Quan saber anglès a la teva empresa és imprescindible - Merit School\nQuan saber anglès a la teva empresa és imprescindible\nPàgina inicial/Notícies/Quan saber anglès a la teva empresa és imprescindible\nSaber anglès és una eina clau en algunes empreses, especialment si són internacionals, per això els cursos d’anglès per a empreses són una necessitat per a aquelles companyies amb projecció internacional. Dominar l’idioma és una destresa molt valorada a l’hora de trobar feina, però és encara més important a l’hora de créixer i ascendir dins de la companyia i és per això que en molts casos no és una qualitat complementària, sinó que és un requeriment obligatori per assolir una sèrie de càrrecs superiors. Per això, les persones que opten a ser ascendits, necessiten assistir a cursos d’anglès per a empreses i fer un ús de l’idioma més especialitzat i sobretot, per ser efectius en el lloc que ocupen.\nEls nostres cursos d’anglès per a empreses tracten de solucionar aquestes necessitats, per fer que els treballadors de les empreses no només puguin parlar anglès si no que puguin obtenir un nivell prou necessari com per fer un ús funcional i eficient del llenguatge. Les nostres classes d’anglès s’imparteixen a nivell individual o en grup, seguint un pla d’estudis complet i dinàmic.\nMerit School inclou en els seus programes d’estudis cursos d’anglès per a empreses, en els quals apliquem tots els nostres esforços en adaptar-nos a les necessitats específiques de cada tipus d’empresa i que com a la resta dels nostres altres cursos, realitzem a mida tant el contingut, la durada, freqüència, horari i ubicació, adaptant les classes a les preferències del client.\nPer determinar de quina manera serà més útil la informació acadèmica dels cursos d’anglès, realitzem un anàlisi prèvi per detectar exactament quines són les necessitats determinades que té cada companyia. A continuació, apliquem els nostres serveis formatius, en els quals formem als empleats amb totes les garanties de qualitat i rigor específic. De la mateixa manera, avaluem l’impacte de la formació dins de l’entorn laboral i finalitzem el cicle formatiu, analitzant els punts de millora i recomanacions per a futures accions.\nEls nostres objectius lingüístics són cada vegada més competitius dins de l’entorn laboral, per això les nostres classes per a empreses, es realitzen a través de professors particulars o en grups d’alumnes reduïts, d’aquesta manera, ens assegurem que l’ensenyament sigui de qualitat i que els alumnes no només puguin parlar anglès si no adquirir coneixements i destreses en el maneig de l’idioma que tinguin una major utilitat en el món professional.\nSi estàs buscant no només parlar anglès si no destreses en el maneig i ús de l’idioma a nivell professional per millorar professionalment dins de la teva empresa, no dubtis en posar-te en contacte amb nosaltres.


Pp's Park tanca la temporada amb una pèrdua de més del 50% de facturació - Diari digital de Ràdio Platja d'Aro\nPp’s Park tanca la temporada amb una pèrdua de més del 50% de facturació\nRedacció 05/11/2020\tNo Comments\nLes restriccions han escurçat la temporada d’obertura de l’emblemàtic parc d’atraccions\nEl parc d’atraccions Pp’s Park de Platja d’Aro ja no tornarà a obrir aquesta temporada. L’entrada en vigor de les restriccions per a frenar els contagis de Covid-19, el 16 d’octubre, va comportar el tancament prematur de les instal·lacions, que havien d’allargar la temporada fins a finals de novembre.\nUna temporada 2020 que ha deixat un sabor agredolç. L’adaptació del parc a la normativa d’higiene i seguretat, la bona acollida que han tingut les mesures entre les famílies o el bon desenvolupament de la temporada, sense cap focus de contagi, ha estat la cara positiva. El fort descens de la facturació i l’increment de les despeses per fer front a la nova situació sanitària són la cara agra d’una temporada totalment atípica.\nSi el parc hagués tancat a finals de novembre, la direcció havia fet la previsió d’arribar al 48% de la facturació respecte de l’any 2019. Amb l’avançament del tancament, la facturació ha arribat al 42%. Per tant, el descens de la facturació respecte de l’anterior temporada ha estat del 58%. Una forta davallada que el parc atribueix a les mesures restrictives i la falta de turisme estranger que ha provocat una disminució considerable de visitants.\nRecordem que el parc havia d’obrir portes el mateix cap de setmana que es va instaurar l’Estat d’Alarma i no va poder obrir-les fins al mes de juny, quan la fase de desescalada va autoritzar la seva obertura.\nDes de la direcció del parc defineixen la temporada que queda enrere com una etapa plena reptes per fer front a la incertesa i implantar els protocols necessaris per a garantir la seguretat dels visitants amb un increment de personal, la instal·lació de càmeres als accessos al parc per controlar l’aforament, la col·locació de senyalització informativa i dispensadors de gel hidroalcohòlic a tot el parc, la realització de tests PCR a la plantilla, etc.\nPrevious Previous post: Índex de risc molt alt a la Vall d’Aro però els contagis no creixen\nNext Next post: 14.240 intervencions a les platges, la gran majoria preventives


Composició: Philippe HUREL - Barcelona Modern\n* Primera trobada: 14, 15 i 16 de Novembre del 2018.\n* Segona trobada: 16, 17 i 18 de Gener del 2019.\n* Tercera trobada: 15, 16 i 17 de Maig del 2019.\n16 de Maig concert final Joan Martí-Frasquier, música mixta (Phonos)\n17 de Maig concert final AuditivVokal Dresden, música acústica (Institut Français-Barcelona)\n20 de Maig concert final BME, música acústica (L’Auditori)\nPhilippe HUREL, compositor convidat\nCompositor nascut el 1955. Després d'estudiar al Conservatori i la Universitat de Toulouse (violí, l'anàlisi, l'escriptura, la musicologia) i després al Conservatori de París (composició i anàlisi en les classes d'Ivo Malec i Betsy Jolas), va participar en treball de "Investigació Musical" a IRCAM 1985/86 - 1988/89. Ell és resident a la Vila Medici a Roma de 1986 a 1988. El 1995, va rebre la Siemens Stiftung-Preis a Munic per seus Six Miniatures en Trompe-l’œil.\nEnsenya a l'IRCAM en el Cursus de 1997 a 2001. És en residència a l'Arsenal de Metz i la Filharmònica de Lorraine de 2000 a 2002. Va rebre el premi SACEM 2002 i el premi Sacem a la millor creació de l'Any 2003 per Aura. Des de 1991, és director artístic de l'Ensemble Court-circuit. És professor de composició al Conservatori Nacional de Música i Dansa de Lió del 2013 al 2017.\nLes seves obres, publicades per Gérard Billaudot i Henry Lemoine, son interpretades per nombrosos conjunts i orquestres amb directors com Pierre Boulez, Francois Xavier Roth, David Robertson, Ludovic Morlot, Tito Ceccherini, Jonathan Nott, Esa-Pekka Salonen, Pierre-André Valade, Kent Nagano, Christian Eggen, Lorena Vaillancourt, Reinbert de Leeuw, Bernard Kontarsky, etc.\nDesprés de la seva òpera Les pigeons d’argile (llibret de Tanguy Viel) estrenada a Toulouse el 2014, el seu cicle de Traits pour violon et violoncelle s'estrena el mateix any a París per Alexandra Greffin-Klein i Alexis Descharmes. El 2015,el seu cicle per a orquestra Tour à tour, s'estrena a Ràdio França dins el Festival Manifest per l'Orquestra Filharmònica de Ràdio França i l'IRCAM sota la direcció de Jean Deroyer. Pas a pas, encàrrec l de la fundació Ernst von Siemens, va ser estrenada el mateix any per l'ensemble Recherche a la Biennal de Venècia.\nEn 2015-2016 va compondre Global corrosion per l'ensemble Nikel que va estrenar la peça a Tel Aviv, i So nah, so fern, que serà estrenada en 2018 pel Spectra Ensemble. El seu primer quartet de cordes, Entre les lignes, composta en 2016-17 pel Quartet Arditti, va ser estrenat al Wittener Tage für Neue Kammermusik a Alemanya i el seu segon quartet, compost pel Quartet Diotima, estrenat en el teatre d'Orleans en maig de 2018. Compost a l'esctiu de 2017, les Trois études pour Atlanta, per a flauta i percussió, encàrrec de Matthieu Clavé i FACE, es va estrenar a l'octubre de 2017 als Estats Units. Actualment ha compost una obra per a clarinet i orquestra per Jerome Comte i Evan Crist al capdavant de Philharmonisches Orchestre Cottbus Staatstheaters que son qui encarreguen l'obra amb l'Orquestra regional de Normandia i Buffet Crampon.\nLes seves següents peces van ser encarregades pel quartet Tana i l'IRCAM per l'electrònica, i els cors Spirto, Muscicatreize i Les éléments per als que escriurà una Passió sobre un text original de Tanguy Viel.\nAUDITIVVOKAL DRESDEN, ensemble convidat\nEl conjunt vocal contemporani representa pràctiques de interpretació reformades i tot, excepte concerts normals. El treball artístic d'Olaf Katzer, que va fundar el conjunt l'any 2007 i que des de llavors ha dirigit, s'ha centrat en la investigació vocal i en la recerca de contextos nous a través dels vincles entre la ciència, la política i les arts. A més de la recerca de tècniques vocals noves i esteses, així com del seu establiment, AUDITIVVOKAL DRESDEN també interpreta música antiga. A més, Olaf Katzer i el grup també compleixen la seva missió sociocultural i cultural-educativa i estan compromesos amb l'ensenyament sostenible i promovent la música vocal contemporània.\nIniciatives com la Neue Dresdner Vokalschule (nova escola vocal de Dresden) estableixen l'excel·lent reputació del conjunt. Hi ha una tasca central per explorar les possibilitats de la nova i més recent formació musical i per configurar el present i el futur de la música vocal. La nova escola vocal de Dresden s'ha de veure en estreta col·laboració amb els compositors com a instrument vital per a realitzar obres existents, complexes i avançades i composicions emergents.\nLes activitats artístiques abasten una gran varietat de repertoris contemporanis i formes d'esdeveniments, des de concerts de petits a capella fins a grans concerts amb orquestres.\n"Tornar a l'art". és el credo del director d'orquestra Olaf Katzer. Vol combinar la humanitat, l'originalitat i l'autenticitat artística en les seves interpretacions musicals: a través de fronteres d'època, mitjanant diferents orientacions estilístiques i estètiques, i entre les persones i les seves cultures multifacètiques.\nNascut el 1980 a Rhineland, Katzer va estudiar música i psicologia a Munic, Weimar i Dresden. Encara que sóc estudiant, he fundat l'Ensemble AUDITIVVOKAL DRESDEN, que des d'aleshores he dirigit artísticament. Més de 60 actuacions d'estrena, aparicions de convidats en nombrosos festivals i enregistraments de ràdio documenten el seu compromís amb la música vocal contemporània. Les gires de concerts el van portar a gairebé tots els països europeus, així com a Taiwan, Xina, Estats Units i Amèrica del Sud.\nEn un intercanvi transdisciplinari amb cantants, instrumentistes, ballarins, compositors, pintors, directors i científics, he desenvolupat art contemporani per al segle XXI en dissenys de programes sostenibles i no convencionals. A més, Katzer rep invitacions de grups com el RIAS Kammerchor, el SWR Vokalensemble Stuttgart, el MDR Rundfunkchor i el Dresdner Kammerchor. Des de 2011 he treballat com a professor de direcció coral al Col·legi de Música Dresden, des del curs acadèmic 2015/16 com a professor suplent de direcció coral.


La UNESCO, un brollador constant!, lema de la Setmana UNESCO 2013 - FOCIR\nLa UNESCO, un brollador constant!, lema de la Setmana UNESCO 2013\nPublicat per FOCIR 08 nov. 2013 / 0 Comentari\nDel 9 al 16 de novembre, els membres de la Xarxa civil UNESCO a Catalunya van mostrar alguns exemples del seu quefer diari. La Setmana UNESCO 2013, que enguany va arribar a la seva tercera edició sota el lema: La UNESCO, un brollador constant, va ésser un tast de l’enorme ventall d’activitats que brollen contínuament d’aquestes associacions i clubs, biblioteques, càtedres i escoles UNESCO. Totes elles amb un denominador comú: contribuir a la construcció d’un món més just i equitatiu.\nLa Setmana UNESCO 2013 és una invitació a apropar-nos a la Xarxa civil UNESCO, si encara no la coneixeu, i a continuar-hi treballant els que ja hi són. Com a activitats més destacades van tenir lloc: la trobada de tardor de la Federació Catalana d’Associacions i Clubs UNESCO el dia 9 a Lleida, l’acte de commemoració del Dia de la Unesco el divendres 15 al Parlament de Catalunya i una hora del conte especial per a celebrar el Dia internacional de la Tolerància el dissabte 16 a Rubí.\nLa Xarxa civil UNESCO a Catalunya està formada per la Federació Catalana d’Associacions i Clubs UNESCO (FCACU), entitat membre de la FOCIR, les Biblioteques UNESCO, les Càtedres UNESCO i la Xarxa d’Escoles Associades a la UNESCO de Catalunya (XEAUC).


