El blog del senyor i.: de març 2013\nFins al 21 d'abril podeu visitar al CaixaForum de Lleida l'exposició Mòmies Egípcies. El secret de la vida eterna, que ens permet veure a la nostra ciutat alguns dels tresors del Rijksmuseum Van Oudheden ( Museu Nacional d'Antiguitats ), de Leiden (Holanda). Oberta des del 19 de desembre, sembla que serà una de les més visitades del CaixaForum. No deixeu de donar un cop d'ull a les 180 peces, entre les quals hi ha mòmies humanes i animals, sarcòfags, màscares, escultures,... És impressionant la proposta d'exploració dels sarcòfags d'Ankhhor, feta el 2.010 HATEM + D de Quebec que us permet investigar els sarcòfags exterior, mitjà, interior i la mòmia !\nPodeu veure el quadern de notes del 1.806 de Jean- François Champollion, Notices desciptives, fonamental per llegir la pedra Roseta. El científic britànic Thomas Yoaung i el lingüista francès François Champollion van conseguir desxifrar l'escriptura jeroglífica.\nPerò abans d'aquesta passió per les mòmies, la gent no les valorava. Pensaven que el betum o la brea tenien propietats medicinals i per això feien servir les mòmies i el material momificat per guarir. Als segles XIV i XV es van destruir moltes mòmies egípcies per utilitzar el seu pols com a medicament. Al segle XV eren el souvenir típic que s'enduien els primers europeus. Posteriorment la mumiya, pols feta amb mòmies moltes, es utilitzar per elaborar pintura color marró mòmia, i els cossos els empraven com a fertilitzants.\nAl segle XIX les benes i els sudaris els van transformar en paper. El material momificat va servir de combustible per locomotores...\nSi voleu descobrir molts més secrets de les mòmies egípcies no us podeu perdre aquesta sensacional exposició.\nJa hem visitat virtualment totes les botigues centenàries de la nostra ciutat, molt aviat les visitarem en directe. En algunes de les entrades hi ha fotografies antigues que ens permeten descobrir el passat d'aquestes joies del nostre comerç. Les de l'Antiga Casa Inglés són de la seva web. En el fulletó editat l'any 2.003 per la família Torres per celebrar els 150 anys del negoci, hi ha moltes fotografies antigues, quatre de les quals les tenim al blog a les entrades dedicades a la pastisseria Torres. Dues fotografies de l'album familiar donades per Ramon Fregola il·lustren la feina dedicada a la llibreria Fregola. Si entreu a la Pastisseria Monrabà veureu exposades una colla de fotografies històriques, una de les quals la tenim al blog.\nDesprés de buscar i buscar, avui veureu dues fotografies antigues de la joieria Lavaquial i una de la Casa Guarro.\nL'any 2.008 la Sala Montsuar de l'Institut d'Estudis Ilerdencs, va acollir l'exposició Lleida 1.938. Fotografies de José Demaría "Campúa". Les fotografies ens mostraven els efectes devastadors de la Guerra Civil sobre Lleida. A la fotografia de la joieria Lavaquial hi ha un cartell on es por llegir Casa Col·lectivitzada Musseu . El cartell era per evitar el saqueig . Com podeu veure, malgrat tot, a l'aparador encara hi ha objectes. Juan Lavaquial. Orfebreria, Bisuteria, Perfumeria estava situada al número 2 de la plaça Paeria.\nAl soterrani de la Paeria he trobat una fotografia encara més antiga de la joieria Lavaquial, probablement dels anys 20 del segle passat. La joieria estava al costat de l'Ajuntament, ara està davant.\nEl llibre editat pel diari La mañana " Crònica del Comerç a Lleida 1.938 - 2.008 " ens mostra una desconeguda Casa Guarro quan encara estava al número 66 del carrer Cavallers. Sota el balcó podem llegir: Instrumentos, Pianos, Música".\nAviat gaudirem de més fotografies amb una colla d'anys que ens ensenyen com eren les nostres botigues centenàries.\nPer acabar la visita a la primera planta del Museu de joguets i autòmats - col·lecció Mayoral- de Verdú, després de gaudir amb els futbolins i autòmats, jugarem a fer teatre...\nAquest petit espai ple de teatrins, titelles, cartells,... ens recorda , als que ja tenim uns anyets, la màgia de jugar amb aquests vells joguets que no tenien contrasenya, ruta de navegació, megabyte, memòria RAM ,... però ens feien molt feliços.\nVosaltres, nenes i nens, sou de l'era digital i domineu molt bé els ordinadors, però molts no coneixeu el plaer de jugar amb aquests teatrins de fusta i paper submergint-se entre les seves bambolines.\nPutxinel·lis perfectament endreçats a la capsa semblen esperar una colla de nens que els donin vida i comencin a representar una gran aventura!\nUna mica emocionat, em toca sortir del museu pensant que mai més tornaré a veure aquesta colla de joguets que han habitat Cal Jan des de l'octubre del 2.004 al gener del 2.013. Però per acabar aquesta sèrie d'entrades que recorden aquest espai desaparegut, veureu a la propera i última entrada, la gran festa que el passat 30 de desembre del 2.012 va omplir de gom a gom el museu.


Ramalho confirma que se'n va - Diari de Girona\nRamalho confirma que se'n va\nEl defensa basc, que acaba contracte el 30 de juny, anuncia que no continuarà al Girona el curs que ve\nLa porta és oberta i comença a haver-hi trànsit. De moment només en un sentit, el de sortida. Si dilluns deien adéu al Girona Gorka Iraizoz i Aleix Garcia aquesta tarda ho ha fet Jonas Ramalho. El defensa basc ha publicat un comunicat a les xarxes socials on anuncia que no continuarà al Girona la temporada que ve. "Els canvis mai són fàcils i menys quan són per acomiadar-se d'un club i uns compays que m'han donat tant. A tots els que heu format part del meu pas pel Girona només puc donar-vos les gràcies. He viscut grans moments en aquest club i per això sempre ocuparà un lloc destacat al meu cor. Us desitjo el millor". El defensa, que estrenarà internacionalitat amb Angola aquest mes de juny, ha jugat un total de 153 partits en cinc temporades a Montilivi.\nA Ramalho també s'hi ha d'afegir Raúl García, que acaba contracte, i els altres cedits del Manchester City, Douglas Luiz i Roberts, que tampoc continuaran. L'anglès podria jugar el curs vinent al Norwich.\nEl Getafe anuncia el fitxatge de Raúl García per tres temporades.


Sóc la Ginesta, una noia de 18 anys d'un poble del Baix Camp, i estic realitzant un voluntariat en una llar d’infants anomenada Kalø Skobørnehus, a Dinamarca.\nJa fa set mesos que vaig començar aquesta aventura, ben lluny de la meva vila, de la meva família i els meus amics; i només me'n queden tres per acabar-la.\nVaig decidir que volia fer una estada a l’estranger fent un voluntariat quan estava a segon de Batxillerat. En aquella època estava saturada per culpa de la pressió que sentia pels exàmens i les notes, i tot i que tenia clar què volia estudiar després, notava que necessitava un any de descans dels estudis. Un any per fer tot allò que m’hauria agradat fer durant aquells dos anys d’estudi. Així doncs, després de posar-me en contacte amb diversos projectes, vaig tenir la sort que m’acceptessin en un projecte a Dinamarca.\nCom ja he dit treballo en una guarderia i hi assisteixen nens i nenes de 9-mesos fins als 6 anys, ja que en aquest país els infants comencen l’escola a aquesta edat. Aquesta llar d’infants no és pas corrent, en la qual els nens s'asseuen a la cadira i juguen calentons entre les quatre parets, no, no ho és així, és ben diferent, és una escola al bosc. Els nens i nenes juguen sota la pluja, amb la neu, amb el vent, acompanyats per la boira o pel sol -tan estimat, però alhora tan escàs-. I no és pas dolent! Què més vols? Jugar a l’aire lliure, estar actiu, conèixer l’entorn... Molts cops penso que tan de bo hagués pogut només jugar i passar-me els dies al bosc quan era petita!\nAquí els infants es descobreixen a sí mateixos, entrenen totes les habilitats motrius, coneixen als altres, s’inicien les relacions, i tot al seu ritme, sense pressió. Cadascú es pren el temps que li cal per a assolir qualsevol cosa i, per suposat, amb un bon suport de professionals -en un grup d’una quinzena d’alumnes, hi ha una pedagoga, una mestra i jo, que faig de suport-. I és que són nens i nenes que acaben d’arribar al món i que els hi queda molt per viure i descobrir; primer han de jugar, conèixer-se i entendre com són les relacions i les normes bàsiques de convivència, per tal que a la següent etapa, a l’escola Primària, els hi sigui més fàcil aprendre.\nDurant aquests deu mesos que dura el meu programa de voluntariat, m’ha acollit una família danesa. Convisc amb ella juntament amb una companya alemanya, voluntària en el mateix projecte que jo. Aquesta coincidència no és habitual, però això ha enriquit encara més l’experiència i estic segura que està creixent una gran amistat entre nosaltres.\nViure amb una família d’un altre país, t’ajuda a conèixer molt més a fons les tradicions i costums del lloc , especialment si tenen criatures.\nVa ser molt bonic viure el Nadal típic danès -com dirien aquí Jul-, la festivitat més important pels danesos, dura tot el desembre pràcticament. Vam ballar al voltant de l’arbre de Nadal que havíem tallat feia uns dies, vam cantar moltíssimes nadales, vam fer i menjar rebosteria de Nadal durant tot el desembre, vam celebrar l’Advent i el Nisse ens va portar regals cada diumenge de desembre... També he vist altres tradicions com el Carnaval -Festelavn- a l’escola, anàvem tots disfressats i vam trencar una bóta plena de llaminadures; i ara Pasqua -Påske-, amb els ous de xocolata amagats pel jardí de casa i llençant ous durs des del capdamunt del turó.\nA més, estic aprenent el danès per tal de comunicar-me amb els nens i nenes de l’escola. I tot i que m’és complicat -la llengua escandinava i el català no tenen quasi cap similitud-, començo a entendre cada cop més quan la canalla m’explica alguna cosa. Aprendre una llengua totalment des de zero quan ja no ets un nen és molt enriquidor i divertit, perquè te n’adones com de complexes són les llegües i com el teu cervell adopta unes estructures gramaticals i un vocabulari diferents segons la llengua que vulguis parlar.\nA banda de l’intercanvi cultural, que no només representa les tradicions, sinó també les relacions entre persones (que per cert, són molt diferents del nostre país), la mentalitat danesa, el hygge tan agradable...-, també estic aprenent moltíssimes coses sobre mi mateixa i estic coneixent moltes persones, algunes d’altres indrets del món, amb realitats i mentalitats molt diferents, i gent de la nostra terra, que et transmeten aquella calidesa del sud que trobo a faltar.\nÉs una manera molt bonica per descobrir la pluralitat cultural d’Europa i del món i totes aquestes vivències ajuden a adonar-te que hi ha coses que s’haurien de canviar al nostre país, però que també n’hi ha d’altres que cal preservar; perquè cap lloc és perfecte i sempre hi ha coses a millorar.\nEn definitiva, és una experiència que no canviaria per a res del món, perquè gràcies a això estic creixent com a persona, obrint nous horitzons i coneixent persones maquíssimes.


