Els llums ja anuncien el Nadal més difícil - Diari de Terrassa\nEren les cinc i vint-i-tres minuts de la tarda quan, de sobte, al Raval de Montserrat, es van encendre les llums de l’arbre i la decoració de Nadal. Els ciutadans que estaven al Raval en aquell moment, en bona part famílies amb nens petits, alguns sense saber que l’encesa estava programada per aleshores, van esclatar en aplaudiments. De cop i volta, l’ambient nadalenc havia arribat a Terrassa. Però tristament aquest no pot ser un Nadal com els altres. Només calia veure allò que l’Ajuntament ha instal·lat al costat de l’arbre, a la cantonada del Raval amb el carrer Cremat. Una carcassa “en memòria de les víctimes de la Covid-19”, per la qual poden dipositar espelmes.\nLa primera espelma la va posar l’alcalde Jordi Ballart, seguit pels regidors Isaac Albert, Jennifer Ramírez, Alfredo Vega, Isabel Martínez i Meritxell Lluís. “En aquest any tan difícil i complicat, hem volgut que hi hagués un espai de record a les víctimes de la Covid, un element simbòlic que sigui un homenatge a les persones que ens han deixat durant aquests mesos víctimes de la pandèmia”, va explicar tot seguit Ballarts als mitjans informatius.\nL’Ajuntament ha incrementat aquest any la decoració nadalenca, ampliant-la a alguns barris, i fent que hi hagi un arbre a cada districte. “Volem que també serveixi d’ajut al comerç de proximitat”. L’alcalde recomana als terrassencs “anar a comprar a les botigues de costat de casa, al comerç de proximitat, que compleix amb totes les mesures de seguretat i prevenció per la Covid. Penso que és la millor mesura que ara mateix podem fer pel bé de l’economia i de la ciutat”.\nPel que fa a la celebració dels actes més emblemàtics del cicle nadalenc, Ballart va dir que encara està pendent de l’aprovació del pla específic del Procicat, que s’ha endarrerit i segurament es farà públic la setmana vinent. “És segur que els Reis d’Orient també vindran a Terrassa- Amb el Social hem estat treballant diferents possibilitats per acollir-los, en funció de les indicacions que estableixi el Procicat, i esperem poder-les explicar aviat.”\nD’altra banda, la gent que ahir a la tarda passejava pel centre només tenia elogis per la decoració i els elements nadalencs d’aquest any. “L’arbre el trobo molt maco. M’agrada. I també em sembla bé el memorial per les víctimes de la Covid”, assenyalava Daniel Sanz. “S’ha d’intentar mantenir la ‘normalitat’ entre cometes, continuar vivint amb la família i fent les coses de sempre, però amb precaucions i sense oblidar el que està passant.”\n“És molt ‘xulo'” coincidien Oriol Amoròs i el seu fill, que es diu com ell, davant de l’arbre. “I el lloc on l’han posat és molt adequat.” Maria Peig i Elisabet Planes també el trobaven “molt maco, ens agrada”. Venien de veure el pessebre de la Plaça Vella, “que és tradicional, però també està molt bé. I en un millor lloc. Al Raval, a vegades s’ajuntava massa gent davant del pessebre i molestava el pas dels vianants”.\nJana Latre, que se’l mirava des de la “primera fila” a la Plaça Vella, també va opinar que “aquí està millor. Perquè és un espai més obert, permet veure’l millor i de totes bandes. Crec que està molt bé”. Del mateix parer era Eva Tosep, i també pels seus fills, Eloi i Gael, que amb un accent inequívocament valencià va expressar la seva admiració quan de sobte es va encendre el llum interior de la cova, que reprodueix les formes d’una caseta romana, situada en un Israel en runes. Al seu costat, un grup de socis de l’Agrupació de Pessebristes de Terrassa, que dirigits pel seu president, Santi Pascual Talens, ha dissenyat i construït el Pessebre Oficial de la Ciutat, feien la xerrada, molt animats, i manifestaven la seva satisfacció per tal com havia quedat. El nou emplaçament, amb l’acompanyament dels altres llums nadalenque sde la plaça (als fanals, als arbres) els semblava “magnífic”.\nCanvi de lloc de les fires\nLa situació sanitària ha modificat lògicament totes les activitats relacionades amb el Nadal. La tradicional Fira de Santa Llúcia variarà de lloc i és reubica al Passeig del Comte d’Ègara, deixant la Plaça Vella. També es muda la Fira d’Hivern de venda de bijuteria i complements personal i per la llar. Aquesta fira se’n va de la Rambla a la plaça del Progrés i comptarà amb 11 de les 30 parades habituals. L’obertura de les dues fires té un calendari diferent. La de Santa Llúcia s’inaugurarà el 4 de desembre i es podrà visitar fins al 21 de desembre. La d’hivern s’obrirà el 18 de desembre i estarà fins a Reis. També hi haurà canvis a algunes de les activitats que es feien fora del Centre històric i que eren tot un clàssic de Nadal.\nA Ca N’Aurell, l’espectacle d’animació infantil de caga Tió amb Miqui Giménez es trasllada al pati de l’Escola Isaac Peral. La campanya de cada any oferia el Saló Juguem al Recinte Firal del Passeig del Vint-i-dos de Juliol. Aquest esdeveniment no es farà aquest any per les mesures restrictives de la Covid-19 i s’ha reconvertit en un cicle d’espectacles infantils al carrer que viatjaran per les places dels barris els dies 28. 29, 30 i 31 de desembre.\nTemes:Amb, Any, Aquest, Arbre, covid, Els, Les, Molt, Per, Placa, També


Mediador no: taula d’entesa i acta signada; per Cristina Sánchez Miret\nBarcelona. Dimarts, 18 de febrer de 2020. 05:30\nQue el mediador és una figura important, sens dubte, perquè en cas contrari no hauria aixecat tanta polseguera, també abans, però especialment ara, davant la taula de diàleg i/o negociació ―un altre punt de dissensió gens insignificant― que han d’acordar el govern d’Espanya i el govern de Catalunya, més no sé quantes convidades i convidats. El tema de la taula: Catalunya; en genèric també, atès que els motius per a les discrepàncies a priori són tan inacabables com els dubtes racionals que aquesta taula serveixi ni tan sols per dialogar. No he dit per parlar, perquè de moment i encara que no té data, ningú no ha callat.\nEra partidària que hi hagués un mediador fins fa potser un dia, i em malfiava de totes aquelles i aquells que en rebutjaven la figura o la seva necessitat. Només qui té dues cares o pensa enganyar no el necessita. M’he malfiat més encara quan segons quins opinadors i opinadores han començat a dir, de maneres diferents però abonant la mateixa tesi, que qui reclama el mediador, bàsicament el president Torra, és perquè no vol que el diàleg s’acabi produint. Un dia insulten la seva intel·ligència, i de passada la del conjunt de la ciutadania, i l'altre li concedeixen unes arts d’estrateg que ja les voldria el millor senyor de la guerra. Quanta gent necessita o té interès, sense que necessàriament sigui el mateix, que aquesta taula es produeixi però no vagi enlloc, no arribi a res! Només vull que equivocar-me, però no és el cas.\nNo cal mediador, només cal que posin data i que s’asseguin a parlar amb algú que faci acta dels acords i aquesta al final de la reunió\nUn mediador ―personalment proposaria una mediadora, a veure si realment avançàvem una mica― és una persona encarregada d’arbitrar les parts des d’un posicionament neutre, sense judici de valor ni presa de partit per una banda o altra de la taula de diàleg/negociació. Per què tant d’enrenou? Que no seria útil? Que no permetria avançar? Que no ajudaria a un bon resultat?\nPotser no, no és fàcil trobar el perfil que pogués tirar endavant aquesta feina, especialment pel que fa a la neutralitat. I, encara que anar-lo a buscar fora no l'assegura, tampoc seria el millor, atès com es posen els espanyols en tot allò que depassa la seva sobirania nacional. Sort que no són nacionalistes, però!\nEn qualsevol cas, ara dono la raó, per raons diferents de les de la majoria, a aquells i aquelles que no volen mediador o mediadora. No cal, al contrari, només cal que posin data i que s’asseguin a parlar, això sí, amb algú que faci acta dels acords i aquesta al final de la reunió ―no després, demà o més tard― sigui signada per tothom o, en tot cas, pels dos presidents. Així ningú podrà desdir-se’n i, alhora, no hi haurà sorpreses, o en tot cas es dificultaran molt els relats diferents, paral·lels i contraposats com els que vivim de fa anys en el tema català.\nI una cosa més, i no menys important, que la mesa sigui d’entesa, perquè la intenció acaba sent determinant. De parlar per parlar i de dialogar sense dialogar ja en tenim el pap ple. I si l’entesa no pot ser, doncs no pot ser. El camí ja fa temps que el tenim clar.\nOpinió A Espanya no saben que parlen castellà Cristina Sánchez Miret


El Govern anuncia que porta la manifestació de VOX a la Fiscalia\nAixí ho ha confirmat el conseller d'Interior, Miquel Sàmper\nper Adrià Morte Masfarné diumenge, 6 de desembre 2020 - 15:58h\nPla mitjà de la concentració de simpatitzants de Vox a la plaça Sant Jaume de Barcelona durant l'acte d'aquest diumenge | ACN\nEl Govern de la Generalitat portarà la manifestació de Vox a la plaça Sant Jaume de Barcelona a la Fiscalia de Delictes d'Odi. Així ho ha confirmat el conseller d'Interior, Miquel Sàmper, en una piulada a Twitter, qui considera que han comès un delicte: «En relació a la manifestació d'avui a plaça Sant Jaume, Mossos està fent un recull d'informació sobre proclames i actuacions. Es durà un informe a la Fiscalia contra els delictes d'odi per si són constitutives d'il·lícit».\nD'altra banda, ha afegit que «des de les institucions democràtiques no podem deixar el mínim espai a les actuacions que puguin ser contraries a dret fent apologia del feixisme sobrepassant la llibertat d'expressió». De fet, durant la manifestació dels grups d'ultradreta s'han sentit tota mena de cants feixistes, proclames contra els catalans i crits franquistes, uns fets que estarien prohibits a Alemanya.\nAda Colau també porta la manifestació a Fiscalia\nQui també denunciarà els fets a la Fiscalia és l'alcaldessa de Barcelona, Ada Colau. En un missatge a Twitter, Colau ha carregat contra el comportament dels simpatitzants del partit ultradretà, adjuntant un vídeo on se'ls pot veure fent la salutació feixista.\nPodria tornar aviat: El pas de gegant judicial de Joan Carles I des dels Emirats\nColau envia un contundent avís a Vox després de l'acte de la plaça Sant Jaume\nManifestació Govern Català Fiscalia VOX


Un amor entre cosins va originar el cementiri més petit de l’estat en un poblet aranès\nAl municipi de Bausen hi ha un cementiri que van construir entre tots els veïns i que només té una tomba\nCatalunya tenia un comte vampir segles abans de Dràcula: aquesta és la seva història\nLa tomba de la Teresa, a Bausen. // CC-BY-3.0 - Alberto G Rovi\nActualitzada el 17-12-2021 18:17\nEn un racó de la Vall d’Aran, a 930 metres d’altura, hi ha el petit poble de Bausen, una vila de poc més de 60 persones que té l’estrany honor de tenir el cementiri més petit de tot l’estat. Només té una tomba. I la seva història és digna de novel·la.\nEl petit cementiri es va construir a principis del segle XX i el seu origen l’explica Antonio Puente Mayor al nou llibre España Inédita (Planeta de Libros).\nMÉS - Catalunya tenia un comte vampir segles abans de Dràcula: aquesta és la seva història\nUna història d’amor prohibida\nEn Sisco i la Teresa eren cosins, però això no va ser cap impediment perquè s’enamoressin bojament l’un de l'altra. La situació era terreny adobat de comentaris de desaprovació i rebuig, especialment quan se’n van anar a viure plegats.\nVista del poble de Bausen. // CC BY-SA 4.0 - Banyeres\nLa parella, però, va viure feliç molts anys sense fer cas del què diran. La tragèdia va arribar quan, el 10 de maig de 1916, als 33 anys, una pneumònia va posar fi a la vida de la Teresa. Amb tota la pena, en Sisco va fer les gestions per enterrar-la al cementiri del poble i es va trobar amb la negativa del rector de la vila, Joaquim Tellosa. El mossèn deia que la noia havia viscut en pecat i que de cap manera podia permetre que l’enterressin en terra sagrada.\nResignat, en Sisco va decidir sepultar la seva estimada a la muntanya, enmig del bosc, entre els arbres.\nEl gest solidari dels veïns\nCom passa a tots els pobles petits, a Bausen tothom es coneixia. Els veïns estaven al cas de la desgràcia dels cosins i van reaccionar ràpidament. En una mena de reunió clandestina, van decidir per unanimitat enterrar la Teresa amb tots els honors, oposant-se a la determinació del rector.\nEls veïns es van posar d’acord per fer-li un petit cementiri a mida i en exclusiva per a ella, pedra a pedra. I així s’ha mantingut fins als nostres dies. En Sisco i els seus fills, anys més tard, es van haver d’exiliar a França a causa de la Guerra Civil espanyola i allà els van enterrar.\nTot i això, malgrat que la Teresa es va quedar sense família a Bausen, el poble s’ha encarregat al llarg dels anys que a la tomba no hi faltin les flors ni el manteniment.\n01-12-2021 15:40 CURIOSITAT\n15-11-2021 21:34 ‘ISLÀNDIA’