08.07.20 - Olivier Turquet\nMoltes vegades durant la pandèmia Covid el tema de les possibles cures contra el virus sortia a la llum i generava controvèrsia. Per iniciativa de Mauro Rango, un italià apassionat per la medicina que viu a Rodrigues (República de Maurici), s’ha format un grup d’estudi que s’ha formalitzat durant uns dies a l’associació IppograteOrg. Parlem d’això amb alguns dels seus membres, Mauro, Maria, Adriana, Nicola i Massimo.\nMauro, podeu resumir que va passar?\nMAURO Visc a la República de Maurici. L’illa on visc és Rodrigues, a 600 km a l’est de Maurici, l’últim punt de l’Àfrica a l’oceà Índic. Sempre m’ha encantat la medicina, tot i que no sóc metge. Quan va esclatar l’epidèmia de la Covid-19, vaig començar a investigar possibles teràpies amb amics metges, que em duien sempre a la combinació d’azitromicina i hidroxicloroquina.\nQuan el Coronavirus va arribar a Itàlia i les primeres persones van començar a morir, vaig trucar el meu amic pneumòleg, el doctor Alberto Palamidese, ara retirat, que em va confirmar (a principis de març) que l’òrgan objectiu del virus era el pulmó i els resultats eren de pneumònia intersticial similar a la del Mycoplasma Pneumoniae que, si no s’afrontava immediatament, conduïa a la mort del pacient. Em va dir que, en el seu dia, el tractament consistia en azitromicina, altes dosis de cortisona, heparina de baix pes molecular, fins a l’ús de plasma hiperimmune.\nA la primera dècada de març vaig telefonar un amic metge estimat del departament de prevenció de L’Úmbria USL-2 que em va dir que estaven tractant a casa tots els pacients del territori amb els primers símptomes amb hidroxicloroquina 400 mg /dia x 7 dies i azitromicina 500 mg /dia x 6 dies. Excepte algunes hospitalitzacions rares, tots els casos s’havien resolt en una setmana. Morts zero (incloses les hospitalitzacions). Efectes secundaris zero.\nAl mateix temps, em vaig assabentar que les autoritats sanitàries locals de Maurici s’estaven abastint d’hidroxicloroquina i azitromicina. Vaig preguntar a les autoritats i, quan va arribar l’epidèmia, el pla (que després seria anunciat pel primer ministre) era el següent: hidroxicloroquina, azitromicina, les mateixes dosis de l’Úmbria i, per als casos més greus, plasma hiperimmune.\nLa mateixa teràpia fou usada anteriorment a Corea del Sud, que va erradicar ràpidament l’epidèmia.\nAixí doncs vaig comprovar que totes les meves investigacions sempre conduïen al mateix punt.\nVaig començar a escriure llargs correus electrònics a diversos diaris explicant que la teràpia existia, mentre a la meva regió d’origen, el Vèneto, vells paisans i amics d’amics marxaven a l’hospital per morir, sense cap teràpia, només amb oxigen començaven. Després començà la massacre a la Llombardia. Vaig seguir escrivint sense que ningú m’escoltés.\nEl 17 de març, la circular de l’AIFA autoritza l’ús off label de la hidroxicloroquina però també alertà contra l’ús simultani amb azitromicina a causa de l’allargament de la corba QT i una possible aturada cardíaca per arrítmies greus. La circular de la federació de metges de família recomana l’ús d’hidroxicloroquina a casa, però pocs, sobretot al nord d’Itàlia, l’utilitzen combinada amb azitromicina. Mentre la situació del centre i el sud d’Itàlia era diferent. Fins i tot a molts grans hospitals, per exemple, penso en el Tor Vergata de Roma o en el Cutugno de Nàpols, l’azitromicina i la hidroxicloroquina s’utilitzaven en associació des de mitjans de març.\nFinalment, a mitjans d’abril, també es va tenir en compte la teràpia amb azitromicina i hidroxicloroquina als hospitals de la Llombardia i el Vèneto, però això va ser sols anecdòtic, perquè molts van intentar, per consell de viròlegs, immunòlegs i epidemiòlegs, el tractament amb antivirals, que va tenir poc efecte.\nMentre, a Piacenza, el professor Cavanna d’Atenció Primària tractava a domicili amb hidroxicloroquina i azitromicina, sense morts i sense efectes secundaris.\nI a Alemanya van aconseguir mantenir la taxa de mortalitat en el marge del 3% gràcies a un ampli ús de la hidroxicloroquina, l’azitromicina i el plasma hiperimmune generalitzat. Però en gran silenci, com bé saben fer-ho els alemanys.\nVaig patir molt en veure morir els meus compatriotes i la ira augmentava en trobar que la informació estava ocupada per metges de laboratori, experts de diversos tipus i estadistes, i no per metges clínics, especialment els pneumòlegs, que haurien estat capaços de tractar la patologia. Hi va haver confusió completa i ningú, en el nivell superior, es va preocupar d’establir regles terapèutiques a seguir tant en l’àmbit local com en l’hospitalari. Cada Regió, cada hospital, però també cada secció i cada metge de capçalera van seguir la seva pròpia política terapèutica.\nUn altre motiu d’aquestes contradiccions i de la confusió regnant que va comportar conseqüències catastròfiques, crec que residia en el fet que una part de la comunitat mèdica va continuar seguint el conegut camí de validar la investigació científica que no podia arribar en tan poc temps, mantenint una d’esperar i amb l’esperança d’identificar un medicament validat a tots els nivells, mentre que una altra part de la comunitat mèdica, més acostumada a filtrar els resultats de la investigació a través de la lent de l’experiència clínica, personal o d’altres metges, projectaven reproduir experiències que havien tingut la validació del “resultat en el camp” en altres realitats, és a dir, teràpies que havien tingut el reconeixement experiencial d’haver curat pacients.\nLa intuïció clínica dels metges validada per resultats sorprenents sembla no trobar encara ressò en la comunitat científica mèdica actual. L’experiència clínica demostrada pels registres de curació de molts casos tractats sense efectes secundaris, sembla ser menys significativa que un estudi aleatori. Aquí vull recordar el recent treball retrospectiu del grup de Marsella que ha demostrat la validesa del protocol amb hidroxicloroquina i azitromicina en més de 3700 pacients amb Covid 19 (https://www.sciencedirect.com/science/article/pii/S1477893920302817).\nEl 5 de maig rebo un missatge de WhatsApp d’un amic de Milà. M’explica una intervenció en l’emissió realitzada per Fazio d’un viròleg anomenat Burioni que intentava frenar la iniciativa d’alguns metges d’utilitzar plasma hiperimmune Un impuls enorme d’ira em va fer escriure el meu primer missatge de WhatsApp sobre el tema. Vaig enviar-lo a una quarantena d’amics amb el prec que l’enviessin als seus coneguts.\nA partir d’aquell dia la meva vida va canviar.\nVaig rebre milers de missatges de WhatsApp i milers de correus. Entre les persones que van contactar amb mi també hi havia molts metges. Molts d’ells havien fet els mateixos intents que jo assenyalant que la cura ja existia. De seguida va néixer un grup format per metges d’hospital en servei i jubilats, metges locals i fins i tot personal d’infermeria amb l’objectiu d’informar sobre les possibilitats terapèutiques. Però també per milers de ciutadans amb professions diferents.\nQui forma part del grup ara mateix i què estàs fent?\nEl grup va néixer com una convergència de persones amb competències professionals i idees diverses que es van trobar preguntant-se què es podia fer per trobar una cura per a aquest coronavirus. El primer que volíem fer era reconstruir com van anar les coses en concret.\nBàsicament, ja des del mes de març, en els grans hospitals romans, napolitans, sards i sicilians, però certament també en altres realitats desconegudes per a nosaltres, es va utilitzar la teràpia amb la hidroxicloroquina i l’azitromicina com medicaments bàsics sempre presents. Aleshores els protocols diferien entre hospitals i entre departaments d’un mateix hospital (la qual cosa testimoniava l’absència completa d’una direcció). Uns van afegir vitamina C, cortisona, heparina, altres van afegir diversos antivirals i heparina i vitamina A, però el nucli bàsic seguia sent l’azitromicina i la hidroxicloroquina. En aquests hospitals, on els protocols incloïen els medicaments esmentats anteriorment, la mortalitat es va reduir substancialment als majors de 80 anys amb múltiples patologies. Al mateix temps, però, en els hospitals llombards i venecians, el nombre de morts era enormement superior, i es va arribar a la xifra rècord del 17% de mortalitat de la Regió de la Llombardia.\nEl meu vídeo de YouTube on es parlava de 30.000 vides humanes que es podria haver salvat es va eliminar després de 9.000 visualitzacions. YouTube va respondre a la nostra objecció de forma instantània amb un missatge aparentment automàtic, prèviament envasat, dient-nos que el contingut era inadequat.\nAmb aquest grup de metges i en diàleg amb el coordinador d’un altre grup de metges locals que han utilitzat la hidroxicloroquina àmpliament amb els seus pacients, hem dut a terme diverses iniciatives, sense donar-hi massa publicitat, entre elles:\nVaig enviar personalment una carta, que van signar uns vuitanta metges italians, a The Lancet i també, pel seu coneixement, a l’OMS, on es desmuntava, amb l’ajuda d’una cardiòloga (la doctora Adriana Privitera), l’estudi publicat per The Lancet després que l’OMS retires la hidroxicloroquina dels assajos i l’AIFA suspengues el seu ús off label per a la Covid-19. A diferència de The Guardian i els 120 científics (https://zenodo.org/record/3862789#.XvikvV9xfIX) que van atacar l’estudi des del punt de vista metodològic, hem demostrat que les morts a les quals s’ha referit l’estudi es van produir per dos motius: 1. Inclusió de pacients amb la malaltia massa avançada, 2. Ús d’hidroxicloroquina en pacients cardíacs (isquèmica, descompensació i arrítmia) que no l’haurien d’haver pres. L’estudi va comptar aquestes morts com a causa directa dels efectes del fàrmac en qüestió i va concloure que la hidroxicloroquina era ineficaç i perillosa a causa d’un augment de la mortalitat i les arítmies. S’ha demostrat que aquestes conclusions no són fiables des del punt de vista mèdic i científic.\nVam escriure una carta al president Mattarella per explicar la posició absurda de l’AIFA i demanant-li que intervingués.\nAra ens comprometem a ajudar en els protocols d’alguns països sud-americans i estem entossudits en la cerca d’un equip de plasma per a Somàlia.\nA més dels metges, hem involucrat milers de persones de la societat civil al voltant d’un projecte anomenat IppocrateOrg. La pàgina de Facebook( https://www.facebook.com/IppocrateOrg/) ja és activa, mentre que el lloc web www.ippocrateorg.org ho estarà ben aviat.\nAquest projecte no té cap ambició política. Hem rebutjat intrusions de representants de diverses formacions polítiques, ajudes, sol·licituds de col·laboració amb associacions afiliades o vinculades a partits, totes les hem rebutjat amablement perquè naixem com una agrupació de ciutadans i professionals de la salut que tenen com a únic objectiu la defensa de la Salut de la Persona Humana. Tenim l’objectiu de desenvolupar un moviment que sàpiga donar veu a aquella part de la comunitat mèdica-científica que, en aquest tema del Coronavirus, no s’ha sentit representada per les institucions sanitàries. Al mateix temps, ens comprometrem a oposar-nos a tota aquella investigació o informació que tingui com a finalitat l’afebliment de l’accés a teràpies mèdiques escaients pel tractament i perjudicar el Dret Humà a la salut i al benestar.\nLa teràpia amb hidroxicloroquina va acabar en el punt de mira del corrent principal i va despertar posicions conflictives de l’OMS, els instituts de recerca i l’Agència Italiana de Medicaments: podeu resumir breument la història d’aquesta diatriba?\nADRIANA És convenient posar-hi una mica de llum. L’ús de cloroquina es remunta en el temps.  I durant l’epidèmia de la Covid-19, la Xina i Corea del Sud van utilitzar la hidroxicloroquina tant amb com sense associació amb macròlids (WangMet al. Remededirir i cloroquina inhibeixen eficaçment el recentment emergent coronavirus. CellRes 2020 4 de febrer [2 ]). Uns vint-i-cinc estudis in vitro a la Xina, amb resultats excel·lents, han aconseguit que s’utilitzés per a la prevenció i el tractament de la pneumònia en el curs de la Covid-19 (https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/32075365/).\nEl març de 2020, un estudi realitzat a França en 20 pacients va mostrar menys persistència del virus, especialment en l’associació amb azitromicina (https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/32205204/). Després d’aquests estudis, la combinació de la hidroxicloroquina amb l’azitromicina es va prescriure arreu del món fins, tot i fora dels assaigs clínics autoritzats. A Itàlia, a l’abril, la Federació Italiana de Metges de Família (FIMMG) va recomanar el seu ús, tant en els casos provats de Covid-19 com en els sospitosos, de manera que molts metges de família van utilitzar el tractament aviat per evitar hospitalitzacions.\nEl 26 de febrer de 2020, el govern del Regne Unit va afegir la cloroquina a la llista de medicaments que no es podien exportar, atès el nombre creixent de proves d’eficàcia del fàrmac.\nAl mes de març, amb una circular, l’AIFA va autoritzar l’ús d’hidroxicloroquina off label, i advertia de l’ús simultani d’azitromicina per diversos estudis que demostraven el perill d’arrítmies greus . Però després de tanta positivitat comencen els problemes .\nAl maig, Mandeep Mehra i col·laboradors van publicar a The Lancet un estudi observacional sobre 96.032 pacients hospitalitzats, en 6 continents, que prenien hidroxicloroquina i cloroquina, soles o amb macròlids, on treien la conclusió d’evidències d’arrítmies greus en el grup tractat en comparació amb el grup de control, alta mortalitat i absència d’avantatge terapèutiques de la hidroxicloroquina i de la cloroquina tan soles com en associació amb macròlids. (https://doi.org/10.1016/S0140-6736(20)31180-6). Sobre aquesta base, l’OMS atura les investigacions i els estudis sobre la hidroxicloroquina, i l’AIFA, el 29 de maig, ja no concedeix la seva prescripció off lavel i només permet continuar els assaigs oficials. Això va crear una situació molt greu, perquè aquesta teràpia havia estat molt útil per afrontar la primera fase de la malaltia.\nAfortunadament, 120 investigadors d’arreu del món qüestionen l’estudi Lancet i posen en dubte tant la recollida de dades com la metodologia. El Lancet retira així l’estudi i l’OMS reprèn l’experimentació amb hidroxicloroquina el 3 de juny.\nI nosaltres, amb la signatura de 80 metges, escrivim a la revista, aprofundint en el mèrit del seu valor científic.\nMalauradament, l’AIFA no fa un pas enrere, i manté la indicació de l’ús d’hidroxicloroquina per a la Covid-19 només per a estudis clínics, tant a l’hospital com a casa, per tant, la prescripció queda exclosa del reemborsament i, encara més greu, qui la prescriu respon, personalment, dels efectes secundaris del tractament. Un grup de metges fa una sol·licitud legal a l’AIFA i demana poder-la tornar a utilitzar per al tractament precoç de la malaltia. Finalment, al juny es fa el judici britànic RECOVERY (www.recoverytrial.net/files/recovery-protocol-v6-0-202005-14.pdf). Van utilitzar dosis molt altes del fàrmac, no van trobar cap diferència en la mortalitat entre els grups tractats i els controls després d’un mes de tractament. Encara que s’ha de criticar aquest estudi, de fet, s’han reclutat més de 10.000 pacients d’hospitals de tot el Regne Unit, la dosi d’hidroxicloroquina és MOLT ALTA i els pacients són tractats en monoteràpia, quan l’efecte de la hidroxicloroquina està en associació amb el macròlid, inclòs en pacients greus, alguns amb ventilació assistida. Com tothom sap ara, la hidroxicloroquina és el tractament idoni a l’etapa mitjana primerenca o intermèdia de la malaltia, que evita l’agreujament de les complicacions fatals conegudes. L’explicació del professor Viale di Bolonya sobre la història natural de la malaltia i les intervencions terapèutiques en les diverses fases són molt útils (https://youtu.be/mVBfCzDWxPQ).\nDesprés de RECOVERY, l’OMS ha tornat a bloquejar-ho tot. Recordeu que Recovery rep finançament d’Oxford, però també de la fundació Bill i Melinda Gates.\nDes de l’anàlisi de tots els estudis, fins ara NO hi ha UN SOL ESTUDI que demostri la perillositat del fàrmac, quan se subministra amb les indicacions CORRECTES. Llavors, és legítim preguntar-se cap a on va la recerca científica?\nQuè demanes al govern i a les institucions mèdiques italianes?\nNICOLA Itàlia va entrar a la fase 2 de l’epidèmia amb la reducció de les infeccions a gairebé totes les regions i el buidatge de les unitats de cures intensives i la caiguda constant del nombre de morts. Això va passar, segons la nostra opinió, per tres factors concomitants:\n1) els ciutadans van dur a terme el tancament d’una manera lloable, juntament amb el sanejament (màscares, distància social, higiene de les mans, superfícies, etc.).\n2) La bona teràpia emprada, encara que sigui empíricament amb un ampli ús en particular de la hidroxicloroquina en la fase inicial de la infecció i de l’heparina tan aviat com es va descobrir el mecanisme fatal de trombosi multiorgànica, cosa que va provocar la precipitació de l’estat clínic dels pacients.\n3) les condicions climàtiques de l’estació calorosa que semblen favorables a la limitació de les infeccions per part d’aquesta classe de virus respiratoris.\nEn vista de l’anterior, per no córrer el risc d’anul·lar el que s’ha obtingut fins ara, demanem al govern italià, però també a les regions, que la població es faci conscient de la teràpia que s’ha d’implementar després de la prohibició d’utilitzar hidroxicloroquina, l’arma guanyadora, fins ahir, de la teràpia inicial. De fet, fins ara, la pèrdua del seu ús suggereix que es va decidir deixar pacients completament nus, des del punt de vista de la inflamació, i deixar només a l’acció de l’antivíric l’àrdua tasca d’evitar la posterior tempesta de citocines. També ens preguntem quin tipus de molècula antiviral s’utilitzarà i quin és el cost d’un tractament complet amb un pacient amb Covid, per avaluar si hi ha una relació cost / benefici correcta i acceptable. En cas que hi hagi un rebrot de l’epidèmia a Itàlia, quina serà la intervenció en el territori?\nSi manca l’ús d’hidroxicloroquina com a droga de primer ús immediat al territori, inevitablement hi haurà una més gran afluència de pacients en condicions greus a les instal·lacions sanitàries: un guió ja vist i terrorífic, sobretot a la RSA!\nMARIA: Voldria reprendre una experimentació seriosa i independent de la hidroxicloroquina que clarament, com tots els fàrmacs, s’ha d’utilitzar amb prudència i amb les precaucions que Adriana ja ha exposat íntegrament, i donar a tothom una informació sensata i veritable sobre dades estadístiques i teràpies possibles.\nA més, ens sembla important que tots ens aturem a reflexionar sobre les responsabilitats dels qui van gestionar l’epidèmia en l’àmbit governamental, l’ISS, l’ AIFA i les regions, en particular la Llombardia, i rellegir tot el procés dels fluxos d’informació, revisant la successió d’esdeveniments a partir d’un ampli perfil que inclogui el medi ambient, la prevenció, la consciència i la llibertat dels ciutadans. En definitiva, una visió àmplia que reinterpreti tot el procés en conjunt.\nVull destacar, dades i calendari en mà, que si s’haguessin posat en pràctica les teràpies correctes des de la primera fase i arreu del territori, les mesures de profilaxi, amb especial atenció a la protecció dels treballadors sanitaris, s’haurien evitat la massacre i la crisi econòmica del bloqueig nacional. Per no parlar de la massacre de la nostra gent gran a les residències!\nAra, amb l’epidèmia gairebé apagada, es declara la necessitat de la vacunació massiva contra la grip, amb el benefici per les empreses farmacèutiques, quan la correlació entre la vacunació contra la grip i la gravetat de la Covid-19 és cada cop més evident. (Http: // www .facebook.com / Article71 / photos / a.109803843911684 / 175394604019274 /? type = 3 & theatre). A més, voldríem saber quines evidències científiques justifiquen la vacunació contra la grip dels nens de sis mesos a sis anys. Expliqueu-ho!\nEns projectem en una dimensió surrealista en què, al costat del perill real del virus, ningú no sabia res, ni famosos viròlegs ni polítics, però tothom va fingir saber-ho, i van fer que el país caigués en l’angúnia i el pànic, amb greus perjudicis per als nens, la gent gran, els discapacitats i les persones amb malaltia mental.\nL’assistència sanitària ha de ser de bona qualitat i gratuïta arreu del món: la Covid-19 ha demostrat fins a quin punt som lluny d’aquest objectiu. Quin creus que és el paper de Big Pharma en aquest tema i què hem de fer els ciutadans?\nMÀXIM La influència de BigPharma distorsiona la realitat sobre la rellevància real de les malalties i els seus tractaments respectius i, de vegades, modifica substancialment la informació pública.\nPer superar aquest important problema, caldria que qui fos convidat a parlar en públic estigués obligat a declarar qualsevol vincle amb les empreses del sector.\nLa pandèmia de la COVID-19 ha demostrat que els metges sobre el terreny saben trobar respostes efectives (i sostenibles!) molt abans que els investigadors puguin verificar la seva validesa. La veritable força resideix en la capacitat d’intercanviar lliurament i ràpidament experiències i resultats. Creiem que s’hauria de retornar a la clínica el valor i la dignitat que li ha robat la investigació costosa.\nLes investigacions de BigPharma estan aprofitant el cas COVID per invertir milers de milions de dòlars i oferir medicaments cars, o fins i tot inexistents, quan ja disposem d’un conjunt de medicaments disponibles que han demostrat una gran eficàcia tant en les primeres etapes de la malaltia (hidroxicloroquina, azitromicina, heparina), com en etapes més avançades (plasma hiperimmune).\nEls fons filantròpics de gran envergadura en l’àmbit mèdic haurien de ser dirigits exclusivament i de manera transparent pels organismes governamentals independents per evitar una barreja perjudicial d’interessos econòmics, gestió d’informació publicitària i necessitats de salut.\nMARIA Gràcies Olivier per la pregunta “què hem de fer els ciutadans?”, ja que centra el focus en tots nosaltres, en la nostra capacitat d’entendre i actuar, sense delegar totalment la lectura de la realitat als experts o als presumptes experts. Crec que aquesta és una responsabilitat que hem de prendre per començar a pensar què ha passat, de manera crítica i creativa. Podem, com a ciutadans i com a metges, redescobrir junts la saviesa que és profundament innata en el sentiment humà i coordinar el coneixement de manera funcional fins a l’aparició de la veritat, no entesa de forma dogmàtica i estàtica, sinó com un esdeveniment continu que es revela als que observen la realitat sense prejudicis, queixes o interessos per a preservar.\nSense la recuperació del pensament crític i la llibertat d’expressió dels metges, em temo que ens trobarem de nou en una situació dramàtica deguda a un altre virus o a l’emergència climàtica i ambiental que ja ens està posant en revisió a tots els nivells.\nMAURO Després de la publicació de l’estudi de Marsella, citat anteriorment, ens preguntem quants metges han experimentat amb el protocol d’hidroxicloroquina-azitromicina en la seva pràctica clínica a Itàlia i els convidem a unir-se a les nostres investigacions per realitzar un estudi epidemiològic retrospectiu sobre els casos tractats conjuntament.\nESCRIU-NÓS A AQUEST CORREU PROVISIONAL: ippocrateor@gmail.com (tan bon punt el lloc Ippocrateorg.org estigui actiu n’obrirem un altre)\nwww.ippocrateorg.org (ben aviat);\nSol·licitud mèdica a l’AIFA per a la reintroducció de la hidroxicloroquina en els casos de la Covid-19: https://www.nursetimes.org/coronavirus-caos-hydroxychloroquine-140-medici-contro-laifa/90879\nTots els vídeos de Mauro Rango:\n Avui dia, a més de per al tractament de la malària, la hidroxicloroquina està indicada, tant en adults com en nens, en cas d’artritis reumatoide, artritis idiopàtica juvenil de lupus eritematós sistèmic, amb precaucions recomanades per a: problemes amb la retina, patologies cardiovasculars, cardiomiopaties, insuficiència cardíaca, prolongació de l’interval QT, insuficiència renal, fetge, deficiència de glucosa 6 fosfat deshidrogenasa\n L’efecte antiviral de la hidroxicloroquina es deuria a l’augment del PH a l’interior de la cèl·lula precisament perquè s’uneix als radicals àcids provocant un augment del PH que esdevé més bàsic amb la consegüent incapacitat del virus per desenvolupar-se a la cèl·lula. L’acció de la hidroxicloroquina és la que impedeix que el virus s’uneixi a la porfirina mitjançant la inhibició de l’EME, que és la part no proteica de l’hemoglobina (que consisteix en el complex de ferro + porfirina + oxigen). El coronavirus impedeix la unió entre el ferro i la porfirina i, en conseqüència, ja no és capaç de transportar oxigen, la hidroxicloroquina forma un enllaç estable amb l’EME en eliminar-la del coronavirus. D’altra banda, l’azitromicina, a més de la seva acció antiinflamatòria, té activitat antiviral i immunomoduladora.\n L’any 2015, 33 estudis xinesos van trobar aquest perill (https://pubmed.ncbi.nlm.nih.gov/26564594/\n Un estudi retrospectiu de la Universitat de Nova York va mostrar l’elongació del tracte QT fins a 500 msec (val ni QTc en homes 0,44 segons, en dones 0,45 seg) amb risc d’arrítmies greus, per tant és increïble que incloguessin en l’estudi pacients amb insuficiència renal i la ingesta simultània d’amiodarona, contraindicada en el tractament amb hidroxicloroquina i azitromicina!!!, És espontani preguntar-se si aquest estudi és ÈTIC. De fet, una elongació del tracte QT pot dur a una arrítmia severa anomenada Torsió del dit del peu, que degenera fàcilment en fibril·lació ventricular, una arrítmia mortal, que es resol només amb desfibril·lació elèctrica.\nCategories: Ciència i tecnologia, Contingut original, Entrevistes, Internacional, Salut\nEtiquetes: azitromicina, COVID-19, cure al COVID-19, idrossiclorichina, Ippocrate, plasma iperimmune\nExclude ID: 1155117


