcció al carrer Casp. No hi ha aldarulls, no hi ha enfrontaments, només gent atemorida. S'escolten dues detonacions, la primera més amortida, la segona amb més ressonància. La diferència del so podria ser deguda a que en el primer cas l'arma estava carregada amb una bala de goma, però la segona detonació només seria produïda per una salva. De fet, és molt difícil carregar l'escopeta amb una segona bala de goma en un interval de temps tan curt. Quan només han passat entre 15 i 30 segons des de les dues detonacions, apareix davant de la càmera Ester Quintana d'esquenes, acompanyada d'un amic, amb l'ull sangrant i cridant pel dolor i la desesperació. Un informe intern en mans del jutge detalla amb precisió qui era el comandament que capitanejava la unitat E-40, però a més, també específica el número de placa de l'agent escopeter que va realitzar les dues detonacions. El policia autor del tret va declarar davant la Divisió d'Assumptes Interns que ell mai havia carregat l'arma amb una bala de goma i que les dues detonacions eren de salves. La prova que segons Manel Prat garantia que no s'havien disparat bales de goma és que tots els projectils que van sortir des de l'edifici Egara de Sabadell –seu central dels antiavalots de la Brigada Mòbil– el matí del 14 de novembre hi van retornar aquella mateixa nit. Els nombrosos testimonis i la tipologia de les ferides han desmentit dia rere dia les paraules de Felip Puig i Manel Prat. ETIQUETES: Bales de goma


Wuhan Pixel Box Cinema Cinema - Revista de disseny\nCinema “Pixel” és l’element bàsic de les imatges, el dissenyador explora la relació de moviment i píxel per convertir-se en el tema d’aquest disseny. "Pixel" s'aplica a diferents àrees dcinema. El vestíbul de taquilla acull un enorme sobre corbat format per més de 6.000 peces de panells d’acer inoxidable. El mur de la pantalla està decorat amb una gran quantitat de tires quadrades que sobresurten de la paret que presenta el glamur nom de cinema. Dins d’aquest cinema, tothom gaudiria del gran ambient del món digital generat per la cohesió de tots els elements “Pixel”.\nNom del projecte : Wuhan Pixel Box Cinema, Nom del dissenyador : One Plus Partnership Limited, Nom del client : Hubei Xiang Sheng & Insun Entertainment Co. Ltd..


avibotet.cat: TORRE LLOBETA, 25 ANYS\nTORRE LLOBETA, 25 ANYS\nCasa senyorial, construïda en el segle XV i convertida\nposteriorment en masia. Des de l'any 1983 fa les\nfuncions de centre cívic.\nTai Chi per cuidar l'energia\ndel cos, la ment i l'esperit.\nA l'Enric i la Pilar, per la meritòria tasca\nd'ensenyar a ballar sardanes al Centre\nCívic durant tots aquests 25 anys.\nExhibició de punts lliures amb la sardana\n"Colla Oreig" de Tomàs Gil Membrado.\nUn moment de la ballada a la plaça de Torre Llobeta.\nVall de bastons Tots els participants varen demostrar\nestar en molt bona forma.\nLa sardana Tossa bonica va donar per\nfinalitzat un bonic matí d'aniversari.\nPublicat per Francesc Botet a 2:49 p. m.\nUs recomano: TORRE LLOBETA, 25 ANYS ~\nHe visitat la teva web i estic verdaderament sorprès de l'admirable tasca que estas fen anvers la sardana\nesperem que això fructifiqui l'estusiame que la sardana es mereix per els seus valors intrínsecs que desgraciadament no sabem manifestar; sort de que persones com tu fan aquest tipus de tasca, llàstima que aquesta no arribi als medis de comunicació que tant deixada de la ma tenan la sardana.\nEnric Sans i Comas\nSecretari Federació Sardanista de Catalunya


La â€˜bodegaâ€™ del barri | Diari de Tarragona\nLa â€˜bodegaâ€™ del barri\nBodega Parellada Antonia DomÃnguez\nDomÃnguez darrere el taulell. FOTO: ALFREDO GONZÃ�LEZ\nLa sala de la LÃ mpara dâ€™El CÃrcol de Reus es va omplir ahir de gom a gom per seguir la conferÃ¨ncia de Josep M. Vila dâ€™Abadal, president de DemÃ²crates de Catalunya i fundador de lâ€™AMI. Vila dâ€™Abadal va emplaÃ§ar els assistents a treballar pel sÃ al ReferÃ¨ndum i va assegurar que lâ€™Ã¨xit del procÃ©s depÃ¨n de la societat i no dels partits polÃtics.â€“\nÂ«Estic aquÃ des de lâ€™any 1982. Treballava de sastressa a casa i com mÃ©s cosia mÃ©s ganes en tenia. Mâ€™agradava molt. Un bon dia, el meu germÃ em va parlar de lâ€™existÃ¨ncia de la Bodega Parellada del barri Niloga i em va proposar treballar-hi per la propietÃ ria del localÂ», explica la reusenca Antonia DomÃnguez. I ho va provar, en principi nomÃ©s durant un mes.