Bing fracassa, Yahoo! s’enfonsa - YCOM\nBing fracassa, Yahoo! s’enfonsa\nPublicat el 3 de novembre de 2009\nEls darrers números d’usuaris dels diversos cercadors indiquen una molt lleugera pujada de Bing, insuficient per als mesos que porta en línia i els esforços que en ell hi ha bolcat Microsoft. Per la seva banda, Yahoo! continua una tendència a la baixa que no ha abandonat en el darrer any.\nGuillem Alsina (guillem@imatica.org) – Microsoft va invertir molts esforços i publicitat en el llançament de Bing, pel que era d’esperar que donés resultats en uns pocs mesos. La nova eina supera, segons afirma la companyia de Redmond, el concepte tradicional del cercador per convertir-se en una eina d’ajuda a la presa de decisions, i l’expectació generada feia presagiar que ràpidament es guanyaria una part del mercat de Google, el rival a batre.\nMicrosoft ha comptat, a més, amb el suport de Yahoo!, companyia que havia intentat adquirir infructuosament en el 2008 i amb la qual hi ha acabat signant un acord de col·laboració en matèria publicitària, fet que hauria d’haver ajudat a la multinacional pionera d’Internet i, de pas, reforçar al mateix Bing. Però no ha estat així.\nSegons els darrers números presentats per Net Applications, Bing ha augmentat un 0,10% la seva quota de mercat en el darrer mes fins arribar al 3,49% a nivell mundial, encara inferior al 3,52% que el mateix cercador havia aconseguit a l’agost, dos mesos després de la seva posada de llarg. Sembla, doncs, que s’ha estancat el seu públic objectiu a mig camí entre el 3 i el 4%, sense cap mena de dubte insuficient per a les expectatives i esforços.\nDes d’ara, ja es pot considerar que Bing està sent un fracàs, que els internautes que habitualment empren altres eines de cerca no estan migrant cap a ell, i que està vivint només del tràfic dels antics Live i MSN.\nNo gaire millor li ha anat a Yahoo!, que en el darrer any ha acumulat una davallada de dos punts percentuals, una quarta part del seu mercat a finals del 2008. La reacció de la borsa en conèixer aquests números ha estat fulminant provocant la baixada en la cotització de la mutinacional. De continuar aquesta tendència, el futur de la venerable companyia queda a l’aire, probablement subjecte a una venda impulsada des dels principals accionistes, encara que sense l’acció directa de Carl Icahn, qui fa pocs dies va deixar el seu càrrec a la junta directiva de la companyia. Potser veia venir el què s’acostava?\nI mentre, Google continua pujant. Després d’uns mesos de baixada, des d’agost la companyia d’Internet experimenta una tendència alcista, havent arribat a superar el percentatge d’internautes dels què gaudia al desembre de l’any passat.\nMicrosoft no ha encertat amb la seva estratègia a la Xarxa, i ja han passat uns mesos clau, en els quals tothom esperava que, pel cap baix, un 10% dels usuaris globals fos seduït per la seva eina de cerca, i que Yahoo! augmentés ni que fos lleugerament la seva quota de mercat gràcies a l’acord aconseguit amb la multinacional de Redmond. Un període durant el qual Google no ha mostrat tan sols símptomes de desgast tot i les crítiques en augment sobre la seva preeminència en el mercat. I és que la companyia del “don’t be evil” (un leitmotiv en el qual s’hi veu una clara al·lusió a Microsoft) ha passat a ser per a molts una màquina acumuladora de dades personals capaç de pactar amb governs com el de la República Popular de la Xina, que no dubten en trepitjar els drets humans per conveniència pròpia.\nLa companyia de Redmond encara està a temps de canviar de rumb i buscar una nova estratègia a Internet, pujar la seva aposta esperant que l’actual situació varii en els propers mesos, o admetre la seva derrota. Aquesta darrera opció deixaria venuda a Yahoo! (literalment) i a Google amb les mans totalment lliures mentre ataca els sectors en què Microsoft és forta (suites ofimàtiques i sistemes operatius d’escriptori).


Bàsquet Manacor: més que bàsquet — manacormanacor.com\nEl sènior femení, a Menorca.\nLes sèniors van participar a un torneig celebrat a Es Castell Menorca juntament amb el B. Sant Joan de Mata (Barcelona) i B. Farners (Girona). Les manacorines van oferir un bon joc tot i que els resultats no van acompanyar. Tanmateix l’ambient de bàsquet i l’estada a Menorca va compensar de molt les derrotes.\nClínic d’Hector Sánchez, del Joventut de Badalona, als entrenadors del B. Manacor\nEl clínic d'Hector Sanchez ha suposat una experiència enriquidora i motivadora per als entrenadors que hi han assistit. L'entrenador del Badalona, nominat a millor entrenador de Catalunya per la Federació Catalana de Bàsquet, ha posat en pràctica els seus mètodes de treball en relació al bot i al dribbling al pavelló del Bàsquet Manacor.\nEl Campus de la Penya, a tope\nJugadors de tot Mallorca gaudeixen aquesta setmana del Campus de la Penya que es du a terme a les instal•lacions del B. Manacor. La franquícia badalonina i cinc anys de campus a Manacor avalen la trajectòria d’aquest esdeveniment esportiu.\nPrompta recuperació per a Pau Galmés\nTot el club desitja a Pau Galmès, que es lesionà greument a un genoll mentre entrenava per al Campionat de Balears Cadet, que recuperi molt aviat de l’operació i que ben aviat el tornem a tenir per la nostra pista. Força i una gran abraçada!


Danone confirma el suport unànime a Faber, que proposa separar funcions de president i CEO Danone confirma el suport unànime a Faber, que proposa separar funcions de president i CEO – Tot Barcelona | Notícies i Informació d'actualitat a Barcelona\nDanone confirma el suport unànime a Faber, que proposa separar funcions de president i CEO\nLa companyia vol enfortir la direcció amb la incorporació d'un nou conseller delegat\nImatges de la planta de Danone a Parets del Vallès / Danone\nServimedia 02/03/2021 9:48 am\nEl Consell d’Administració de Danone va revisar, en la reunió que va mantenir l’1 de març, el govern corporatiu de la companyia i va decidir, a proposta d’Emmanuel Faber, separar les funcions de president i CEO en un futur pròxim. La separació serà efectiva després del nomenament d’un nou CEO. El procés per a reclutar un nou conseller delegat ja està en marxa i una vegada completat, Emmanuel Faber se centrarà en el seu paper com a president no executiu. Mentrestant, Faber continuarà com a president i Ceo, amb la plena confiança i el suport unànime de la Junta per a exercir tota la responsabilitat operativa de l’empresa, i per a liderar la implementació del pla d’adaptació Local First.\nEl pla d’adaptació Local First, presentat a finals del 2020 per Danone, té com a objectiu particular unificar les entitats de gestió en cada país, empoderar-les amb major autonomia, simplificar el procés de presa de decisions, generar estalvis substancials i invertir per a oferir un creixement rendible. Amb la finalitat de garantir un seguiment estret, la Junta Directiva de Danone va decidir el desembre enfortir la governança de l’empresa per a acompanyar aquesta fase de transformació i la revisió estratègica de la cartera.\nEn el context d’aquest pla i després de reflexionar sobre la governança més adequada a aquesta nova fita per a la companyia, la direcció i el Consell d’Administració de Danone han dut a terme un diàleg obert en els últims mesos amb accionistes, interlocutors socials i molts altres actors interns i externs. Al mateix temps, el Consell d’Administració ha fet altres canvis per a continuar enfortint la governança de Danone. Ha decidit nomenar a Gilles Schnepp vicepresident, juntament amb Cécile Cabanis, i confiar amb efecte immediat les responsabilitats del director independent i president del Comitè de Govern a Jean-Michel Severino.\nJean-Michel Severino, va assenyalar que “és un honor convertir-se en el pròxim director independent de Danone. He servit a l’empresa i a la seva missió com a director del consell durant els últims deu anys com a membre del Comitè de RSC i després president del Comitè d’Auditoria. Agraeixo a la Junta que m’encomana aquest paper, que serà de vital importància en la fase de transició en la qual estem entrant. També espero poder continuar un diàleg fructífer amb els nostres accionistes”.\nAnticipar-se als canvis\nPer part seva, Emmanuel Faber va dir que li “complau que hàgim pres els acords de govern que ens permetran anticipar la pròxima fase de desenvolupament de l’empresa veritablement única Danone és, en obrir, amb el nostre pla Local First, un nou pas cap a la reinvenció de l’empresa. Vull donar les gràcies a tots els nostres accionistes, als meus col·legues de la Junta, als nostres empleats i socis socials que van contribuir al fet que aquestes decisions sorgissin. Estic convençut que faran que l’execució del nostre pla i la nostra missió siguin molt més fortes”.\nEn les pròximes setmanes, el Consell d’Administració i el seu president continuaran col·laborant constructivament amb els accionistes. Creuen en la rellevància de l’estratègia de Danone, la visió corporativa i el model únic d’una empresa orientada a propòsits, així com la força de les seves marques i la fiabilitat dels seus equips. Estan plenament compromesos a garantir l’èxit d’aquesta nova fase.


Per un plat de macarrons! – Escola Pia Granollers\nLa Xènia de 5è avui ens recomana per un plat de macarrons, de la Mercè Canela. En aquest llibre descobrireu al Bruno. Ell té un restaurant italià on es fan els millors macarrons de la ciutat. La Maduixa, la seva gata, l’ajuda a cuinar. Una nit, uns desconeguts segresten la Maduixa i, com a rescat, demanen a en Bruno la recepta dels macarrons. Sort de la Rita, que li dóna un cop de mà, i entre tots dos troben la clau del misteri.


Activitat 3 sobre Mecanoscrit del segon origen de l'autor Manuel de Pedrolo, pels TETEQUATRE - Viquilletra\nActivitat de tipus escenificació sobre l'obra Mecanoscrit del segon origen de l'autor Manuel de Pedrolo, realitzada per TETEQUATRE del centre Tarragona durant el curs 2013-14.\nAquí us deixem una breu historia en la qual valorem una activitat de viquillietra d'un altre grup, en aquest cas dels Plusquamperfets, si teniu curiositat, us deixem l'enllaç aquí.\nActivitat 3 valoració d'activitat.\nDamunt el desarranjat escriptori, s'hi trobaven tot d’objectes, ja inservibles, amuntegats sense cap mena d’ordre, formant una capa de brossa que, més que un escriptori, semblava que una anarquia s’hagués apoderat d’aquell moble, ja pràcticament inservible. El propietari d’aquell caos no era ni més ni menys que en Carol Adams, el hacker de la policia municipal de Halifax, la ciutat capital de la província de Nova Escòcia, a l’est de Canadà. Era un home molt eficient a l’hora de treballar, però el delatava la seva extravagant peresa i la seva deixadesa, tant per la seva mania a deixar-ho tot escampat per terra com la seva deixadesa personal, ja que ell considerava que la higiene en excés només distreia a les persones de temes socials més importants. Amés a més patia del TOB (o trastorn obsessiu compulsiu) i de algun que altre problema d’àmbit neuròtic. Malgrat tot això, en Carol era una persona sociable, a més d’estar dotat amb un enorme sentit de d’humor.\nUn càlid i xafogós dia d’agost, en Carol va advertir que el seu superior (el comissari) li havia enviat un missatge. Ho va trobar estrany, car mai no n’havia rebut cap. Va obrir l’arxiu frisosament, intrigat. El missatge estipulava que s’havia de presentar a comissaria a les quatre en punt sense falta. En Carol va girar vagament el cap i va observar que en el rellotge del despertador l’agulla petita estava entre les tres i les quatre. Es quedà pensatiu un moment. Va tornar a girar el cap per a assegurar-se, car ell estava encara mig dormit de la migdiada. Quan es va atalaiar de l’hora que era, es projectà cap a la sortida, a causa de que casa seva esta a quasi tres quarts d’ora de viatge. Per sort el tràfic no estava gaire esvalotat i hi va poder arribar amb no més de deu minuts de retard. No obstant, quant va entrar, el comissari estava enutjat i si més no un xic neguitós. El que el comissari li va comunicar, no eren precisament bones noticies. Resultava que el cos de policia no estava satisfet amb els resultats obtinguts del treball realitzat i disposava una vacant. A pesar d’això (i donat a que es sabia que en Carol podia rendir més) en Carol encara tenia una petita oportunitat. Hauria de competir amb el més qualificat de els que es presentessin al càrrec. Al escoltar tal nociva notícia, en pobre Carol es va quedar gelat. Un parell de setmanes més tard, el candidat a nou hacker de la policia ja estava escollit. I no era altre que en Tomas Richwell un altre geni informàtica que recentment havia quedat quart en el torneig nacional de coneixements d’informàtica. Per poc no és que en Carol es fes caca als pantalons. Els dos competidors es presentaren a l’oficina del comissari. Ell els va dictar pas a pas les instruccions que tenia ben apuntades en un full sobre l’escriptori. A cada un dels dos els va donar una adreça ID que segons ell portaria pistes que els conduirien a la següent lloc web. Segons el comissari les dues pistes portaven a parar a un vídeo qualsevol a l’atzar d’una pagina de treballs estrangera, del qual haurien d’extreure’n les conclusions. Els dos nois es van quedar perplexos; mai no havien fet res tan estrany. Però ningú dels dos no hi va ficar ninguna objecció. Acceleradament, en Carol se’n va anar a casa seva i començà el repte pensant que seria bufar i fer ampolles. Però resultava que les “pistes” eren complicades arrels algebraiques o problemes de lògica endiabladament difícils. Passaren ja dues setmanes quan l’esperança ‘en Carol començà a decaure, portava nits sense dormir, no menjava, i la seva salut podria estar en perill... Fins que un dia va arribar a una direcció web anomenada viquilletra. Per a veure el vídeo no feia falta de registrar-se, així que pa procedir en la visualització d’aquest. Després de veure-se’l repetides vegades va extreure’n aquestes conclusions: -Musica:Ben trobada amb ambientació apocalíptica, encara que els trets es podrien treure, ja que en la novel•la no es parla de ninguna confrontació armada. -Imatges: Encara que algunes no tenen gaire sentit, en general estan ben trobades. -Vídeo: Sembla que el grup no hi hagi ficat ambició, ja que ho podrien haver fet millor. Nota: per a ser un nois d’eso tenen uns coneixements bons d’edició de vídeos.\nDesprés d’analitzar el vídeo se’n va anar com una exhalació cap a comissaria i allà s’hi va trobar al comissari i a en Tomas parlant. Se li va caure l’anima als peus. Però al final va resultar que tot va ser una astuta estratagema per a que en Carol es poses les piles, ja que havia anat perdent qualitat amb el pas del temps. Aquell dia en Carol va aprendre una important lliçó que mai se li oblidaria.\nTítol: Activitat 3 sobre Mecanoscrit del segon origen de l'autor Manuel de Pedrolo, pels TETEQUATRE\nObtingut de «https://www.viquilletra.cat/index.php?title=Activitat_3_sobre_Mecanoscrit_del_segon_origen_de_l%27autor_Manuel_de_Pedrolo,_pels_TETEQUATRE&oldid=19602»\nDarrera modificació de la pàgina: 30 març 2016 a les 18:35.