Pedagogs I Events Històrics Timeline | Preceden\nPedagogs i events històrics\n"Manifest comunista" (Marx i Engels)\nJean-Jacques ROUSSEAU (Ginebra, Suïssa, 28 de juny de 1712 - Ermenonville, França, 2 de juliol de 1778)\nL'essència de la infància és el joc. Els infants tenen una manera característica de raonar, sentir i actuar que ha de ser respectada i protegida. L'èsser humà és bo per naturalesa.\nJohann Heinrich PESTALOZZI (Zuric, Suïssa, 12 de gener de 1746 - Brugg, Suïssa, 17 de febrer de 1827)\nHarmonia amb la naturalesa, llibertat per aprendre i descobrir. L'educació com a eina per a desenvolupar la intel·ligència, sentiments i moralitat. Educació física per enfortir no només la ment, sinó també el cos.\nFriedrich Wilhelm August FRÖBEL (Oberweissbach, Turíngia, Alemanya, 21 d’abril de 1782 - Marienthal, Alemanya, 21 de juny de 1852)\nL'alumne ha de ser tractat amb respecte i dignitat, amb un clima de llibertat. L'educador s'ha de mostrar com a guia experimentat i amic fidel, que amb firmesa però tambéflexibilitat guiarà a l'alumne. Com a educador, s'ha de conèixer el desenvolupament de l'infant.\nMaria MONTESSORI (Chiaravalle, Ancona, Itàlia, 31 d'agost de 1870 - Noordwijk, Holanda, 6 de maig de 1952)\nInfants considerats éssers competents i capaços de prendre decisions importants. Creació d'un entorn de la mida del nen i motivació per adquirir domini sobre aquest. Participació dels pares i mares en l'educació de l'infant. Creació de materials didàctics propis.\nOvide DECROLY (Renaix (Ronse), Bèlgica, 23 de juliol de 1871 - Uccle, Brussel•les, Bèlgica, 10 de setembre de 1932)\n-Observació de l'entorn amb la'juda del mestre\n-Saber relacionar els coneixements adquirits\n-Comprovar el nivell d'adquisició\nROSA SENSAT i Vilà (El Masnou, 17 de juny de 1873 - Barcelona, 1 d'octubre de 1961)\nRespecte integral a la persona, la integració del joc al currículum i el gaudi estètic. Ús dels fets quotidians per a ensenyar els continguts escolars (aprenentatge significatiu). Bona formació dels mestres.\nAlexander Sutherland NEILL (Forfar, Escòcia, 17 d’octubre de 1883 - Aldeburgh, Escòcia, 23 de setembre de 1973)\nConsidera més important l'educació emocional que no pas l'aprenentatge intel·lectual. S'oposa a la competitivitat i a la repressió sexual i la imposició de valors puritans estrictes. Llibertat per aprendre a autocontrolar-se. El critiquen tant com l'elogien.\nJean William Fritz PIAGET (Neuchâtel, Suïssa, 9 d'agost de 1896 - Ginebra, Suïssa, 16 de setembre de 1980)\nEls principis de la lògica comencen a desenvolupar-se abans que el llenguatge i es generen a través de les accions sensorials i motrius del bebè en interacció i interrelació amb el medi, especialment amb el medi sociocultural. Considera que el desenvolupament cognitiu és gradual i tothom passa per les matexies etapes