\nÂ«No perdia res, â€˜era una altra experiÃ¨nciaâ€™, vaig pensarÂ», continua el seu relat. Va comenÃ§ar i no ho va deixar, Â«des de llavors no he cosit cap botÃ³Â». El negoci Ã©s antic, fa molts anys que Ã©s allÃ i es caracteritza per la venda de vi de bÃ³ta a granel. Â«Ã‰s natural de Villalba dels Arcs i mai lâ€™hem canviat. La nostra filosofia ha estat sempre la mateixa i podem dir que tot el que pots aconseguir aquÃ tÃ© un preu molt boÂ», continua tota orgullosa. I Ã©s que la botiga de queviures es va convertir com a tal a poc a poc.\nDesprÃ©s de vendre vi, va desenvolupar un ampli ventall de productes de primera necessitat. Â«Al principi, vam comenÃ§ar a lâ€™expectativa, anÃ vem comprant productes de mica en mica i omplÃem les prestatgeriesÂ», recorda.\nAmb el temps, ha anat especialitzant-se una mica en matÃ¨ria de tots els seus productes, sâ€™ha fet Â«mig especialistaÂ». Â«El que sÃ que he aprÃ¨s Ã©s a enfortir el meu carÃ cter, perquÃ¨ he estat sempre sola al negoci i no he tingut mÃ©s remei. Al final acabes traient molt de geni, que davant el pÃºblic sempre calÂ», enraona la reusenca. Â«AixÃ² sâ€™aprÃ¨nÂ», diu.\nQuant al perfil dels clients que vÃ©nen al negoci, DomÃnguez diu que Â«sÃ³n molta gent del barri. Antigament, perÃ², quan no hi havia tanta oferta de supermercats sâ€™apropava molta gent de fora. Ara, tot ha canviat. Abans era â€˜tothom a la bodega!â€™ Avui dia tots els barris ja en tenen de tot, aquest inclÃ²sÂ».\nâ€˜No volen que marxiâ€™\nDomÃnguez compta amb mÃ©s de 30 anys treballats a la Bodega Parellada, perÃ² el negoci tÃ© molta mÃ©s histÃ²ria. Â«Potser des que es va construir aquest bloc. FarÃ prop de 50 o 60 anysÂ», fa memÃ²ria. Quan els veÃ¯ns escolten parlar sobre la seva jubilaciÃ³, entossudits, diuen que Â«no volen que marxiÂ». Tot i tenir una filla, DomÃnguez ho tÃ© clar: Â«Un cop plegui del negoci, es tancarÃ Â».\nDâ€™histÃ²ries en podria explicar moltes. Des de gent que ve a petar la xerrada gairebÃ© tota la tarda sense mirar el rellotge fins a aquell que fa la compra i se li ha oblidat un producte important.\nÂ«Hi ha molta gent que ve a explicar-te la seva histÃ²ria. Al final, sempre els agafes estima i tâ€™impliques. Hi ha gent que em diu que sÃ³c una mena de psicÃ²logaÂ», riu. SÃ³n moltes les hores les que ha passat allÃ lâ€™Antonia. Â«Fa temps, venia des de les deu del matÃ fins a les deu del vespre. No se mâ€™ha fet mai llarg, perquÃ¨ mâ€™agrada el tracte amb la gent. Ara, perÃ², no mâ€™hi estic tantÂ», explica.\nSobre el teixit de botigues del barri, DomÃnguez valora que ha minvat amb el temps. Â«Obren i pleguen moltes, aixÃ² sempre oscilÂ·la. He vist de tot, pel que fa a comerÃ§osÂ», conclou.


Albert Alis - Superlatiu\nConsolidant el perfil digital d'un artista plàstic\nPresentar obra i perfil d'un artista plàstic barceloní, de forma alineada als seus valors estètics, estilístics i formals\nPresentar obra i perfil d'un artista plàstic barceloní, de forma alineada als seus valors estètics i formals.\nL'Albert Alís, un artista plàstic de Mataró (Barcelona), amb una extensa carrera, ens va contactar amb la necessitat de realitzar un nou web on mostrar informació biogràfica, un recull seleccionat i categoritzat de la seva obra i facilitar el contacte, cara a exposicions, mostres i esdeveniments professionals, amb l'objectiu de millorar el seu perfil digital.\nVàrem realitzar dues sessions fotogràfiques al seu estudi, amb la col.laboració d'en Gerard Encabo, tant per a generar les imatges necessàries per als diferents espais previstos al nou web, com per a fotografiar el seu catàleg i colecció i també realitzar diverses imatges que funcionessin en la seva promoció personal. Amb tot aquest material i després de conèixer més a fons l'Albert, vam proposar un web d'estructura i disseny senzills, alineat estètica i formalment als valors que ens va transmetre i vàrem copsar al seu estudi.\nEl desenvolupament web es va realitzar sobre WordPress com a gestor de continguts, per posicionament open-source i per facilitat d'ús i administració posteriors, en els que vàrem formar a l'Albert i el seu equip, amb camps i espais a mida per a la consecució dels objectius marcats en les fases prèvies.\nL'objectiu final de la plataforma es va acomplir, amb una gran acollida: vàrem obtenir un web ràpid, modern i atractiu, amb navegació i interaccions el més senzilles i directes possibles, observant les necessitats del públic objectiu i els requeriments de l'Albert.