Molt més que esport: Els altres clubs de Barcelona (3) : UE Sants\nTot i que a Sants l’esport sempre hi va tenir una gran implantació, no va ser fins l’any 1922 que neix l’Unió Esportiva Sants. De fet, l’Unió és la fusió de quatre clubs del barri, dos clubs ciclistes: el Club Ciclista de Sants i el Velo Sport Sants, i dos clubs de futbol: l’Internacional Football Club i el Centre d’Sports Sants.\nL’Inter, tal i com el coneixien els seus aficionats, era un dels equips de futbol catalans amb més solera i amb una trajectòria més estable. Fundat el 1901, va ser un equip que va arribar a quedar en segona posició del campionat català i a participar molts anys consecutius en la màxima categoria del futbol nacional.\nLa fusió dels quatre equips santsencs va permetre el creixement social de l’Unió. Si en un principi cap dels quatre clubs superava clarament els 500 socis, la fusió va permetre que l’entitat arribés a superar els 5000 i tingués un augment fervorós.\nTan la vestimenta com l’escut del nou equip es va intentar que fos una barreja de les diverses entitats que l’havien creat. Així la unió del blanc i el verd de la samarreta del Sants, era per recordar els colors que vestien els futbolistes de l’Inter i del Centre d’Sports. Pel què fa a l’escut va costar més de definir i no va ser fins el 1925 que es va optar per l’escut actual. Tot i així, ràpidament la dictadura de Primo de Rivera va censurar l’escut santsenc i en va treure l’estel daurat, per les reminiscències comunistes, i les quatre barres. Durant la República es va poder tornar a establir l’escut original, però la dictadura franquista va tornar a espanyolitzar el màxim símbol de l'Unió.\nAmb l’arribada de la lliga de futbol estatal, 1928/1929, el Sants es va veure abocat a la tercera divisió on hi va militar durant molts anys. Malgrat que moltes temporades va lluitar en el playoff d'ascens a segona divisió, mai ho va aconseguir . En l’actualitat milita a Primera Catalana on s’hi manté de forma estable.\nDurant tots aquests anys, el Sants ha tingut un gran problema en el tema de l’estadi propi, fet que ha estat a punt de causar la desaparició de l’entitat. Des de la seva fundació fins els anys 60’s el Sants va jugar al camp del carrer Galileu. El creixement de la ciutat de Barcelona, va fer que aquell camp quedés engolit per la construcció de nous edificis i grans avingudes que havien d’anar formant la nova ciutat. A partir d’aquell moments el Sants, conegut com l’equip sense camp, va jugar a Sarrià, al camp de l’Hospitalet, al camp de l’Europa, a les instal•lacions del Barça, i a l’Estadi de Julià de Campmany on hi va tenir uns anys de certa estabilitat. No va ser fins els anys 80 que va començar a jugar al camp de la Magòria, estadi cedit per la Generalitat i que ha estat el camp que més partits ha vist jugar al Sants darrerament, tot i això el nou procés de reforma de la zona, ha fet que la darrera emigració de l’equip hagi estat al camp de futbol de l’Energia, a la Zona Franca.\nMalgrat tot, el Sants continua endavant amb un fort arrelament al barri i una important secció de futbol base.\nPel què fa a l’altra gran secció del club, la ciclista, té al seu haver ser la màxima garant de la Volta Ciclista a Catalunya des de 1923. La Volta, que és la tercera cursa per etapes més antiga d’Europa després del Tour i el Giro, va néixer al 1911 i és el principal esdeveniment ciclista a Catalunya. LA UE Sants es va fer càrrec de la cursa donant-li una estabilitat que fins al moment no havia tingut, i ha aconseguit que es celebrin totes les edicions exceptuant les de 1937 i 1938, durant la guerra civil.\nPublicat per Gironès a 19:12\nSparta - Slavia , el derbi de les S\nJornades per un Futbol Popular i Social


Promoció de Nadal en Tots els Cursos Nàutics! (10% descompte) - Escola Port Barcelona\nPromoció de Nadal en Tots els Cursos Nàutics! (10% descompte)\nHome » Cursos d'esbarjo » Promoció de Nadal en Tots els Cursos Nàutics! (10% descompte)\nAquest Nadal us animem a regalar als vostres familiars o amics un curs nàutic , o unes pràctiques de navegació , o sortides en el Club de Navegació. Per això, des d’ara fins al dia 7 de gener farem un descompte del 10% en tots els cursos, pràctiques i activitats de l’Escola.\n* Aquesta promoció és acumulable al descompte per grups. El descompte pot arribar al 25% si es forma un grup de més de 5 persones.\nPer realitzar el regal ho podeu fer des del web: ofertesnautiques.com La mateixa web us permetrà fer un pdf amb el nom la persona a la que desitgeu realitzar el regal.\nTags: barco, cursos, nàutica, regals de nadal, velers


Els huskies poden menjar mantega de cacauet? - Jordi Baladia.cat\nEls huskies poden menjar mantega de cacauet? – Jordi Baladia.cat\nNo hi ha res més divertit que veure com un husky es colpeja els llavis després d’una generosa llepada de mantega de cacauet. Per descomptat, et rius de cap i publiques el divertit vídeo que vas filmar en línia, però no pots evitar sentir-te una mica culpable. Està bé alimentar la mantega de cacauet husky? La resposta pot provocar un sospir d’alleujament.\nLlavors, els huskies poden menjar mantega de cacauet? Els huskies poden menjar mantega de cacauet amb moderació sempre que el producte no contingui un edulcorant artificial anomenat xilitol, que és perjudicial per als gossos. La mantega de cacauet sense sal o casolana és l’opció més saludable.\nSegur que és divertit veure com un gos lluitant lluita per una cullerada de mantega de cacauet, però tot amb moderació. Si alimenta el gos amb massa mantega de cacauet, es pot convertir en un greu risc per a la salut.\nMantega de cacauet i gossos\nProbablement us sentiu alleujat d’assabentar-vos que és segur per als huskies menjar mantega de cacauet, però és necessàriament el més saludable per a ells?\nT’ho creguis o no, la mantega de cacauet té, en realitat, molts beneficis sorprenents per a la teva salut.\nEls huskies són animals de treball que cremen moltes calories i necessiten molta proteïna. La bondat de cacauet de la mantega de cacauet és una delícia de benvinguda després d’un dia jugant al sol, i pot ser el berenar perfecte per iniciar l’energia de la pell.\nLa mantega de cacauet és rica en proteïnes, la qual cosa és necessària perquè el canyot pugui desenvolupar músculs forts i mantenir el pelatge brillant i fort.\nNo estic defensant una dieta amb mantega de cacauet, però una ràpida llepada d’aquestes coses realment ajudarà a mantenir els ànims alts.\nCompte amb el xilitol\nEl fet que sigui segur que el vostre gos mengi algunes marques de mantega de cacauet no vol dir que tota la mantega de cacauet sigui segura.\nHi ha un ingredient en algunes marques de mantega de cacauet que és potencialment mortal per als gossos anomenat xilitol.\nEl xilitol és un edulcorant artificial beneficiós per als humans. És un substitut habitual del sucre per a persones amb diabetis i, en realitat, pot ajudar a reparar les dents danyades, però és mortal per als gossos.\nDe fet, tan sols 1,37 grams de xilitol poden provocar desmais, esglaonaments, col·lapse o fins i tot convulsions al vostre gos. Això és encara més potent que la xocolata.\nNo hi ha moltes marques que produeixin mantega de cacauet amb xilitol, però aquí teniu una llista d’alguns que sí:\nÉs possible que hi hagi més marques que continguin xilitol, mireu l’etiqueta dels ingredients.\nQuant és massa mantega de cacauet?\nLa mantega de cacauet pot ser un plaer divertit per als gossos, però al final del dia és aliment alimentari i no ha de ser una part habitual de la dieta del seu gos.\nLa mantega de cacauet té moltes proteïnes que són bones per al benestar del vostre gos, però també es carreguen de sucre i greixos. Massa i el vostre gos pot arribar a tenir sobrepès.\nNo recomanaria donar-li més de dues vegades per setmana a la mantega de cacauet husky. El vostre husky hauria de saber que la mantega de cacauet és un regal especial reservat per a ocasions especials. Definitivament, no voleu fer una llepada al vostre husky cada vegada que obriu el pot de mantega de cacauet.\nAltres problemes de salut amb els huskies i la mantega de cacauet\nL’obesitat i el xilitol són només un parell de problemes de salut que poden tenir els gossos amb la mantega de cacauet. Sabíeu que el vostre husky podria estar en risc d’al·lèrgies a les maní?\nHi ha dos tipus de reaccions al·lèrgiques que pot experimentar el vostre husky quan menja mantega de cacauet, ja sigui una reacció externa o interna.\nEs notarà una reacció externa a la pell del gos. Estigueu atent a les zones calbes, erupcions cutànies i pell irritada de color vermell.\nLes reaccions internes són més freqüents i són molt més greus. El vostre husky podria llançar la mantega de cacauet i acabar-ho amb ell, o podria desenvolupar problemes molt més greus, com ara baix nivell de sucre en la sang o convulsions.\nA més de les coses esmentades anteriorment, observeu el següent després que el vostre husky mengi mantega de cacauet:\nQualsevol picor o rascada excessiva\nTaques crues a la pell o erupcions cutànies\nLlepant constant (com si estigués dessecat)\nQualsevol altre comportament poc habitual o accions fora de l’habitual.\nNoteu algun d’aquests símptomes? Aleshores, el vostre husky podria ser al·lèrgic als cacauets.\nSi el vostre gos té una reacció externa. Hauríeu d’estar bé per cuidar-lo vosaltres mateixos. Hi ha moltes cremes per a la pell exfoliants i calmants que podeu utilitzar per ajudar a alleujar el dolor del vostre gos.\nI si aquells no funcionen, sempre hi ha un bon aspecte antic.\nLes reaccions internes són molt més greus i han de ser tractades per un professional mèdic.\nQuan està bé que un Husky mengi mantega de cacauet?\nHem identificat molts riscos d’alimentar la mantega de cacauet del vostre gos. Deixeu-me aclarir i dir-ho els casos reals d’animals huskies amb al·lèrgies als cacauets són escassos. El 99% de les vegades el vostre husky estarà bé menjant mantega de cacauet, però encara no voleu que el vostre amic borrós mengi massa i engreixi.\nLlavors, quan és un bon moment per regalar-li mantega de cacauet?\nAquí hi ha alguns suggeriments:\nDesprés d’un intens entrenament. Qualsevol que tingui un husky sap el difícil que és entrenar. La seva energia il·limitada alimenta les seves adorables personalitats, però també els dificulta la concentració. Una manera fantàstica d’entretenir el vostre husky durant les sessions d’entrenament és canviar les vostres delícies habituals. Si normalment llenceu al vostre canyet una tira de cansalada després que faci alguna cosa bona, intenteu barrejar les coses i donar-li una mica de mantega de cacauet.\nQuan necessita un impuls d’energia. Sé que la mantega de cacauet sempre m’alegra i estic disposat a apostar que farà el mateix per al vostre husky. Si el vostre siberià sembla malament, doneu-li una cullerada de mantega de cacauet per alegrar-li els ànims. Les proteïnes dels cacauets són un gran combustible per obtenir energia perquè el vostre gos pugui jugar durant tot el dia.\nQuan li doneu medicaments al vostre gos. De petit, odiava empassar píndoles i les havia de menjar amb una cullerada de púding per ajudar-me a baixar-les. Alguns gossos odien absolutament les pastilles i es neguen a prendre-les sense importar el que proveu. Si introduïu una càpsula de pastilles en un globus de mantega de cacauet, el gos ni se n’adonarà. Igual que jo amb el púding!\nQuin tipus de mantega de cacauet és millor per al vostre Husky?\nNo tota la mantega de cacauet es crea igual. N’hi ha que seran més saludables per al vostre gos que d’altres. Això és el que heu de saber.\nEn termes generals, qualsevol mantega de cacauet que no contingui xilitol hauria d’estar bé. La majoria de les mantegues de cacauet contenen sucres i conservants que no són fantàstics per al vostre gos.\nBusqueu marques de mantega de cacauet que no tinguin additius.\nAssegureu-vos que encara comproveu l’etiqueta d’ingredients per a les mantegues de cacauet que afirmen que són “totes naturals” o “no tenen edulcorants artificials”. El xilitol és tècnicament “tot natural”.\nLa mantega de cacauet cremosa o cruixent és millor per al vostre Husky?\nAh sí, l’etern debat. Bé o mal? Bé o malament? Cremós o cruixent? El guanyador és clarament cremós, per què menjaries cruixent al món? Però això realment no importa ara mateix. Quin és el millor per al vostre husky?\nRealment no hi ha tanta diferència nutricional entre la mantega de cacauet cremosa i cruixent. Els cacauets amb mantega de cacauet cruixent podrien ser un perill d’ofec per al vostre husky, però amb tota honestedat és molt poc probable.\nNo recomanaria donar mantega de cacauet cruixent a un cadell husky per aquest motiu, però a mesura que envelleixen no hi hauria d’haver cap problema. Qualsevol de les mantegues de cacauet està bé.\nPerò si sou intel·ligents, donareu al vostre husky cremós.\nEstà bé donar-li a la seva gelatina rossa? La gelatina està plena de sucre que no és gens saludable per als gossos. Els fruits dels quals estan fets tampoc s’asseuen bé amb els gossos. La gelatina no causarà cap dany greu al vostre gos, però és millor que el mantingueu allunyat.\nLa xocolata està bé per als gossos? La xocolata és tòxica per als gossos i s’ha de mantenir allunyada d’ells. La xocolata pot causar pèrdua de consciència, sagnat intern o convulsions si un gos menja massa.\nBeneficis de l’oli de peix per als gossos: s’ha de llegir la guia\nTipus de tortugues softshell que podeu conservar com a mascotes: Tortugues Web