La capital russa experimenta una transformació amb un correligionari de Vladímir Putin com a alcalde\n5 min. Moscou 09/09/2018 00:00\n651x366 El nou ‘skyline’ de Moscou El nou ‘skyline’ de Moscou\nMoscou ara és més net, Moscou ara és més bonic, Moscou ara és més segur, Moscou ara és més còmode, són alguns dels cartells que es poden trobar passejant per la vora del riu des del complex financer Moscow City fins al parc Zariadie. Aquests cartells recorden que tot això és gràcies a Anatoli Sobianin, alcalde de la capital russa des del 2010 i un dels líders del partit oficialista Rússia Unida a qui els moscovites han de donar el seu vot avui en unes eleccions municipals que, amb tota certesa, guanyarà.\nFaltaria un cartell que digués Moscou està sempre en obres, perquè durant els mesos de bon temps d’aquests vuit anys no han parat els treballs per dur a terme una gran renovació de la ciutat. Es pot anar a sopar a un restaurant i que el carrer que estava mig en obres en entrar ja estigui acabat a la sortida, reafirmant el concepte Moscou never sleeps (Moscou no dorm mai), per la quantitat d’establiments i serveis oberts 24 hores al dia.\nSobianin, que venia de l’administració presidencial i, abans, de Sibèria, es va trobar una metròpolis caòtica, on els cotxes podien aparcar gairebé a tot arreu, contínuament immersa en embussos de trànsit i molt dura per als vianants. En aquests anys s’ha regularitzat l’aparcament, s’ha millorat el transport públic, s’han eixamplat voreres, s’han arreglat els bulevards, s’han inaugurat carreteres, s’han obert una setantena d’estacions de metro, s’han fet carrers per a vianants i fins i tot s’han plantat milers d’arbres. La majoria de vianants moscovites admeten que la ciutat ara és més agradable. Durant aquest període també s’ha documentat l’enderrocament d’almenys 159 edificis considerats històrics des del punt de vista arquitectònic o cultural.\nEl primer estiu de Sobianin com a gestor de Moscou ja corria l’acudit que l’alcalde anterior, Iuri Luzhkov, li havia confessat que ell havia amagat un tresor a la ciutat i per trobar-lo van començar grans obres per canviar llambordes per tot arreu i arreglar voreres. De seguida va córrer també el rumor que la dona de Sobianin, Irina Rubintxik, a la ciutat siberiana de Tiumen on havien viscut abans, era coneguda amb el renom d’Irina Bordiur (vorada) perquè era la propietària de facto d’una gran empresa de materials de construcció i d’obres públiques. Sobianin sempre ha negat la connexió de la seva ara ja exdona amb empreses de construcció.\nA l’acudit se li han anat afegint paràgrafs. Com que no va trobar el tresor a les voreres ni a les calçades, va decidir enderrocar tots els quioscos construïts la dècada del 1990, els anys salvatges de transició al capitalisme. El paisatge urbà va canviar radicalment de la nit al dia el 9 de febrer del 2016 quan es van començar a enderrocar centenars de quioscos que l’ajuntament havia declarat “autoconstruccions”. Van reaparèixer els grans espais oberts prop de les estacions de metro i el descontentament de milers de comerciants.\nCom que Sobianin tampoc va trobar el tresor sota els quioscos, el 2017 va declarar la guerra a les cases de 5 plantes conegudes com a khrusxovki (construïdes a l’època de Nikita Khrusxov, a finals dels 1950) en el marc d’una llei per renovar els habitatges de Moscou. Aquesta mesura ha rebut una forta oposició ciutadana dels que consideren que la llei legitima un gran projecte d’especulació immobiliària per construir edificis alts en els solars de les khrusxovki i que s’està destruint el Moscou històric.\nGratacels i parcs\nLa possibilitat de fer el passeig descrit al principi també és gràcies a l’equip de Sobianin, perquè s’ha arreglat gairebé tot el moll del riu al seu pas pel centre de Moscou. En aquests 12 quilòmetres, que es poden fer amb les conegudes popularment com a bicicletes de Sobianin -un sistema semblant al Bicing de Barcelona-, hi ha algunes de les novetats dels últims anys. S’han acabat de construir gairebé tots els gratacels de Moscow City, s’ha renovat tot el complex esportiu de Luzhnikí, incloent-hi l’estadi de futbol que va acollir la inauguració i la clausura del Mundial de futbol. S’han arreglat i modernitzat els parcs Gorki i Muzeon i ara fa un any es va inaugurar el parc Zariadie, un complex al costat de la plaça Roja en el lloc on hi havia l’hotel Rossiia. Al parc Zariadie, que recrea la vegetació de totes les zones climàtiques de Rússia, hi ha un pont que no va enlloc i que fa de mirador, una cova de gel i una moderna filharmònica que s’inaugurarà a finals de setembre.\nEl Moscou de Sobianin també es caracteritza perquè es destina molt pressupost a decorar la ciutat i il·luminar els arbres. Tot i que els estàndars de vida són més alts que a la resta de Rússia, hi ha molta gent que es queixa que aquests diners es podrien destinar a qüestions socials.\nSobianin va arribar a l’alcaldia el 2010 nomenat per l’aleshores president Dmitri Medvédev i el 2013 va ser elegit en unes eleccions que es recorden perquè hi va haver una competència política bastant real i pel bon resultat que va obtenir l’advocat i bloguer anticorrupció Aleksei Navalni.\nA l’opositor Navalni se’l va apartar de la lluita política abans de les eleccions presidencials i en aquestes municipals hi ha tres candidats que denuncien la corrupció que impera al voltant de Sobianin i la seva renovació de la ciutat, però que no tenen cap possibilitat de guanyar. Moscou és la capital i l’aparador de Rússia, hi ha censats 12,5 milions d’habitants i l’oficialisme i un dels homes de Vladímir Putin no es pot permetre no guanyar les eleccions.