Eriçons i anacondes fan la verema\nPodeu veure imatges de la verema que van fer els ERIÇONS i les ANACONDES el dia 17 d’octubre a Sant Martí Sarroca. (Cliqueu a sobre del text).\nConsulteu els menús que ha preparat la Comissió de Menjador en col·laboració del dietista d’ENDERMAR.\nDanses de Festa Major 2014 from Montserrat Relea on Vimeo.\nEl Brusi al mapa de Barcelona + Sostenible\nS’ha editat el mapa de Barcelona + Sostenible, si entreu al mapa i a la lupa poseu Brusi, us apareixerà la informació de l’escola al respecte. Podeu consultar tots els equipaments sostenibles de la Ciutat.\nJa teniu a la pestanya de menjador el menú de setembre, la informació de menjador i la inscripció per al curs 14-15. Cada mes trobareu els menús en curs així com els menús adaptats. Consulteu-los.\n2n període ajuts de menjador\nBenvolgudes famílies, Per aquelles famílies que no teníeu centre assignat durant el primer període i volíeu sol·licitar els ajuts de menjador per al curs 2014-2015. Us recordem que s’obre el 2n període per a presentar les noves sol·licituds dels ajuts de menjador a la secretaria del centre. Els terminis són: del 8 al 19 de...\nUs agrada el nou terra d’EI?\nDurant l’estiu el Consorci d’Educació ha canviat el terra d’Educació Infantil. Aquest terra serà més segur i net per als nostres infants.\nTrobada amb la JONC a Vic\nCom a acte final del projecte i grup de treball LA JONC A L’ESCOLA hem preparat una trobada a l’encontre d’estiu de la JONC que es realitza a VIC. El dia 1 de juliol s’ha fet la sortida de tancament del projecte pel que fa aquest curs. Un grup d’alumnes de 3r a 5è hem anat a Vic a conviure...\nDiari del Brusi!\nJa tenim disponible el Diari del Brusi! En aquesta edició que es compleixen 300 anys dels fets de l’11 de setembre de 1714. L’escola ha volgut commemorar aquest fet històric dedicant-li les seves Jornades Culturals. Durant aquest dies s’han fet sortides on l’alumnat ha descobert la ciutat del s.XVIII. També s’han realitzat tallers que han...


Escriptor - Joan Pahisa\nDestacat / Escriptor\nTal com explico al següent article en anglès publicat a la web de turisme accessible Accessible Japan, vaig passar l’any 2018 al Japó, principalment a Osaka. A l’article hi ha les motivacions del viatge,...\n25 gen., 2016\nDesprés de gairebé dos anys des de l’entrena, Glance Up acaba la seva gira internacional amb un total de 9 premis i moltes més projeccions a diferents festivals d’arreu del món. Aquí us deixo amb...\nGlance Up és un documental que protagonitzo centrat, principalment, en la meva participació als Mundials per persones de talla baixa i en part de la meva vida quotidiana. Em vaig implicar molt en tot el procés...\n19 gen., 2015\nDaydreaming és un curt en anglès, amb subtítols en castellà, escrit pels directors de Glance Up, Enric Ribes i Oriol Martínez, amb la meva col·laboració, que, igual que Glance Up, està ajudant molt a...\n18 gen., 2015\n9 gen., 2015\nRelat amb el que vaig guanyar el 1er Concurs de Relats Curts d’Aula de Escritores el 2010. També està publicat a l’antologia de relats Leyendo entre líneas de l’editorial Hijos del Hule. Gatts avanzaba...\n7 gen., 2015\nRelat que està publicat a l’antologia de relats Leyendo entre líneas de l’editorial Hijos del Hule de 2010. Era la última noche, la última noche que estaríamos juntos. Después de hoy, él partiría en...\n5 gen., 2015\n4 gen., 2015


Cap de setmana d'antiguitats amb la Fira Tortosantic | Diari de Tarragona\nSuport tècnic de la Diputació als municipis per les tramitacions de nous parcs eòlics i fotovoltaics\nCap de setmana d'antiguitats amb la Fira Tortosantic\nFins aquest diumenge el pavelló firal de Tortosa acull fins a 12.500 antiguitats de tot tipus, com llibres, mobles o decoració\nLa fira va obrir portes aquest divendres a Tortosa. Foto: Joan Revillas\nLlibres antics i edicions especials, quadres, roba, espills, mobles, vaixelles, il·luminació, estris de treball i de cuina, bastons, rellotges, bicicletes, càmeres i videocàmares, ràdios, tocadiscs, joguines antigues, màquines d’escriure, col·leccionisme militar, porcellanes, escultures, figuretes, clauers... I així fins a 12.500 antiguitats de 24 expositors diferents són les que es veure, tafanejar i adquirir a la Fira Tortosantic.\nAhir a la tarda va obrir portes la fira i avui a les 11.30 hores hi haurà una visita institucional encapçalada per l’alcalde de Tortosa, Ferran Bel.\nLa característica principal dels objectes que s’hi exposen i es venen a la mostra és la seua varietat: tant de les èpoques, de les temàtiques, de les mides, com dels preus i de les procedències. Així, per exemple, es poden trobar expositors que venen d’Osona, de Barcelona, de Castelló de la Plana, de Logronyo o de Hampshire (Anglaterra). També n’hi ha de Castella i Lleó, Aragó, Madrid o França.\nD’entre els preus, també poden oscil·lar entre petites peces a partir de 3 euros i d’altres que són autèntiques rareses de milers d’euros.\nUn dels objectius de la fira és poder arribar també a un públic generalista o familiar i convertir-se en un model consolidat a Tortosa dintre de les fires d’oci. D’aquesta forma, Tortosantic està adreçada tant per a aquell públic col·leccionista o expert en el món de les antiguitats que busque peces en concret, com per als visitants curiosos que podran passar una estona agradable i original, avui que, a més a més, està tan de moda l’estil retro i vintage.\nLa mostra, que enguany assoleix la tercera edició, és oberta al pavelló firal de Tortosa, a Remolins, fins demà diumenge en horari d’11 a 21 hores. L’entrada té un preu de 3 euros. Costarà només 1,5 euros a aquells que la comprin a la web www.tortosantic.com. Entre tots els visitants de la fira, se sortejarà una antiguitat que es pot veure a la mostra. La fira està organitzada per Llobregat Serveis Firals, amb una ampla experiència en el sector, amb la col·laboració de Fira de Tortosa.\nLa moda ‘selfie’ s’està passant de la ratlla\nEl Temps a Tarragona: Arriben pluges de cara al cap de setmana


Stenocephalemys - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nStenocephalemys és un gènere de rosegadors de la família dels múrids. Les espècies d'aquest grup són oriündes d'Eritrea i Etiòpia. Tenen una llargada de cap a gropa de 12–20 cm, una cua d'11–17 cm i un pes de 100–140 g. El seu pelatge és suau i espès. Els seus hàbitats naturals són els matollars i herbassars situats a altituds de fins a 4.000 msnm.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Stenocephalemys&oldid=19400900»


LA ROBÒTICA A L’ESCOLA | Escola Taquígraf Garriga\nA l’escola els alumnes a partir de cicle superior, a les hores de TAC, han començat a fer robòtica amb el Toni. A través del Scratch programem figures fetes amb Lego Wedo.\nQuè és el Scratch?\nScratch és un llenguatge de programació creat pel MIT i especialment dissenyat perquè tothom pugui iniciar-se en el món de la programació. Serveix per crear històries interactives, jocs i animacions; a més de facilitar la difusió de les creacions finals amb altres persones a la web.\nQuè és Lego Wedo?\nLego Wedo és la proposta de Lego education per als més joves. Es poden construir 12 models amb sensors simples i un motor que es connecta a l’ordinador, i programen comportaments amb una eina extremadament simple, fàcil i divertida per iniciar-se en la robòtica.\nQuan arribem a classe el primer que fem és dividir-nos en grups de 2 o 3 persones. Quan ja tenim els grups fets agafem les instruccions, retirem els teclats i comencem a muntar les figures de LEGO.\nUna vegada els alumnes han muntat les figures comencen a programar- les amb el scratch a través de l’ordinador perquè es moguin i facin allò que hem programat anteriorment.\nDesprés a l’hora de recollir els alumnes han de desmuntar les figures perquè altres grups puguin tornar a muntar-les.\nQuè en pensen els alumnes d’aquesta experiència?\nEls alumnes que treballen amb el Lego Wedo valoren que la robòtica es una cosa nova i molt interessant i els està agradant molt.\n4t, 5è, 6è, General, Periodistes, Portada, Primària 6è, cicle superior, lego, Periodistes, programació, robòtica, scratch 0\nAPRENEM JUGANT: RACONS!


Cassoleta de caqui - Herbolari Casa Pià\nInici » Alimentació Saludable » Cassoleta de caqui\nAvui us porto una recepta dels més original i també molt saludable, es tracta de la cassoleta de caqui.\n1 Què és el caqui?\n2 Quin és l’origen del caqui?\n4 El caqui a la cuina\n5 Recepta: Cassoleta de caqui\n5.1 Cassoleta de caqui: ingredients\n5.2 Cassoleta de caqui: per a la presentació\n5.3 Cassoleta de caqui: preparació\nQuè és el caqui?\nRic en potassi i baix en sodi: Per evitar retenció de líquids, hipertensió i rampes.\nProbablement la manera més estesa de consumir-lo és directament amb cullera, com si d’una melmelada es tractés. Però el caqui admet moltes preparacions, sobretot dolces, per tant, us convido a que experimenteu a la cuina com més us agradi. Des d’aquí ja us el recomano en forma de melmelades, batuts, cremes per untar amb garrofa, o cacau per exemple.\nRecepta: Cassoleta de caqui\nCassoleta de caqui: ingredients\nCassoleta de caqui: per a la presentació\nCassoleta de caqui: preparació


Molts es va adonar que en els últims anys les pantalles van brillar alguna raó la mateixa persona errant de la sèrie de la sèrie, de la cinta a la cinta, l'equip molt unit.Entre ells es troben les esposes i fills dels famosos, els seus fills i...\nbon estiu.El sol escalfa, ràbies vida.Entre els altres serveis disponibles per a nosaltres en la temporada d'estiu - l'oportunitat de gaudir de "flors" voleiant com papallones anomenat poèticament. Papallones venerat des de l'antiguitat.Entr...\nQuina bèstia - amb Estònia?\nno un cavall, és a dir, amb - sense el signe tou.De què estem parlant?Fa 45 anys vaig anar a Artek de Kazan Palau de Pioners en el ral·li Primer de tota la Unió de pernils joves.Allà es van reunir pioners pernils de totes les repúbliques del q...\nPer què és el busseig de balenes d'esperma tan profund?\npren nota de l'establiment de la Comissió Balenera Internacional el 1986, el Dia de les balenes, 19 de febrer tota la humanitat progressista es veu amb gratitud a la nostra direcció.Ell té molt a agrair a Rússia.Després de tot, a diferència de...\nCom fer amics amb morenes?\nla seva por.Sovint es confon amb una serp, i els que sap que és massa por.A ningú li agrada, excepte fregit. antics romans eren tan aficionats a les anguiles carn bruna, que organitzen gàbies especials per a aquests peixos.Segons Plini, una ...\nCom un "joc zarigüeya"?\nabans havia format l'Istme de Panamà, tant a Amèrica del Sud - 01:00 primordial terres ancestrals marsupial - una afluència de mamífers placentaris de l'Amèrica del Nord.Com vostès saben, els marsupials no gestionats per navegar en una escapa...\nQui necessita aquest Vaska?\navui es va congelar.Prop de l'entrada es troba un gat esperant pacientment que algú dels inquilins s'obrirà una "porta d'entrada" d'amagat per les escales i escalfar una mica. Vaska un cop va viure en un apartament amb la seva estimada am...\nEn primer lloc, donem un homenatge a les clíniques veterinàries i especialistes, si la seva mascota és una cosa dolenta, va trucar per telèfon a un metge o anar a l'hospital en el camí a casa de la feina - consultar.A causa de buscar a Intern...\nEl que cal pensar abans de donar l'animal a la casa, o em vols cocodril!\nAnimals a la casa.Per què els líders a casa?I si la planta és tractar-los com similars o com a éssers vius, és clarament diferent d'un home?Aquestes i altres preguntes, crec, han de ser quan vols tenir un amic o un germà menor. En aquest sen...\nTeules safaris: com distingir el toro del antílop?\nrecord de la infantesa a la nostra petita ciutat va arribar una casa de feres - cotxes blaus es van col·locar al voltant del perímetre del solar buit, formant un rectangle.Cabines Dins animals de tot el món: els xacals, rucs, micos, camells, ...