Serveis – Residència Mare Ràfols\nServei de metge/metgessa: Professional externa del centre, dependent del Sistema Sanitari Públic.\nServei d’infermera pròpia.\nPodologia: Servei per part d’un/a professional extern del centre.\nPerruqueria i manicura: Servei per part perruqueres externes del centre.\nBugaderia pròpia i arranjaments de roba.\nCuina central: àpats d’elaboració pròpia a la residència.\nServei de manteniment propi.\nAtenció espiritual i religiosa: Per part de les Germanes.\nLa tasca del professional de la psicologia en un centre assistencial és fonamental per a la integració i acceptació del fet d’anar a viure a una residència.\nDes d’una escolta activa i observació directa del desenvolupament de la resident, es marquen uns objectius per a tal de detectar possibles trastorns al llarg del temps.\nTambé des de l’àrea de la psicologia es treballa l’estimulació cognitiva, en aquestes sessions es treballa diferents aspectes com: la memòria, el càlcul, l’orientació temporal, el llenguatge…\nEls serveis de la Residència no es tanquen només a les residents, des del centre s’ha creat el “grup d’ajuda mútua”. Un espai on tots els familiars de les residents que ho desitgin poden participar-hi; s’hi realitzen sessions en grup, amb la psicòloga del centre per posar en comú neguits, angoixes, dubtes… i així trobar comprensió i suport per part d’altres familiars que han passat per situacions similars.\nDurant l’any, el centre treballa des d’aquesta àrea per a tal d’estimular els aspectes funcionals, cognitius, emocionals i participatius de les residents. L’objectiu és fomentar la participació activa i potenciar les relacions socials entre les residents per a una millor qualitat de vida.\nAlgunes de les activitats són: tallers de cuina, memòria, manualitats, lectura, música…\nI la seva distribució durant l’any són:\n-Gener i febrer: Activitats relacionades amb els reis, i activitats relacionades amb el carnaval..\n-Març i abril: Activitats de primavera, Setmana Santa i Sant Jordi.\n-Maig: Preparació de l’estiu.\n-Juny: Activitats relacionades amb la festivitat de Sant Joan.\n-Juliol i Agost: Activitats d’estiu i de la Festa Major.\n-Setembre: Activitats de tardor i verema.\n-Octubre: Activitats de la Castanyada.\n-Novembre: Activitats de preparació de l’hivern.\n-Desembre: Activitats relacionades amb les festes de Nadal.\nDes de l’àrea d’animació també es desenvolupen les festes a la residència i les sortides a fora del centre, cada any van canviant segons les possibilitats. Algunes de les més comunes són:\n-Festa de carnaval.\n-Festa de Sant Joan.\n-Festa de la castanyada.\n-Festes de Nadal.\n-Festa de Sant Jordi i la Diada.\n-Festa de família.\n-Festa de la Mare Ràfols (5 de novembre)\n-Sortida Festa de la Gent Gran a Vilafranca.\n-Sortida per la Festa Major de Vilafranca.\nMassatge terapèutic: A càrrec de la fisioterapeuta i/o les auxiliars qualificades.\nL’àrea de la fisioteràpia és essencial en el context d’una residència, és important comptar amb un/a professional per la recuperació i/o manteniment de les capacitats físiques i funcionals de les residents: dolor, caigudes, fractures, osteoporosi, problemes respiratoris, immobilitat, demències… La fisioteràpia intenta millorar la qualitat de vida de les residents. Tot seguit esmentem algunes de les seves actuacions:\n-Mobilitzacions al llit, reeducació de la marxa, rehabilitació, teràpia grupal (gimnàstica, estiraments, jocs esportius…), consells en educació sanitària, etc.\nAquesta àrea avalua, per mitjà d’una professional, la capacitat de la persona per a exercir les activitats de la vida quotidiana i intervé quan està en risc o danyada per qualsevol causa.\nLa Terapeuta Ocupacional utilitza activitats amb el propòsit d’ajudar la persona a adquirir el coneixement, les destreses i actituds necessàries per a desenvolupar les tasques quotidianes i aconseguir el màxim d’autonomia i integració.\nAlgunes de les activitats són: Musicoteràpia, taller de memòria, compartir anècdotes, repassar notícies, veure fotografies, manualitats, sortides i celebracions…\nLes tasques desenvolupades per la treballadora social se centren en l’objectiu d’aconseguir el benestar i facilitar la integració de les residents a la vida del centre. Així com d’altres tasques que esmentem a continuació:\n-Orientació del funcionament del centre per la família i la resident, programa d’activitats, resolució de conflictes, suport en sol·licituds administratives, programa d’activitats extra residencials, grup de lectura i conversa… entre d’altres.


David Quiñones - Help desk - ERP Producción y Proyectos | Glam Software\nEn David Quiñones forma part del departament de Help Desk i necessita tenir un contacte fluid amb els nostres clients:\nDavid, com us organitzeu per compaginar feina i família des de casa?\nL’organització és la mateixa que el dia a dia a l’oficina, seguim la mateixa rutina, però és difícil consolidar les reunions grupals, ja que la parella treballa fent moltes trucades i ens ‘molestem’ mútuament.\nNo hi ha fills a casa, però hi ha una gosseta amb moltes ganes de gresca, i de tant en tant li hem de parar atenció, sort que som dos i ens combinem.\nL’atenció amb el client és la mateixa que treballant a l’oficina. En aquest punt de vista, no ha variat gaire\nLa relació amb els companys, es la mateixa, amb eines de videotrucada ens comuniquem com si estiguéssim de costat.


