La Natura a la Baixa Tordera: Algunes notícies per llegir 19-22/5/2017...\nAlgunes notícies per llegir 19-22/5/2017...\nAj de Malgrat de Mar @ajmalgrat 8 hHace 8 horas\nPresentació pública dels treballs per protegir Can Palomeres, avui 19.30 h a l'Arxiu http://bit.ly/2ruuflO #malgratdemar #CanPalomeres\nACA @aigua_cat 21 may.\nColoracions anòmales mar les associem a contaminació, però sovint són origen natural. Coneix fenomens naturals costa http://aca-web.gencat.cat/aca/documents/DocuWeb/estudis/Platges_escumes_mucilags.pdf …\nEnric Sagristà @EnricSagrista 7 hHace 7 horas\nQuan el Domini Públic Marítimo Terrestre es converteix en la "platja privada" d'uns pocs afortunats: El cas de Sa Forcanera (Blanes)\n270 veïns signen contra la planta de biogàs\nRàdio Palafolls 22/5/2017\nMoment en què s’han presentat les 270 signatures contra la modificació del PGO\nL’associació de veïns de Mas Reixach ha presentat aquest matí al registre de l’ajuntament un total de 270 signatures contra la modificació del planejament que permetrà la instal·lació de la planta de biogàs a Bioibérica. El document presentat, amb el més de 2 centenars de firmes, conté al·legacions al Pla General d’Ordenació en les que es demana la nul·litat de la modificació del document i que es deixi sense efecte.\nEl canvi de planejament es va aprovar en l’últim ple celebrat el 31 de març només amb el suport del govern. El punt que es va aprovar inclou igualar el planejament de totes les zones industrials i que permetrà importar residus orgànics per produir energia. Aquest és el primer pas que permetrà a Bioibérica construir la futura planta de biogàs.\nEls veïns de Mas Reixach, propers a la zona industrial, no volen la planta. En declaracions anteriors a aquesta emissora de presidenta de l’Associació, Pepi Roso, alertava d’un possible increment enel trànsit de camions, problemes d’olors i també de la construcció d’un possible vial de sortida del polígon a la rotonda que dóna accés a la urbanització.\nAmb les 270 signatures presentades a l’Ajuntament, l’Associació de veïns demana que es retiri aquesta modificació, amb la previsió de presentar-ne més o emprendre altres mesures. De moment no han fet declaracions a aquesta emissora.\nBlanes vol ajuda de la Generalitat per reindustrialitzar la Nylstar\nDiari de Girona 20/5/2017\nL'alcalde Miquel Lupiáñez proposa donar nous usos a 140.000 metres quadrats que ara no acullen cap activitat\nLa Generalitat demana conèixer els plans urbanístics i si es pot millorar el sector\nLa Nylstar actual només utilitza 10.000 metres quadrats. Diari de girona\nL'alcalde de Blanes, Miquel Lupiáñez, va demanar ahir a la Generalitat que donin suport al municipi per tirar endavant una reindustrialització de la Nylstar i que permeti crear noves oportunitats laborals. L'objectiu de la trobada que es va produir ahir és buscar una destinació als 140.000 metres quadrats de la superfície de l'antiga Safa que ara no tenen ús. Des de fa un temps, la fàbrica de filatures Nylstar només utilitza uns deu mil metres quadrats, mentre que la resta no tenen cap ús actual. La Generalitat ha mostrat el seu interès per conèixer els usos urbanístics permesos en l'actualitat i si hi ha possibilitat de fer un pla de millora urbana.\nLupiáñez va sol·licitar una reunió amb la Generalitat –tant amb els representants de Barcelona com amb la delegació territorial de Girona del Departament d'Indústria–, en què van participar també altres regidors de l'oposició. «És una preocupació de tot el poble, perquè quan s'acabin els expedients temporals d'ocupació hem de saber què volem fer, hem de construir», va dir Lupiáñez.