Cha-U-Kao i Lautrec (1889)\n16 abril 2021 16:31\nMiquel Ferrà i Martorell | 12 juliol 2004\nQuants de personatges populars i excèntrics no han estat coneguts després de la seva mort gràcies a la tasca del pintor retratista? Pensem en Velázquez, per exemple, i tot un seguit de desheretats socials que passaren als seus llenços. Però en aquest cas, parlem de Cha-U-Kao, que naixia a la pintura de la mà d'Henri de Toulouse Lautrec. Recordem que, des d'infant, aquest artista de casa aristocràtica s'hagué d'enfrontar a la lletjor d'una deformitat física, deguda, aquesta, a la defectuosa consistència congènita del teixit dels ossos. Per això i a conseqüència de diferents caigudes, quan era nin, amb fèmur trencat, esdevingué una mena de nan, amb el tronc ben constituït però amb unes cames anormalment curtes. Trobà en l'art, i més exactament en la pintura, el mitjà més eficaç per a superar-se i oblidar així, amb aquella teràpia, els seus defectes físics. Havia nascut a Albi el 1864 i, quan era gairebé adolescent, s'inicià en la pintura amb el seu professor particular Princeteau. Llavors, es traslladà a París. Era l'any 1882. Sembla que fracassà com a alumne de Léon Bonnat. Però això no aconseguí rebaixar la seva moral. Convençut de les qualitats pròpies, emprengué el camí pel seu compte. Amb una sensibilitat molt accentuada i una intel·ligència poc comuna, abordà els temes de la figura femenina «urbana» i «nocturna», que eren, especialment, evocacions de l'ambient del cabaret «Moulin Rouge», la seva catedral, el seu santuari, d'allà on treia els secrets de la llum i la vida. Amb tota la devoció del món retratà una ballarina còmica, Cha-U-Kao, no una sinó diverses vegades. Però d'aquells retrats, el més conegut és aquest, que podeu admirar en el Museu del Jau de Paume, a París. La majoria d'aquelles dones de l'espectacle acabaven malament, sense doblers, velles i al carrer o l'hospici. Els seus vestits de falses sedes o de llenties lluminoses, arnats, no sobrevivien a les seves propietàries. La «llegenda» diu que Cha-U-Kao, decebuda a causa dels seus fracassos amorosos, se suïcidà. Fou una d'aquelles dissortades que quasi cada dia, en aquell temps, apareixien surant en les aigües del Sena? Lautrec no tingué massa més sort que la seva criatura de cabaret. L'abús de les begudes alcohòliques el deixà, finalment, abatut. L'hagueren d'internar a un sanatori psiquiàtric, a Neully-sur-Seine. Després, ja millor de salut corporal i mental, tornà als carrers de la capital parisenca. Moria el 1901, en els braços de sa mare, en el Castell de Malromé, una de les possessions d'una important família, descendent d'una branca col·lateral dels antics Comtes de Tolosa. Tenia trenta-set anys i res fou més dolorós que els seus darrers anys. Volia la mort, s'abandonava i cada dia bevia més i més. Solia dir: Això no té importància. Res no tenia importància per a ell. I per això, declarà un dia: Som un suïcida moral. Les seves amigues havien estat Nana la Sauterelle, Demi Siphon, Grille d'Egout, Georgette la Vadrouille, Rayon d'Or, Nini Patte-en-l'air i, naturalment, Cha-U-Kao.


Mama por: els nostres terrors preferits | Els Bastards | Blog en català de cinema, sèries i tot allò que envolta el món audiovisual\n19 octubre, 2015 Comentaris (0) Visualitzacions: 1109 Cinema Uns bastards\nEls Bastards ens hem reunit per mirar enrere i confessar-vos quines són i han estat les nostres pel·lícules de terror preferides.\nMama por: els nostres terrors preferits\nEl Terror no viu les seves millors hores. De ganes n’hi ha, com s’ha pogut comprovar amb el rècord d’assistència al recentment celebrat Festival de Cinema de Sitges. Tanmateix, aquest fervor per un dels gèneres primigenis del setè art no s’ha traduït amb grans pel·lícules, com malauradament percebem els fans amb comptades comptagotes al llarg de l’any. Molta morralla, massa. Per això Els Bastards ens hem reunit per mirar enrere i confessar-vos quines són i han estat les nostres pel·lícules de terror preferides. O millor, matisant: els nostres terrors preferits!\nFunny Games (1997) – Jordi Camps\nJocs divertits? I un rave! És cinema de terror en estat pur. Mr. Haneke, tant talentós com malaltís, ens torna a fotre com a espectadors en un carreró cinematogràfic sense sortida amb aquest thriller psicològic, angoixant i macabre, amb el qual t’acaba implicant fins a l’extenuació. Que els joves protagonistes, uns adolescents austríacs pijos, es dediquin a trencar ous com a preludi a jugar a matar, no fa punyatera gràcia. I que les víctimes siguin una família burgesa normal i corrent tampoc. Però és clar, ho fa oferint una lliçó magistral de cinematografia, fent ús d’aquesta arma tan poderosa com és el fora de camp i, insòlitament dins el gènere, sense necessitar litres i més litres d’hemoglobina. Mai a la meva vida m’he sentit tant desassogat, escagarrinat i moralment fet pols com aquest film, el remake del qual (dirigit per Haneke in person) ja us el deixo per vosaltres. No em vull sentir més miserable.\nEls ocells (The birds, 1963) – Salvador Garcia-Arbós\nLes fotos d’Alfred Hitchcock amb els tres corbs és una de les grans icones del cinema. Els Ocells (The Birds) no és només una de les obres mestres del director anglès, sinó una de les millors pel·lícules de terror de tots els temps. Destaca la sublim interpretació de Tippi Hedren, protagonista del film, amb Rod Taylor i Miss Jessica Tandy. Fa por la versemblança de la història, perquè l’amenaça és real i angoixant, i no només a Bodega Bay, el poble de Califòrnia on s’hi situa l’acció. Us ha atacat mai cap gavià? Doncs a mi, també.\nStarship Troppers (1997) – Marc Bataller\nVeient el títol que he triat us preguntareu què fa una pel·lícula de ciència ficció en un especial d’Els Bastards sobre terror? Fàcil d’explicar, amics meus. Terror és ciència ficció i fantàstic i ciència ficció i fantàstic és terror. Només cal veure l’exemple d’Alien o com s’anomena el certamen de Sitges: Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya. Fet aquest preàmbul, no ’allargaré gaire més.\nStarship Troppers (1997) marca un abans i un després en la meva concepció de veure el gènere fantàstic-terror-ciència ficció. Dirigida per l’excels Paul Verhoeven és una adaptació de la novel·la homònima de Robert A. Heinlein i tracta sobre la lluita entre els humans i extraterrestres en forma d’insectes. No us explicaré més perquè tot bon bastard i lector d’aquest bloc hauria d’haver vist Starship Troppers. Ah, per cert, en la mateixa línia deixeu-me reivindicar Temblores (1990) dirigida per Ron Underwood i amb Kevin Bacon. Una altra petita joia del frikisme.\nAl final de les escales (The changelling, 1980) – Jordi Taulats\nEl film de l’hongarès Peter Medak ho té tot: una casa gran i vella, un George C. Scott superb, esperits, una cadira de rodes que es belluga sola, sessions d’espiritisme… Potser per aquesta última cosa és perquè cada cop que la Al final de les escales, avui encara, necessito el coixí-superprotector-escut-antiesperits. I és que quan la vaig veure, que devia tenir uns 15 anyets, era quan “jugava” amb les sessions d’ouija, aquelles que gairebé tothom ha fet escrivint l’abecedari i els números del 0 al 9 en un foli.\nAlta tensión (Haute tension, 2003) – Jordi Dorca\nEncara a vegades em venen esgarrifances quan penso en Cécile de France interpretant a Marie a Haute Tension d’Alexandre Aja. Una pel·lícula a on l’atmosfera asfixiant que ens presenta es converteix en un personatge més. Aja ha portat el sub-gènere ”slasher” a un nivell d’excel·lència colossal i ha rellegit com ben pocs la “llegenda” de l’home del sac que tant ens aterria de petits. Alta Tensión va ser sense cap mena de dubte un punt d’inflexió per aquest director que més tard va aterrar a Hollywood per destacar amb els brillants “remakes” de Las colinas tienen ojos i Piraña, uns films que he revist fa ben poc i que m’han confirmat que Aja és un dels directors de terror que cal tenir sempre en compte, fins i tot per gent com jo que no té aquest gènere com un dels seus preferits.\nLa llavor del diable (Rosemary’s Baby, 1968) – Nuri Forns\nPolansli va inaugurar una nova saga de pel·lícules de por centrades en el diable. Basada en la novel·la d’Ira Levin, és un dels títols en què puc dir que prefereixo la versió del cinema que la del llibre. Els traductors ho van espatllar tot, però, titulant-la en castellà com La Semilla del Diablo, que pràcticament a l’espectador ja li diu tot. Sempre m’ha neguitejat, començant per la cançoneta de bressol hipnòtica amb que s’obre la pel·lícula, la història inquietant de l’edifici, les cançons de rituals satànics que es filtren per les parets de l’apartament, i sobretot aquella parella d’avis tafaners que es converteixen en una presència inquietant. Es mou en l’ambigüitat tota l’estona, de si la protagonista (Mia Farrow) s’imagina més coses del compte o realment hi ha una conxorxa per treure-li el nen. I el final no pot ser més terrorífic: el nen, sigui com sigui (no ens l’ensenyen mai) és el seu fill i la mare se’n cuidarà, encara que tingui banyes i cua.\nMuertos y enterrados (Dead & buried, 1997) – Víctor Gonzàlez\nGary Sherman és un d’aquells directors que va fer dos pel·lícules de gran impacte, Raw Meat (1973) i Muertos y Enterrados (1981). Amb guió dels creadors d’Alien i Dark Star, el film és una barreja de Twilight Zone, La nit dels morts vivents i The Stepford Wives, amb una atmosfera terrorífica i unes escenes de violència que el varen exiliar durant un temps a la llista de video nasties de la Gran Bretanya, extrem que significava la seva prohibició convertint-lo en un film de culte. Visualment, Muertos y Enterrados exhuma aquella sensació del pavor a la mort que tenim tots, sobretot si l’ensumem en vida, amb colors apagats i boira espesa. Rodada a Mendocino, California, el poble de Potter’s Bluff és el punt de trobada d’aquells frikis perduts que encara es mouen com a zombies buscant les relíquies d’un gènere que ara, en cinema, sembla haver-se perdut als budells del més ominós l’oblit.\nÀ l’interieur (2007) – Víctor Ribas\nSi per una cosa s’han distingit els francesos, com a mínim des de 1789, és per tenir una mala llet que acolloneix. Així doncs, no ens estranyem si el cinema de terror francès es caracteritza per ser força bèstia. De la nova fornada de directors del gènere, Alexandre Bustillo i Julien Mauri emergiren l’any 2007 amb aquest slasher gore carregat de tensió, enfocat en l’assetjament patit per una dona embarassada per dates nadalenques i encarregat d’allò que s’espera del terror: posar-nos-els per corbata. A destacar la gran interpretació de Béatrice Dalle.\nL’Exorcista (The exorcist, 1973) – Lluís Simon\nQuè es pot dir d’aquest film que ja no s’hagi escrit ja? Una maledicció diabòlica l’envolta. Va morir gent (actors inclosos) i els fenòmens paranormals que s’expliquen donarien per tota una temporada de Cuarto Milenio. Però la meva relació personal amb aquest artefacte de comunicació amb el diable va molt més enllà. En les meves classes de preparació catòlica i espiritual per a la confirmació un mossén envellit, fosc i amb cara d’haver-se enfrontat ell mateix a Satanàs o algun deixeble va explicar-nos fil per randa el ritual de l’excorcisme, advertint-nos dels nostres actes. “No cal que llegiu cap llibre”, va dir. “Hi ha una pel·lícula -la nostra- que fins i tot el Sant Pare considera massa tova i que relata perfectament com les vostres ànimes pecadores poden ser posseïdes!”. La llum del local, esmorteïda, va fer pampallugues, aterroritzada per aquesta revelació divina. Em vaig enfrontar el film una vegada. Només una. Encara ara, quan escolto les primeres notes de Tubular Bells, un calfred recorre tota la meva essència.\n» Cinema » Mama por: els nostres terrors preferits