El Parc Natural dels Ports guanya el Premi d'Arquitectura Tradicional Toni Cobos | Sostenible\nEl Jurat ha distingit la iniciativa del parc en la conservació del patrimoni arquitectònic dins d’aquest àmbit, que ha culminat amb la publicació de la Guia per intervenir en el patrimoni arquitectònic del Parc Natural dels Ports: Manual de bones pràctiques.\nEl Parc Natural dels Ports ha estat distingit amb el Premi d’Arquitectura Tradicional Toni Cobos en la categoria d’iniciatives que posen en valor l’arquitectura tradicional. En concret, en la primera edició dels guardons, el jurat ha premiat el programa de conservació del patrimoni arquitectònic desenvolupat pel parc, que ha comportat l’estudi i caracterització de l'arquitectura tradicional en aquest àmbit i que ha culminat en la publicació de la Guia per intervenir en el patrimoni arquitectònic del Parc Natural dels Ports: Manual de bones pràctiques.\nEl jurat ha destacat les línies guia de conservació del patrimoni arquitectònic del parc i la seva posada en pràctica en la restauració del Mas Burot, promoguda per l’Ajuntament d’Horta de Sant Joan. Aquest cas no només és un exemple d'arquitectura tradicional, sinó que serveix d'exemple de restauració i difusió d'aquest tipus d'intervencions. A més, el jurat valora el desenvolupament d'un programa de formació i difusió, i considera aquest conjunt d'estudis i activitats del parc com un model de conservació i posada en valor de l'arquitectura tradicional.\nEl parc va iniciar el 2003 la recerca sobre el seu patrimoni arquitectònic amb l’inventari identificació i geolocalització de totes les edificacions tradicionals existents. Posteriorment, va encarregar un estudi històric dels assentaments humans a l’àrea dels Ports, per determinar l’origen i la motivació d’aquestes construccions i més endavant un estudi de caracterització de l’arquitectura que permetria conèixer quins són els trets arquitectònics, els materials i els sistemes constructius utilitzats.\nSegons l’inventari de construccions elaborat pel Parc Natural dels Ports hi ha 1.957 edificacions (1.024 dins del Parc i 933 dins del PEIN). Es tracta d’edificacions tradicionals d’una època compresa entre el segle XVI i principis del XX, amb usos diversos. Són masos, casetes d’eines i altres construccions d’ús específic, com corrals, molins, ermites, etc.\nEs tracta d’edificacions de mida variable, de creixement orgànic, lligades a les necessitats de l’explotació agrícola o ramadera. El sistema constructiu és senzill, simètric i preval l’economia de materials.\nLa Guia per intervenir en el patrimoni arquitectònic del Parc Natural dels Ports és la síntesi i culminació de tot aquest procés de recerca. Es tracta d’un document senzill, fet a partir de criteris objectius i en base a un estudi rigorós de caracterització, que recull de manera essencial quins són els trets característics de l’arquitectura tradicional dels Ports, i aporta criteris d’intervenció, i assenyala solucions no adequades utilitzades freqüentment.\nEn l’elaboració del manual, el Parc Natural dels Ports ha facilitat i potenciat la col·laboració amb altres administracions i organismes de les Terres de l’Ebre, especialment el Col·legi d’Arquitectes de Catalunya i el Col·legi d’Aparelladors i Arquitectes Tècnics. L’àmbit d’aplicació es pot estendre més enllà del límit estricte del Parc Natural dels Ports ja que molts dels trets de l’arquitectura tradicional són comuns en bona part de les comarques ebrenques.\nOrganitzats per l’Associació GRETA (Grup de Recuperació i Estudi de la Tradició Arquitectònica), els Premis d’Arquitectura Tradicional Toni Cobos neixen amb la voluntat de premiar les bones pràctiques en la intervenció en el patrimoni més feble i desprotegit, que respectin les característiques específiques de les preexistències, responent al mateix temps als reptes actuals.\nEs pretén posar en valor les tècniques constructives tradicionals i els materials que han fet possible el patrimoni arquitectònic que conforma el nostre paisatge i els nostres pobles, així com els coneixements que són fruit de la transmissió de generació en generació, i el testimoni d’una manera de viure, d’una cultura i d’un territori. Estan dedicats a la memòria de Toni Cobos, constructor apassionat per l’arquitectura tradicional.\nEl temporal de vent i pluja d’aquesta setmana ha afectat de forma greu a diverses zones del Parc Natural del Montseny, fet que dificulta l’accés i la circulació en diverses àrees de l’espai natural.\nSegons el govern català, després de 23 anys sota unes Normes Especials molt restrictives, el Pla obre noves oportunitats per al desenvolupament local als ajuntaments i als propietaris rústics amb una major seguretat jurídica i una millor gestió de l’espai natural.


Joan Lluís Gómez, sommelier del Sant Pau, imparteix el curs de Sumilleria i Maridatge | Escola d'Enoturisme\nInici / Notícies / Joan Lluís Gómez, sommelier del Sant Pau, imparteix el curs de Sumilleria i Maridatge\nVols aprendre més sobre sumilleria? L’Escola d’Enoturisme de Catalunya ofereix una formació 100% subvencionada en Sumilleria i Maridatge per aprofundir en la tècnica de maridatge i oferir un producte propi i de qualitat, que doti d’identitat i nous atractius el teu negoci.\nEl docent del curs és Joan Lluís Gómez, sommelier del Restaurant Sant Pau de la xef Carme Ruscalleda, que porta més de 9 anys participant en el creixement d’un projecte on el producte, els vins i la qualitat tenen un paper fonamental. L’experiència de Gómez està acompanyada dels seus estudis, ja que compta amb el Higher Certificate in Wines and Spirits per la Wine & Spirit Education Trust.\nAl llarg de 20 hores de formació es perseguirà l’objectiu d’aconseguir descriure les diferents característiques organolèptiques dels vins amb un vocabulari específic i aprendre a relacionar-los amb el menjar més adequat.\nAquest curs es durà a terme al Celler Augustus Fòrum (El Vendrell) els dies 18 i 25 d’octubre i 8, 15 i 22 de novembre, en un horari de 10 a 14h. No dubtis en inscriure-t’hi!


Comunicació // 19/07/2018 - 12:50h\nLa mataronina Anna Torralba és l’autora de la portada i de les il·lustracions del setmanari dedicat a la Festa Major.\nEl Capgròs que surt puntual a la seva cita aquest divendres és una revista diferent. Les seves 144 pàgines estan dedicades gairebé en la seva integritat a la Festa Major de Les Santes. Com veureu, també, la portada i el seu interior disten de ser habituals. Compten amb les il·lustracions de la dissenyadora i il·lustradora mataronina Anna Torralba. Ella s’ha encarregat de “dibuixar” Les Santes per a Capgròs, aportant les seves il·lustracions tant per la portada com per a cada un dels dies de la festa.\nTorralba també és la il·lustradora del Conte de Santes de Capgròs, que es presenta aquest dijous a les 18h al Pati de Can Marchal. Els seus dibuixos plens de color, vitalitat i perspectives originals aporten una visió fresca i diferent de la Festa Major. La portada mostra la Família Robafaves assistint al castell de focs de la nit del 27, amb una vista de Mataró on s’hi reuneixen algunes de les icones més destacades de la ciutat.\nEn aquest vídeo es pot veure el procés creatiu de la portada, a la qual Torralba ha dedicat hores per dibuixar totes les figures, edificis i elements, i per aportar-hi el color tan especial que té. Una portada que dóna pas a la revista que podreu trobar aquest divendres als punts habituals, però que ja es pot llegir online. El programa de Santes destacat dia a dia i més d’una desena de reportatges sobre les novetats d’enguany a la Festa Major, de cara a poder viure-la amb tota la intensitat possible.


Krossfaer registre en línia. Juga el joc en línia CrossFire. Joc en línia CrossFire Online\nJoc en línia: CrossFire\nNoms alternatius: Krossfaer\nCrossfire joc creat per Neowiz companyia de Corea del Sud, i és un joc de trets clàssic coreà (shooter).\nCrossfire joc creat per Neowiz companyia de Corea del Sud, i és un joc de trets clàssic coreà (shooter). Quant a la trama, cal tenir en compte que el joc és interessant Krossfaer guió, per exemple. Les forces especials recollir els seus combatents de tot el món sota el sostre d'una corporació internacional "Risc Global." La gent és molt diferent, però el seu destí està marcat pel dolor i la pena. Ells tenen la capacitat de realitzar les tasques més difícils en qualsevol lloc de la Terra. Els seus principals clients són els països neutrals que no tenen forces armades regulars i permanents de l'Estat, que són l'objectiu dels terroristes, i un departament secret de la Gestió de les Nacions Unides (l'anomenat grup de "X"). Descarregar Krossfaer joc fàcil. Krossfaer lliure es difon per Internet. No obstant això, recordeu que primer ha de passar pel procediment de registre de Crossfire. Quant a la missió de l'empresa, és important tenir en compte que aquesta missió és la següent - en la lluita contra el terrorisme i la protecció dels valors humans. Crossfire joc lliure també es pot descarregar des del lloc oficial, i un gran nombre de fans - llocs que tenen tots els enllaços necessaris. Crossfire joc lateral, que és molt emocionant i interessant. "Risc Global", que és una corporació de mercenaris, es compon dels veterans de les agències dels millors del món d'intel · ligència. Corporació fundador - Lloyd Alex, un ex combatent SAS - Grup de Forces Especials Britàniques Air. Una empresa ha assolit els nivells actuals gràcies al capdavant - home de negocis americà Michael Norman. "Risc global" portar a terme la lluita contra els grups terroristes, defensa la posició de la pau mundial. Quant a la composició del "risc global", cal assenyalar que la corporació és GRX equip, que en general treballa en conjunt amb un grup de les Nacions Unides - "X". Empleats del Departament de planificar l'operació, i gràcies als operatius de l'equip GRX a posar en pràctica els seus plans. No obstant això, l'essència de tasques que s'executen són desconeguts, fins i tot per al departament d'homes. "Llista de Negre" realitzar tasques especials dels grups terroristes i subversius. Pel que fa als agents nacionals, cal tenir en compte que molts agents "Llista de Negre" - van arribar de l'Orient Mitjà. El fundador de l'empresa "Global Risk" desconegut. Societat no està subjecta a les lleis de qualsevol país. Es rumoreja que proporciona suport financer a alguna persona influent, que al seu torn controla els diamants al mercat britànic. Com es va dir anteriorment, Crossfire es distribueix gratuïtament a Internet. Llavors, ¿per descarregar Crossfire. En primer lloc, cal registrar-se amb el Crossfire. Krossfaer registre és prou ràpid perquè no es necessita molt del seu temps. A continuació, podràs veure referència - Crossfire lliure. Un cop descarregat, només cal instal · lar aquest joc al teu ordinador i començar a jugar. Joc agrada qualitat de gràfics d'ordinador, així com la presència d'una varietat de personatges i nivells, i maneres de joc. Pel que fa als jugadors dels braços, cal assenyalar que el joc té un gran nombre d'armes diferents que es poden comprar per una quantitat determinada de punts, així com préstecs. Cal no oblidar que després de les armes de batalla per ser reparats. Si t'agrada les armes, la lluita i la victòria, Krossfaer creat especialment per a tu, el joc és segur que impressionarà fins i tot als jugadors més àvids. JugarCrossFire\nVídeos i captures de pantalla per al joc CrossFire


Hotel Brasserie Den Handwijzer Oss Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBerghemseweg 13, Koolwijk en Bossen, Oss, Països Baixos - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Herpen, no busqui més enllà de Hotel Brasserie Den Handwijzer. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Herpen. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de instal.lacions per a minusvàl.lids, instal·lacions per a reunions i banquets , bar.\nL'ambient de Hotel Brasserie Den Handwijzer es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hotel Brasserie Den Handwijzer és una elecció inteligents per a viatgers a Herpen, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (204) Parelles (73) Viatgers en solitari (94) Famílies amb infants petits (16) Famílies amb infants grans (2) Grups (19)