\nEn la reunió, l'alcalde blanenc va plantejar que la Generalitat posi els terrenys a disposició d'empresaris que estiguin interessats en els metres necessaris per impulsar noves empreses en el polígon. Lupiáñez va recordar que és un polígon amb molts serveis com fibra òptica, aigua industrial, amb alimentació elèctrica i que està ben comunicat. El mandatari municipal assegura que seria un bon espai perquè es pogués implantar «qualsevol empresa petita o mitjana vinculada al tèxtil o a qualsevol altra branca de la indústria i que generi llocs de treball».\nLa màxima autoritat de Blanes va considerar que «la reacció de la Generalitat ha estat molt positiva» i considera que hi ha bona disponibilitat per trobar una solució.\nLupiáñez va explicar que la Generalitat ha demanat una fitxa per saber quines són les opcions d'usos actuals i també si hi ha la possibilitat que aquest sector es pugui acollir a un pla de millora urbana, que permetria adequar el sector.\nL'alcalde de Blanes va concretar que s'han emplaçat amb la Generalitat per fer una nova trobada passat l'estiu, quan ja es coneixerà quin és el futur més immediat de la Nylstar.\nDos pedaços més a l'N-II\nDiari de Girona 19/5/2017\nFoment «inaugura» i obre a la circulació dos petits nous trams fins ara en obres entre Tordera i Maçanet de la Selva però que han quedat sense desdoblar · L'Estat va decidir que només condicionaria l'última part de l'N-II i va descartar acabar l'autovia\nImatge del nou tram de l´N-II entre Maçanet i Tordera al desviament cap al nucli de Terra Brava. martí santiago\nDiscretament i sense fer-ne publicitat, el ministeri de Foment ha obert a la circulació dos «pedaços» de l'N-II Sud fins ara en obres que formen part del projecte de 8,9 quilòmetres entre Tordera i Maçanet de la Selva, on passen uns 20.000 vehicles diaris i que l'Estat va decidir que no volia desdoblar i que es limitava a condicionar i a millorar-ne els accessos.\nEl primer dels trams es troba just després de sortir de Tordera, en direcció Girona, en el revolt on hi ha una gasolinera en un lateral. En aquest cas, s'ha modificat i desplaçat lleugerament el traçat minimitzant els revolts, amb un carril per cada sentit de la marxa, més amples que els anteriors. També s'han millorat i creat els accessos als veïnats i a la gasolinera, amb rotondes a les sortides i connectats per un pas inferior.\nPassat aquest tram, a uns 500 metres més amunt (direcció Girona), concretament a la sortida del veïnat de Terra Brava, les obres també inclouen un complet nou traçat que evita els revolts pronunciats i amb la creació dels desviaments i giratoris per accedir al veïnat. Com a novetat, disposa de tres carrils, dos de pujada en direcció a Girona (un d'ells d'acceleració) i un tercer en sentit contrari. Amb els nous accessos al veïnat, també hi ha llargs vials paral·lels que permeten una millor incorporació dels vehicles.\nActualment l'N-II està desdoblada des de Girona i fins a Sils i ara mateix està en obres l'acabament de l'autovia des de Sils fins a Maçanet. Des d'aquí i fins a Tordera, però, ja no es desdoblarà. L'Estat va decidir el 2012 que no era viable econòmicament. També va argumentar que, amb la cessió del tram Malgrat-Tordera a la Generalitat el 2010, el tram fins a Maçanet «deixava de complir la funció de tram de la Xarxa de Carreteres de l'Estat». A canvi, va aprovar un projecte de condicionament i millora en aquest tram amb un pressupost d'uns 27,5 milions. Inclou la rectificació de corbes, remodelació d'interseccions, adaptació de vies, canvi de paviment, accessos a nuclis i propietats, incrementant la seguretat.