Dos desapareguts i quatre ferits per una explosió en una plataforma petroliera al golf de Mèxic\nLa plataforma es troba davant de les costes de Louisiana. La guàrdia costanera dels EUA descarta un vessament de cru\n2 min. Washington 16/11/2012 22:34\n260x366 Imatge de la plataforma després de l'explosió / KLFY TV10 / REUTERS Imatge de la plataforma després de l'explosió / KLFY TV10 / REUTERS\nDues persones han desaparegut i almenys quatre més estan ferides d'extrema gravetat en una explosió, avui, en una plataforma petroliera al golf de Mèxic, segons ha informat la guàrdia costanera dels EUA, que ha descartat un vessament. En els seus primers informes, la guàrdia havia indicat que en l'explosió hi havien mort dues persones.\nNo hi ha indicis que hi hagi hagut un vessament, ja que en el moment de l'explosió, els treballadors estaven realitzant tasques de manteniment i la plataforma no estava bombant petroli. Un equip de l'oficina de Seguretat i Control Ambiental del departament d'Interior s'ha traslladat al lloc dels fets per investigar la causa de l'explosió i si s'ha produït algun tipus de vessament de cru.\nEl capità Ed Cubanski, portaveu de la guàrdia costanera, ha explicat a la premsa que continua la recerca dels dos desapareguts, dues persones que, segons la cadena CBS, s'han llançat a l'aigua després de l'explosió. Els quatre ferits han estat evacuats en helicòpter i el seu estat és crític, ja que tenen cremades en bona part del cos, segons un portaveu del centre mèdic on han estat traslladats.\nLa plataforma està situada davant de les costes de Louisiana, opera en aigües poc profundes i en el moment de l'explosió hi havia 22 treballadors. Pertany a l'empresa Black Elk Energy, amb seu a Houston (EUA) i produeix petroli i gas natural. Black Elk Energy té propietats en aigües de Louisiana i Texas, i 84 pous en 155 plataformes.\nPrecisament aquest dijous, la petroliera britànica BP va acceptar declarar-se culpable de 14 delictes i pagar una multa rècord als Estats Units, 4.500 milions de dòlars, per l'explosió d'una plataforma que tenia al golf de Mèxic el 2010. Aquest accident va deixar obert durant mesos un pou de cru sota el mar i va causar el vessament més gran de la història del país. La petroliera britànica, que operava la plataforma Deepwater Horizon, va acceptar declarar-se culpable de 14 càrrecs penals, inclosa la mort d'11 dels seus empleats en aquella catàstrofe de proporcions mai vistes fins llavors.


El ple de Martorelles aprova definitivament el projecte per reprendre les obres de la Vinya - somMartorelles\nEl govern municipal preveu adjudicar la licitació dels treballs el mes de gener per un import de gairebé 2,4 milions d'euros\nDimarts, 30 de novembre de 2021 | 17:30h\nEl ple de Martorelles va aprovar definitivament, aquest dilluns, el projecte modificat que permetrà reprendre les obres de la Vinya. El document, el qual l'Ajuntament va demanar modificar després que es detectessin errors en l'execució de l'obra, s'havia aprovat provisionalment en el ple del mes de juliol passat, després de dos anys amb l'actuació aturada, però el consistori restava a l'espera d'un informe dels Bombers de la Generalitat per poder donar-li el vistiplau definitiu en el ple.\nSegons l'alcalde, Marc Candela, el cos de seguretat es va demorar en enviar aquest informe i un cop rebut, des del consistori els van sol·licitar un canvi en els criteris d'evacuació en cas d'emergència: "Avui aprovem el mateix projecte aprovat inicialment el 29 de juny amb una petita modificació, la instal·lació de dues portes d’emergència per sobre la grada que fan que incrementi el cost de l’obra en 14.082 euros més", anunciava el batlle.\nAixí, segons aquests criteris, l'aforament a l'interior del centre cultural polivalent serà de 799 persones (707 a la pista i 92 a les grades) per a qualsevol mena d'activitats, menys per a concerts. Per aquestes actuacions musicals l'aforament s'amplia fins a un màxim de 971 persones (879 a la pista i 92 a les grades).\nEls Comuns demanaran una auditoria del projecte\nEl projecte modificat es va aprovar amb els vots a favor dels regidors que formen el govern. Els grups de l'oposició van mantenir el mateix sentit del vot que a l'anterior ple: el PSC-MAPM i Units per Martorelles (UxM) es van abstenir i Martorelles En Comú Podem va votar en contra. Des dels comuns, el seu portaveu, Juan Francisco García Caba, anunciava també la decisió del seu partit de presentar una instància a secretaria per demanar una auditoria tècnica i econòmica del projecte.\nPer altra banda, durant el ple d'aquest dilluns també es va aprovar la nova licitació del contracte de les obres per un import de 2.394.284,21 euros, IVA inclòs. Aquesta licitació arriba després que en el ple de juliol es decidís rescindir el contracte a l'empresa que havia iniciat l'obra. L'Ajuntament preveu que els treballs puguin adjudicar-se el mes de gener i que el termini d'execució de l'actuació sigui de 8 mesos.\nAmb tot, l'alcalde recordava que en la licitació no només es valorarà el pressupost, sinó també altres aspectes que "mostrin una qualitat en l'execució de l'obra", remarcava Candela, fent referència als errors detectats a l'obra inicial.\nLa licitació es va aprovar amb 5 vots a favor, els de l'equip de govern (no eren presents en el ple la regidora Mònica Garcia i el regidor Roger Parera) i 4 abstencions, les de l'oposició.