La Premsa Local es reivindica a Cambrils - Revista Cambrils\nLa Premsa Local es reivindica a Cambrils\nLes instal·lacions de la Confraria de Pescadors van acollir, ahir al matí, un dels actes descentralitzats de la celebració dels 40 anys de l'Associació Catalana de la Premsa Comarcal\nPublicat el Diumenge, 22 de maig de 2022 11:45h\nXavier Graset, Joan Maria Clavaguera i Josep Capella, en la xerrada d'ahir al matí a les instal·lacions de la Confraria de Pescadors | Lluís Rovira i Barenys\nUna vuitantena de persones, com a representants de la societat civil cambrilenca i del món periodístic de la nostra demarcació, es van aplegar, ahir al matí, a les instal·lacions de la Confraria de Pescadors en l'acte commemoratiu del 40è aniversari de l'Associació Catalana de la Premsa Comarcal (ACPC), entitat de la qual la Revista Cambrils n'és membre fundador. L'acte, organitzat per Revista Cambrils i l'ACPC, va comptar amb la participació dels reconeguts periodistes Xavier Graset i Joan Maria Clavaguera, tots dos nascuts al territori - Graset a Vila-seca i Clavaguera a Riudoms- i que tenen el seu àmbit laboral a Barcelona. Xavier Graset presenta des de fa unes quantes temporades el programa Més 324 a TV3 i Joan Maria Clavaguera n'és un dels col·laboradors del programa a part d'impartir docència a la Facultat de Periodisme de la Universitat Ramon Llull. L'acte va ser conduït per Josep Capella, corresponsal de TV3 a Madrid i president de l'Associació Cultural Revista Cambrils. Prèviament, l'alcalde, Oliver Klein, va encoratjar la tasca que porta a terme la Revista Cambrils i va recordar que l'any vinent la nostra publicació celebra els 70 anys d'existència. A continuació va ser el president de l'ACPC, el vallenc Francesc Fàbregas, qui va explicar la força i l'impacte comunicatiu de les publicacions locals i comarcals que formen part de l'entitat i va repassar els actes que s'han portat a terme dins aquesta celebració del 40è aniversari i va anunciar els que encara s'han de fer.\nXavier Graset i Joan Maria Clavaguera, dos convidats de luxe\nXavier Graset va explicar que ell havia format part dels inicis de l'ACPC com a col·laborador de la revista vil·lasecana El Pont de Fusta que ja va tancar portes fa uns quants anys. Graset va dir que havia fet de "comptador" dins l'entitat. A part d'això va destacar l'esforç i dedicació que requereix la premsa local, "aquella premsa que parla dels seus veïns i autoritats més properes i que te les pots trobar pel carrer. Treballar a la capital és diferent , en aquest sentit". Joan Maria Clavaguera va incidir en el fet de l'impacte de la premsa local i les pressions que pot comportar aquesta feina que té una gran càrrega de voluntarietat i dedicació. Arran d'aquests plantejaments que van fer els dos periodistes, es va obrir un debat entre els ponents referent a les pressions que reben els periodistes per part dels partits polítics així com des de les grans empreses, en moltes ocasions. Clavaguera, a més, va incidir en el panorama digital actual que fa que el mon de la comunicació hagi canviat completament i que fins i tots els alumnes de les facultats de periodisme ja no siguin consumidors de la premsa en paper. Clavaguera també va explicar que ell sempre recomana als seus alumnes que demanin fer pràctiques en els mitjans locals i comarcals que tinguin més a prop. En aquest sentit, Graset també de la implicació i va reflexionar al voltant de la feina periodística, "és la mateixa feina la que es fa als pobles que a la capital tot i que en els mitjans públics, sobretot, hi ha més personal. A nivell local una persona ha de fer de tot mentre que a Barcelona l'equip de gent que treballa en els grans mitjans és més ampli".\nActuació del grup cambrilenc Xerrich\nLa part final de l'acte va tenir color musical i gastronòmic. La música la va posar el grup cambrilenc Xerrich. Tres dels seus components, els germans Martí i Pau Senserrich i Gerard Cucó, van interpretar les cançons del seu treball Cants i Laments, que va sortir a la llum ara fa un parell de mesos. Les quatre cançons del seu EP i alguna més del seu repertori van posar el punt i final a l'acte. Després d'això, es va fer una degustació de fideus rossos amb sèpia, cuinat a les mateixes instal·lacions de la Confraria de Pescadors.\nAquest acte commemoratiu dels 40 anys de l'ACPC havia tingut una primera part, de caràcter restringit a les publicacions associades a l'entitat i de l'àmbit territorial del Baix Camp, que es va fer a la sala d'actes de la Confraria de Pescadors. En aquest espai, el president de l'entitat, Francesc Fàbregas, va detallar els serveis que ofereix l'ACPC als seus associats i va demanar més interacció i que de les pròpies publicacions informin dels seus actes i celebracions per tal d'amplificar-los i donar-ne ressò a nivell de l'ACPC.\nFrancesc Fàbregas, en un moment de la seva intervenció a l'acte d'ahir / Foto: Lluís Rovira i Barenys\nActuació del grup Xerrich, ahir a les dependències de la Confraria de Pescadors / Foto: Lluís Rovira i Barenys\nCom a cloenda, es va fer una degustació de fideus rossos amb sèpia i musclos / Foto: Lluís Rovira i Barenys\n12 actes en 12 mesos\nAquest era un dels 12 actes descentralitzats que l'ACPC ve fent des del passat mes d'octubre i que s'allargaran fins el proper mes de setembre, distribuïts pel territori català. Abans d'això, el 19 de setembre d'aquest any passat, es va fer el tret de sortida amb un acte al Gran Liceu de Barcelona. La cloenda d'aquest periple de celebracions es farà aquesta tardor, en un acte al Palau de la Música de Barcelona


Com utilitzar endolls de Suècia a Qatar\nConnectors, preses de corrent, adaptadors i altra informació necessària per viatjar des de Suècia a Qatar en aquesta pàgina. Si voleu un informe per a altres països, torneu a iniciar l’ assistent per trobar a adaptadors elèctrics per al vostre viatge aquí .\nLa tensió no és exacta, però la diferència sol ser tolerable pels dispositius elèctrics. És molt segur connectar el vostre aparell elèctric de Suècia a Qatar sense un adaptador de tensió. Si teniu algun problema amb un dispositiu especial, és a dir, un dispositiu mèdic, probablement voldreu demanar més ajuda professional.


Ahir vam tenir l'encert d'assistira un espectacle extraordinari. Un espectacle fresc, original i de qualitat. Molt ben interpretat i perfecte de temps. Ens va fer passar una estona molt agradable. L'e Ler mais pai -no hi haviem estat mai- molt adequat i l'organització, com sempre, perfecte. Gràcies BARNASANTS!


IB3 | Al Formentera se li resisteix la primera victòria a casa\nAl Formentera se li resisteix la primera victòria...\nPortada > esports > Al Formentera se li resisteix la primera victòria a casa\nAl Formentera se li resisteix la primera victòria a casa\nEl conjunt roig-i-negra iguala sense gols amb l'Ebro\nAl Formentera se li resisteix la primera victòria com a local. A la vuitena jornada de lliga ha empatat sense gols amb l’Ebro. El punt aconseguit, però, manté una jornada més l’equip pitiús fora de la zona de descens.\nLa sequera de gols i punts a casa del Formentera no deixava lloc a les excuses. L’equip roig-i-negre ha sortit amb un plantejament molt ofensiu a guanyar l’Ebre. Però la traça dels aragonesos, que han encetat la tercera temporada seguida a Segona B, ha desactivat la proposta del Formentera, que ha jugat amb només tres defenses. La punteria local seguia desviada i al minut 36 ha hagut d’intervenir, providencial, Marcos Contreras per evitar que l’Ebro s’avancés. Garmendia tampoc ha encertat una de les oportunitats formentereres.\nPerò la represa ha començat portant més ocasions de l’esquadra saragossana. Mainz xutava amb verí però es trobava Contreras. Eren els millors minuts d’un Ebro que s’ha vist afavorit per la falta d’encert formenterer. Ni Liñán ni Omar Álvarez han pogut millorar la magra estadística golejadora a Sant Francesc, amb una diana en 360 minuts. A partir de la pròxima setmana començarà el Tourmalet del Formentera, però a Tito no l’espanten els rivals.\nEl míster del Formentera ha donat per bo un empat que els manté fora del descens, perquè l’Ebro ha fregat els tres punts quan faltaven quinze minuts. El pal ha salvat un Formentera a una acció claríssima de Mainz i Rubiato.


Urgent: Mor la mare de Víctor Saldoval\nEl col·laborador ha perdut els seus progenitors amb dos mesos de diferència | Catalunya Diari\nMor la mare de Víctor Sandoval\nEl col·laborador ja va perdre al seu pare fa dos mesos\nper Carlos Medina 02/05/2020 11:09h\nEn l'últim 'Sálvame', Víctor Sandoval explicava que la seva mare, Asunción Novillo, de 92 anys va ser diagnosticada de coronavirus i que tot i que estava passant la quarantena a casa, va haver de ser traslladada a un hospital perquè va deixar de menjar i es va quedar molt feble.\nEl mateix col·laborador ho va comunicar en directe als seus companys. «La meva mare està agonitzant. S'està morint des de fa una setmana», va dir Sandoval entre llàgrimes. Desafortunadament, la mare de Víctor Sandoval ha mort aquesta nit de divendres després d'haver superat elcoronavirus, però no les seqüeles que el virus va deixar en els seus pulmons i en el seu cap, tal com ho va explicar el seu fill.\nFa dos mesos va perdre el seu pare\n«La meva mare estava normal i portava com a mínim setmana i mitja amb coronavirus. La portem al metge perquè havia deixat de menjar. Vaig arribar a pensar que algú li havia dit que el meu pare havia mort i volia anar-se'n amb ell», va comentar el col·laborador, que ja va perdre al seu pare fa uns mesos.\nEl febrer d'aquest mateix any, el pare del col·laborador de 'Sálvame' va perdre la vida, causant també un fort dolor al col·laborador que va rebre el suport de tots els seus companys. Ara, la vida li ha tornat a colpejar, però tal com va confessar Sandoval, la seva mare estarà descansant deixant així de patir.\nVíctor Sandoval s'acomiada de la seva mare\nEl col·laborador ha informat de la pèrdua de la seva mare a través de les xarxes socials. «Només has estat dos mesos sense el pare, ja esteu juntets. Mare, em deixes trencat, el dolor és tan gran que em costa fins a respirar... sempre em deies que estava emmarat i que raó tenies... has hagut de morir perquè descobreixi el mal de l'ànima... aquest no té consol... descansa en pau mare... tornarem a veure'ns. T'estimo #mama », ha comentat a Instagram al costat d'una emotiva imatge en la qual apareixen ell i la seva mare.\nNomés has estat dos mesos sense pare, ja esteu juntets. La mare em deixes trencat, el dolor és tan gran que em costa fins respirar ... sempre em deies que estava emmarat i que raó tenies ... has hagut de morir perquè descobreixi el mal de l'ànima ... aquest no té consol. .. descansa en pau mare ... tornarem a veure'ns t'estimo # mama\nUna publicació compartida de Victor Sandoval (@sandovalizateoficial) el 2 May, 2020 a les 00:23 PDT\nNou maldecap per a Alfonso Merlos: Possible acomiadament pel seu escàndol\nPaz Padilla envia el seu missatge més directe: «Deixeu de mirar-vos el melic»\nMalaltia Sálvame Defunció