\nEl projecte Tordera-Maçanet s'allargarà almenys fins al 2020\nEn els pressupostos d'aquest 2017 presentats pel Govern espanyol (ara al Congrés en el tràmit d'esmenes i aprovació final), l'Estat només preveia una partida de 5,2 milions d'euros per condicionar el tram Tordera-Maçanet d'un cost total que estimen ja en 35 milions d'euros. Amb tot, la projecció per acabar tots els «pedaços» va per llarg. Almenys fins al 2020 segons els comptes, preveient destinar 8 milions el 2018, 14 milions el 2019 i 4,3 el 2020. De fet, l'allargament d'obres no és nou. Al tram Maçanet-Sils, de 4,7 quilòmetres, s'hi han promès inversions als pressupostos des de l'any 2004 i es preveu acabar el 2019.\nA banda, el ministeri de Foment va anunciar al març que faria una nova rotonda a l'N-II per accedir a la urbanització Montbarbat de Maçanet de la Selva (punt històricament perillós). L'obra estava inclosa en els treballs de desdoblament de la carretera al seu pas per Maçanet.\nEtiquetes de comentaris: costa, espais-Blanes, espais-Malgrat de Mar, espais-Palafolls, espais-Tordera, indústria, infrastructures, muntanya, notícies, urbanisme\nPeix de temporada\nespais-Les Llobateres (Sant Celoni) (213)\nespais-Pineda de Mar (197)\nespais-Riells i Viabrea (135)\nespais-Riera d'Arbúcies (125)\nespais-Riera de Repiaix (Sant Feliu de Buixalleu) (36)\nespais-Sant Feliu de Buixalleu (194)\n▼ 21 de maig - 28 de maig (44)\nBlauet (Alcedo atthis) pescant capgrossos de Gripa...\nPla de Can Miró Vell (Fogars de la Selva) 27/5/201...\nRiu Tordera entre La Júlia (Tordera) i Can Gelmar ...\nAmfibis al Sot d'Oradella (Sant Iscle de Vallalta)...\nPapallones a Santa Maria de Palautordera 25/5/2017...\nLa Tordera avui 26/5/2017 Enric Sagristà. Font: Tw...\nVídeo i més fotografies dels dofins a Tossa de Mar...\nMés sobre el desgavell de la costa 25 i 26/5/2017\nAlgunes notícies per llegir 23-26/5/2017...\nLes Roques (Calella) 25/5/2017\nSobre l'agricultura i el medi natural 24/5/2017\nDofins prop de la costa de Tossa de Mar 25/5/2017 ...\nSobre les llevantades i el desgavell de la costa 2...\n3 vídeos sobre la pesca a la costa de la Baixa Tor...\nMapes hirtòrics del Delta de la Tordera 25/5/2017 ...\nSobre les dunes i el desgavell de la costa 24/5/20...\nCamps de Can Cassola (Pineda de Mar) 24/5/2017\nSobre el Liró gris (Glis glis) al Montnegre... Dor...\n4 Becplaners (Platalea leucodoria) en pas per Blan...\nCorb (Corvus corax) a Santa Maria de Palautordera ...\nSobre el regadiu a la Tordera 23/5/2017 Arnau Tolr...\nAlgunes notícies per llegir 22-24/5/2017...\nI finalment... platja canina a Arenys de Mar (la P...\nPotser dels millors exemples del despropòsit dels ...\nToixó (Meles meles) mort amb llaç ahir 22/5/2017 a...\nSerp blanca (Rhinechis scalaris) a Sant Celoni 23/...\nEnganyapastors (Caprimulgus europaeus) a Sant Este...\nAlguna vegada t'has preguntat després d'una llevan...\nAlgunes notícies per llegir 22 i 23/5/2017...\nGamba d’antenes llargues (Stenopus spinosus) a Cal...\nObservacions submarines al Port d'Arenys de Mar 19...\n3 Corbs marins emplomallats (Phalacrocorax aristot...\n2 Martinets blancs (Egretta garzetta) a l'Estany d...\nBallesters (Apus melba) sobre el nucli urbà de Tor...\nLlebre europea (Lepus europaeus) a Blanes 19/5/201...\nSobre els Milans negres (Milvus migrans) a la Vall...\n4 gotes d'un petit ruixat entre Fogars de la Selva...\nReflexió sobre el paper de Parcs de Catalunya i Xa...\nSobre l'artificialització del Delta de la Tordera ...\nAlgunes notícies per llegir 18-21/5/2017...