Animalades, o de com l’heteronorma se’ns ha ficat fins a la sopa | contrainfo.cat | Projecte contrainformatiu autogestionat de Mallorca\nAnimalades, o de com l’heteronorma se’ns ha ficat fins a la sopa\nPublicat per atzavara dia 18 novembre 2013 – 15:303 Comentaris | 322 views\nPer Vidas Precarias\nExtret de Diagonal Periódico\nAssabentar-te que una al·lota està embarassada i preguntar, “i què serà?” Passejar un nadó vestit de colors “neutres” i que te’n demanin el nom, cercant-ne el gènere, per després, de manera quasi imperceptible, modificar la manera de dirigir-se al bebè. Acariciar un ca i preguntar “mascle o femella?” Com si tal cosa, com si no estiguéssim creant res amb la pregunta. Anar al bany i comprovar, gairebé sense adonar-se’n, diversos signes, dibuixos i símbols que determinen quina porta sí, quina porta no, quina porta sí-però-arriscant-te. Dibuixos, símbols, en els quals suposadament sentir-nos identificades o identificats. Petites coses quotidianes que feim per prendre la complexitat del món i violentar-la, reduir-la, simplificar-la i reconduir-la a una sèrie de categories estancades que, se suposen, fan la vida més fàcil, més senzilla d’habitar. Perquè, ens deim, clarament necessitam categories per comprendre un món que sembla confós. I, a la qual comprenem: encotillar-nos, simplificar-nos, violentar-nos, limitar-nos a totes i tots els altres i a nosaltres mateixos i mateixes.\nNo dic res de nou, i molt manco després que durant tot el mes passat hi hagin hagut multitud d’actes, trobades i protestes entorn de l’Octubre Trans en el qual ens han parlat de la urgent i necessària flexibilització de les categories home/dona, els encotillaments als quals ens sotmeten i la necessària generació i manteniment de xarxes en les quals habitar trànsits i poder gaudir dels mateixos des de la llibertat, el reconeixement i la no-patologizació.\nPretenc en aquestes línies, reflexionar breument sobre l’estúpida/perillosa tendència a aixafar i domesticar la diversitat del món amb aquesta absurda categorització a la qual diverses autores han referit amb distintes denominacions i accents com a heteronormativitat, matriu heterosexual o heterosexualitat obligatòria. Tots són conceptes amb les seves diferències importants que excedeixen un poc de l’abast d’aquest post. Però tirant més de Butler i de la idea de matriu heterosexual, podríem dir (simplificant de nou) que descriuen d’una manera molt brillant l’absurd fet que fa que perquè siguem comprensibles avui per avui en el llenguatge que parlem, en els espais que habitam, hem d’ajustar-nos a un model concret, aquest que reproduïm amb les petites preguntes a les quals referia al principi. Aquest model que diu que som llegits com a biològicament alguna cosa (mascles o femelles) que se segueix per alguna altra cosa (homes o dones) i duu aparellada la comprensió que aquests dos pols s’interconnecten d’una manera específica (anomena-ho desig o família nuclear radioactiva, comprèn-ho per mitjà de teories encarnades sobre la construcció social del plaer o de l’anàlisi sobre la construcció i manteniment de l’amor romàntic). I no sols ens comprenem unes i uns i altres per mitjà d’aquest esquema (i en estar embarassada et diuen que serà un nin i li compres llençols blaus, o li demanes a la teva neboda adolescents si ja s’ha fet un “nòvio”, i un llarg etcètera), sinó que ho assumim com a normal, natural i ho estenem a la resta de qüestions de la vida com, per exemple, els comportaments i definicions dels (altres) animals.\nEn aquest Madrid, com a moltes altres ciutats, creixem pensant el món animal, més enllà dels anomenats “animals de companyia”, per mitjà de zoos i pel·lícules de Disney. Simba, a El Rei Lleó, s’enamorava de la seva companya de jocs i tenien un romanç de per vida amb la seva música de fons i cel estrellat. Nemo, el peix pallasso al qual cercà el seu pare fins a l’altra banda de l’oceà, era un petit mascle fruit d’una meravellosa història d’amor entre son pare i sa mare, que miraven embadalits els seus centenars d’ous. Ratolins perfectament diferenciats a la Ventafocs (elles, per descomptat, expertes en costura o novies-de; ells, sens dubte, els protagonistes reals). Amb els anys, el món animal ens entra estudiant biologia: classes i llibres de text que ens expliquen que els animals neixen, es reprodueixen i moren i les diferents maneres que tenen de fer-ho. I, ara sí, se’ns presenta com la realitat objectiva de la ciència ens conta noves històries, cada vegada més complexitzades segons van passant els anys. Evidentment, aquests animals ja no duen llacets roses o blaus, ni tenen veus masculines o femenines, ni elles pipellegen coquetament com passava amb les ficciones Disney, però, fins a quin punt no ses continua repetint un esquema similar?\nIsabel Delgado comença el seu interessant llibre El descubrimiento de los cromosomas sexuales reflexionant sobre com, a zoologia “determinades variants en l’organització sexual o en el comportament de mascles i femelles són tractades com a excepcions a una norma que no s’especifica”. Així, quan en alguna espècie no es reprodueixen, o no sols, de manera sexual, o les femelles són de major mida que els mascles, o tenen més força, se cerquen raons que ho expliquin. I, quan és al contrari, s’entén que no requereix de cap explicació perquè és allò normal: “el silenci dels textos indica que no és necessari donar raons”. Així, “la imatge que s’obté de la zoologia és la d’un univers sexual ordenat, en el qual femelles i mascles es diferencien i actuen seguint uns patrons segons els quals, deixant de banda les rares excepcions, es poden construir conceptes tals com “feminitat” i “masculinitat”. Podria semblar, doncs, que miram els animals no-humans com cercant-nos en ells mateixos, i ens cercam a partir d’allò que consideram normals per a nosaltres, entrant un looping infinit en el qual ja no se sap què fou abans, però queda totalment clar que l’absurd institucionalitza la divisió de mascles i femelles, els atributs que uns i altres han de tenir i la relació entre si en termes sexe-reproductius com la norma. Així aprenem com funciona la reproducció sexual en detall i donam uns petites pinzellades de les altres maneres de reproducció, presentades en termes generals com menys complexes, menys aptes i, en general, mereixedores de poca atenció.\nDes de diversos àmbits es proposa, en canvi, fantasiejar una mica amb la idea sobre què passaria si totes les representacions a partir de les quals aprehenem el funcionament del món animal, incloguessin un poc més de complexitat. Si, seguint amb els exemples anteriors, Simba a El Rei Lleó es donés algun bateig de foc amb els seus amics, com està de sobres estudiat que fan els lleons mascles entre si (tant en captivitat com no). O si el pare de Nemo hagués transitat a femella en morir la mare, com de fet fan els peixos pallasso. I si s’estudiàs a l’institut que hi ha certes espècies de sargantanes composades només per femelles? Resultaria interessant veure com comprenen la sexualitat infants que han aprés des de petits que aquestes espècies de sargantanes que tenen relacions sexuals entre si i es reprodueixen per partenogènesi, això és, per mitjà del desenvolupament de noves sargantanes a partir d’un òvul que es comença a dividir tot sol (en ocasions arran d’una estimulació sexual prèvia, com s’explica al vídeo). I que les paones també poden reproduir així, o que la mel depèn que les abelles regulin bé la seva reproducció (que pot ser sexual o partenogenètica, complint una funció social ja que així neixen reines o abellots)? També podrien dedicar més temps a comprendre el paper del sexe en les comunitats de bonobos, en lloc d’explicar fins a l’extenuació els comportaments competitius entre distints animals (interpretant-ho tot en terme de dominació d’uns a altres). Com entendrien infants i adults els trànsits, les relacions entre bolleres, les dissidències sexuals en general si no se’ls hi explicàs a través de l’esquema binarista heteronormatiu tot allò que veuen, inclosos els animals als quals miram per pensar el que anomenam naturalesa?\n3 Comentaris » marcos escrigué:\t19 novembre 2013 a les 22:47\tQue respectem totes les orientacións sexuals no vol dir que haguem de pensar que s’hagi de relativitzar tot fins l’absurd, exagerar el que són excepcions al món animal i acabar per tenir enveja de no ser gay o trans.\nAquesta curolla del “sexualment dissident” és bastant ridícula i recorda massa al veganisme combatent que no te prou amb menjar el que vulgui si no que t’ha de convencer que està tocat de la mà de deu mentres tú que menjes panades o un kebab ets un pobre ignorant que no ha vist la llum.\nRespon a aquest comentari »\tMaria A. Massanet i Arbona escrigué:\t24 novembre 2013 a les 17:55\tMarcos No m’ha parescut que aquest artícle ataqui o vulgui fer a tothom trans o gai; sinó que el que ens diu és que ens fitxem de l’adoctrinament per tots el medis favorint l’eterosexualitat i que això a duit molts problemes i grans\nRespon a aquest comentari »\tMarcos escrigué:\t26 novembre 2013 a les 16:54\tJo encara no veig on es el problema. Si jo fos gai voldria que s’hem respectes peró per aixó no dixaria d’entendre que perteneixo a una minoria i que el “normal” (la majoria de gent) no és gai.


Marina Plouescat França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPlouescat, Plouescat, França - Veure al mapa\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Plouescat, Marina és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Marina asseguren una estada plaentera als seus clients. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com piscina exterior, jardí, esports d'aigua (no motoritzats). Si buscau un allotjament còmode i adequat a Plouescat, faci de Marina la vostra llar.\nCal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Belvilla t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. En arribar, cal abonar un dipòsit de 1500 EUR per si hi ha desperfectes. Aquest dipòsit es reemborsarà el dia de sortida en funció de l'estat de l'allotjament.