Anita no perd el tren ▷ SincroGuia TV\n⇨ Anita no perd el tren\nAnita inicia una relació apassionada amb el conductor de l'excavadora al solar on abans hi havia el cinema on treballava de taquillera...\nAnita veu com les més de tres dècades que ha estat treballant de taquillera en un cinema de barri s'enfonsen: enderroquen el local per construir unes multisales i la prejubilen perquè no encaixa amb la nova imatge de l'empresa. Incapaç de superar el tràngol, continua anant cada dia al descampat on abans hi havia el seu cinema.\nPer capricis de l'atzar, acaba enamorada de l'home que maneja l'excavadora de l'obra. Comença una relació tendra i agredolça, sense perspectives, ja que ell està casat, però a Anita, que ja té cinquanta anys, li ajuda a marcar un abans i un després a la seva vida.\nUna comèdia amable de Ventura Pons basada en el text 'Bones obres' de Lluís-Antón Baulenas, que dóna una oportunitat excel·lent a Rosa Maria Sardà per explotar els seus recursos interpretatius amples al costat d'un dels galans del cinema espanyol d'ara, José Coronado. El film es va presentar en festivals de tot el món i va permetre a Pons la realització de 'Food of love', rodada íntegrament en anglès.\nGuión: Ventura Pons, Lluís-Anton Baulenas\nActores (Reparto) : Rosa Maria Sardà, José Coronado, María Barranco, Jordi Dauder, Roger Coma, Albert Forner, Mercè Arànega, Josep Julien\nProducción: Els Films de la Rambla / Canal+ España / TVC Televisió de Catalunya / Televisión Española (TVE)


Holiday Home Fjugesta 07 Fjugesta Suècia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Fjugesta.\nFjugesta, Fjugesta, Suècia, 716 93 - Veure al mapa\nMés informació sobre Holiday Home Fjugesta 07\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday Home Fjugesta 07 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Fjugesta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday Home Fjugesta 07, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pesca que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday Home Fjugesta 07.\nAllotjaments a Fjugesta


Salamero seguirà a Figueres per culminar un projecte «engrescador» - Diari de Girona\njordi roura 05.02.2020 | 23:55\nTot i que la Unió és catorzena, amb 28 punts, a Salamero no li passa pel cap que hagin de patir per salvar la categoria aquest curs. Diu que l'objectiu ha de ser «millorar els resultats de les temporades anteriors» i que «estem segurs i confiats que tancarem la lliga de mitja taula cap amunt».\nEl tècnic també recorda que al juliol els va costar fer la plantilla després que diversos jugadors marxessin al Peralada. «Gràcies al compromís de Marc Gelmà vam poder iniciar el projecte. La mitjana d'edat de l'equip és de 21,5 anys, i això és molt verge per a una categoria tant competitiva com la Tercera. Però estem creant una cosa molt maca, que l'any que ve ens agradaria consolidar». En aquest sentit, Javi Salamero va avançar que la voluntat del club és poder augmentar el pressupost per construir, a partir del bloc actual, una plantilla encara més competitiva.


Josep Torreño, autor a La República Esportiva\n33 ARTICLES 0 COMENTARIS\nFinalitzat el malson, ara els pericos aspiren a guanyar el títol i recuperar la categoria per la porta gran.\nVagi com vagi la jornada, només necessiten dues victòries per coronar-se campions de Segona\nas saa sas sa\nRonaldo, positiu de Coronavirus\nCristiano Ronaldo ha donat positiu en la proba de PCR a la que s'ha sotmès la plantilla de la selecció portuguesa. La resta de...\nEl Bayern fitxa Marc Roca\nEl fitxatge es podria tancar per 10 o 15 milions d'euros\nL'Espanyol gairebé ha sentenciat el seu descens. El conjunt d'Aberlardo ha caigut al Benito Villamarin gràcies a un solitari gol de Marc Bartra. A...\nPunt d’or a Getafe\nSumar a Getafe era una empresa difícil, i més quan les coses es capgiren en contra en els primers minuts. Però l'Espanyol ha sortit...


plaestanydigital.cat | Banyoles Televisió - Les Jornades Gastronòmiques de la Carbassa i l'All del Pla de l'Estany se celebraran del 6 al 20 d'octubre amb la participació de 13 restaurants\nDijous, 04 Octubre 2012 19:07\nLes Jornades Gastronòmiques de la Carbassa i l'All del Pla de l'Estany es faran del 6 al 20 d'octubre.\nLa proposta, que es durà a terme del 6 al 20 d’octubre, pretén combinar el foment de la gastronomia local amb la promoció turística del territori.Tretze restaurants de la comarca prepararan per aquests dies menús que giren al voltant de l’all i la carbassa. Els productes poden utilitzar-se com a ingredient principal en alguns plats o com a complements en d’altres i cuinar-se en base a tècniques diverses. Entre els plats que se serviran hi ha per exemple una crema de carbassa amb vieires i cansalada del coll, un pastís de bolets amb salsa suau d’all cremat o llom de cérvol amb rossinyols i carbassa a la graella. Tot i que el menú més car arriba als 65 euros, la majoria es troben al voltant dels 25 o 30 euros. El president del Grup Gastronòmic del Pla de l'Estany, Ferran Vila, destacava que enguany han intentat ajustar els preus per arribar a tothom.\nDels 13 restaurants que participen a les jornades, tres són de Banyoles, tres més són de Porqueres, dos de Palol de Revardit, dos més de Cornellà del Terri i un d’Orfes, un de Vilamarí i un d’Esponellà. A part de les jornades, el Grup Gastronòmic repetirà l’experiència de l’any passat i serà diumenge a la Fira de la Carbassa d’Esponellà on cuinarà una paella amb carbassa i verdures per a un centenar de persones.\nLlegir 1382 vegades Darrera modificació el Dijous, 04 Octubre 2012 20:28\nMés en aquesta categoria: « El banc d'aliments de Càritas Banyoles ha atès 207 famílies durant el primer semestre de 2012 Kitsch, La Senyoreta Descalça, Morgat Morgat i Els Cinc Elements oferiran un concert a Banyoles en benefici dels afectats als incendis de l'Empordà »


Actualitzada el 06-06-2020 19:03\nAlguns cinemes ja estan anunciant la data de reobertura. Quina notícia tan fabulosa! Alguns em temo que no tornaran a apujar la persiana, però molts sí i quines ganes que en tenim, els que sabem que hi ha poques coses comparables a veure una pel·lícula assegut a la platea d’una sala fosca amb un projector il·luminant la pantalla blanca i immensa.\nBé, doncs per tornar a arrencar el projector, alguns cinemes exhibiran Cinema Paradiso. Quina idea tan senzilla, tan bonica i fabulosa. Cinema Paradiso, sí, aquell clàssic modern de Giuseppe Tornatore que es va estrenar sense pena ni glòria al cine Club Coliseum de la Rambla Catalunya.\nCinema Paradiso, sí, la pel·lícula que va anar guanyant públic amb el pas de les setmanes i quan li van donar l’Oscar i es va convertir en un èxit monumental, la va anar a veure tothom.\nCinema Paradiso, sí, la història de l’amistat entre el projeccionista Alfredo i el nen Toto. La història dels petons censurats, la història sobre com s’aprèn a estimar el cinema. La història d’una música mítica d’Ennio Morricone.\nCinema Paradiso, sí, sempre és una boníssima idea, una celebració, una festa que val la pena viure.


Se sincronitza la regla entre dones que conviuen? | La Vanguardia | Dexeus Dona\nMalgrat estar ja en 2018, hi ha temes que encara es mostren tabú en molts entorns. La regla és un d'ells. La falta de normalitat a l'hora de parlar de la menstruació genera, sovint, que la informació científica i veraç no predomini davant les creences populars. Una de les premisses acceptades per gran part de les dones és que la regla ‘tendeix a sincronitzar-se’ quan dues o més dones conviuen juntes.\n¿Mite o realitat?\nBernat Serra, cap d'Obstetricia de la Clínica Dexeus, ho té clar: “No és cert”. Per al ginecòleg, la convivència entre dones no és un dels factors que fa variar “la regularitat del cicle menstrual”. Aquesta regularitat, apunta Serra, “pot variar per diversos factors: l'estrès, determinada medicació o, entre d'altres, alteracions de la tiroide”. En cap cas, apunta l'expert, pot relacionar-se amb que un grup de dones comparteixin espai per un període perllongat de temps.\nEls científics no han constatat ni tan sols que es tracti d'un fenomen real. El més probable és que es tracti de simple casualitat. “No està provat, està en el marc de la llegenda urbana”.\nLa primera persona que es va prendre de debò aquestes sospites va ser Martha McClintock, una psicòloga nord-americana que en 1971 va publicar un estudi en la revista Nature en la qual afirmava que la culpa d'aquest fenomen la tenien les feromones. Per arribar a aquesta conclusió, McClintock va estudiar a 135 dones d'una residència d'estudiants, les quals començaven a sincronitzar els seus cicles als quatre mesos de convivència i quan arribaven al setè, la coincidència era total, però únicament entre companyes d'habitació o amigues íntimes.\nAl principi no va saber donar-li una explicació coherent. No va ser fins a gairebé trenta anys després que va plantejar com a possible causa d'aquest fenomen a les feromones. Segons la teoria de McClintock, les feromones són unes molècules a través de les quals els humans ens relacionem de manera química entre nosaltres. Les secretem en suar o a través de l'orina i s'eleven en l'aire fent que les respirem, sense percebre la seva olor ni gens d'elles. Segons la teoria de McClintock, perquè aquesta reacció química sorgís efecte en el nostre organisme feia falta compartir una relació estreta entre dones.\nAvui dia les recerques no li donen la raó a la psicòloga, ja que ni tan sols està comprovat que els éssers humans tinguem feromones. Malgrat això, són moltes les dones que segueixen creient que compartir espais fa que les menstruacions se sincronitzin.


Què és un PROJECTE DE LEGALITZACIÓ?\nÉs la Documentació que emet l'Arquitecte, certificada i signada, mitjançant el qual, s'acredita la legalitat de l'edificació que fins aleshores era il·legal.\nSituacions en que és necessari?\nEn el cas que s'hagin realitzat obres, (de reforma, ampliació o nova construcció), sense permís ni llicència d'obres.\nEn el cas que l'edificació consti a l'Ajuntament com a magatzem o local i que no s'hagi actualiitzat mai, tot i que actualment sigui un Habitatge o viceversa. En aquest cas el Projecte de Legalització seria requerit pel mateix Ajuntament.\nQuins requisits s'han de complir per poder legalitzar un habitatge?:\nEls requisits han de ser els mateixos que un projecte d'obra nova.\nTenir condicions d’habitabilitat (Decret 55/2009).\nComplir amb la normativa urbanística del Municpi.\nComplir amb el Codi Tècnic de l’Edificació (CTE).\nComplir el Reglament d’Instal·lacions Tèrmiques als Edificis (RITE).\nComplir el decret d’ecoeficiencia (Decret 21/2006).\nCertificar l'eficiència energètica de l’habitatge.(Real Decret 47/2007).\nI totes les Normatives que li siguin d'aplicació en el moment de la legalització.\nEn què consisteix l'Expedient de Legalització?\nEl projecte de legalització segueix el mateix procediment que un projecte d'obra nova:\nRedacció del Projecte de Legalitació, per part de l'Arquitecte, on es contempla: - Plànol topogràfic de la parcel·la i situació de l'edificació (si fos necessari).\n- Aixecament dels plànols de l'estat actual de l'edificació on es contempla la realitat física de la construcció a legalitzar.\n- Control de qualitat dels materials ( per la posterior obtenció de la Cèdula d'Habitabilitat).\n- Redacció de la documentació escrita que justifiqui les solucions adoptades i les Normatives vigents en el moment de la Legalització..\n- Certificat de solidesa\nSol·licitar la llicència d’obres (de legalització en aquest cas) a l’Ajuntament amb l'Expedient de Legalització realitzat per l'Arquitecte.\nSol·licitar la Primera Ocupación i Tramitació de la Cèdula d'Habitabilitat al departament de Medi Ambient i Habitatge.\nUna vegada justificada la seva legalitat mitjançant projecte de legalització, la propietat esta obligada a ingressar els impostos corresponents.\nQuant l’administració (Ajuntament), reconeix i aprova el projecte de legalització, la construcció tindrà tots els drets a la seva condició legal, i d’aquesta manera podrà contractar tots els serveis urbanístics (llum, gas, aigua...).