Festigàbal i Error! Fest uneixen forces per programar quatre dies de Festa Major | L'Independent de Gràcia\n19/06/2020 18/06/2020 General / Notícia / Societat\nLa Festa Major de Gràcia segueix el complex camí de concreció d’activitats oficials possibles en l’edició sui generis de 2020 però encara li falta la cirereta que des de l’any 2006 s’anomena Festigàbal, l’espai de noves músiques que impulsa la sala Heliogàbal de Ramon y Cajal a la plaça de la Sedeta i abans a la plaça Rovira. I sí, malgrat els condicionants de la crisi sanitària, l’Heliogàbal té una proposta de Festa Major que ja ha fet arribar al Districte i que la setmana passada es va concretar en una joint venture amb l’Error! Fest que justament va agafar-los el relleu el 2015 a plaça Rovira. “Sempre i quan es compleixin les condicions sanitàries per dur-lo a terme”, insisteix a remarcar Albert Pijuan, en nom de l’Helio.\nLa proposta conjunta del Festigàbal i de l’Error! Fest parteix de la suma a la Sedeta dels dos dies respectius que fins ara tots dos festivals programaven per separat i de la voluntat de l’Heliogàbal de celebrar els 15 anys d’un festival ja emblemàtic que forma part del paisatge de la Festa Major de Gràcia. Però no es passa per alt tots els nous condicionants: “Els Jardins de la Sedeta són un espai ideal per acollir música en directe amb les limitacions actuals perquè disposa de més de 900 metres quadrats pel públic i s’hi pot control·lar l’accés i per tant l’aforament amb facilitat”, diu el missatge que els dos festivals han fet arribar al Districte. Els concerts es farien en horari de tarda-vespre amb venda anticipada d’entrades, públic assegut i separació de cadires que estableixin les autoritats sanitàries. Festigàbal i Error!Fest no s’hi posen forts ni en les dates: “Podríem triar dates durant la setmana de Festes de Gràcia o no, si creieu que pot ajudar”, apunten.\nEn línia amb el protocol oficial. En conversa amb aquest setmanari, l’Albert Pijuan, en nom del Festigàbal, subratlla l’adequació de la proposta de la Sedeta al protocol que Fundació Festa Major i Districte han presentat a les comissions de carrers i que es fonamenta en els criteris de limitació d’horaris, control d’aforament, garantia de distància social i reserva prèvia. “Demanem també comprensió pel moment que està passant el sector de la cultura i de la música en viu; estem aturats i amb l’aigua al coll”, afegeix. Com també ha fet Sanmiguel amb la Fundació Festa Major, el patrocinador habitual del Festigàbal, Damm, també ha garantit el suport als concerts.\nImaginació a les festes del Coll. Amb el pregó virtual aquest dijous a càrrec dels comerciants de Coll Amunt, la festa ‘collfinada’ ha arrencat però tindrà finestra presencial. Qui vulgui anar dissabte als concerts de Kiwis (12h), Bioque (13.15h), Tunantes (18h), Gosto BCN (19.30h i DJ (21h), ha d’enviar un mail a festamajor@elcoll.org i allà li diran el lloc.\nError fest, festigabal\nPatrícia Atzur, proper nom al ‘Cantautores’ de Fontana


CONCURS DE 'VINES' VIBRANTS: Servicio de Promoción y Normalización Lingüística: UPV\nVine és una aplicació que permet crear i publicar vídeos sonors curts (com una curta escena impressionista), d’una durada màxima de sis segons, en forma de reproducció automàtica, que inspiren la creativitat i que poden ser compartits en les xarxes socials.\nL’aplicació es pot descarregar al dispositiu en els següents enllaços:\n- Android: http://bit.ly/1hTn7GZ\n- iOs: http://apple.co/1l9YpiN\n- Windows: http://bit.ly/1oQhFuN\nEls vines han de ser en valencià, originals, inèdits i de tema lliure, i podran optar a un val de 100 euros per a material de la tenda d’electrònica de la UPV.\nPer a concursar, cal compartir el VINE al Twitter amb l’etiqueta #VINESVibrants i mencionar i seguir l’@spnlbondia.\nEl termini finalitza el 31 de maig de 2016, a les 23.59 hores.\nVoluntariat Lingüístic UPV (a través de l’adreça electrònica dinamitzacio.apnl@upv.es)