Colonial tanca 2016 amb una ocupació el 97% als seus edificis | Colonial\nInici Blog Colonial tanca 2016 amb una ocupació el 97% als seus edificis\nColonial tanca 2016 amb una ocupació el 97% als seus edificis\nL’any 2016 ha estat un any excel·lent pel Grup Colonial i els seus accionistes. En un mercat de lloguer amb clients cada cop més exigents, el Grup Colonial ha formalitzat 93 transaccions de lloguer corresponents a 116.045m2 llogats i rendes anuals de 39€m.\nEl Grup Colonial ha estat capaç d’atraure clients de primera qualitat que demanen ubicacions úniques. Aquest fet ha permès firmar preus a la banda alta del mercat capturant un important creixement de rendes.\nEntre les operacions més importants de l’any, destaquen:\nA Barcelona, prelloguer de més de 9.000m2 amb Schibsted Ibèrica amb el projecte Parc Glòries.\nA Madrid, prelloguer de més de 4.200m2²a l’edifici Serrano, 73, actualment en rehabilitació.\nA París la firma de més de 9.400m a l’immoble Washington de l’edifici #Cloud, amb 3.000m2 amb la multinacional de cosmètica Coty.\nOcupació d’un 97%\nEls excel·lents resultats en les contractacions de lloguer han permès arribar i mantenir nivells d’ocupació estables. Al tancar l’exercici 2016, el portfolio d’oficines arriba a una ocupació financera del 97% (+319 punts bàsics superior a la de l’any anterior) i molt per sobre de la mitjana del mercat.\nReposicionament d’actius i projectes\nEl Grup ha invertit durant l’any 2016 més de 86€m en projectes de desenvolupament i de reposicionament d’actius. Destaquen en particular la reorganització dels espais comuns en el Complex d’Oficines Cézanne Sant Honoré i la renovació de diverses plantes a Percier. A Espanya, s’han executat diverses actuacions d’espais comuns i plantes a Berlín 38-48/Numància 46 i Via Augusta 21-23 en Barcelona i en els actius de Castellana 52, José Abascal 45 i Miguel Ángel 11 a Madrid.\nL’important èxit comercial d’aquests actius amb preus de lloguer firmats a la banda alta comercial del mercat és conseqüència directa d’una estratègia industrial “Prime Factory” del Grup Colonial.\nDins del programa d’adquisicions de la companyia, Colonial ha adquirit tres actius Prime a Madrid i un projecte a Barcelona en el marc del projecte AlphaI. Accelerant el compliment dels objectius de creixement del pla estratègic, Colonial ha iniciat l’any 2017 amb l’execució del Projecte Alpha II, que inclou l’adquisició de quatre actius per un volum d’inversió de quasi 400€m.\nTotes les adquisicions de l’any 2016 així com el projecte Alpha II de l’any 2017 ofereixen un recorregut substancial de creació de valor immobiliari d’acord amb (1) la transformació immobiliària dels immobles en productes de primera qualitat i (2) la ubicació en segments de mercat amb sòlids fonamentals.\nAixí mateix, totes les adquisicions s’han realitzat en termes molt atractius, demostrant la capacitat del Grup Colonial d’identificar i capturar oportunitats de creació de valor immobiliari.\n“Els resultats reflecteixen l’exitosa execució de l’estratègia de creixement basada en un enfoc industrial de creació de valor immobiliari oficines prime als mercats de Barcelona, Madrid i París” explica Juan José Brugera, president de Colonial.


Necesser totalment transparent per portar cremes i pintes. Ideal per anar a la platja / piscina. PVC amb tractament per la calor. Cremallera en colors flúor. Al fer la comanda especificar quin color.\nSKU: 2430481 Categoria: Complements


De principis de juliol\nMés de 20.000\nNecessites que algú t’ajudi a fer una programació de cinema infantil diferent? Que et pugui dissenyar el programa i portar tota la gestió derivada d’aquest? Ets un ajuntament o entitat que vol fer un cinema a la fresca i t’aniria bé que t’ajudessin a muntar-lo amb garanties de màxima qualitat? Vols organitzar un cicle temàtic de cinema per a infants i no saps per on començar?\nA MODIband som especialistes en dissenyar programacions de cinema amb valor afegit, ja sigui per la seva qualitat i singularitat com per l’adequació al públic al qual ens dirigim. Propostes a mida que busquen sempre un equilibri entre la part lúdica i la part educativa del cinema.


L’emancipació del jove a examen «Monjove - Regidoria de Joventut Ajuntament de Xàbia\nPrograma Hàbitat. Per si busques un lloc on viure.\nEstas en: Home > Noticies > Noticies Proha > L’emancipació del jove a examen\nL’emancipació del jove a examen\nProp del 80% de les persones menors de 30 anys continua vivint amb els seus pares al nostre país. Així ho reflecteix l’últim butlletí de l’Observatori d’Emancipació del Consell de la Joventut d’Espanya, corresponent al Quart trimestre de 2014. Segons este estudi, només el 21,5% dels i les jóvens d’entre 16 i 30 anys ha aconseguit emancipar-se, degut fonamentalment a la seua fràgil situació en el mercat laboral i a les dures condicions del mercat de la vivenda. En este sentit, el 64,5% d’este col·lectiu no té ocupació i la resta, el 35,5%, té un nivell d’ingressos mitjà que fa inviable el seu accés a la vivenda, ja siga en propietat o en lloguer, en solitari.\nL’Observatori d’Emancipació analitza periòdicament les condicions sociolaborals de la població jove, centrant-se en l’ocupació i la vivenda. Doncs bé, començant per l’accés a la vivenda, este informe posa sobre la taula que, per a poder comprar una vivenda, una persona jove assalariada menor de 30 anys hauria de dedicar 12,3 anys del seu sou íntegre; hauria de destinar el 57,8% del seu salari per a pagar la hipoteca; hauria de cobrar un 92,54% més del que cobra, és a dir, hauria de guanyar uns 1.900€ al mes i podria aspirar a una superfície màxima de 51,9 metres quadrats construïts. A més, els nivells d’endeutament vinculats al pagament de la vivenda que suporten les persones jóvens que ja s’han emancipat són superiors al de la resta de la població: el 23,9% de les llars jóvens amb hipoteques vigent i el 29,0% de les llars jóvens que viuen de lloguer dediquen més del 40% dels seus ingressos nets al pagament de la vivenda i del lloguer, respectivament.\nSi parlem d’ocupació, la situació no és molt més encoratjadora. Un trimestre més, la precarietat, la temporalitat, la subocupació i la sobrequalificació continuen sent les principals característiques de les condicions laborals de la joventut del nostre país. En l’actualitat, el 42,1% de les persones entre 16 i 29 anys està fora del mercat laboral. La taxa de desocupació supera el 38,5% i la taxa d’ocupació se situa en el 35,5%. Altres dades destacables són que 3 de cada 10 persones jóvens ocupades tenen un contracte a temps parcial, 4 de cada 10 porten menys d’un any treballant en l’empresa actual o que el 22,6% té una jornada de menys de 35 hores setmanals i té disposició per a treballar més hores. Així mateix, el 56,3% exerceix treballs de menor qualificació que la que efectivament tenen. D’altra banda, més de la mitat, en concret el 52,3%, té contractes temporals, dels quals un 47,6% són de menys d’un any de duració. Les dades del Servici d’Ocupació Públic Estatal (SEPE) són demolidors: el 92,8% de les noves contractacions realitzades a persones de 16 a 29 anys va ser de caràcter temporal. Finalment, cal destacar que el 50,6% de les persones jóvens desocupades porta un any o més a la recerca d’ocupació sense èxit i que el 19,3% de les persones jóvens amb una ocupació està en risc de pobresa i exclusió social.


1-O.- Iglesias destaca la “sensatesa” de Puigdemont i demana a Rajoy que no apliqui el 155 i dialogui\nEl secretari general de Podemos, Pablo Iglesias, ha agraït aquest dimarts al president de la Generalitat, Carles Puigdemont, la seva “sensatesa” perquè, segons ha afirmat, “no ha declarat la independència unilateral”. Per això, ha demanat al president del Govern, Mariano Rajoy, que no apliqui l’article 155 de la Constitució per suspendre l’autogovern de Catalunya, i dialogui.\nEn una compareixença davant els mitjans al Congrés després d’escoltar la declaració de Puigdemont al Parlament, Iglesias ha demanat a Rajoy que també “sigui assenyat” i no escolti als quals des del PP i Ciudadanos li van a demanar “que actuï amb mà dura”. “Cometria un error històric gravíssim”, ha avisat.\n“És evident que Puigdemont no ha declarat la independència. Crec que que és molt important dir-li al Govern central que no atengui a les veus extremistes del seu partit i del seu soci taronja que li estan dient que apliqui el 155 o el 116 i ens porti a un estat d’excepció”, ha reclamat.