Badanotis :: Albiol aplaudeix que el Govern emuli les seves propostes més polèmiques\nAlbiol aplaudeix que el Govern emuli les seves propostes més polèmiques\nAgencias - 04/07/2011 00:41\n(EP) L'alcalde de Badalona, Xavier García Albiol, ha aplaudit que el Govern emuli ara algunes de les propostes que ell va presentar durant la campanya electoral. Es tracta, segons explica, de les que van aixecar més polèmica, com "la necessitat d'establir filtres perquè els ciutadans que portin més temps a Catalunya tinguin prioritat en l'accés a les ajudes socials".\nEl dirigent popular s'ha compromès a "posar ordre" a la ciutat, i ha exhibit com a exemple les actuacions dels últims dies en els quals s'han precintat diversos comerços que actuaven sense llicència o no complien amb les condicions mínimes de seguretat i salubritat.\nDavant de les veus que apunten que ha modulat el seu discurs des de la seva arribada a l'Alcaldia, Albiol ha subratllat que les seves polítiques aniran en la mateixa línia de les que havien estat les seves propostes els últims anys a l'oposició.\nHa reconegut també que, tot i que li agradaria abaixar impostos, no podrà fer-ho, com a mínim, durant el primer any de mandat, però s'ha compromès que no augmentin "ni un sol euro" i fins i tot a compensar possibles pujades de l'IPC.\nAlbiol ha fixat entre les prioritats de la ciutat que no es frenin les obres del túnel de la carretera B-500 a l'alçada de Badalona, una infraestructura per la qual ha promès batallar davant de la Generalitat, i que rebutja que hagi de ser de peatge.


Les millors maneres de rehidratar després d’un entrenament, a més de beure aigua - Estil De Vida\nPrincipal Notícies Lloc Saludable Estil De Vida\nLes millors maneres de rehidratar-se després d’un entrenament, a més d’aigua plana\nTot el que necessiteu saber sobre líquids i electroil·lats, i una llista de les millors begudes per rehidratar després d’un entrenament.\nLa hidratació és essencial per obtenir un rendiment atlètic òptim, de manera que no tingueu por d’aconseguir aquesta ampolla d’aigua quan us sentiu sec a mitja tirada. És important rehidratar-se abans, durant i després d’entrenar-se. Els signes de deshidratació són força greus i inclouen rampes musculars, nàusees, mals de cap, fatiga i orina fosca; no, gràcies. Per sort, la deshidratació és força evitable.\nTot i que no es necessita una quantitat exacta per a l’entrenament (tot el conjunt de vuit gots al dia és arbitrari), hauríeu de beure abans i després d’un entrenament per sentir-vos i fer el millor possible. Les necessitats d’hidratació de tothom són diferents. Escolta les necessitats del teu cos i observa el teu pis. Sí, em parlo seriosament! Ha de ser d’un to natural de color groc clar, no massa fosc ni massa clar.\nL’aigua funciona bé per hidratar la majoria de les persones que fan exercici moderat, però alguns atletes extrems o esportistes de resistència requereixen més. Tingueu en compte que la hidratació és més que xugar aigua: és un equilibri de fluids i electròlits (incloent potassi, magnesi, sodi, clor, calci i fosfat). Alguns aliments rics en aigua, com ara fruites i verdures fresques, també poden contribuir a la ingesta de líquids.\nTambé és possible tenir una hidratació excessiva. Beure massa líquid pot provocar desequilibris electrolítics i pot causar marejos, fatiga i arítmia cardíaca.\n#SpoonTip: altres factors poden influir en el vostre estat d’hidratació. Si esteu entrenant a gran altura, és probable que necessiteu més fluid que quan entreneu a baixa altitud.\nBeure aigua plana pot ser difícil per a algunes persones, però. És una mica avorrit. A continuació es mostra una llista de begudes, a més d’aigua normal, per ajudar-vos a rehidratar la vostra rutina d’entrenament per sentir-vos i fer el millor possible.\n1. Aigua amb rodanxes de fruita\nCom s'ha esmentat anteriorment, no hi ha res millor que el bon vell H20 per a la majoria de les persones que practiquen exercici d'intensitat baixa o moderada. Però si no podeu fer-vos beure aigua plana, podeu provar d’animar-la amb algunes falques de fruites o verdures per infondre-hi un cert sabor.\n2. Aigua amb una mica de beguda esportiva o una barreja 50/50\nSi esteu treballant durant un període prolongat a alta intensitat o si esteu entrenant en resistència, és possible que necessiteu més d’aigua per rehidratar-vos.\nLes begudes esportives, encara que ensucrades, són adequades per a aquells que practiquen exercici intens durant més de dues hores. Després de dues hores, la majoria de la gent es queda sense emmagatzematge de glucogen als músculs i necessita una mica de glucosa per alimentar el seu entrenament.\nL’augment del sucre de les begudes esportives pot ajudar els esportistes de resistència a superar els nivells de glucosa i substituir els electròlits que s’esgoten per alimentar la resta del seu entrenament.\nSi no esteu entrenant més de dues hores, però teniu la sensació de necessitar un augment de glucosa o electròlits després d’un dur entrenament, afegir una mica de beguda esportiva a l’aigua o diluir-la 50/50 amb aigua, és una manera encertada de rehidratar-vos sense sobrecarregar el sucre.