10 millors càmeres de sec humit (2020) - Llar\nLes desordres no desitjades no seran mai uniformes i sempre hi ha la possibilitat que un aspirador habitual pugne per afrontar els embolics barrejats. Un buit humit / sec, també conegut com a shop-vac o extractor de pols, està dissenyat per manejar tots els tipus habituals de pols, brutícia i restes sense obstruir-se fàcilment, permetent netejar de forma ràpida i senzilla una superfície de treball tant líquida com desordres sòlides sense necessitat de micromecenatge de diverses eines. Si intenteu comprar-ne una, pot ser que la quantitat d’opcions sembli aclaparadora, però hi ha alguns dissenys i funcions molt més útils que d’altres.\nA continuació, es mostren deu models diferents de buit humit i sec que poden ser perfectes per a totes les vostres necessitats de neteja, així com detalls sobre què ofereixen en comparació amb altres dissenys de buit en sec i humit.\nConsulteu a continuació els millors WC Dry Wet.\n1. Vacmaster Professional humit / sec\n2. Aspirador humit humit RIDGID 50353 d'acer inoxidable\n3. Shop-Vac 2021000 Micro-humit / sec sec\n4. CRAFTSMAN CMXEVBE17595 Vacío humit / sec\n5. Buit sec 5989300 Aspirador humit\n6. Armadura Tot, AA255 Aspirador humit / sec\n7. DeWALT 9 litres de poliester humit / sec\n8. Stanley buit / sec buit\n9. Stanley SL18115 Aspirador mullat / sec mullat\nGuia del comprador de buit sec\nNeteja de situacions\nQuin és el millor Shop-Vac del mercat?\nQuina mida de buit humit / sec necessito?\nUn aspirador humit / sec pot recollir aigua?\nQuina botiga-Vac és la més tranquil·la?\nA diferència de molts aspiradors, aquesta eina està dissenyada per a la màxima potència i rendiment que puguis obtenir, permetent netejar tot tipus de pols, restes i aigua sense haver d’aturar-se i enyorar-se amb ajustaments o altres eines. L’emmagatzematge integrat del cable d’alimentació significa que no s’està col·locant constantment durant la vostra neteja, i la gamma d’accessoris diferents (que també es poden emmagatzemar a l’eina mateixa) inclou una vareta d’extensió, un filtre especial de cartutxos i un difusor de soroll per a un funcionament més tranquil. A cinc galons, el dipòsit és prou gran per a la majoria de les tasques de neteja sense ser massa gran per fer que es mogui difícilment, assegurant que encara sigui raonablement portàtil.\nEmmagatzematge del cable d'alimentació per a una manipulació més fàcil.\n5,5 màxima potència.\nMúltiples accessoris útils, incloses les varilles d'extensió.\nDe gran abast de 7 mànega.\nPerfecte per a feines de neteja dures.\nmotor 5.5 Potència. Capacitat 5 galons. Pes 13,5 lliures.\nSi només busqueu els buits humits / secs de major resistència del mercat, aquest és un dels millors, oferint una potència màxima i una força de succió.\n2. Aspirador humit en sec i humit RIDGID 50353\nAquest buit professional de la botiga utilitza una mànega especial i flexible de 8 peus per proporcionar-vos molt més control sobre el lloc d’aspiració, a més d’assegurar-vos que obteniu la màxima durabilitat quan passeu per les cantonades o intenteu netejar zones afectades. El sistema de fixació Qwik Lock facilita la instal·lació de filtres nous sempre que siguin necessaris i el port de drenatge integrat us ofereix una manera senzilla de buidar els líquids que heu xuclat sense haver de capgirar el buit. Gràcies al tambor de 16 galons usat en el disseny, pot contenir una gran quantitat de líquid i / o restes sense pèrdues de rendiment, mantenint-se relativament tranquil durant el funcionament.\nMotor intern tranquil.\nMànega duradora i flexible.\nTambor gran de 16 galons per a una major capacitat de neteja.\nDesguàs del port per tractar líquids.\nSistema senzill de fixació de filtres de cartutxos.\nmotor 6.5 Potència. Capacitat 16 galons. Pes 38,7 lliures.\nA diferència del que fa a moltes botigues, aquest disseny es centra en l'eficàcia i el rendiment de resultats, per la qual cosa és molt més fàcil netejar una zona, tot i que és tranquil i fàcil d'utilitzar.\n3. Shop-Vac 2021000 Micro-humit / Assec sec\nAquest diminut sec / humit de 6 lliures és molt petit i portàtil, agafant un disseny estàndard de la botiga i condensant-lo en un espai molt més compacte. Tot i la seva reduïda mida, no deixa de ser un gran buit en sec en humit per a la seva neteja, utilitzant un motor d’1 HP i un dipòsit d’1 galó per oferir-vos l’opció perfecta per a la neteja a petita escala. No només pot aspirar fàcilment pols i líquids fins, sinó que és prou petit amb el seu propi suport de paret, el que significa que no necessiteu més espai d'emmagatzematge. Malgrat la seva mida, encara té una mànega de quatre peus que pot arribar a zones complicades quan es necessita i utilitza un mànec plegable per facilitar el transport.\nDisseny extremadament portàtil.\nMànega forta per obtenir millors resultats de neteja.\nInclou amb una eina de tall de broquet.\nmotor 1 Potència. Capacitat 1 galó. Pes 6 lliures.\nAquest és el buit perfecte a petita escala per a les persones que necessiten neteja portàtil en la qual es puguin confiar, ja sigui al voltant de la llar, a la seva feina o fins i tot a la part posterior del cotxe.\nmillor arma de cola\nL’elevat poder de succió d’aquest aspirador humit / sec prové del seu motor fiable de 6,5 picos de cavalls de potència, que el fa perfecte per a netejar grans i petits. El diàmetre de la mànega de 2,5 polzades li permet aspirar les deixalles més grans que la pols, i els materials de doble flexió signifiquen que els pams de la mànega o seccions triturades no deixaran dany permanent.\nNo només això, sinó que el cos principal del buit té un organitzador de cable d'alimentació per ajudar-vos a fer un seguiment dels cables, així com un sistema de fixació de filtres de cartutxos Qwik Lock per ajudar-vos a canviar ràpidament per diferents situacions. Si necessiteu manejar líquid, podeu utilitzar les opcions de drenatge integrades o canviar al port de bufat per eliminar les coses amb gasos ràpids.\nEines d’escapament i drenatge.\nSistema d'intercanvi de filtres ràpids.\nMotor potent per a una major succió.\nMúltiples opcions de boquilla.\nMànega duradora i fiable.\nmotor 6.5 Potència. Capacitat 16 galons. Pes 26 lliures.\nAquest buit sec i humit és una de les millors opcions quan es tracta de situacions variades, permetent canviar ràpidament filtres i modes per a diferents usos pràctics.\n5. Tenda-buit 5989300 Aspirador humit en sec\nAquest buit de la botiga portàtil utilitza un motor de 4.5 picos de força i una mànega de 7 peus per proporcionar-vos una gran quantitat de poder de succió i neteja, a més de incloure tres tipus de varetes d’extensió separades per aconseguir que les zones més complicades siguin extremadament fàcils. El sistema de filtres de cartutxos i la bossa de filtres especials integrats en el disseny us ajuden a triar tipus de deixalles i pols individuals, mentre que les rodes inferiors del cos dolç i de la roda significa que es pot empènyer fàcilment per estalviar haver de portar tota la unitat. Canviar al mode de bufador és fàcil i podeu enganxar la mànega al port de la ventalladora per obtenir un aire més directe dirigit allà on calgui.\nSistema de succió i bufat fiable.\nBossa de filtre incorporada\nDisseny de rodes fàcil de moure.\nFunciona com una potent eina de neteja.\nDipòsit d'acer inoxidable de 5 galons\nmotor 4.5 Potència. Capacitat 5 galons. Pes 15 lliures.\nEl dipòsit de 2,5 galons integrat en aquest buit portàtil proporciona una gran quantitat d’emmagatzematge de pols i deixalles per la seva mida. Gràcies al motor HP de 2 pics, pot proporcionar una gran succió a través de la mànega de 6 peus, tot i que és prou petit i lleuger per transportar-lo fàcilment. També disposa d’emmagatzematge d’accessoris i mànegues a bord, així com un difusor integrat que està dissenyat per reduir massivament el seu nivell de soroll global mentre xucla. A més, té un sistema d’apagat automàtic que apagarà el buit si comença a omplir-se, evitant que s’ompli el desperfecte innecessari o que es produeixin incompliments.\nSistema de tancament automàtic.\nDipòsit relativament gran per la seva mida.\nMànega flexible de 6 peus.\nDiàmetre de la mànega 1,25\nReducció de soroll incorporada\nmotor 2 Potència. Capacitat 2,5 galons. Pes 7 lliures.\nAquesta vaca és tranquil·la i compacta, de manera que es converteix en una opció ideal per a l’ús a la llar o a les petites zones de treball on voleu evitar que s’interrompi qualsevol cosa mentre s’intenta netejar.\nEl dipòsit de nou galons en aquest dipòsit humit / sec, combinat amb el disseny del cos de rodes i fàcil de moure, significa que pot netejar fàcilment grans espais oberts amb molt poc esforç necessari. El cable d'alimentació de deu peus us permet mantenir-lo en marxa a poca distància i funciona amb la mànega de set peus per proporcionar-vos més de disset peus de distància de neteja potencial. El disseny resistent a l’aigua i l’interruptor d’alimentació fàcilment accessible fan que sigui molt menys probable que es faci malbé durant l’operació, i les rodes rotatives giratòries signifiquen que es pot moure fàcilment sobre superfícies planes amb la força mínima necessària, garantint que encara sigui útil en una gamma. de materials per a paviments interiors.\nCos inferior de rodes fàcil de moure.\nDisseny resistent a l’aigua.\nCable llarg d'alimentació.\nMànega forta i flexible.\nDipòsit d'aigua / pols de 9 galons\nmotor 5 Potència. Capacitat 9 galons. Pes 22,5 lliures.\nAquest buit és l’eina perfecta de neteja d’espais grans i plans, que ofereix un gran abast i moltes funcions útils integrades sense ser massa pesat per moure’s adequadament.\nAquest vacío humit / sec sorprenentment compacte utilitza diversos accessoris i funcions útils per fer-lo més útil per a la neteja general. El port del bufador posterior es pot utilitzar per extreure la pols amb l'aire i les rodes giratòries vol dir que és molt fàcil fer-lo moure o girar el buit. Pot tractar bé les fuites o el mal temps gràcies al disseny exterior impermeable i l’interruptor d’alimentació de fàcil accés funciona bé com a parada d’emergència si alguna cosa va malament. El cable d'alimentació de deu peus i la mànega de 6 peus significa que té una àmplia distància de cadascun i que pot guardar tots els accessoris emmagatzemats a la pròpia eina, cosa que significa que estan preparats per utilitzar-los en un moment.\nPotent mode de cops.\nCable llarg d’alimentació.\nAccés ràpid i interruptor d’accés ràpid.\nMés lleuger que la majoria dels buits de la botiga.\nPotent motor de 4 CV.\nmotor 4 Potència. Capacitat 6 galons. Pes 14 lliures.\nEs tracta d'un altre bon pretendent per a la millor elecció per a treballs pesats, que ofereix una bona succió i durabilitat, sense cap manca de problemes o punts febles en les seves capacitats de neteja.\n9. Stanley SL18115 Aspirador mullat i sec\nAquest buit senzill i portàtil de la botiga és ideal per netejar diferents llocs sense adherir-se a cap nínxol específic, és a dir, que és una de les millors maneres de mantenir gairebé qualsevol ubicació neta. El motor de 4 CV i el dipòsit d'acer inoxidable de 5 galons ofereixen una gran quantitat de potència de neteja, mentre que les rodes de roda que es fan servir a la part inferior fan que el gir i el moviment de tota la unitat siguin molt senzills. Si manegeu aigua, el dipòsit té una opció de drenatge integrada i també podeu emmagatzemar-hi accessoris quan no s’utilitzin. El mode de bufatge proporciona potents ràfegues d'aire per desfer-se de la pols i les deixalles lleugeres i es pot commutar en qualsevol moment sense necessitat de configuració.\nLleuger i molt fàcil de moure.\nDisseny extremadament fiable.\nProporciona força de succió.\nEscorregut de líquid incorporat.\nmotor 4 Potència. Capacitat 5 galons. Pes 14 lliures.\nAquest model de buit és senzill i senzill, proporcionant-vos moltes eines de neteja per treballar i no obligant-vos a passar edats configurant tot; només podeu engegar el motor i posar-vos en marxa.\nAquest voluminós i versàtil buit de la botiga compta amb un gran dipòsit de 12 galons que pot contenir moltes restes, que van des de l’aigua plana fins a la pols fina, així com un motor de 5 cavalls de potència superior per a la succió millorada i un major nivell de poder d’aspiració per recollir lleugerament. materials més pesats i brutícia. Si es passa al mode de bufadora, es pot treure aire a fins a 120 km / h. Per facilitar el desplaçament, el buit té quatre rodes separades que poden girar en qualsevol direcció, permetent-lo rodar: això, combinat amb el diàmetre de la mànega de 2,5 polzades i una longitud de 7 peus, el fa perfecte per buscar espais més petits i l’aspiradora i deixalles, brutícia i líquid a casa vostra.\nmillor impacte sense fils\nDipòsit d’emmagatzematge gran.\nMés mòbil del que és habitual gràcies a les rodes de rodes.\nPes manipulable de només 17 lliures mentre que està buit.\nMotor de 5 cavalls de força.\nAlt poder de succió per a una neteja més ràpida.\nmotor 5 Potència. Capacitat 12 galons. Pes 17 lliures.\nAquest buit humit / sec és un buit molt versàtil que pot funcionar bé a l’entorn de la casa i en un taller o lloc de treball, netejant gairebé qualsevol cosa mentre encara és prou petit per moure’s lliurement.\nComprar eines i equips de neteja poden ser molt senzills o realment difícils, depenent de quines característiques específiques necessiteu més. Les vacances humides / seques no són diferents, ja que la majoria buits de botiga encara estan dissenyats per a una finalitat o situació específica. Tanmateix, si restringiu les vostres necessitats i esbrineu el tipus de funcions que realment faran una diferència per a vosaltres, és molt més senzill trobar el millor mètode de sec humit / sec.\nQuan es tracta de compra d’aspiradoresEls tipus de brutícia o restes humides i seques són un problema igual, però això no significa que els trobareu igual. És molt probable que haureu d’afrontar-vos amb l’un que l’altre, sobretot si feu servir les vacances humides / seques en un sol lloc.\nDiguem que treballes en un lloc de treball que comporta molta brutícia: és probable que també hi pugui haver fang i pluja, de manera que les característiques humides i seques són parts vitals de les vacances humides / seques. Tanmateix, si només es tracta de brutícia seca, aquests vacums no hauran de ser perfectament dissenyats per manejar l’aigua i el fang. En la mateixa línia, els aspirants humits / secs que es construeixen més per aspirar aigua s’utilitzaran millor en llocs i situacions humides, en lloc de tractar la pols seca.\nEl millor buit humit / sec per a qualsevol situació és el que pot proporcionar un tipus adequat de potència per afrontar el problema: en la majoria dels casos, és més gran la potència, no importa el que sigui. Una potència màxima més elevada facilita el tractament de les restes i brutícia més pesades, a més de deixar-vos aspirar més lleugerament i assegurar que les coses no s’obstrueixen tan fàcilment.\nNo obstant això, pot haver-hi massa problemes. Per a alguns, hi ha massa força que pot trencar una eina de crepus de boix d’utilitat o les seves varetes d’extensió si no estan dissenyades per a això. Més potència també necessita un motor millor, cosa que pot fer que els aspiradors en sec i humits siguin molt més forts que els aspiradors humits / secs amb una potència màxima més baixa.\nLa mida del dipòsit és una característica increïblement senzilla: com més es puguin contenir els aspiradors humits / secs en el seu recipient, més fàcil serà la deixalleria o la recollida de líquids. Cal buidar més un dipòsit més reduït, però redueix el pes de les vacuacions, per la qual cosa haureu de decidir si a la llarga val la pena comercialitzar un pes baix per obtenir més capacitat.\nGairebé tots els filtres secs humits / secs tindran algun tipus de filtre, ja sigui un home store home vac o un model aleatori que hagueu trobat amb un nom de marca del qual no heu sentit a parlar mai. Si un no està integrat, tindrà la possibilitat de muntar-ne un. Els filtres canvien el que més s’adapten els buits, de manera que trobar-ne un que s’ajusti a la situació (com per exemple, un que bloqueja les deixalles, però permet pols) pot canviar la qualitat del vostre treball de neteja.\nEls buits mullats i secs són els millors en alguna cosa, però molta gent ignora la seva durabilitat. Fins i tot, els millors aspiradors mullats / secs lluitaran per funcionar correctament si es trenquen a causa de cops de pluja o lleugera pluja, així que assegureu-vos que els buits, la mànega i qualsevol altre fitxer adjunt (elements de boquilla o varetes d'extensió) puguin resistir adequadament. condicions en què es trobaran.\nL’obtenció de vacances amb la millor qualitat també suposa una gran diferència. La mala qualitat condueix a coses com les varetes d’extensió clavades, els trencaclosques trencats i els accessoris de boixos d’utilitat que s’adapten malament, cosa que empitjora l’experiència de neteja. Fins i tot una petita millora pot fer una gran diferència, de manera que es pot ajudar molt a trobar alguna cosa que s’ha provat (i també a revisions personals de persones que han provat els productes).\nLes millors vacances humides / seques del mercat, sempre que siguin les vostres necessitats. No hi ha dos aspiradors humits / secs exactament iguals, i fins i tot un petit canvi (com un sistema d’adhesió de boquilles d’utilitat, mentre que un altre només compta amb broquets) pot canviar completament com siguin adequats. La cosa que sigui la millor opció no importa si realment no és la millor opció per tu, així que assegureu-vos de fer la vostra investigació correctament i escolliu una màquina que tingui la quantitat de portabilitat, flux d'aire, qualitat de construcció o gamma de pressupost que necessiteu.\nDiferents situacions demanen diferents mides d'eines, però la majoria de les mides vacals funcionen per a qualsevol situació. El principal motiu per a què desitgeu tenir una mida determinada és perquè necessiteu alguna cosa petita i portàtil (normalment amb rodes rodolades o un mànec que podeu utilitzar per aixecar-la) o bé una cosa més gran amb més capacitat (utilitzant dipòsits més grans de manera que sigui no tan limitada quant a la quantitat que pot contenir). No importa el que estàs tractant de recollir a terra o xuclar: fulles, pols, aigua, tot el que necessita per entrar en un dipòsit i un dipòsit gran necessita un cos gran per contenir-lo.\nGairebé tots els aspiradors humits / secs estan dissenyats per aspirar aigua, però això no vol dir que siguin perfectes. Algunes vacances estan destinades principalment a sòlids, d'altres es destinen majoritàriament a líquids i algunes són iguals, per la qual cosa la millor opció no és sempre la que sembla. Si voleu trobar el millor, haureu d’especificar-ho a la cerca.\nMentre que els motors ràpids són els millors en termes de potència, els més febles són els millors per nivell de soroll. De fet, algunes de les millors vacances per a nivells de soroll baix són els portàtils amb un motor molt feble, ja que no funcionen gaire ràpidament i no creen tants sorolls. Algunes altres funcions poden reduir lleugerament el soroll, com ara accessoris especials de boquilla d'utilitat o funcions d'amortiment del so, però escollir-ne un amb un motor diferent és la millor manera de reduir el soroll.\nNo totes les vacances tenen la mateixa vida operativa. Alguns seran els millors per a un ús constant a llarg termini, mentre que d’altres es poden descompondre ràpidament si s’utilitzen # (s’utilitzen durant la major part de cada jornada laboral. De vegades, el millor és agafar un cop de velocitat o capacitat a canvi d’un conjunt més durador). de components.\nAlguns aspirants utilitzen un filtre HEPA (High Energy Particulate Air) per desfer-se de petites micres de pols, que s’utilitzen generalment per a coses com posar-se o endreçar el tauler sec. Són alguns dels filtres més potents disponibles.\nmillor pintura polvoritzadora per a metall\nmillor clau d’impacte sense fil per a automoció