Així ha estat la tensa discussió entre l'advocat del pare de la Nadia i el jutge - Teleponent\nInici Tribunals Així ha estat la tensa discussió entre l’advocat del pare de la...\nAixí ha estat la tensa discussió entre l’advocat del pare de la Nadia i el jutge\nAquesta s'ha produït per algunes preguntes formulades i sobre alguns canvis en el calendari de les sessions judicials\nLa tercera jornada del judici pel ‘cas Nadia‘ ha estat, de moment, el dia més tens viscut a la Sala de l’Audiència de Lleida, amb una discussió si més no, curiosa, com podreu apreciar al vídeo.\nEl motiu de la discussió entre l’advocat de la defensa de Fernando Blanco, David Peña, i el president de l’Audiència de Lleida, Francesc Segura, ha estat sobre algunes preguntes formulades i sobre alguns canvis en el calendari de les sessions judicials. En la picabaralla, el jutge transmet a l’advocat que formuli correctament i directament les seves preguntes, sense romanços. Malgrat l’advertiment, l’advocat continua reiterant alguns comentaris.\nA partir d’aquí, la conversa puja de to i ambdós s’increpen altres temes, com els canvis d’horaris de la vista o el fet que l’advocat hagi arribat tard. Sobre això, la resposta del lletrat resulta poc esperada, fins i tot còmica, per un espai com és una sala judicial.\nDesprés d’aquests estira i arronsa, Segura ha arribat a suspendre la vista durant deu minuts per posar ordre i calmar els ànims. Decisió encertada, com podreu comprovar.\nArticle anteriorSitges aixeca el teló amb la revisió del clàssic de Dario Argento, ‘Suspiria’\nArticle següentIntent d’atropellament a manifestants independentistes a Lleida?


Joves immigrants marroquins no acompanyats - Plataforma Educativa\nEts aquí: Inici / Novetats / Publicacions / Joves immigrants marroquins no acompanyats\nPresentació del llibre Joves immigrants marroquins no acompanyats\nA mitjans de la dècada dels 90 s’inicia a Catalunya un fenomen que afectà de ple el sistema de protecció català a la infància i a l’adolescència: els anomenats MEINA o MENA. Aquest fenomen que s’anomenà així perquè consistia en l’arribada d’adolescents procedents dels països del Magrib, que havien abandonat les seves famílies, el seu país i que es trobaven totalment sols al territori català, va començar de forma paulatina però va anar evolucionant cap a xifres realment signifi catives, de manera que es va fer necessari replantejar molts dels recursos existents fins el moment en la xarxa de protecció, per adaptar-los a les noves necessitats que requeria aquest fenomen.\nTenint com a principal eix vertebrador la Convenció dels Drets dels Infants de 1989 que estableix com a principi fonamental, entre d’altres, la necessitat de donar protecció i assistència especial a tot infant a causa de la seva vulnerabilitat, així com el marc legislatiu vigent, es va anar articulant una xarxa de recursos i de protocols d’actuació que permetés fer front a aquesta arribada, a vegades massiva de joves, especialment nois, que el seu objectiu era cercar una millora en les seves condicions de vida i en les de les seves famílies.\nAixí mateix, i en aquests darrers deu anys, fruit de l’experiència de tots els professionals que conformen l’àmbit de la protecció a la infància i a l’evolució del mateix fenomen, s’ha anat evolucionant cap a un model d’atenció que cerca el desenvolupament integral d’aquests nois però també, comptant amb la seva voluntarietat, la potenciació de la seva autonomia i la seva plena integració a la nostra societat i al nostre país.