La meva lectura fàcil!: 07/12/10\nEscrits dels alumnes: Manel Mora.\nEl Club de Lectura Fàcil de Rubí està format per un grup de persones de diferents procedències, edats, ideologies i nivells culturals. Aquesta diversitat és allò que el fa, precisament, ser de la manera que és: un col·lectiu alegre, divers, que s'enriqueix amb les aportacions dels altres i creatiu, molt creatiu, fet lloable si tenim en compte el poc temps que porten en contacte amb la llengua catalana en molts dels casos.\nDels membres assidus a aquestes sessions que tenen lloc cada divendres de 19 a 20h., a la biblioteca Mestre Martí Tauler de Rubí, avui m'agradaria parlar del Manel Mora i la seva dona, la Susi, una parella encantadora, plena de vitalitat, que cada divendres ens sorprèn amb algun "petit regal". El Manel escriu molt i molt bé, i la Susi pinta uns quadres meravellosos. Som davant dos grans artistes, i en aquesta ocasió m'agradaria mostrar-vos un exemple de text literari breu, text que el Manel em va regalar i vull compartir amb tots vosaltres.\nTant el Manel com la Susi assisteixen, també, a les classes de l'Escola d'Adults de Rubí. La Susi és catalana, tot i que no ha pogut aprendre la llengua catalana a l'escola per les vicissituds històriques que marcaren el Franquisme, i el Manel, tot i ser de parla castellana habitual, ha fet una immersió brutal en la nostra llengua i els seus escrits així ho revelen.\nUs penjo el relat curt titulat El ocellet perdut. Com veureu no he gosat corregir res substancial del text, només he adaptat la puntuació. Així, us el transcric tal i com ell el va escriure, simplement per a què veieu que no sempre és fàcil aprendre-ho tot, i que allò que realment importa és l'esforç i les ganes que es tenen d'aprendre. Des d'aquí vull agrair el Manel, no només el seu gest de voler compartir amb tots nosaltres les seves creacions escrites sinó, i sobretot, les alegres mostres de literatura oral amb què ens deleita gairebé sempre al final de cada sessió.\nUn petonet als dos, sou unes persones excepcionals!!\nEl ocellet perdut.\nSa mare els va comptar abans d'anar-se a dormir. El més petit li faltava. On estaria el seu fill? Sa mare el buscava de branca en branca,, volava perquè no podia dormir amb l'alba. El buscava fins trobar-lo per fi. En una branca dormia el petit Benjamín. Sa mare, molt contenta, piolava aquesta cançó: no t'escapis, petitó,, que encara no saps volar, i jo em sentiré molt trista si no et puc trobar.\nPublicat per Rocio Avila Gamero a 23:10 Cap comentari: Enllaços a aquest missatge\nEtiquetes de comentaris: "escrits dels alumnes", "Manel Mora", agraïments, impressions\n▼ 12 de jul. (1)


Monestir de Santa Maria – Torrent dels Escolans – Serrat de les Garrigoses – Monestir de Santa Maria – TOT MONTSERRAT\nMonestir de Santa Maria – Torrent dels Escolans – Serrat de les Garrigoses – Monestir de Santa Maria\nItinerari: L’itinerari s’inicia al monestir de Santa Maria de Montserrat i s’agafa el camí de sant Miquel. Seguir el camí fins passat el pla de sant Miquel o dels Soldats on, a l’arribar el serrat dels Monjos, es pren el camí de la Nova Creu dels Escolans. Pocs metres després, en un indret amb unes poques alzines, es baixa per la vessant dreta del serrat per anar a trobar un camí que, després de creuar un torrent, ressegueix el curs del torrent dels Escolans fins molt a prop de la seva unió amb el torrent Fondo. El camí del torrent dels Escolans era un antic camí carboner avui força perdut. En alguns moments, durant el flanqueig per la vessant del serrat dels Monjos cal intuir el camí. Orienta la cerca saber que cal anar a buscar el torrent dels Escolans per creuar-lo quan es ben evident que els dos torrents conflueixen pocs metres més avall. Un cop creuat el torrent es ressegueix l’esperó final del serrat dels Escolans i es segueix un camí ben definit per l’existència uns murs ben fets. Seguidament s’arriba al torrent Fondo.\nEs continua pujant pel torrent Fondo. Pocs metres més amunt cal sortir del torrent per superar un petit gràcies al pas de les Tres Barrinades. Es torna a entrar al buc del torrent fins arribar a una antiga carbonera. Abandonar el torrent per agafar el camí carboner que puja fins els coll de les Garrigoses. Arribats a aquests coll hi ha l’opció d’arribar, a través d’un perit corriol i unes petites grimpades, a la singular formació del serrat de les Garrigoses coneguda com el Gat. Es retorna al coll de les Garrigoses per una canal que surt al peu d’aquestes roques i porta fàcilment a aquest coll. Es continua cap el camí de la Costa de Collbató al monestir de Santa Maria, conegut també com el camí de les Bateries, seguir-lo en direcció al monestir. Es creuen els torrents Fondo i dels Escolans fins arribar al pla de sant Miquel des d’on s’inicia el descens cap el monestir de Santa Maria de Montserrat.\nDificultat: Aquest itinerari té el lleuger inconvenient de tenir alguns trams imprecisos i que requereixen improvisar el camí. La pujada al Gat és una senzilla grimpada, però cal fer-la que no es pot fer sense tenir aquesta habilitat.\nMaterial recomanat: És necessari portar aigua (recomanable un litre i mig a l’estiu), botes de tresc amb bona adherència, roba d’abric segons el temps i, a l’estiu, barret\nDistància amb alçades 7.698 metres\nDurada: 4 hores 27 minuts (aproximadament)\nAltitud màxima: 851 metres\nAltitud mínima: 565 metres\nAlçada de la sortida: 719 metres\nAlçada de l’arribada: 719 metres\nGuany: 131 metres\nDesnivell màxim: 256 metres\nAscensió sortida: 527 metres\nDescens sortida: 531 metres\n0 minuts Sortida Iniciar l’itinerari des del la plaça de Santa Maria davant del monestir. Baixar en direcció a Plaça de l’abat Oliba on hi la font del Portal. Seguir en pujada suau pel camí de sant Miquel. Camí ple de petits monuments votius de la pietat popular.\n5 minuts Bifurcació. A la dreta queda el corriol que tot enfilant-se porta al mirador de Fra Garí\n8 minuts Antic càmping. A l’esquerra hi ha la zona de l’antic càmping de Montserrat i, a la dreta, el monument a Sant Francesc d’Assis. El pendent del camí es suavitza.\n10 minuts. Porta de sant Miquel. El camí arriba a una la gran porta enreixada de sant Miquel amb una estàtua de l’arcàngel al capdamunt. Sant Miquel és el patró de la muntanya de Montserrat. Es passa per una porta lateral. Continuar pujant\n12 minuts Roca de la Llicència i Porxo. A l’esquerra queda la roca de la Llicència, gran bloc caigut del penya-segat. En aquest punt, els monjos tenien llicència d’arribar-hi per esperar els pelegrins que pujaven com a penitents pel camí ral de Collbató. El camí passa entre quatre pilars, restes d’un antic aixopluc del qual es va eliminar la teulada per a permetre el pas als vehicles dels bombers\n17 minuts Bifurcació. Abans d’arribar a la capella de Sant Miquel, es deixa un camí molt clar que baixa, a l’esquerra, pel fil de la carena en direcció a la creu de Sant Miquel, balcó de primer ordre sobre la vall del Llobregat, el santuari i el pla de la Trinitat.\n19 minuts. Capella de sant Miquel. Continuant cap endavant per la pista, es troba tot seguit la capella de Sant Miquel (dreta), protector de la muntanya, sense valor arquitectònic, voltada d’un porxo, que substitueix l’ermita enrunada pels exèrcits espanyols durant la guerra del Francès. En el segle X ja existia en aquest indret una capella amb la mateixa advocació. Fou refeta l’any 1870 fent-s’hi posteriors reformes. En aquest indret solia desplaçar-se l’abat de Santa Maria, acompanyat per l’escolania, per rebre els peregrins il·lustres que venien pel camí de la Costa de Collbató.\n22 Bassa sant Miquel. A la dreta queda el punt hídric de la bassa de sant Miquel. Situat estratègicament com a recurs per combatre els incendis. Més avall es visible n’hi ha una altra petita bassa amb la mateixa finalitat.\n25 minuts. Bifurcació. Pla dels Soldats. Arribada a un ampli replà que en el seu moment fou lloc d’acampada militar de la guerra del francès. Important cruïlla de camins i punt estratègic de telecomunicacions que unia visualment la serra de Collserola i el Bages abans de l’existència de la ràdio. La vista s’obre al Penedès. Indicadors i important fita antiga. En el pla són apreciables els punts d’ancoratge d’antigues construccions. Important cruïlla de camins. Camí de les ermites, antic camí de ferradura, antic camí cap a la Fita on conflueix el camí que ve de la Santa Cova i que continua cap a les coves del Salnitre i el camí de les Costes de Collbató o de les Bateries.\n28 minuts. Bifurcació. Baixant pel camí de les bateries ràpidament es troba un petit replà en el coll on s’inicia el serrat dels Monjos. En algunes cartografies a aquest indret s’anomena el Capítol. De d’aquest lloc surt el camí carener que porta a la Nova Creu dels Escolans. Abans d’arribar a aquesta creu hi havia no fa masses una caseta de fusta de guaita dels incendis forestals. Es deixa el camí de la Costa de Collbató i es recorren no més de cent metres del serrat del Monjos. Aturar-se per imaginar el camí que caldrà seguir.\nAl fons, retallat en l’horitzó, es veu el serrat de les Garrigoses. Entre aquest i el punt d’observació hi ha el serrat dels Escolans que surt del camí de la Costa de Collbató convertint-se en la vessant esquerra del torrent Fondo. Entre aquest serrat i el serrat dels Monjos, hi ha dos torrents. El principal, el torrent dels Escolans, baixa des de del camí de la Costa de Collbató per confluir més endavant amb el torrent Fondo. Hi ha un altre petit torrent situat més proper on es fa l’observació que es troba separat del torrent dels Escolans per una petita elevació que un cop superada conflueix amb aquest. Deixar el camí i baixar entre unes poques alzines cap el torrent més proper.\n43 minuts. Vestigis de camí. Situats en la vessant dreta del torrent més proper anar baixant entrant i sortint del seu buc. De tant en tant s’observen traces de l’antic camí carboner per la presència de murs de pedra de contenció del camí. En un punt, es troba les restes d’un antic camí de carboner que permet anar fins els torrent dels Escolans on acaba.\n1 hora. Torrent dels Escolans. Entrada al buc del torrent dels Escolans; seguir baixant pel buc del torrent, en aquest punt transitable apartant bardisses i altres barreres vegetals. Arribats al punt on el torrent comença a enfonsar-se cal sortir del buc per seguir per la seva vessant esquerra flanquejant el serrat dels Monjos. Cal sortir del buc abans que sigui evident que es dificultós avançar per tal de poder seguir sense perdre cota. Si s’apura la sortida del torrent caldrà grimpar una mica per tal de remuntar la vessant oest del serrat dels Monjos.\nSituats en la vessant oest del serrat del Monjos és ben visible l’esperó que tanca el serrat del Escolans. Cal anar cap aquest esperó. A la base d’aquest indret el torrent dels Escolans conflueix amb el Fondo. Caldrà seguir avançant i anar perdent progressivament alçada per trobar un punt on creuar sense dificultat el torrent dels Escolans el qual, durant un bon tros ha anat força enfonsat. El pas del torrent és proper a l’extrem inferior del serrat dels Escolans.\nEl temps calculat per fer aquest tram és indicatiu ja que està en funció de l’habilitat de trobar un bon abaixador per creuar el torrent.\n2 hores Creuar el torrent dels Escolans. Nova entrada al torrent dels Escolans per creuar-lo en un pas sense cap mena de dificultat.\n2 hores 2 minuts. Fita. Sortint del torrent dels Escolans es ressegueix la part baixa de la carena del torrent dels Escolans. En l’extrem d’aquesta carena hi ha una fita de pedres i les traces d’un camí amb parets de mur de pedra.\n2 hores 6 minuts. Camí. El camí va donant la volta a la base del serrat del torrent dels Escolans situant-se per damunt del torrent Fondo al qual s’orienta en suau pendent. Ara es segueix un camí ben definit pels seus marges de pedra\n2 hores 17 minuts. Torrent. El camí baixa ràpidament, per damunt d’una pendent ben afermada per parets de pedra, finalment arriba al torrent Fondo. Es segueix pel buc del torrent cap amunt. Als poc metres el torrent presenta un petit salt insuperable sense medis artificials.\n2 hores 21 minuts. Pas de les Tres barrinades. Per superar l’anterior obstacle el camí del torrent Fondo s’aparta del buc per la vessant esquerra del torrent i puja lleugerament fins a un pas obert sobre la roca gràcies a tres barrinades encara ben visibles. És una obra ben antiga com ho testimonia la poca longitud i amplada de les barrinades. Aquestes tres barrinades són d’una factoria similar a l’observada en el pas de la Barrinada situat també en el mateix camí del torrent Fondo uns quants metres més avall. Un cops retornats al buc del torrent Fondo es segueix progressant amunt.\n2 hores 24 minuts. Bifurcació. A l’arribar a les restes d’una antiga carbonera situada al costat del torrent el camí del torrent Fondo deixa el buc de torrent i s’enfila per l’esquerra cap el coll de les Garrigoses. Unes marques blaves indiquen el camí. Primer es puja relativament dret i després d’unes considerables llaçades, sempre per dins del bosc.\n2 hores 32 minuts. Carbonera. El camí puja, primer al costat d’un petit torrent que baixa del coll de les Garrigoses. Restes d’una antiga carbonera. Durant la pujada a l’esquerra es quasi imperceptible un corriol que permet anar als avencs del pou de la Carbonera, el pou de les Garrigoses i el pou petit de les Garrigoses.\n2 hores 36 minuts. Carbonera. El camí es separa del torrent després de creuar-lo amb una pronunciada llaçada que torna a creuar més amunt el torrent per la seva capçalera. Reses d’una antiga carbonera.\nAl costat d’aquest camí de pujada es troben, en diversos indrets, uns carreus d’un gres similar al observat a les restes que es conserven de les antigues creus que solcaven el camí de la Costa de Collbató a Montserrat o camí de les Bateries. Després d’una nova llaçada el camí arriba al coll de les Garrigoses.\n2 hores 50 minuts. Coll de les Garrigoses i el Gat. Després d’una nova llaçada el camí arriba al coll de les Garrigoses. Arribats a aquests coll hi ha l’opció d’anar a través d’un perit corriol i unes petites grimpades a la singular formació del serrat de les Garrigoses coneguda com el Gat. Pot donar-se voltes, fent més d’una grimpada, per aquest indret rocós. Això depèn de l’habilitat de cadascú. Es retorna al coll de les Garrigoses per una canal que surt al mateix del començament de les roques que precedeixen el Gat arribant porta fàcilment a aquell coll. El temps en aquest indret varia segons la habilitat en fer les grimpades i el on es vulgui anar.\n3 hores 25minuts. Coll de les Garrigoses. Arribada al coll de les Garrigoses. Ampli coll format entre el serrat de les Garrigoses i el serrat de sant Joan. Cal prosseguir carenant la part nord del serrat de les Garrigoses en direcció al camí de la costa de Collbató a Montserrat o camí de les Bateries que es veu en direcció nord per sota del serrat de Sant Joan.\n3 hores 30 minuts. Les Bateries. Àmplia esplanada on durant la guerra del Francès un destacament militar francès instal·là una bateria de nou canons que un escamot del poble de Collbató estimbaren. Una petita volta per aquest esplanada es pot veure que la seva base és artificial per haver reomplert aquest indret amb diversos materials. En lloc d’agafar el traç original del camí que voreja aquesta plataforma i progressa en direcció nord-oest per damunt d’uns trams amb murs de contenció de pedra seca per anar a trobar el camí de la Costa de Collbató a Montserrat o de les Bateries, s’agafa qualsevol dels corriols que s’enfilen ràpidament cap el camí de la Costa.\n3 hores 31 minuts. Bifurcació. Cruïlla amb el camí de la Costa de Collbató al monestir de Santa Maria de Montserrat o camí de les Bateries. Agafar aquest camí en direcció al monestir de Santa Maria de Montserrat, la dreta.\n3 hores 41 minuts. Torrent. Després d’uns metres de baixada el camí creua el torrent Fondo per damunt d’un gabió que el protegeix dels estralls de les torrentades. Passat el torrent, el camí comença una pendent per anar prenent alçada al peu de la serra Llarga\n3 hores 59 minuts Torrent. El camí segueix pujant per creuar el torrent dels Escolans format no massa lluny en unes clotades de la serra Llarga. Continuar pujant.\n4 hores 3 minuts. Bifurcació. Arribats a l’indret anomenat el Capítol hi ha la cruïlla, a la dreta, amb el camí cap a la Nova creu dels Escolans. Continuar pel camí de la Costa de Collbató ara ja en franca baixada cap el monestir de Santa Maria.\n4 hores 6 minuts. Bifurcació. Pla dels Soldats. Arribada a un ampli replà que és una important cruïlla i en el seu moment fou un punt estratègic de telecomunicacions que unia visualment la serra de Collserola i el Bages abans de l’existència de la ràdio. Camí de les ermites, antic camí de ferradura, antic camí cap a la Fita on conflueix el camí que ve de la Santa Cova i que continua cap a les coves del Salnitre i el camí de les Costes de Collbató o de les Bateries. Continuar cap a vall en direcció al monestir de Santa Maria.\n4 hores 9 minuts. Bassa de sant Miquel. A l’esquerra del camí queda la bassa de sant Miquel situada estratègicament com a recurs per combatre els incendis.\n4 hores 12 minuts 4 hores 12 minuts. Capella de sant Miquel. Continuant baixant es troba tot seguit la capella de Sant Miquel enlairada a l’esquerra.\n4 hores 14 minuts Camí a la creu de sant Miquel. Un cop passada la capella de Sant Miquel, es deixa un camí molt clar que baixa, a la dreta, pel fil de la carena en direcció a la creu de Sant Miquel.\n4 hores 17 minuts Roca de la Llicència i Porxo. El camí passa entre quatre pilars i tot seguit a la dreta hi ha la roca de la Llicència, gran bloc caigut del penya-segat.\n4 hores 19 minuts. Porta de sant Miquel. El camí arriba a una la gran porta enreixada de sant Miquel amb una estàtua de l’arcàngel al capdamunt. Es passa per una porta lateral. Continuar baixant\n4 hores 20 minuts Antic càmping. A la dreta hi ha la zona de l’antic càmping de Montserrat i, a l’esquerra, el monument a Sant Francesc d’Assis\n4 hores 22 minuts Bifurcació. A l’esquerra hi ha el corriol que porta al mirador de fra Garí\n4 hores 27 minuts Final. Arribada a la plaça de l’Abat Oliba. Final de l’itinerari.\nBaixar el track en format GPX http://totmontserrat.cat/itineraris/Monestir de santa Maria/Cami torrent escolans GPX.zip\nBaixar el track en format KMZ http://totmontserrat.cat/itineraris/Monestir de santa Maria/Cami torrent escolans KMZ.zip