Els veïns de la Vila Olímpica llancen una consulta sobre l'alberg\nLa consulta veïnal promoguda per l'Associació de Veïns de la Vila Olímpica de Barcelona sobre la construcció d'un alberg al barri ha començat aquest dimecres a les 10.30 hores i s'allargarà fins al 24 de maig, ha informat l'entitat aquest dimarts en un comunicat .\nEl president de l'associació, Jordi Giró, ha explicat que els veïns podran votar si resideixen al barri, tenen 18 anys o més i presenten el seu DNI al Casal de Barri del carrer Taulat i al Centre de la Vila, a la avinguda Icària.\nGiró ha detallat que calculen que puguin votar uns 5.000 veïns i que preveuen fer el recompte el mateix dimecres 24, per després comunicar a l'Ajuntament i que sàpiga l'opinió del barri sobre l'alberg, de 440 places.\nL'entitat ha promogut la consulta --amb la pregunta 'Estàs d'acord amb la construcció del macroalbergue de 440 places al barri de la Vila Olímpica?' - després que el Govern municipal descartés impulsar-la i davant "la falta de resposta de l'Ajuntament per aturar les obres ".\nL'associació ha recordat que la possibilitat de realitzar aquesta consulta es va incloure en l'acord del govern municipal i ERC per aprovar el Pla especial urbanístic d'Allotjaments Turístics (Peuat), "que s'està incomplint".\nEl ple municipal va rebutjar al març una proposta d'ERC per celebrar aquesta consulta, mesura que també va descartar la tinenta d'alcalde Janet Sanz, que va defensar que el Govern d'Ada Colau ha d'actuar "en equilibri entre el desig i la voluntat política i la seguretat jurídica ".\nInformes jurídics encarregats pel Govern municipal van concloure que no hi ha possibilitats jurídiques per evitar l'obertura de l'alberg, mentre que veïns demanen negociar amb la propietat.


Sra. Ana Estrella Villares Menchón\nsub-directora general de Gestió i Coordinació Contenciosa\n93 302 04 67\nDirecció operativa del personal que li és adscrit.\nRepresentació ordinària de l'Administració de la Generalitat en els litigis en què sigui part qualsevol dels departaments que la formen o dels organismes autònoms, les entitats de dret públic i les empreses públiques que en depenen, en tots els tràmits i instàncies processals.\nDefensa jurídica, amb l'estudi d'antecedents i la redacció de demandes, les contestacions de demandes, la redacció de recursos, la impugnació de recursos i les contestacions davant les diferents instàncies jurisdiccionals, excepte el Tribunal Constitucional.\nEl seguiment dels litigis en què siguin part qualsevol dels departaments de la Generalitat o dels organismes autònoms, les entitats de dret públic i les empreses públiques que en depenen, en tots els tràmits i instàncies processals.\nEmissió dels informes jurídics que li siguin sol·licitats.\nAnàlisi de les resolucions dictades en els procediments seguits davant les diferents jurisdiccions, excepte les del Tribunal Constitucional.\nAssistència al director general d'Assumptes Contenciosos en la realització de les tasques encomanades.\nPerfil i trajectòria professional: Ana Estrella Villares\ndata actualització (24/10/2018)


Liberals demana al Govern què va costar la il·luminació de l'Estadi Nacional i com és que ara s'ha de canviar - Altaveu el diari digital d'Andorra\nLiberals demana al Govern què va costar la il·luminació de l'Estadi Nacional i com és que ara s'ha de canviar\n06/01/2017 (09:26 CET)\nLiberals demana al Govern què va costar la il·luminació de l\_'Estadi Nacional i com és que ara s\_'ha de canviar\nLiberals d’Andorra vol saber si el màxim responsable del futbol europeu, la UEFA, ha canviat en el transcurs dels dos darrers anys els seus estàndards lumínics per als estadis que acullen partits de seleccions nacionals. La formació considera que seria “gravíssim” que el Govern, sabent quins eren els requisits exigits per la UEFA, “hagués tirat pel dret amb unes lluminàries” que no estarien complint els estàndards marcats per l’organisme futbolístic. La formació política també vol saber què va costar la il·luminació actualment instal·lada a l’Estadi Nacional.\nEl conseller general liberal Ferran Costa ha entrat a Sindicatura una pregunta a la qual el Govern haurà de respondre per escrit interessant-se per “la partida del pressupost per a l’any 2017 destinada a millores de l’enllumenat a l’Estadi Nacional que puja a 375.000 euros”. La instal·lació esportiva es va inaugurar el novembre del 2014 i ja des del principi hi ha haver tibantor tant amb la gespa que es va col·locar com amb la il·luminació, més enllà que l’equipament no disposa d’un aparcament propi i els vestidors també es van acabar a corre-cuita i d’aquella manera.\nCosta vol saber si els estàndards del màxim òrgan europeu del futbol han canviat als darrers dos anys i quin va ser el cost de l’enllumenat actual. Costa ha volgut recordar que “pràcticament 400.000 € és una partida molt important per adaptar la il·luminació actual als estàndards de les retransmissions televisives de la UEFA quan fa només dos anys que s’ha inaugurat el nou estadi” i per aquest motiu pregunta al Govern si hi ha hagut modificacions per part la UEFA en aquest sentit.\nPer al conseller general liberal seria “gravíssim” que Govern hagués fet les coses malament des del principi i que “sabent-ho hagués tirat pel dret amb unes lluminàries que no compleixen els requisits de la UEFA”, per això pregunta pel cost de l’enllumenat actual, ja que depenent de quant hagi pujat la factura “ens podem trobar amb què haurem pagat el doble del que ens hauria costat fer les coses bé de bon principi”.\nEl màxim organisme mandatari del futbol europeu s’ha plantat davant la Federació Andorrana de Futbol (FAF) i l’ha advertit de deixar la selecció nacional sense poder competir internacionalment atès que diverses cadenes de televisió de diferents països s’han queixat de la mala qualitat de les retransmissions dels partits producte de la deficient il·luminació de l’Estadi Nacional. Els canals televisius paguen notables drets que són, en gran mesura, el que permeten viure la UEFA, les federacions i, fins i tot, molts clubs.\nCom va avançar l’Altaveu, l’executiu disposa d’una gravació realitzada per la UEFA i enviada al Principat a través de la FAF en què es compara la qualitat de les retransmissions que es produeixen a Andorra amb la d’altres estadis de països que competeixen en les fases classificatòries per als Europeus. Països que no són grans referències en el món del futbol i la retransmissió televisiva com Albània, Lituània, Macedònia o Illes Fèroe.


Sopar de gala a Mèxic en homenatge a FCB Legends - FC Barcelona\nHomeClubNotíciesSopar de gala a Mèxic en homenatge a FCB Legends\nMovistar reuneix els jugadors i tècnics representants del FC Barcelona i de la Selecció Mexicana\nRepresentants de FCB Legends, amb membres de les penyes barcelonistes mexicanes.\nEls jugadors i tècnics del FCB Legends, així com els veterans de la Selecció Mexicana, van participar ahir a la nit en un sopar de gala ofert al Districte Federal per Movistar Mèxic, patrocinador del partit amistós que els dos equips jugaran avui divendres a l'estadi Corregidora de la ciutat de Querétaro, al nord de la capital mexicana.\nDurant el sopar, en què es va recordar a Johan Cruyff amb una forta salva d'aplaudiments, els representants de la firma promotora de l'esdeveniment, amb la qual el FC Barcelona manté un contracte per a Llatinoamèrica, han posat èmfasi en la gran expectació que ha aixecat aquest partit. Per la seva banda, Ramon Alfonseda, president de l'Agrupació Barça Jugadors, ha recalcat que els vincles del Barcelona i Mèxic es remunten a 1937.\nAlfonseda va recordar en un discurs carregat d'emoció la gira que el FC Barcelona va realitzar pels EUA i Mèxic durant la Guerra Civil espanyola, amb l'objectiu de recaptar fons que l'ajudaran a sobreviure als temps difícils que es vivien. Al final de la gira, i un cop assolits els seus objectius econòmics, nou components d'aquell equip van decidir exiliar-se a Mèxic.\nEl representant dels exjugadors del nostre Club va recordar a aquells futbolistes i va comentar que "tots ells van continuar jugant aquí a Mèxic i sens dubte van contribuir al creixement del futbol en aquest país". Els nous jugadors van ser Vantolrá, Gual, Iborra, Pedrol, Bardina, Munlloch, Taché, García i Urquiaga.\nPoc abans del sopar, Alfonseda havia obsequiat un fill de Vantolrá una samarreta blaugrana amb el seu cognom familiar. Els parlaments del sopar de gala també van incloure paraules de Fernando Racó, director de Patrocinis de Movistar Mèxic, Lourdes Arana, directora comercial de la companyia, i Pau Vilanova, el directiu que encapçala l'expedició del Barça.\nEl sopar va ser molt cordial i van assistir la totalitat dels jugadors desplaçats a Mèxic, a excepció de Victor Baia i Fernando Couto, que van arribar ahir a la nit a l'hotel de la concentració.\nUna jornada plena d'actes\nLa jornada d'ahir era plena d'actes de tota mena. Al matí es va celebrar un clínic en què van participar Ronald de Boer i Gaizka Mendieta, que va atraure més de 200 nens. La resta dels jugadors va acudir a l'FCB Botiga instal·lada des del passat mes de desembre en ple centre de capital mexicana.\nA la tarda, i dirigits pel seu tècnic Jose Mari Bakero, els FCB Legends van entrenar a l'estadi de la Universitat Iberoamericana. Alguns jugadors van comentar la dificultat en la respiració a causa de l'altura, 2.250 metres. Bakero, però, va declarar després de la sessió que els seus jugadors es trobaven en bon estat per afrontar el partit d'aquest divendres.\nDe tornada a l'hotel i, poc abans del sopar, els membres de l'expedició del FC Barcelona i el directiu Pau Vilanova, van rebre als membres de les penyes Racó de Mèxic i Ciutat de Mèxic.\nAvui divendres a les 19,30 hores es jugarà el partit entre el FCB Legends i els veterans de la selecció mexicana. La trobada acabarà amb una exhibició de penals i està previst que cada equip llanci 11 penes màximes.\nEls organitzadors xifraven ahir en 30.000 el nombre d'entrades venudes. Els drets de televisió també estan venuts a 70 països. FOX Sports, per a tot Llatinoamèrica i Brasil; Univisión, per als EUA i Canadà; Bein Sport, també per als EUA i Canadà, a més de França, Austràlia, les zones de l'Orient Mitjà, Àfrica i Àsia, així com TV3 per a Catalunya, tot el territori espanyol i Israel.\nEls FCB Legends lamenten el triomf del Madrid\nEl FCB Legends cau a Mèxic


Dos joves atraquen una llibreria\nEls Mossos d’Esquadra van arrestar dilluns de la setmana passada quatre joves, d’entre 21 i 23 anys, que acabaven de cometre un atracament en una llibreria situada al carrer Jaume Ferrer de Blanes. Els agents van tenir coneixement a les sis de la tarda que s’estava produint un robatori, mitjançant l’alerta que van rebre del telèfon d’emergències 112. En l’assalt, hi van participar dos dels detinguts, que van actuar a cara descoberta i van esgrimir una arma de foc i un ganivet de grans dimensions. Després d’amenaçar la treballadora van aconseguir emportar-se un botí de 400 euros de la caixa enregistradora i van escapar en un vehicle Seat Córdoba, a l’interior del qual els esperaven els seus altres dos còmplices. Durant la recerca, els membres d’una patrulla de seguretat ciutadana van interceptar poc després l’automòbil i van observar que la descripció dels ocupants coincidia amb la que els havien facilitat. Van aturar-los al passeig Catalunya. En l’escorcoll del turisme, els efectius van localitzar –amagat sota els peus d’un dels nois– el ganivet, els diners sostrets, la vestimenta que van utilitzar en l’atracament i la pistola, que era de boles.\nEls Mossos d’Esquadra els van arrestar a tots quatre com a presumptes responsables d’un delicte de robatori amb violència i intimidació en un establiment. Els acusats, de nacionalitat marroquina i equatoriana, són veïns de Girona, Salt i Mataró, i a tres d’ells els consten antecedents. Van passar a disposició judicial 48 hores després al jutjat d’instrucció en funcions de guàrdia de Blanes. El jutge va decretar l’ingrés provisional a la presó de dos d’ells –un de 21 anys i de nacionalitat equatoriana i un altre de 23 i origen marroquí–. Els altres dos, en canvi, van quedar en llibertat amb càrrecs.\nPosted in: Noticias | Tagged: Dos joves atraquen una llibreria\n5.000 participants a la 31a Caminada Popular de la Nit de Sant Bonós\nAcció de protesta de la PAHC de Blanes\nUn pensament sobre “Dos joves atraquen una llibreria”\n21 Agost, 2013 at 16:06