\nEn el present estudi, es fa una acurada avaluació del fenomen dels MENA, no sols en la seva descripció, sinó anant molt més enllà, i avaluant aquest fenomen migratori a partir de l’anàlisi de la pròpia vivència del noi, i de com les expectatives inicials que el motivaren a deixar la seva família i el seu país, es poden veure modifi cades per les complicades circumstàncies que els toca viure quan arriben a un país estranger, en aquest cas, Catalunya. Crec que l’estudi des de la perspectiva dels nois és un punt innovador que permet realment conèixer què els motiva a emprendre el viatge, entendre els sentiments, les seves pors i angoixes, … el replantejament del seu projecte de vida d’acord amb la realitat amb què es troben. Tot això ens ha de permetre reajustar els recursos amb que són atesos per crear noves línies d’actuació, tan al nostre país com el seu d’origen, que ofereixin als nois que realment tenen la voluntat de deixar-se ajudar, el que més s’adapti a les seves expectatives, partint de la realitat actual, social i econòmica, que no es pot obviar quan parlem de recursos de protecció.\nTambé, i molt important, aquest treball representa un reconeixement a la tasca professional i a la feina feta que desenvolupen molts educadors anònims de centres d’acollida, centres residencials i recursos per a joves, en descriure com els nois entrevistats, valoren a posteriori positivament, tot l’acompanyament que se’ls va fer mentre varen estar atesos. Valguin també, aquestes ratlles per fer especial esment a la bona feina de tots ells i elles, la intervenció educativa dels quals, en els inicis del fenomen va representar una important innovació, en funció de la realitat de la població canviant que s’estava atenent. La valoració positiva de la intervenció educativa és una de les satisfaccions més grans que podem tenir els professionals que treballem en l’àmbit de la protecció.\nEm plau presentar aquest estudi com a resultat del treball d’un excel. lent professional, en Ricard Calvo, i d’una entitat, Fundació Plataforma Educativa, als qui tinc en gran estima, i dels que voldria destacar l’esperit d’iniciativa i innovació en l’àmbit de la protecció a la infància i l’adolescència, així com també l’esperit de col·laboració. Tot plegat fa que sempre els hagi sentit a prop, amb uns mateixos objectius i un mateix full de ruta per continuar avançant en l’àmbit de les polítiques d’infància per aconseguir el somni d’estar treballant pel present d’uns infants que conformaran la nostra societat de demà, lluny de problemàtiques socials.\nCap del Servei d’Atenció a la Infància i l’Adolescència de Girona\nPDF EPUB (4 MB)\nPROMOCIÓ I EDICIÓ: Fundació Plataforma Educativa\nEDICIÓ: Desembre de 2011\nPORTADA: Fundació Plataforma Educativa\nIMPRESSIÓ: Impressus S.L.\nDIPÒSIT LEGAL: GI-281-2012\nProjecte Casa, un model d’acompanyament supervisat Colors de Nit. Reflexions d’un educador social


El reconeixement universal de Frank Lloyd Wright (Antoni Ribas Tur)\nEls vuit edificis de l’arquitecte designats Patrimoni Mundial mostren el seu afany d’evolucionar\n5 min. Barcelona 10/07/2019 22:06\n651x366 El reconeixement universal de Frank Lloyd Wright El reconeixement universal de Frank Lloyd Wright\nL’arquitecte Frank Lloyd Wright (Richland Center, 1867 - Phoenix, 1959) és “una icona” als Estats Units, com diu la directora de la Fundación Docomomo Ibérico, Susana Landrove. El seu llegat és tan apreciat que el Metropolitan de Nova York inclou en la col·lecció permanent la reproducció de l’interior de la casa de la praderia de Francis W. i Mary Little. Ara també ho és universalment, després que la Unesco declarés vuit dels seus edificis Patrimoni Mundial perquè va ser un precursor de l’“arquitectura orgànica” i perquè va donar “solucions innovadores a les necessitats d’habitatge, pregària, treball i esbarjo”. “És un dels tres arquitectes més importants del segle XX”, subratlla l’arquitecta María Teresa Muñoz.