\nCom les begudes esportives, l'aigua de coco conté electròlits, inclosos magnesi, sodi i fòsfor . Té menys sucre que la majoria de begudes esportives i pot ser una bona alternativa per a una beguda hidratant abans, durant o després de fer exercici d’intensitat mitjana. També conté una quantitat particularment alta de potassi, que és bo per a la hidratació i la recuperació cel·lular després de l’exercici.\nDit això, és més baix en sodi que la majoria de les begudes esportives, de manera que si escolliu aigua de coco després d’exercicis intensos o prolongats, assegureu-vos d’obtenir una mica de sodi addicional d’un altre fluid o berenar o escampeu una mica de sal.\n4. Aigua amb un raig de suc de fruita\nTot i que el suc no és el millor per beure de forma regular (és millor menjar fruites senceres sobre el suc!), Afegir una mica d’aigua a l’aigua durant o després d’un entrenament d’intensitat baixa a moderada us pot aportar una mica de glucosa i afegeix sabor per atraure’t a continuar bevent.\nmillors llocs per menjar a Disney World\nAlguns sucs, com el suc de taronja, també contenen potassi i calci, que són electròlits importants. Tot i que no és un espectre complet d’electròlits, combinat amb el berenar adequat, pot ajudar-vos a reposar el que heu perdut.\n5. Beguda esportiva de bricolatge\nSi us sentiu deshidratat després d’un entrenament però no teniu a la vostra disposició una beguda esportiva, podeu fer-ne la vostra. Combineu una culleradeta de sal, sis cullerades de sucre i un litre d’aigua, barregeu-les i gaudiu-ne. Una mica de suc, per descomptat, ajudarà a millorar el sabor.\nSí, ho has llegit bé. La beguda que normalment trobeu al costat dels bolquers també és bona per a la rehidratació després d’un entrenament. Pedialyte conté electròlits, zinc i una petita quantitat de glucosa , la qual cosa la converteix en una beguda ideal per prendre després d’una sessió de suor.\n7. Comprimits de rehidratació oral\nPer a aquells que es dediquen a activitats extenuants que necessiten un augment d’electròlits, tenir algunes pastilles de rehidratació oral (disponibles a la majoria de botigues d’articles i suplements esportius i a moltes botigues de queviures) és una idea intel·ligent. Simplement dissoleu-los en aigua i beveu-los.\n8. Aigua electrolítica\nAlgunes aigües disponibles comercialment estan millorades amb electròlits, cosa que us pot ajudar a rehidratar-vos després de fer exercici. No obstant això, val la pena assenyalar que algunes marques afegeixen electròlits per al gust i no per ajudar a la hidratació, de manera que poden no ser una font completa d’electròlits.\nFuncionen molt bé per als esportistes quotidians, però si feu exercici prolongat i d’intensitat elevada i necessiteu electròlits i una mica de glucosa, una beguda esportiva és la millor opció.\nQuè passa amb les begudes amb proteïnes?\nTot i que els batuts i pols de proteïnes us poden ajudar a omplir-vos després d’un entrenament i també podeu comptar el líquid que s’hi afegeix per al vostre compte d’hidratació, les begudes proteïnes no necessàriament substituiran tots els líquids i electròlits que necessiteu.\nSi voleu gaudir d’un batut de proteïna després d’un entrenament, aneu-hi. Però assegureu-vos d’obtenir també altres líquids i electròlits.\nNo hi ha dos cossos, dies o entrenaments exactament iguals, i cada dia requereix diferents quantitats d’aigua i menjar. Escolteu les necessitats del vostre cos i proveu algunes de les begudes anteriors per mantenir-vos hidratat després de fer exercici.\nLa carn fosca és pitjor per a tu?\nAquests trets de gelatina de fruites de falca fan que beure sigui divertit\nquant pressupostar per a menjar a Europa\nla mantega de cacauet hi té mantega\nexplica la diferència entre proteïnes completes i incompletes


Fundació Adsis participa com a coorganitzadora a la jornada de Construcció de Polítiques de Noves Oportunitats amb Joves | Fundación Adsis\nFundació Adsis participa com a coorganitzadora a la jornada de Construcció de Polítiques de Noves Oportunitats amb Joves\nMés de 300 persones del món educatiu, social i polític van assistir a l’acte coorganitzat per les diverses entitats que lideren les Escoles de Noves Oportunitats (ENO) al CaixaForum de Barcelona. Durant l’esdeveniment es va presentar l’estudi del model d’aquestes escoles i es va posar en relleu que són una “peça clau del sistema educatiu per garantir l’èxit escolar”\nCatalunya i Espanya, des de fa anys, estan al capdavant en les llistes europees d’abandonament escolar (17%), de fracàs educatiu (20%) i d’atur juvenil (30%). A Catalunya hi ha tretze Escoles de Noves Oportunitats (ENO) o de segona oportunitat (E20) , que acompanyen i orienten a més de 3.500 adolescents i joves que es troben exclosos del sistema educatiu i/o social. Les ENO fomenten el retorn al sistema educatiu reglat o potencien la inserció al mercat laboral i a més actuen com a passarel·la a la Formació Professional. Per tant, segons aquest context, hi juguen un paper molt important. Actualment les ENO de Catalunya estan liderades per diverses entitats: F.Adsis, F.Comtal, F.El Llindar, F.Gentis, F.Intermèdia, F.Marianao i Salesians Sant Jordi.