Hi ha algú al timó? - Diari de Girona\nfrancesc esteva 24.11.2018 | 01:15\nHi ha algú al timó? Diari de Girona\nLa situació catalana continua sense rumb, molts cops un pensa que està en una història de l'absurd. Vegin sinó alguns exemples.\nLa Generalitat, per posar uns exemples, es dedica a obrir 6 noves «ambaixades» i fa una generosa aportació de prop de 700.000 euros per pagar la hipoteca d'un local d'associacions catalanistes a Valencia, mentre a Catalunya diuen que no poden pagar les pagues extres que deuen als funcionaris o la Generalitat deu als centres d'acollida de menors tutelats prop de 12 milions, cosa que comporta que molts dels que hi treballen portin temps sense cobrar i alguns centres estiguin a punt d'haver de tancar, o tenim molts problemes per la falta de metges en els CAPs per posar alguns exemples significatius. És òbviament un problema de prioritats (entre finançar les quimeres del «procés» o governar, resoldre problemes) que jo, i crec que molts catalans, trobem completament equivocades. Què tenen a dir els dirigents dels partits independentistes? Fins ara el silenci és total, ningú sap la seva opinió. Seria especialment interessant conèixer l'opinió dels que s'anomenen d'esquerres com ERC o la CUP.\nEls partits independentistes diuen que no podran donar suport als pressupostos del govern Sánchez, que donarien uns 2.000 milions més a la Generalitat, per la qüestió dels presos, qüestió que no té res a veure amb els pressupostos (encara que els vulguin lligar) mentre, contradictòriament, negocien canvis en la reforma laboral del PP, negocien que el govern tregui alguns recursos d'inconstitucionalitat, negocien la participació dels mossos en la coordinadora antiterrorista, etc. I ara diuen que estudiaran els possibles decrets si es prorroguen els pressupostos en temes com el salari mínim, etc. És a dir, poden pactar coses menors i deixar de pactar les coses que podrien donar oxigen a Catalunya, una altre cosa que molts tampoc ni entenem ni compartim. Els desgavells d'aquest tipus ja es van evidenciar quan allò del corredor mediterrani, amb Ábalos a Barcelona acompanyat pels presidents autonòmics interessats i molts empresaris i el nostre president absent, segons va dir, per problemes d'agenda. I Junqueras i Puigdemont, callats.\nI la confusió augmenta quan intervenen els CDRs i l'ANC que, si fa temps que van per lliure desvariejant, ara, per augmentar més la confusió, comencen a fer llistes d'empreses patriòtiques i contràries, suposo que com una forma de fer amics i de cohesionar el país. Potser es hora de dir que fer llistes d'empreses que fan coses per Catalunya en temps de la globalització no té cap sentit a més de ser antidemocràtic perquè, qui decideix quines empreses figuren o no en les llistes? I a tot això el silenci dels partits és total. El President vicari els encoratja, els altres callen però ningú sap cap on van. Això sí, tots tenim clar que si algú s'atrevís a dir la veritat, que a la tardor del 2017 es van cometre errors i es van saltar les lleis, que avui cal pactar i aprovar els pressupostos per moltes raons entre les que no són menors l'interès de Catalunya tant econòmic com de preservar l'autonomia, els crits de traïdors els sentiríem ressonar per tot Catalunya. I, esporuguits, cap suposat líder s'atreveix a contradir-los.\nNo tornaré a repetir la falta de realisme de l'independentisme que continua situat en la irrealitat tant pel que fa als presos (dir que no van fer res mal fet els fa més mal que be i és fals i que quedi clar que, com ja he dit en altres ocasions, jo crec que les peticions del ministeri fiscal són forassenyades) com pel que fa al full de ruta. La realitat és tossuda i les darreres enquestes diuen que molts catalans voldríem una política més realista, voldríem un nou acord Catalunya-Espanya, pactar una reforma de la constitució i un nou estatut. Però el problema és qui està al comandament a Catalunya. Se sap qui mana?, a qui cal trucar per pactar alguna cosa? Avui se sap qui té la responsabilitat de governar a Madrid però no qui té el comandament a Catalunya. Hi ha formalment un President de la Generalitat i un govern, però a l'hora de la veritat no se sap qui porta el timó. Des de fora fa la impressió que el grup parlamentari del PDeCAT va per un costat (el mateix PDeCAT no se sap ben bé on és), en Puigdemont per un altre i el President no sembla tenir contacte real (tot i que es diu vicari de Puigdemont) amb cap dels dos. Els de la CUP van pel seu costat i els d'ERC callen, ningú sap el que pensen de les coses que passen a la Generalitat fora de dir que no donaran suport als pressupostos, cosa que està per veure.\nI això no és nou però sembla que va empitjorant. De vegades tinc ganes de no escriure sobre aquests temes perquè, si els dic la veritat, els nivells d'insensatesa als que hem arribat em tenen avergonyit. I acabo, tenim una oportunitat de pactar i un govern a Madrid (acompanyat dels partits d'esquerra catalans) disposat a passar per sobre del soroll ambiental i, com diu Urkullu, crec que seria bo aprofitar-ho. Ja sé que les dretes es mantenen en el «no» sense propostes però des del petit recó que m'ofereix aquest diari demanaria realisme als dirigents catalans, que es dediquin a governar Catalunya, que busquin punts d'acord realistes entre els catalans (no val l'això o res del president actual) i entre els catalans i els espanyols com sembla voler una majoria de catalans i espanyols.


Les regidories Joventut i Polítiques de Majors impulsen un programa intergeneracional entorn de l'art - LOBLANC\nEmmarcat dins de l’Estratègia Intergeneracional “Generació I” que promouen les Regidories de Joventut i Polítiques de Majors, i continuant amb la seua labor en pro d’una societat que prenga consciència de la importància i conseqüències positives de fomentar la relació i cooperació entre diferents generacions, es llança el programa creatiu “Generació-Art”. Un programa que engloba diverses activitats del món artístic i cultural amb la finalitat que joves i majors compartisquen vivències, experiències i habilitats.\n“Generació-Art” està format per tres blocs; començarà amb el taller de pintura creativa, amb quatre sessions durant el mes de juliol, i continuarà amb els tallers d’escultura i modelatge, finalitzant amb música i moviment després de l’estiu, programa destinat a joves a partir de 16 anys i majors sense límit d’edat.\nEls tallers de pintura creativa s’impartiran els divendres del mes de juliol en horari de demà de 10.30 a 12:30h en el C.C. c. l’Escorxador, començant així el 2 de juliol. Es treballaran diferents tècniques durant els tallers; gargotege, taques, intervenció fotogràfica i estampació de collage, impartit per una professora d’arts plàstiques, artista i arteterapeuta transdisciplinària.\nA partir de setembre, s’implementaria la resta de tallers dels dos blocs restants en horari de vesprada.\nTALLERS D’ESCULTURA I MODELATGE\n1. TALLER D’ARGILA\n2. TALLER DELS SENTITS\n3. TALLER DE MÀSCARES\n4. TALLER D’INSTAL·LACIONS\nTALLERS MÚSICA I MOVIMENT\n1. TALLER DE MUSICOTERÀPIA\n2. TALLER DE DANZATERAPIA\n3. TALLER DE TEATRE IMPROVISACIÓ (Clown)\n4. TALLER DE IOGA DEL RIURE (Risoterapia)\nPer a participar, és necessari completar aquest formulari: https://forms.office.com/r/ff0yznhh2k\nL’emplenament del mateix no garanteix l’obtenció de plaça en el taller, per la qual cosa es contactarà amb les persones admeses en l’activitat.\nAmb el programa “Generació-Art”, des de les Regidories de Joventut i Polítiques de Majors pretenen crear consciència sobre l’impacte positiu que tenen els vincles intergeneracionals en el context de l’envelliment de la població i així recordar el paper clau que exerceix cada generació per a garantir un futur sostenible per a tots, així com facilitar un espai que siga compartit entre diferents generacions.