L’estreta relació entre el tèxtil i l’arquitectura | Barcelona és Moda\nL'estreta relació entre el tèxtil i l’arquitectura.\nLes antigues fàbriques i els edificis més senyorials de Barcelona mostren la importància que ha tingut el sector tèxtil a la capital catalana\nA Barcelona, i a Catalunya, el món del tèxtil –en un sentit ampli– està estretament relacionat amb l’arquitectura. I aquesta vinculació es dona en diferents àmbits. La ciutat conserva alguns dels edificis que recorden el passat esplendorós de la indústria tèxtil catalana, com l’antiga fàbrica Fabra i Coats, a Sant Andreu, o el conjunt industrial La Escocesa, a Sant Martí. Alhora, passejant pels carrers de Barcelona trobem els palaus i les cases senyorials que, al segle XIX, principalment, els grans industrials del sector es van fer construir pels més importants arquitectes del moment. Destaquen Eusebi Güell, comte de Güell i impulsor del palau Güell d’Antoni Gaudí, o Bartomeu Terradas, qui va encarregar la casa Terrades o casa de les Punxes a l’arquitecte Puig i Cadafalch. A més, d’uns anys ençà, s’ha donat la circumstància que grans firmes del sector tèxtil han fet seus diferents edificis singulars de la ciutat, com és el cas d’H&M que darrerament s’ha instal·lat a l’edifici Generali.\nTot seguit, expliquem breument quina ha estat la vinculació entre el tèxtil i l’arquitectura –tant la industrial com la urbana–, dos sectors que, al llarg de la història, han establert una estreta relació.\nDiferents edificis recuperats recorden el passat industrial tèxtil de Barcelona. Destaquen Fabra i Coats, antiga fàbrica de la Compañía Anónima de Hilaturas de Fabra y Coats, empresa fundada el 1903. Es tracta d’un complex històric del tèxtil català format per 12 edificis que segueixen el model industrial anglès; actualment és un equipament cultural que acull la Fàbrica de Creació i el Centre d’Art Contemporani, entre altres espais.\nUna altra fàbrica tèxtil recuperada és La Escocesa, un equipament del segle XIX situat al Poblenou i que va començar la seva activitat com a fàbrica d’estampats. Avui és un espai que acull diferents artistes per fer estades en residència i es caracteritza per la llibertat creativa i el desenvolupament de projectes comunitaris.\nAl Poblenou també trobem Palo Alto, un antic recinte industrial que en l’actualitat és la seu d’estudis d’art i de creatius, i Ca l’Aranyó, una antiga fàbrica dedicada a la manufactura del cotó, propietat de Claudi Aranyó i Antoni Escubós, i que des de fa uns anys és la seu del Campus de Comunicació de la Universitat Pompeu Fabra. Un altre exemple és Can Framis, antiga fàbrica tèxtil de finals del segle XVIII propietat de la família Framis i que avui és una de les seus museístiques de la Fundació Vila Casas.\nAl districte de Gràcia hi trobem altres exemples de l’arquitectura fabril. Un d’ell és el Vapor Nou, la fàbrica tèxtil de Francesc Puigmartí que, amb els seus vint-i-cinc telers mecànics, donava feina a vuit-cents treballadors i treballadores, la majoria dels quals eren del barri. La xemeneia cilíndrica i d’obra vista –segons les fórmules tradicionals– de l’actual plaça del Poble Romaní és l’únic vestigi de la fàbrica i l’única que resta dempeus a tot el districte.\nUnes illes de cases més amunt, al carrer Biada, hi ha la seu de l’IED Barcelona, Escola Superior de Disseny, que conserva l’estructura original i l’aspecte de l’antiga fàbrica tèxtil Macson, construïda el 1952.\nTambé a Gràcia, però a tocar de l’Eixample, hi trobem l’antiga fàbrica de teixits Pujol i Casacuberta. L’empresa, creada l’any 1899, va ser de les primeres a Europa a produir teixits de seda crua (shantung) en telers mecànics. D’aquí que la fàbrica es conegui popularment com La Sedeta. Actualment acull un centre cívic i un institut, entre altres equipaments municipals.\nL’edifici que actualment ocupa l’espai gastronòmic El Nacional, de més de 3.000 metres quadrats, havia estat la seu de la fàbrica tèxtil Tenería Moderna Franco-Española dedicada a l’adob de pells per a sabates.\nD’altra banda, el Vapor Vell va ser la primera gran fàbrica tèxtil moderna que es va instal·lar a l’antic municipi de Sants, i una de les primeres de Catalunya. Les obres de construcció es van iniciar l’any 1844 i va començar a produir el 1846. Des de l’any 2000, l’espai acull la biblioteca Vapor Vell i l’escola Barrufet.\nAl mateix districte de Sants-Montjuïc trobem la fàbrica tèxtil de l’Espanya Industrial, fundada per la família Muntadas l’any 1847 i que va esdevenir la primera societat cotonera d’Espanya. Es va inaugurar el 1850 i aviat es va convertir en el recinte fabril més important de tot l’Estat. L’espai es va conèixer popularment com el Vapor Nou, en contraposició al nom de l’altra gran indústria tèxtil de Sants (el Vapor Vell), i va arribar a donar feina a més de 2.500 persones, però l’any 1969 va tancar portes. Després de moltes reivindicacions veïnals, el 1985 a l’antic solar de la fàbrica de l’Espanya Industrial es van construir habitatges i es va crear el parc que avui porta el seu nom.\nA prop de la plaça Espanya s’alça la fàbrica Casaramona –actual CaixaForum–, un edifici d’estil modernista construït entre els anys 1909 i 1912. La construcció de la fàbrica va ser un encàrrec de Casimir Casaramona i Puigcercós, un industrial cotoner, especialitzat en la confecció de mantes i tovalloles, que necessitava un nou emplaçament fabril, ja que la seva antiga fàbrica s’havia cremat. Casaramona encarregà el projecte a Josep Puig i Cadafalch, un dels arquitectes més destacats del modernisme català, que va projectar una fàbrica modèlica.\nUn altre exemple de la vinculació entre l’arquitectura i el tèxtil és Can Batlló –o Fábrica de Hilados y Tejidos de Algodón, Blanqueo, Estampados y Aprestos de Juan Batlló, de Joan Batlló i Barrera, un dels germans de la poderosa família Batlló–, un antic complex industrial ubicat a tocar de la Gran Via de les Corts Catalanes, prop de la plaça Cerdà. El formen les instal·lacions que varen constituir la fàbrica tèxtil creada el 1878 i que a finals del segle XIX va donar vida al barri de la Bordeta de Barcelona. El projecte és obra de l’enginyer Juan Antonio Molinero.\nL’esplendor dels comerços\nEn la segona meitat del segle XIX la venda de molts béns de consum va assolir una magnificència que es reflectia a l’exterior dels establiments, i els comerciants buscaven crear imatges atractives i sorprenents per donar a conèixer els seus productes. Destaca la façana d’inspiració oriental de la casa de paraigües, ombrel·les i vanos del comerciant Bruno Cuadros, a la Rambla de Barcelona, també coneguda com la casa dels Paraigües; actualment els baixos són una sucursal bancària.\nUn altre exemple el trobem en les dues granotes sota un paraigua de la casa Budesca, al carrer del Clot, la qual havia estat el negoci i residència d’una família que es dedicava a la confecció de paraigües.\nEl 2014 van tancar les portes els magatzems El Indio, al carrer del Carme, a Ciutat Vella, i especialitzats en roba per a la llar i teles. La botiga es va inaugurar el 1870, i el 1922 el decorador Vilaró i Valls la va decorar amb elements de fusta treballada a la façana amb uns plafons que representaven el cap d’un indi i flors estilitzades seguint un clar estil modernista.\nUn altre edifici singular que, malgrat no ser un comerç, està estretament vinculat amb el tèxtil és la casa del Gremi dels Velers, o casa de la Seda. Aquesta fou construïda entre els anys 1758 i 1763 com a seu de la Confraria de Teixidors de Vels de Seda, sota l’advocació de la Verge de Nostra Senyora dels Àngels. És una obra d’una gran sobrietat estructural i un dels edificis més decoratius de la Barcelona del segle XVIII, per la qualitat dels seus esgrafiats i per la imatge de la Mare de Déu, obra de l’escultor setcentista Joan Enrich. Els esgrafiats cobreixen tots els murs exteriors: figures de cariàtides i columnes que sostenen entaulaments figurats a la planta noble i a la segona, i figures de nens a la planta alta, completat amb decoració de rocalla i garlandes.\nGrans empresaris del tèxtil\nSi, d’una banda, el sector tèxtil va generar una important arquitectura fabril a la ciutat, de l’altra, alguns dels edificis més emblemàtics de la ciutat, com el palau Güell o la Casa Batlló, van ser encarregats per magnats del tèxtil. En el cas del palau Güell, aquest va ser el primer encàrrec important que va tenir Gaudí, i el va iniciar el 1886 per a l’industrial i mecenes Eusebi Güell, mentre que la casa Batlló és una de les transformacions arquitectòniques més extremes que van fer Gaudí i el seu col·laborador, Josep Maria Pujols, per a l’empresari tèxtil Josep Batlló.\nL’edifici de la casa de les Punxes, o casa Terrades, va ser encarregat per l’industrial tèxtil Bartomeu Terradas a Josep Puig i Cadafalch l’any 1905. La proposta de l’arquitecte va ser la construcció de tres edificis d’aparença medieval que, formant un bloc unitari, creessin l’aspecte d’un castell medieval.\nUn altre dels edificis emblemàtics és el palauet Casades, que fou encarregat per Pau Casades –home de negocis que es dedicà a la fabricació d’estampats i altres activitats relacionades amb el tèxtil- el 1882 al mestre d’obres Antoni Serra i Pujals. L’any 1923 l’Il·lustre Col·legi d’Advocats de Barcelona va firmar l’escriptura de compravenda del palau Casades per convertir-lo en seu corporativa.\nI aquest febrer, després de tres anys de rehabilitació, la casa Burés, al xamfrà Ausiàs March amb Girona, ha recuperat la magnificència que aporten les arts aplicades. Francesc Burés, fill del fundador de la pròspera empresa cotonera, especialitzada en filats i teixits, va encarregar a Francesc Berenguer, col·laborador de Gaudí, que li projectés tan ambiciós edifici; com que no disposava de títol, va signar l’obra l’arquitecte Miquel Pasqual. Avui l’edifici torna a lluir part de la seva esplendor inicial.\nGrans marques en edificis singulars\nEls darrers anys, les grans marques de moda han optat per obrir noves botigues en edificis històrics i emblemàtics de la ciutat. Un exemple recent el trobem a la casa Ramon Casas, situada al número 96 del passeig de Gràcia. Aquesta va ser projectada el 1898 per l’arquitecte Antoni Rovira i Rabassa, i després d’un minuciós treball de restauració avui és la botiga insígnia de Massimo Dutti a Barcelona. Així i tot, a la primera meitat del segle XX, l’edifici va acollir el taller de la dissenyadora catalana d’alta costura Asunción Bastida, i l’emblemàtica botiga de regals i disseny d’Enrique Levi i Hugo Vinçon.\nUn altre edifici, en aquest cas el Generali, inaugurat el 1950 a la cantonada de la Gran Via de les Corts Catalanes amb el passeig de Gràcia, i que va ser la seu del Banc Vitalicio, avui acull la botiga de la marca de roba H&M més gran d’Espanya.\nPerò, per la seva extensió, la història de les grans marques en edificis singulars de la ciutat, especialment a l’Eixample, dona per ser tractada en una altra ocasió.