\nLa presentació de l’estudi de les Escoles de Noves Oportunitats, la nova llei FP i el paper de les ENO al sistema educatiu són qüestions que aquest divendres 29 d’octubre, es van posar sobre la taula en un acte al CaixaForum de Barcelona amb l’assistència de més de 300 persones del món educatiu, social i polític. A més, Aina Tarabini professora i investigadora va dinamitzar un focus group amb diferents joves. Un d’ells va ser Héctor Pujol, alumne del Centre de Noves Oportunitats de Barcelona (projecte PASSWORK) que lidera Fundació Adsis juntament amb Fundació Èxit. Paco Estellés, director general de Salesians Sant Jordi, i Lizeth Paola Vallejo, jove de les ENO, van llegir el “Manifest de les escoles de noves oportunitats”. L’acte es va tancar amb una taula rodona on van participar-hi agents socials i administracions.\nLa “peça clau” del sistema educatiu\nSegons un estudi realitzat durant aquest darrer curs per la Universitat Autònoma de Barcelona, impulsat per les entitats que lideren les ENO i amb la col·laboració de la Fundació “la Caixa”, les Escoles de Noves oportunitats són una “peça clau del sistema educatiu per garantir l’èxit escolar”.\nAquest estudi titulat El model d’escoles de noves oportunitats. Una peça clau del sistema educatiu per garantir l’èxit escolar i elaborat pels sociòlegs Aina Tarabini, Judith Jackovitz i Alejandro Montes del grup de recerca GEP-UAB es va presentar a la jornada de les ENO. A través d’entrevistes als equips directius de diferents centres i dinàmiques amb els alumnes, es defineix el model de les ENO: centres que orienten i acompanyen als joves més enllà del vincle acadèmic. La consellera de la Presidència, Laura Vilagrà, va iniciar l’acte deixant clar que “les persones s’han de posar al centre” i que les Escoles de Noves Oportunitats “fan una adaptació de forma artesanal de la formació de cada persona.”\nConsellera de la Presidència, Laura Vilagrà/ Foto: Fundació El Llindar\nL’estudi, a més, posa de manifest com la proposta d’acompanyament i d’itineraris formatius més llargs i que alternen formació i treball aconsegueix reenganxar anualment a més de 3.500 joves en el seu procés formatiu.\nLa presència de les ENO al sistema educatiu i la llei d’FP\nLes ENO esdevenen una resposta complementària a l’abandonament escolar prematur i a l’ocupabilitat juvenil, però és fràgil; no tenen el reconeixement necessari per homologar la seva proposta formativa ni tampoc se’ls hi està garantint la supervivència econòmica. Per això, reclamen eixamplar el perímetre del sistema educatiu per tenir lloc com agents actius.\nTot i haver vist passar diverses oportunitats legislatives, ara se’n presenta una altra: la futura nova Llei de Formació Professional que aquest trimestre es debat al Congrés dels Diputats. Per les ENO pot ser el marc legislatiu que permeti abordar definitivament el problema de l’abandonament escolar i l’ocupabilitat juvenil.\nDurant el torn de l’administració i els agents socials (direccions generals de Formació Professional i SOC de Catalunya, CC.OO, UGT, Foment del Treball i PIMEC), Manuel Rosillo de Foment del Treball va remarcar que “no es pot fugir de la realitat. Els agents socials i l’administració no ens podem posar de costat”. Les Escoles de Noves Oportunitats són palanca d’impuls als joves i tenim el deure i el dret d’encetar el debat i després trobar el marc jurídic necessari.” Fabian Mohedano, president executiu de l’Agència FPCAT va assegurar que “la voluntat de la Generalitat de Catalunya és buscar l’encaix d’aquestes organitzacions en el sistema educatiu.”\nBegonya Gasch, directora general d’El Llindar/ Foto: Fundació El Llindar\nPer tancar l’acte, la Begonya Gasch, directora general d’El Llindar va demanar que no se les deixi de banda: “ construïm plegats perquè som entitats privades amb servei públic. I en aquest metrestant, cuideu-nos una mica. Això vol dir eixamplar el perímetre, necessitem recursos. Per vosaltres, i per tots els joves que esteu al darrere, estem aquí. Hem de trobar l’encaix per ser una bona resposta”.\nLes ENO han reprès una roda de contactes per presentar una esmena a la Llei d’FP que esperen que vagi endavant. Tot seguit serà el torn del Parlament i del Govern de la Generalitat per poder-lo desplegar. I fins que tot això arribi, Gasch ha reclamat que es “garanteixi la supervivència de les escoles a través de la concertació social i educativa”.\nL’èxit del model està contrastat, però per si en quedava algun dubte, l’Aina Tarabini es va encarregar de dinamitzar en directe un focus group amb joves de diverses escoles. Els joves de les escoles van parlar del seu pas per l’ESO, el canvi que van notar a l’entrar a una Escola de Noves Oportunitats i com encaren el futur.\nHéctor Pujol, exalumne a Fundació Adsis, va explicar com li havia canviat la vida després del seu pas per l'entitat i va assegurar que “abans d’entrar a la Fundació, no tenia cap camí, estava perdut, em sentia sol i vaig deixar d’estudiar. Però ara, veig que el meu camí continua. Si no hagués sigut per Adsis, jo avui no seria aquí.”\nEl “Manifest de les escoles de noves oportunitats”\n“No som només un número”, així començava Lizeth Paola Vallejo, jove de les ENO la lectura del manifest de les escoles de noves oportunitats. Paco Estellés, director general de Salesians Sant Jordi també va ser encarregat de llegir-lo. En aquest manifest s’exposaven reivindicacions molt concretes, “política activa, valenta i conjunta” per fer front a l’abandonament escolar. A més, segons Estellés cal que es reconeguin els Centres Integrats de Noves Oportunitats a la nova Llei d’FP perquè són centres que han d’estar oferint espais d’orientació i formació amb vinculació al món de l’empresa i el territori, i les ENO és el que fan, però es focalitzen en el pas previ. Fan de passarel·la.\nLizeth Paola i Paco Estellés, en el moment de la lectura del manifest/ Foto: Fundació El Llindar