— – Gemma Pellissa Prades\nAbril 4, 2020\t ---\nAvui us faig una proposta breu basada en la lectura de Canto jo i la muntanya balla d’Irene Solà (Anagrama, 2019). Torno a l’esperit més genuí del blog: a partir d’obres literàries actuals (sobretot novel·la, sé que en aquest blog hi ha encara una mancança de poemaris per tractar a classe i d’obres de teatre)…\nMarç 4, 2020\t ---\nVull fer una entrada juvenil seguida d’una d’infantil i anar fent. El meu menut ja té 13 mesos i aquesta entrada la dedicaré a presentar-vos les darreres descobertes literàries que ens han captivat. Recordeu que ja he escrit un parell d’entrades abans amb contes per a nadons, on hi trobareu recomanacions que segueixen sent fantàstiques…\nGener 23, 2020\t ---\nFinalment, avui us porto una proposta de lectura per a 2n d’ESO! Recordo que en una de les reunions de la secció de Llengua Catalana i Literatura d’un dels instituts en els quals vaig ser substituta, la professora que em feia de tutora, quan havíem de proposar lectures per al curs encabat, va dir que…\nLiteratura infantil (5-10 mesos)\nDesembre 31, 2019\t ---\nAbans que res, us aviso que tinc prevista una ressenya d’una novel·la juvenil fantàstica catalana per a la propera entrada: Més enllà del somni, de Shaudin Melgar-Foraster, publicada per Edicions del Bullent l’any 2008. Ja serà al 2020, però; un any en el qual em proposo dedicar més temps a la literatura juvenil als centres…\nJuliol 1, 2018\t ---\nAbril 28, 2018\t ---\nAbril 20, 2018\t ---


El Comtal de Ripoll participa en una iniciativa per salvar els cines de poble - Diari de Girona\nEl Comtal de Ripoll participa en una iniciativa per salvar els cines de poble\nEl Circuit Urgellenc, que gestiona sales en 33 poblacions de Catalunya, l'Aragó i les Balears, ven abonaments anticipats per quan reobrin les pantalles i ha engegat una campanya de «crowdfunding»\njordi roura 11.04.2020 | 01:06\nUn aspecte del cinema Comtal de Ripoll, gestionat per una empresa exhibidora de Lleida · Circuit urgellenc\nUn aspecte del cinema Comtal de Ripoll, gestionat per una empresa exhibidora de Lleida\nSonic i The gentlemen eren els dos títols que s'havien d'estrenar al Comtal de Ripoll el cap de setmana del 14-15 de març però que l'estat d'alarma decretat per la crisi sanitària del coronavirus va apagar. Des d'aleshores, la pantalla d'aquest cinema, com les de la resta, estan apagades, i la perspectiva és que la situació s'allargui encara un temps més i agreugi la situació d'un sector que no sap com se'n sortirà quan el públic pugui tornar a les sales. Per intentar atenuar el cop, l'empresa que gestiona el Comtal, implantada en 33 poblacions de Catalunya, l'Aragó i les balears, ha llançat una campanya que pretén «salvar» els cines de poble. Per fer-ho proposen al públic que adquireixi de manera anticipada abonaments per usar quan les sales recuperin l'activitat, o una campanya de crowfunding, entre d'altres.\nI love cine de poble és una iniciativa del Circuit Urgellenc, una exhibidora de Lleida amb àmplia tradició al sector, que va assumir la gestió del Comtal de Ripoll el 1998. La sala, de titularitat municipal, la duia directament l'Ajuntament, però aquell any es va canviar el funcionament, externalitzant-lo, amb la intervenció d'un gestor vinculat directament al món de l'exhibició. La campanya va arrencar el 6 d'abril i ofereix la compra d'entrades anticipades amb grans descomptes en format paquet durant el període de confinament. Es poden adquirir 10 i 20 entrades fins al mes de juliol a un preu de 53 i 100 euros, respectivament. A més, en les sis poblacions amb cinemes que es mantenen gràcies als socis, Agramunt, Bellpuig, Mequinensa, Montblanc, Tamarit i Sariñena, es posa a la venda un carnet d'abonament per 60 euros, vàlid fins al 31 de desembre de 2020 i que permetrà a l'usuari anar a veure totes les pel·lícules programades durant els pròxims sis mesos.\n«Som un fil conductor social i cultural i, en el cas de Ripoll, portem un servei que evita que la gent que vulgui anar al cinema hagi d'agafar el cotxe i anar fins a Vic», explica el gerent del grup, Pere Aumedes. El Comtal programa bàsicament «cinema familiar i pel·lícules de prestigi per al públic adult», a més de sessions de cine-club. També, com és obvi, «els grans blockbusters» que permeten assegurar una part de la taquilla. Anualment hi passen entre 12 i 13.000 espectadors, una xifra modesta, tot i que cal tenir en compte que la sala, amb capacitat per a 350 espectadors, només obre de dissabte a dilluns.\nL'empresa, com moltes del sector, s'ha vist abocada a fer un ERTO. Aumedes assegura que tot i tenir els cines aturats «les nostres despeses fixes pugen a uns 25.000 euros mensuals», una quantitat que, sense ingresssos, pot posar en dubte la viabilitat del projecte. Per això la iniciativa que han ideat també proposa una campanya de crowdfunding en l'àmbit estatal en la qual ofereix al públic la possibilitat de comprar entrades solidàries que aniran destinades a entitats benèfiques. Funciona a través de la plataforma www.goteo.com i ja els ha permès recaptar més de 3.000 euros. En el cas de Ripoll, les localitats solidàries anirien per la Fundació MAP, una entitat social sense ànim de lucre que treballa per millorar la vida de les persones amb discapacitat i les seves famílies. La finalitat de tot plegat és evitar el tancament de les seves 33 sales de cinema i poder salvaguardar la seva plantilla de 60 treballadors en el marc de la crisi del coronavirus. El projecte compta amb el suport de cares conegudes del món del cinema com l'actor Sergi López i Isona Passola, directora de l'Acadèmia del Cinema Català; no hi ha cap previsió sobre quan podran reobrir les sales (quan s'aixequi el confinament, els espectacles públics encara trigaran temps en recuperar-se) però el grup ja ho celebraria si les pantalles recuperessin l'esplendor per Sant Joan, a les portes de la campanya d'estiu.


Bandera de Cornellà del Terri Escut de Cornellà del Terri\n42° 05′ 29″ N, 2° 49′ 04″ E / 42° 05′ 29″ N, 2° 49′ 04″ E / \nPere Vilà Ferrer\nEl nom Cornellà es creu que podria derivar del cognom romà Cornelu o Cornelià. Es podria referir al propietari d'una explotació agrícola, fundus Cornelianus.El topònim Terri apareix per primera vegada a mitjan segle IX amb motiu de la fundació de la fel·la monàstica de Sant Andreu que és situada super fluviam Sterriam', que signifixa damunt del curs del Terri. L'origen d'aquest topònim es creu que podria ser d'origen preromà que significaria riu, corrent d'aigua o rierol.\nL’any 1385 s’hostatjaven a Cornellà la reina Sibil·la de Fortià, l’infant D. Joan i la seva esposa Violant de Bar (ducs de Girona). L’any 1391 pagesos de diferents pobles del municipi varen participar, de forma virulenta, a l’assalt del Call jueu de Girona. Més endavant a la Bastida de Borgonyà fou pres l’abat de Banyoles Francesc Xetmar per part de la cavalleria castellana, en la guerra civil catalana (1460-1472). Recordar que, en plena Guerra dels Pagesos de Remença, per la Vall passà en Pere Joan Sala Serrallonga en lluita constant contra senyors i nobles, fita que podria ser l’inici de la supressió dels “mals usos” per part dels feudals i, qui sap, el començament de les commemoracions tradicionals que cada any es celebren a la Plaça del Maig el Dilluns de Pasqua: “La Plantada de l’Arbre del Maig” i el “Ball del Cornut”.\n1.806 1.862 1.921 1.918 1.992 2.079 2.189 2.210 - -\nA les zones menys planeres, en els turons i serrats del municipi hi domina el bosc l'alzina. El sota bosc està format per arbustos com la brolla de romaní, el bruc, l'argelaga, el marfull o el llentiscle. La conca del Terri té dos afluents principals, les rieres de Revardit i de Matamors. En els marges del Terri hi ha una escassa presència del bosc de ribera (freixes i salzes), en gran part substituït per plantacions de pollancres i plàtans.A la vall hi domina l'activitat agrícola, amb els cultius típics de secà (cereals, blat de moro, farratges) i els de regadiu (llegums i hortalisses).La fauna que abunda al municipi és la pròpia del mediterrani. En els cursos fluvials es pot trobar espècies de peixos autòctones o introduïdes com el barb, la bagra o la carpa. Anteriorment vivien llúdrigues en les aigües del Terri \nBanyoles · Cornellà del Terri · Crespià · Esponellà · Fontcoberta · Palol de Revardit · Porqueres · Sant Miquel de Campmajor · Serinyà · Vilademuls


Comissions i grups territorials d'Enginyers BCN - Enginyers BCN\nPortada > Comissions i grups territorials > Comissions i grups territorials\nSi ets el tipus d’enginyer a qui li agrada estar al dia professionalment i que creu en la formació i la millora continua, aquí trobaràs el teu lloc.\nLes Comissions t’ofereixen un espai de reunió on compartir experiències professionals, fer networking, tractar temes específics del teu camp de treball, i seguir de ben a prop les novetats legislatives i avenços en el sector de l’enginyeria.\nA més a més des de les comissions promovem valors com l’ètica professional (deontologia), la divulgació tècnica i científica, el coneixement a traves de l’experiència, i la cultura. Molts dels nosaltres ja formem part d’alguna de les comissions del Col·legi, ara només hi faltes tu!\nAcullen els col·legiats en funció de la seva filiació. S’ocupen tant de la problemàtica que envolta l’exercici de la professió a l’empresa privada, per compte propi o en les diferents administracions públiques.\nTreballen aspectes relacionats amb les qüestions tècniques i legals que conformen la professió i tots àmbits que per l’evolució natural de la tècnica es van incorporant a la nostra activitat.\nSeguretat Contra Incendis i Emergències\nPlans d’Autoprotecció i Protecció Civil\nEnginyers en Actuacions Pericials\nNeixen amb la voluntat d’apropar-se al territori per copsar les necessitats dels col·legiats de fora de Barcelona ciutat i també d’oferir un servei proper i de networking als col·legiats.\nVallès Occidental - Sant Cugat\nEn la vida professional destaquen dues etapes: l’inici i el final de la carrera professional. Les comissions socials són un lloc de trobada dels professionals que estan en aquesta situació. A més, treballen aspectes relacionats amb la cultura i el lleure.\nEs regeix pel seu propi reglament i està tutelada per la Junta de Govern del Col·legi.\nSón Comissions Estatutàries regulades pels Estatuts col·legials. Conformen aquests grup la Comissió de Revisió de Comptes i la Comissió de Deontologia i Ètica Professional. Per a més informació sobre aquestes comissions, cal contactar amb el Col·legi.


tengo un runrún: Quin frontal em compro?\nAmb l'arribada de la tardor i l'hivern els dies es van fent cada cop més curts. Això combinat amb els horaris de feina fa que cada cop ens sigui més dificil sortir a entrenar amb llum natural.\nSi anem per ciutat, no tindrem problema ja que els fanals il·luminaran el nostre camí, però si sou com jo i sovint necessiteu escapar-vos per camins i pistes allunyats de la civilització (encara que sigui pocs centenars de metres) necessitareu portar la vostra propia llum pels dies o les zones en que no hi ha prou amb la lluna.\nUs presento a continuació tres opcions amb preus entre 50 i 80 euros.\nAquest model de la prestigiosa marca Petzl té un preu que ronda els 80€ tot i que l'he arribat a veure per 60€.\nAquest frontal ofereix un bon compromís entre potència i duració de les piles. A més d'una molt bona qualitat de fabricació i resistencia dels seus materials.\nEs tracta d'un model cada cop més freqüent en curses nocturnes tot i que la marca no és tant coneguda i a més la major part de referencies que es troben a internet són relacionades amb la pesca. Té un preu que ronda els 50€.\nÉs el frontal més potent dels tres i també el que gasta les piles abans. Pel que he pogut llegir la qualitat dels materials no és tant bona com les altres dues ja que algunas usuaris han tingut problemes amb el sistema d'orientació del focus.\nEs tracta del model tope de gama de la marca Black Diamond. Té un preu que ronda els 50€ com la H7 i tot i tractar-se de la que te menys potència (lumens), declara una distància d'il·luminació màxima equiparable a la MYO RXP. A més presenta la màxima duració de les piles (sempre comptant a minima potència) i una bona qualitat de cosntrucció.\nEspero que aquesta petita comparativa us hagi servit si com jo us trobeu amb la necessitat de comprar un fronal per correr en la foscor.\nSi teniu algun d'aquest frontals o algún altre, no dubteu en deixar la vostra opinió als comentaris. I si teniu el dubte de quin frontal m'he comprat jo finalment, seguiu atents al blog ja que tan aviat com pugui en faré un anàlisi més detallat.\nPublicat per Miquel Gràcia Cañas a les 20:14