Bernat de Sarrià - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1335 (Gregorià) (68/69 anys)\nJurat de València\n16 juny 1307 – 2 juny 1308\nEscut de l'antic poble de Sarrià, així com de la família Sarrià\nBernat de Sarrià (Sarrià, 1266 - Xàtiva, 31 de desembre de 1335) va ser un important cavaller al servei dels reis de la Corona d'Aragó, per als quals va exercir diverses funcions diplomàtiques i militars. Va sobreeixir en la seua faceta d'almirall.\n2 Vespres sicilianes\n3 Campanya al Regne de Múrcia\n4 L'intent de conquesta del Regne de Granada\n5 Guerra entre Sicília i Nàpols\n6 Al Regne de València\n7 La successió d'Alfons el Benigne\nLa família de Bernat de Sarrià procedia de la vila de Sarrià. Fou fill del cavaller Vidal de Sarrià, qui el 1259 obtingué beneficis del rei Jaume el Conqueridor, com molts dels col·laboradors en la conquesta cristiana de València. Va ser arrendatari del castell de Confrides, durant el procés de consolidació de la conquesta del Regne de València.[cal citació]\nVa participar molt jove, al costat del seu germà Vidal, el 1282, en la conquesta de Sicília per Pere el Gran, afavorida per la revolta dels illencs (Vespres Sicilianes) que s'oposaven al germà de Carles IX de França, Carles I d'Anjou, a qui el papa Climent IV havia concedit el regne sicilià. El regne es va dividir en el Regne de Sicília, insular, i el Regne de Nàpols, peninsular, entre els que va esclatar una llarga guerra. Llavors el jove cavaller comanda les naus sicilianes contra els partidaris del noble gal combatent amb ferocitat, atacant fins i tot llocs de l'Església. El Papa Martí IV qualifica els expedicionaris com a "vertaders diables". Bernat de Sarrià fa incursions a Sicília, Calàbria i Nàpols, a més de conquerir Capri i Pròixida, i calar foc a Astura. L'infant Jaume, fill de Pere el Gran, va heretar el tron de Sicília, però el fets aliaren contra seu dues forces poderoses: França i el Papat; aquest darrer va cridar a la Croada contra la Corona d'Aragó entre el 1284 i 1285.\nMentre Roger de Llúria atacava el Llenguadoc el febrer de 1286, Bernat de Sarrià i Berenguer de Vilaragut atacaven la costa de Pulla l'estiu del mateix any com a venjança per la invasió que els francesos van fer a Catalunya uns mesos abans, amb la intenció de minvar les possibilitats d'aprovisionament de naus i homes per al bàndol angeví en la guerra siciliana. Bernat de Sarrià, amb dotze galeres va atacar Capri, Procida, Gaeta, Astura, Sorrento i Possitano, mentre que Berenguer de Vilaragut, amb vint galeres, després de bloquejar tres dies el port de Brindisi, va atacar Corfú i va retornar a Messina.\nBernat de Sarrià escortà la princesa Blanca de Nàpols al monestir de Vilabertran, a l'Alt Empordà, on la joveníssima filla de Carles II de Nàpols contrau matrimoni amb Jaume el Just el 1295, conforme estipulava la Pau d'Anagni. El monarca el nomena almirall a Roma el 1296. Al maig de 1296 Jaume el Just enceta a contracor la guerra contra el seu germà, autoproclamat rei de Sicília, Frederic II de Sicília. Bernat de Sarrià comanda l'exèrcit, acompanyat d'una gran armada dirigida per Roger de Llúria, que hostilitza l'illa. La pau arriba l'any 1302 amb l'Acord de Caltabellotta, gràcies al qual Frederic continuava al tron insular i la Corona d'Aragó de fet consolida el control del Mediterrani occidental.\nCampanya al Regne de Múrcia[modifica]\nL'almirall va prendre part a les operacions militars entre Jaume II, que pretenia la conquesta del Regne de Múrcia, i Ferran IV de Castella. Comanda l'armada i té un paper destacat el 1300 al setge terrestre de Llorca. És nomenat Procurador General del Regne de Múrcia l'1 d'abril. El mateix any, el 8 de maig, funda amb caràcter oficial la Vila Joiosa. Durant la guerra manté contactes amb el sobirà marroquí Abu-r-Rabí Sulayman ibn Yússuf, l'infant Enric de Castella i el rei Muhammad III al-Mahlua.\nEn 1303 presta diners a Eymeric d'Usall per fer possible la seva primera ambaixada a Egipte, encaminada a rescatar l'alt dignatari del Temple, fra Dalmau de Rocabertí, i encarrega a Guillem de Sitges que procuri la seva devolució.\nEl 1304 arriba la pau amb l'abandó del Regne de Múrcia i la incorporació al Regne de València de ciutats com Alacant, Elx, Guardamar, Oriola, segons estableix la Sentència Arbitral de Torrelles, que signa Bernat de Sarrià.\nL'intent de conquesta del Regne de Granada[modifica]\nEl 1308, se signa el tractat d'Alcalá de Henares, que tenia com a finalitat unir les forces de la Corona d'Aragó i Corona de Castella contra el Regne de Granada. A l'abril realitza viatges diplomàtics a diverses ciutats per mantenir la pau amb governants del Mediterrani: Marsella, Gènova, Nàpols, Palerm i Tunis. El 1309 la campanya militar contra al-Mariyya comandada per l'almirall fracassa per la falta de col·laboració dels castellans.\nGuerra entre Sicília i Nàpols[modifica]\nBernat de Sarrià torna el 1313 a Sicília a defensar el rei Frederic II contra el Robert I de Nàpols amb el comandament de les naus illenques, causa que l'obliga a empenyorar els seus senyorius. La guerra, amb una treva per entremig, té fites victorioses per a ell a Castellmar, a Gerba i a les Quèrquens.\nAl Regne de València[modifica]\nDe 1323 a 1327 l'almirall ocupa el càrrec de portantveus de general governador del Regne de València, en nom d'Alfons el Benigne, la màxima autoritat no reial com a substitut de l'hereu de la corona. És present el 1324 al gran consell de Lleida que sentencia la corona mallorquina a favor de Jaume III de Mallorca, i atorga la Carta de Poblament a Benidorm el 8 de maig de 1325 sobre poblaments anteriors, fet que creava la vila de Benidorm. La intenció de Bernat de Sarrià era poblar-lo de cristians per explotar els recursos del terme i donar suport a les tropes del castell. Calia controlar la vora litoral de la Marina Baixa contra els musulmans, tant dels habitants de la comarca, com dels que vindrien per mar.\nEl 1330, durant el regnat d'Alfons el Benigne el vell militar comandà un estol de naus per vigilar l'Estret de Gibraltar.\nLa successió d'Alfons el Benigne[modifica]\nVa donar suport als partidaris dels fills de la segona muller d'Alfons el Benigne, Elionor de Castella contra l'infant Pere, el futur Pere el Cerimoniós, fill de la primera muller, Teresa d'Entença i les seves pretensions de crear un gran conjunt de dominis al Regne de València per als seus fills, però aquestes van generar un rebuig molt enèrgic entre la població valenciana. L'aristocràcia es va dividir entre els elionoristes i els seguidors de l'Infant Pere. Entretant, Bernat de Sarrià va ser nomenat alcaid del castell de Xàtiva. A la fortalesa es refugia un dels fills de la reina, Ferran, i planta cara el 1335 a la host de l'infant Pere. Però Bernat de Sarrià no va veure la fi del conflicte, car el 31 de desembre de 1335 va morir a Xàtiva. Al mancar de descendència legitima, després de la seva mort, van passar les seves possessions a l'infant Pere.\n↑ Ernest Delamont, Histoire du roussillon (francès)\n↑ Martínez Ferrando, Jesús Ernesto. Jaume II, o El seny català; Alfons el Benigne. Aedos, 1963, p. 76.\n↑ José Hinojosa Montalvo, Jaime II y el esplendor de la Corona de Aragón, p.162 (castellà)\n↑ Joaquim Miret i Sans, El forassenyat primogènit de Jaume II, p.12\n↑ Soldevila i Zubiburu, Ferran. Història de Catalunya. 2a ed.. Barcelona: Alpha, 1962, p.410-412. [Enllaç no actiu]\nwww.benidorm.org - Història sobre Bernat de Sarrià Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Bernat_de_Sarrià&oldid=29711100»\nGovernadors de València\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 17 març 2022 a les 10:47.