Marín obre la porta a concórrer amb el PP a les eleccions d'Andalusia\nActualitzat 02/12/2020 12:54 CET\nMÀLAGA, 2 des. (EUROPA PRESS) -\nEl vicepresident de la Junta i líder de Cs a Andalusia, Juan Marín, ha obert la possibilitat que la formació taronja i el PP concorrin junts a Andalusia en els propers comicis regionals i ha incidit que "som un únic govern i quan arribin les eleccions serem dos partits sense descartar cap opció".\nNo obstant això, ha apuntat que "es valorarà i es decidirà el que s'hagi de decidir". Així ho ha assenyalat Marín, que ha intervingut amb el president executiu de Martínez-Echevarría & Rivera Abogados i exlíder de Cs, Albert Rivera, en els esmorzars informatius d'Europa Press Andalusia amb el patrocini de Fundación Unicaja, Atlantic Copper i Laboratorios Vir.\n"El PP és un partit que té un model i una ideologia, defensa uns principis que molts coincideixen amb els de Cs i d'altres no", ha dit, després d'afegir que són partits diferents capaços de posar-se d'acord.\nSobre aquesta qüestió, ha afirmat que el que passa a Andalusia no passa a d'altres comunitats i "alguns ho posen en qüestió", però és fruit del compromís personal dels que formen part de l'executiu regional.\n"Hem estat capaços de fer un únic govern a Andalusia i quan arribin les eleccions serem dos partits polítics, que hem compartit quatre anys i que ens presentarem les eleccions, sense descartar cap opció".\nPer Marín, "això ho hem de posar damunt la taula i ho farem amb naturalitat". "Si els andalusos volen un govern que continuï quatre anys més i que en aquest govern hi hagi el PP i Cs es valorarà en el seu moment i es decidirà el que calgui decidir, però hi ha molt de compromís personal", ha apuntat.\nAixí, ha valorat la gestió que ha fet l'executiu andalús del PP i Cs durant aquest període i ha assegurat que, en aquest cas, "hi ha un únic govern" i "en permanent diàleg, i això és important".


territoris.cat/Marina Pallàs 14:34 09/01/18\nurgell mollerussa lleida fira premi autotardor\nEl director de Fira de Mollerussa Poldo Segarra lliura els 3.000 euros a Laura Gaya\nEl director de Fira de Mollerussa, Poldo Segarra, ha lliurat aquest dimarts el taló del premi de 3.000 euros corresponent al guanyador del sorteig realitzat entre els compradors d’un cotxe d’ocasió en el marc de la 23a fira Autotardor, certamen celebrat a l’octubre passat. En aquesta convocatòria va resultar guanyadora la veïna de l’Espluga Calba, Laura Gaya, per la compra d’un cotxe Renault Fluence al concessionari Autansa 3000, amb seu a Fondarella, on s’ha portat a terme l’entrega del premi.\nAquest sorteig de 3.000 euros està patrocinat pels expositors d’automoció participants a la fira i l’ens firal. A més a més d’aquest sorteig, al llarg de l’any es fan dos sorteigs més, un de 3.000 euros per la fira Autotrac i un altre de 6.000 euros entre els compradors d’un cotxe durant la Fira de Sant Josep, el que suposa un total de 12.000 euros entre les tres fires.\nLa 23a fira Autotardor, celebrada del 20 al 22 d’octubre, va tancar amb bons registres pel que fa al volum de negoci realitzat pel sector automobilístic. Així, el certamen va assolir, amb 117 cotxes venuts per una suma total d’1.695.253 euros, dades que suposaven el seu segon millor any per darrere del tancat el 2016.\nEl director de l’ens firal s'ha referit a aquests resultats recordant també les xifres totals de l’any 2017 en el còmput dels tres certàmens amb presència del sector automobilístic (Fira de Sant Josep, Autotrac i Autotardor), amb un volum de negoci en total que va superar els 11 milions d’euros.\nL'Ajuntament de Mollerussa estrena aquest dimarts la nova pàgina web\nEnsenyament anuncia la construcció d’un nou institut a Mollerussa per donar servei al Pla d’Urgell


L’economia i la independència – BLOG\nSovint ens preguntem què passaria amb l’economia del nostre país si finalment poguéssim accedir a la independència. S’han escrit un gran nombre de treballs sobre aquesta qüestió i val a dir que les opinions polítiques dels autors, en alguns casos, han fer decantar la balança cap a un costat o cap a l’altre. No vull dir amb això que no hi hagi hagut treballs molt seriosos fets per persones d’absoluta solvència i que podem ben creure en les seves conclusions. Altra cosa és el tractament que els mitjans de comunicació puguin donar sobre els treballs fets, aquí sí que l’orientació del mitjà és clarament decisiva en el tractament que s’hi voldrà donar.\nEl passat dijous dia 21 de juliol es va presentar el número extraordinari de la Revista de Catalunya, corresponent al 2016 i que duia per títol “Impacte econòmic de la independència” L’acte va tenir lloc a la seu del Col·legi d’Economistes de Catalunya i fou presidit pel M Hble. President de la Generalitat.\nEl treball coordinat per Oriol Amat i Modest Guinjoan consta de catorze capítols i unes conclusions dels coordinadors. Els títols d’alguns capítols tenen noms suggestius com són: “Un Estat en contra”, “Catalunya i la Unió Europea”, “Recaptació i despesa pública”, “La qualificació creditícia de Catalunya”, “Les pensions en la Catalunya Estat, en el conjunt de l’estat del benestar”, “Quin risc de boicot comercial hi hauria en cas de secessió?”, per esmentar-ne uns quants. Pràcticament cada capítol té unes conclusions que fan possible obtenir una opinió ràpida sobre l’assumpte que es tracta.\nLa conclusió final és prou explícita:\n-Una Catalunya independent seria viable econòmicament.\n-El fet que Catalunya esdevingués un Estat dintre de la UE li aportaria avantatges i major benestar.\n-El diàleg constructiu entre Catalunya, Espanya i la Unió Europea són imprescindibles per arribar a acords que protegeixin millor els interessos de totes les parts.\n-La independència vol dir més mitjans i per tant més progrés i més llibertat.\nAl finalitzar el seu parlament, el coordinador Oriol Amat va mostrar l’exemple del tractament rebut pels diferents mitjans de comunicació escrits amb motiu d’un acte celebrat feia un any i també sobre la possible independència de Catalunya. A Barcelona dos diaris posaven la notícia a primera plana i reflectien les opinions que s’havien donat. Un altre diari donava la notícia sense destacar i un quart no únicament això, sinó que donava una informació contrària a la que havien donat els conferenciants. Els diaris de Madrid alguns no esmentaven el fet i la majoria donaven una informació tergiversada. Veurem enguany quina notícia donen.\nA la cloenda el president Puigdemont va destacar la importància del procés cap a la independència i que aquest s’ha de fer amb rigor o no es farà. Ens trobem en un debat que podem qualificar de segona generació, ara ja no discutim si cal la independència sinó les seves conseqüències i el que hem de preparar per tal que les coses surtin bé.\nAcabo l’article dient que una bona preparació és la lectura del número extraordinari 2016/1 de la revista de Catalunya: “Impacte econòmic de la independència”.\nJoan Vallvé, enginyer industrial i membre de Sobirania i Justícia. @jvallve1\nPublicat el 29/07/2016 08/09/2016 Autor Mònica MorrosCategories economiaEtiquetes carles puigdemont, catalunya, economia, estat, europa, independència, madrid, ue\nAnterior Entrada anterior: Els empresaris catalans recolzarem el procés\nSegüent Entrada següent: On som?


8. UNA CASA PLENA DE TEXTURES - SANDRA PARTERA\n8. UNA CASA PLENA DE TEXTURES\n*Activitat de curta i/o llarga durada, per totes les edats (ideal però, a partir de 4 anys).\nSabíeu que casa nostra està plena de textures...? Ara que tenim més temps per observar-la i explorar-la, segur que aviat em podreu respondre un sí rotund... Anem...?\nTextura (1): Correspon a una sèrie de característiques visuals i tàctils que permeten donar forma o volum a un objecte.\nProposeu a la canalla trobar textures dins de casa, n'hi ha moltes!! Jugueu amb el recurs de la Gimcana i utilitzeu la tècnica del Frottage per fer-ho (ara us explico més). Això els ajudarà que vagin fent i trobant textures i a passar-ho bé una molt bona estona. Podeu posar un nombre total de textures a trobar... jugar amb diferents colors, iris per exemple, per acabar construint un arc de Sant Martí al passadís o allà on tingueu espai (resultat de la Gimcana)!\nVinga... ànim! Hi poden passar una bona estona!!!\nEl Frottage: és una tècnica artística que consisteix a fregar un llapis sobre una fulla de paper col·locada sobre un objecte amb textura, aconseguint una impressió de la forma i textura d'aquest objecte. Qui diu llapis, diu cera, plastidecor...\nCOM HO FEM i MATERIALS:\nUtilitzem paper blanc, tipus impressora. Ceres de colors, llapis de grafit o plastidecor...el què tingueu a casa. Que busquin textures per casa.\nPer exemple: Cadires de Vímet, galledes d'escombraries reixades, armaris, tots tipus de fusta, rajoles, llaunes de conserves, estores, finestres amb vidre texturitzats, reixes, raquestes de tenis... Doneu pistes si voleu, però estic segura que se'n surten, deixeu que busquin que segur que les troben....\nPodeu proposar que el paper estigui doblegat per la meitat (ho hem fet així). A un costat hi fan el Frottage quan troben la textura, a l'altre costat escriuen el nom de l'objecte on han trobat la textura. Poden observar com és aquest objecte i fer un dibuix al natural mentre l'observen. En el nostre cas ho han fet amb els colors de l'Arc de Sant Martí, ho podeu fer com vulgueu- i quan han acabat, hem enganxat tots el Frottage per ordre a un tram del passadís.\nLa durada de l'activitat - gimcana... tranquil·lament 1 hora (pels més peques) / 1 hora i mitja o més... (pels més grans)\n(*Aquest és el de la petita de 5 anys, però aquesta activitat la poden fer totes les edats (a partir de 3 amb més o menys acompanyament segons edat), els més grans ho fan sols i hi poden passar molta més estona.\nUs animo!! És una activitat 3 en una i més!!!!! Creativitat, gimcana, lletres, joc i concentració.... Seguim!!!\n© 2020. Sandra Partera || Todos los derechos reservados || All rights reserved


El País Basc es manifestarà en solidaritat amb Catalunya - VilaWeb\nDimecres 07.07.2010 18:36\nEl País Basc es manifestarà en solidaritat amb Catalunya\nL'esquerra abertzale, Eusko Alkartasuna i Alternatiba convoquen una manifestació a Sant Sebastià dissabte a les 17.30\nL'esquerra independentista basca convoca aquest dissabte a les 17.30 a Sant Sebastià una manifestació per mostrar el suport al poble català i per reivindicar també els drets que corresponen al País Basc. La marxa portarà el lema 'Nazioa gara. Autodeterminazioa' i la convoquen l'esquerra abertzale, Eusko Alkartasuna i Alternatiba.\nLes formacions convocants situen la mobilització en el context polític marcat per la decisió del Tribunal Constitucional espanyol de retallar encara més l'estatut català, però també per reclamar més respecte a la voluntat de la ciutadania catalana i mostrar-li la seva solidaritat. Segons han explicat en conferència de premsa, volen dotar d'entitat pròpia la marxa de Sant Sebastià i convertir-la en altaveu de les aspiracions nacionals del País Basc.\nL'esquerra abertzale, EA i Alternatiba han denunciat que les ànsies d'autodeterminació de la societat basca 'no tenen cabuda a la constitució espanyola' i que l'estat espanyol, governi qui governi, 'no té cap intenció de respectar que els ciutadans bascos decideixin el seu futur'.


Concentració veïnal en suport a la Itziar González en la seva declaració pel cas Palau | La Barceloneta Rebel\nConcentració veïnal en suport a la Itziar González en la seva declaració pel cas Palau\n26/03/2014 / labarcelonetarebel\nLa lluita de l’ Associació de Veïns del Casc Antic de Barcelona ha estat una peça imprescindible per poder destapar el cas Palau i portar a part dels seus responsables davant de la justícia.\nUna lluita que va coincidir en el temps amb la presència d’Itziar González al cap davant del Districte de Ciuat Vella, algú que va intentar fer les coses d’un altra manera. Algú que va intentar que en la planificació urbanística del Districte hi hagués honestedat; algú que va dir prou a la corrupció.\nÉs per això, que convoquem una concentració de suport a la Itziar aquest proper divendres, a les 09:15, a Lluis Companys 14-16.\nPodríem haver anat a xiular al Millet, el Montull, els alcaldes, el Bragados els dies que van declarar: hem optat per mostrar-lis el nostre rebuig amb indiferència. I escollim anar a donar suport a aquells que han mostrat que les coses es poden fer d’un altra manera. Que es pot ser honest i dir prou a la corrupció.\nHem preferit anar a donar suport a la Itziar, una peça clau en una lluita que és col·lectiva, de totes. Una lluita que no s’ha acabat i en què no la deixarem sola: ni a ella, ni a ningú dels que cada dia plantem cara a la màfia.\naccions, cas Palau, concentracions, Itziar González\n← El Segle XX és pel barri: una primera victòria veïnal (però encara queda un tros per arribar a bon port!)\nPresentació del manifest de la Barceloneta pel dret a un habitatge digne →