Torra diu que el dret a l’autodeterminació ‘és el tema d’aquesta legislatura, i no pot ser cap altre’\nPuigdemont durant la roda de premsa a Brussel·les // EFE/ Stephanie Lecocq\nActualitzada el 28-07-2018 16:07\nCarles Puigdemont ja torna a ser a Brussel·les. L’expresident de la Generalitat hi ha aterrat aquest dissabte al matí després de 4 mesos sense poder sortir d’Alemanya retingut per l’euroordre de jutge Pablo Llarena. Una arribada que els independentistes consideren una derrota de l’Estat Espanyol que no ha pogut evitar, diuen, la imatge de l’expresident de la Generalitat tornant a Bèlgica.\nPer rebre Puigdemont també han viatjat a la capital europea representants del govern i diputats dels grups independentistes, encapçalats pel president de la Generalitat, Quim Torra.\nLa jornada ha començat amb una reunió a la Delegació del Govern a Brussel·les entre els dos presidents i els exconsellers exiliats. Després, en una compareixença, han denunciat de nou la repressió de l’Estat i han reclamat a Pedro Sánchez que hi posi fre durant l’estiu amb propostes pels catalans.\nTorra i Carles Puigdemont consideren que la llibertat de Puigdemont a Europa obre una oportunitat per continuar internacionalitzant el procés cap a la independència. Carles Puigdemont té clar, però, que no es quedarà quiet.\nCarles Puigdemont, ha advertit aquest dissabte al president espanyol Pedro Sánchez que li toca fer “els deures” amb Catalunya i ha advertit que “el període de gràcia s’acaba” en relació al nou govern de la Moncloa.\nEn una compareixença a Brussel·les al costat del president de la Generalitat el president Quim Torra, Puigdemont ha dit que és “lògic” i de “sentit comú” que els partits independentistes que van donar suport a la investidura de Sánchez li demanin que “posi fets sobre la taula”.\nPuigdemont ha dit que el nou president espanyol té “una gran responsabilitat” i “no seria just ni correcte que la deixés passar”.\nEsperem que a la tornada de les vacances el president Sánchez hagi fet els deures. Perquè el període de gràcia s’acaba\nEl tema de la legislatura\nEn la mateixa línia, Torra ha dit que el dret a l’autodeterminació de Catalunya “és el tema d’aquesta legislatura, i no pot ser cap altre”.\nTots dos polítics han destacat que el retorn de Puigdemont a Brussel·les és una “victòria” però han indicat que ara seguiran treballant per un “retorn a la veritable normalitat” en què “no hi hagi presos polítics” ni “exiliats” i “s’acabi la repressió”.


Hisenda revisarà que la regularització del rei emèrit sigui «completa i veraç» - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nHisenda revisarà que la regularització del rei emèrit sigui «completa i veraç»\nLa ministra Montero insisteix que «a efectes de la llei tots els contribuents són iguals»\nefe/p santos/á vázquez. madrid 02.03.2021 | 21:49\nLa ministra d'Hisenda i portaveu del Govern, María Jesús Montero, va negar que hi hagi passivitat a Hisenda en relació amb les regularitzacions que ha presentat el Rei emèrit i va advertir que aquestes «no acaben cap procés», sinó que l'Agència Tributària actuarà com amb qualsevol contribuent comprovant si la regularització que ha presentat Joan Carles I és «completa i veraç».\nAixí ho va afirmar Montero durant la roda de premsa posterior al Consell de Ministres en ser preguntada per les denúncies de passivitat que han realitzat Unides Podem i altres partits contra el Ministeri d'Hisenda i en resposta també a la denúncia dels Tècnics d'Hisenda, que la setmana passada van acusar el Ministeri de no haver obert una inspecció fiscal al Rei emèrit malgrat tota la informació que ha anat apareixent sobre les seves finances. «Vull afirmar amb rotunditat que és fals que el Ministeri d'Hisenda hagués tingut coneixement de qualsevol tipus d'informació que no hagi donat lloc a les actuacions habituals que es fan per part de tots els contribuents», va assegurar la ministra. Montero va defensar que l'Agència Tributària és «absolutament professional», respon a criteris tècnics i té «especial cura» en què es compleixi amb les obligacions tributàries. Per això, va assenyalar que «als efectes de la Llei tots els contribuents són iguals». En aquest context, va deixar clar que «una regularització no acaba cap procés», sinó que «es complementa amb un altre tipus d'actuacions per constatar que es compleix amb la legalitat».\nUna dosi de les vacunes d'AstraZeneca i Pfizer redueix un 80% el risc d'ingrés.


La xarxa bull contra les agressions a l'Arenal Sound - VilaWeb\nDimarts 06.08.2013 19:30\nL'organització del festival es limita a repetir que, com que el personal de seguretat era de Jaén, no entenia el català\nLa greu agressió física a dos joves i l'impediment d'entrar-hi a una altra jove durant el festival de Borriana Arenal Sound, en tots els casos per haver parlat en català, ha engegat un seguit d'iniciatives de suport. Ja hi ha programada una piulada massiva dissabte a les 20.00, amb l'etiqueta #stopvalencianofòbia i amb menció a @arenalsound, per a denunciar els fets. L'objectiu és aconseguir que l'organització del festival demani disculpes públiques, cosa que de moment no ha fet.\nEl festival no es disculpa\nLa pàgina de Facebook del festival s'ha inundat de comentaris crítics contra el festival pels fets ocorreguts. Però el festival s'ha limitat a repetir l'argument esgrimit pel director: 'El personal de seguretat era d'una empresa de Jaén i que, per tant, no entenia el valencià.'\nI, en forma de comentari al Facebook, el festival ha dit: 'L'organització ha parlat amb l'empresa de seguretat perquè no torni a succeir, tot i que la versió que tenim no és exactament la que s'explica.' I afegeix: 'Per part nostra, no tornarem a incidir més sobre aquest assumpte.'\nCom en gairebé totes les cites d’aquesta magnitud, sempre hi ha elements que poden aigualir la festa. En aquest cas, els ‘elements’ foren un grup d’agents de seguretat del mateix festival i algun guàrdia civil que encara creu viure sota els manaments franquistes. Aquests agents, aprofitant-se de la seua posició de poder, maltractaren, incomodaren i impediren el pas a una xica pel simple fet de parlar en la llengua del Tio Canya i agrediren físicament un grup de xics pel mateix motiu.'\nSeguiu llegint el comentari de Giménez ací.\nComentari de resposta del festival


Els patrons d’Alzira, Bernat, Maria i Gràcia, se celebren al juliol. S’hi dediquen diferents actes organitzats per la confraria dels Sants Patrons o per l’Ajuntament. La Pontificia Archicofradía de...\nFestes de Sant Esteve\nSant Esteve comença amb un sonor volteig de campanes acompanyat de tir de carcasses i coets que anuncien als habitants del municipi l'inici dels dos dies festius. Posteriorment s'il·lumina l'ermita d...\nFestes de Sant Gil a Énguera\nEl primer cap de setmana de setembre se celebra esta festa única al món. Els xiquets van davant l’església per a rebre la benedicció dels sangiles (denominació enguerina), elaborats amb el fenoll que...\nFestes de Sant Rafel\nLa Festivitat de Sant Rafel té a Ontinyent un marcat caràcter cultural amb la programació de diverses exposicions i la interpretació d'obres teatrals. El municipi també honra el Sant amb les demostra...\nFestes de Setmana Santa i de la Mare de Déu de la Soledat Gloriosa\nLa solemnitat dels actes religiosos de la Setmana Santa de Xest es viu amb més intensitat entre els clavaris, que participen en el gran nombre d’actes que se celebren eixos dies. En el programa desta...\nFestes del barri de Santa Ana\nLa importància dels festejos es troba en la devoció dels residents en el barri per Santa Anna. Així, durant l'última setmana de juliol, la zona de Santa Anna és el centre d'atenció del municipi per m...\nFestes del Carmen a la Plaça de Les Eres\nLa Mare de Déu del Carme és la data triada per a procedir a la proclamació de la Reina i la Seua Cort d'Honor que representaran a la figura de la dona d'Utiel. Com a complement a la proclamació se ce...\nFestes del carrer Sant Vicent\nEl carrer Sant Vicent, una zona entranyable amb una important tradició veïnal, potencia durant les seues festes els aspectes més destacats de la vida del barri. Així, les revetles, els actes lúdics i...\nFestes del Crist del Perdó\nTambé coneguda com a festa de "Les Creus", amb "L'Enramà", pel seu arrelament i tradició conformen les festes més característiques de Chulilla.Amb motiu de la festivitat es col·loquen creus pels carr...\nEn el Mareny de Sant Llorenç, el programa festiu inclou concursos, revetles, balls populars, activitats esportives, activitats infantils i actuacions musicals.\nLes festes d’estiu de Xest comencen amb una exposició de maquinària agrícola i estands d’empreses (energia solar, Cheste Agraria Cooperativa, etc.), exposició de motos i quads i una carpa coberta que...\nFestes en honor de Sant Cristòfol\nLa Confraria de Sant Cristòfol organitza any rere any les festes en honor al Sant en què els veïns d'Utiel acudixen al volant dels seus vehicles per a rebre la benedicció. Els participants degusten p...\nFestes en honor de Sant Ramón Nonat\nLes festes de Sant Ramon Nonat se celebren en un dels barris del municipi, situat en la part superior de la zona de Santa Maria, al costat del Calvari de la ciutat. L'última setmana d'agost tots els...


La síndrome dels avis esclaus - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nvíctor prat 14.01.2021 | 22:08\nEls avis reben amb alegria els seus fills al vespre, quan venen a recollir els nets. Estan contents de poder veure'ls i fer una xerradeta, encara que sigui ràpida, perquè ja és tard. El què no els diran és que se senten alleujats perquè, per fi, podran tenir unes hores de tranquil·litat i dedicar-se a les seves coses o, senzillament, descansar.\nAquesta imatge es produeix en milers de llars de gent gran perquè, segons una enquesta feta per l'Imserso, un 60% dels avis estan plenament involucrats en criar els seus nets.\nVivim en una societat on els horaris laborals impossibiliten la conciliació de la vida personal, familiar i professional, i les parelles joves, sempre que els hi és possible, opten per fer servir els seus pares com a «cangurs». Fins aquí aparentment tothom content: els fills tenen un lloc gratuït i de confiança per deixar la mainada i els iaios poden tenir a prop la quitxalla que tant s'estimen.\nEl problema sorgeix quan la col·laboració dels avis deixa de ser puntual i esdevenen responsables de tenir cura de la quitxalla durant hores, cada dia. Aquesta dedicació, la responsabilitat i l'esforç físic que comporta, i el fet de tenir el temps ocupat –com si treballessin– i de no poder disposar-ne lliurement se'ls fa molt feixuc als iaios i encara més a les iaies perquè, en aquesta societat patriarcal, són les que suporten un major pes en tenir cura de la canalla.\nLes parelles joves normalment no se n'adonen. Pensen que, gràcies a tenir la mainada a casa, els seus pares es distreuen. I aquesta creença sovint els permet incrementar la pressió sobre els avis, que no sols han de cobrir l'horari laboral estricte, sinó que hi ha cassos en què també els fan servir de «cangurs» per cobrir el temps que van al gimnàs, les sortides d'esbarjo nocturn i algun cap de setmana.\nSi aquesta situació es manté pot arribar el moment en què el cansament i l'estrès no els permeti gaudir amb els nens i llavors poden aparèixer quadres d'ansietat, insomni o depressió i, si tenen malalties cròniques, se'ls poden agreujar. Aquests són els símptomes que defineixen la síndrome dels avis esclaus.\nPer una banda, quan els joves deixen els seus fills a casa dels pares, no són conscients del seu cansament ni de les seves limitacions i, per l'altra, els grans s'ho callen i no saben dir que no, perquè creuen que han d'estar sempre disponibles per a cuidar els nets i no volen sentir-se culpables de no complir el seu «deure».\nL'esclavatge dels avis és un problema que només es pot solucionar a través del diàleg, deixant de banda els prejudicis de l'edatisme. Sent conscients, uns i altres, que les persones grans tenen dret a una vida pròpia i que han de poder tenir-ne el control.\nAcceptant aquestes premisses, segur que els iaios i les iaies s'avindran a un acord i cuidaran amb molta il·lusió els seus nets, però sempre tenint la capacitat de posar límits a la seva responsabilitat.