Una Rosalía en transició desborda el Sónar\nRosalía, en un moment del concert\nLa 'cantaora' estrena el seu nou àlbum, 'El Mal Querer', i inicia l'etapa que la catapultarà a l'èxit total\nHavia de ser el dia de Gorillaz, però ha acabat sent el de Rosalía. La sala SónarHall s’ha quedat petita. L’últim single de la cantaora, Malamente, publicat fa pocs dies, ha multiplicat amb escreix el nombre d’assistents que es pensava que aquest divendres assistirien al concert de la catalana. La sala ha quedat completament desbordada i moltes persones que han estat fent cua durant molts minuts s’han quedat sense poder gaudir de l’espectacle. A les portes s’han escoltat protestes, crits i xiulets, i (només) 4.000 persones han pogut accedir dins la sala.\nRosalía està en transició. Avui ha presentat a la Fira de Montjuïc el seu nou àlbum, El Mal Querer, i ha iniciat l’etapa que la catapultarà definitivament a l’èxit. L’any passat va presentar el disc Los Ángeles, i en només aquest temps ha passat d’oferir petits concerts de to intimista a superar els càlculs dels organitzadors del Sónar.\nLa cantaora arrisca. I ara ho fa mostrant la seva faceta de bailaora. Rosalía segueix summergint-se en el flamenc però el vesteix de nous registres estètics que passen pels sons més urbans. Los Ángeles s’escoltava i El Mal Querer es balla. El videoclip de Malamente va avançar quina seria la nova línia de Rosalía, i no enganyava. El concert d’avui ha estat replet de coreografies amb vuit ballarines que l’acompanyaven vestides de blanc, igual que ella. Rosalía Vila ha triat un vestit de color vermell per fer la segona part del segon concert, el mateix color del quad que ha aparegut a l’escenari en un moment de l’espectacle.\nSi bé Rosalía ha superat totes les expectatives, qui s’ha quedat lluny de fer-ho ha estat Gorillaz. El grup britànic ha ofert un concert correcte que ha convertit la Fira de Barcelona en una discoteca, però no ha traspassat cap altra més barrera que la de la seva professionalitat i experiència damunt dels escenaris. La banda ha intercalat temes del nou àlbum amb les seves cançons més mítiques, coordinant perfectament la seva actuació musical amb una pantalla gegant que oferia un bon espectacle visual.\nLa banda britànica Gorillaz a la seva actuació al Sónar | ACN\nGorillaz, però, que era un dels caps de cartell -si és que no era el principal- de la 25ena edició del festival, no s’ha imposat prou i els videoclips que es repreoduïen a la pantalla gegant -com és de costum als seus concerts- li han pres el protagonisme durant l’hora i mitja que ha durat l’espectacle. El púbic, però, s’ha mostrat vibrant durant tot el concert i no ha quedat decebut amb la feina feta per la banda de Damon Albarn.


Xavier Milian presenta a la seu del Polvorí el llibre «Una nova panoràmica de la història del catalanisme» - Revista Cambrils\nXavier Milian presenta a la seu del Polvorí el llibre «Una nova panoràmica de la història del catalanisme»\nPublicat el Dimarts, 12 d'octubre de 2021 09:53h\nXavier Milian, aquest passat divendres, a la presentació del seu llibre al Casal Popular El Polvorí | Cedida\nEl passat divendres 9 d’octubre, l’historiador reusenc Xavier Milian va presentar el seu nou llibre sobre la història del catalanisme titulat "Una nova panoràmica de la història del catalanisme", al Casal Popular El Polvorí. El llibre ha estat publicat per l’editorial Pagès Editors, tal com va explicar l’autor va ser tot un repte de síntesis d’un període històric tant intens que va del segle XIX fins a l’actualitat. El seu treball defensa l’existència d’un catalanisme plural, contradient el tòpic del catalanisme liderat per la burgesia catalana i que es va construir durant el pujolisme. Per això revalora el treball realitzat per historiadors crítics amb aquesta visió com Termes i Fontana. Milian reivindica el moviment popular de la sociabilitat del segle XIX, i analitza entre d’altres períodes complexos com la II República, la Guerra Civil i la transició al que ell en diu la segona Restauració borbònica el 1975. Finalment també tracta l’actual revifalla del moviment polític marcat per l’1-O i que segons evidència el fracàs en la solució del problema d’encaix dins de l’Estat Espanyol.\nAvui, amb motiu de la festa de la Hispanitat, el Casal Popular organitza un vermut antifeixista. Així se suma als actes de protesta d’aquesta festa d’arrel colonial que tenen lloc als Països Catalans i que als Estats Units recentment ho va liderar el moviment Black Lives Matter.