\n651x366 Casa Jacobs, de Frank Lloyd Wright / DAVID HEALD/JAMES DENNIS Casa Jacobs, de Frank Lloyd Wright / DAVID HEALD/JAMES DENNIS\nLes vuit obres de Frank Lloyd Wright permeten fer un recorregut per tota la seva trajectòria, des del Unity Temple (1906-1909) fins al museu Guggenheim de Nova York (1956-1959). Entre l’un i l’altre hi ha la Casa Robie (1910), el mateix habitatge de Lloyd Wright (Taliesin, iniciat el 1911), la Casa Hollyhock (1918-1921), la llegendària Casa de la Cascada (1936-1939), la Casa Herbert i Katherine Jacobs (1936-1937) i l’habitatge d’hivern de Lloyd Wright, Taliesin West, que va començar a construir el 1938.\n651x366 Taliesin, de Frank Lloyd Wright / ANDREW PIELAGE/FUNDACIÓ FRANK LLOYD WRIGHT Taliesin, de Frank Lloyd Wright / ANDREW PIELAGE/FUNDACIÓ FRANK LLOYD WRIGHT\n“A vegades diuen que no hi ha segons actes en les vides nord-americanes, però Wright en va tenir almenys quatre, com mostren aquests edificis -afirma el nord-americà Alan Hess, arquitecte i autor de diverses monografies sobre Lloyd Wright-. El Unity Temple, la Casa Robie i Taliesin mostren la seva primera invenció de l’arquitectura moderna que va influenciar arquitectes europeus com Walter Gropius i Mies van der Rohe. A La Casa Hollyhock, ubicada a Los Angeles, va agafar aquelles idees i les va reinterpretar per a una cultura i un entorn totalment diferents. La Casa Jacobs i la Casa de la Cascada són una fita de la seva maduresa en l’apogeu de la seva carrera. Però Wright mai va adormir-se sobre els llorers: a Tailesin West i al Guggenheim va seguir empenyent els límits del que era possible”.\n651x366 Casa de la Cascada, de Frank Lloyd Wright / WESTERN PENNSYLVANIA CONSERVANCY Casa de la Cascada, de Frank Lloyd Wright / WESTERN PENNSYLVANIA CONSERVANCY\nEntre tots els camps que va abordar, Wright va destacar en els habitatges. “Va viure molts anys i va tenir temps de fer de tot. La part més important del seu llegat és l’habitatge: en va ser un transformador absolut, i també va ser un defensor de viure fora de la ciutat”, explica Muñoz.\nProtegir la modernitat\nEls arquitectes moderns comencen a entrar a la Unesco\nEl reconeixement de la Unesco cap a Lloyd Wright és el primer d’un arquitecte modern als Estats Units, i arriba tres anys després de la protecció de disset edificis de Le Corbusier. Va ser un procés llarg: la Frank Lloyd Wright Building Conservancy, els responsables dels edificis candidats i diversos experts independents van començar a treballar-hi fa quinze anys. El camí també va ser difícil. L’any 2015 el Comitè del Patrimoni Mundial va demanar als Estats Units que revisés la llista de deu edificis de Wright que els havien presentat. Tot i així, l’entrada dels grans arquitectes moderns a la llista de la Unesco és inevitable. “És el moment dels arquitectes moderns”, diu Landrove. La conservació de l’arquitectura moderna sovint és difícil, per la qualitat dels materials i perquè els arquitectes sovint van experimentar-hi. “El formigó de les obres de Lloyd Wright ha patit problemes que s’han anat resolent”, explica Landrove. Pel que fa a la declaració de Patrimoni Mundial, tant el cas de Le Corbusier com el de Lloyd Wright reflecteixen la tendència de no protegir un únic treball sinó un conjunt d’obres.\n651x366 Unity Temple, de Frank Lloyd Wright / TOM ROSSITER/HARBOE ARCHITECTS Unity Temple, de Frank Lloyd Wright / TOM ROSSITER/HARBOE ARCHITECTS\nUna “força de la natura”\nLloyd Wright va construir en 36 estats dels Estats Units\nFrank Lloyd Wright va ser un personatge extraordinari, “una força de la naturalesa”, com recorda Landrove. La seva carrera arrenca al segle XIX i s’acaba a mitjans del segle passat, i va ser molt prolífica: va construir en 36 estats dels Estats Units la majoria de les seves més de 400 obres. La seva formació va ser peculiar: només va estudiar dos semestres. “És el veritable pare de l’arquitectura moderna”, afirma el professor de la URV Guillermo Zuaznabar. “Va ser el primer que va plantejar l’equilibri entre l’arquitectura i l’entorn, i axò el fa molt modern”, afegeix.\n651x366 Casa Robie, de Frank Lloyd Wright / JAMES CAULFIELD/FRANK LLOYD WRIGHT TRUST Casa Robie, de Frank Lloyd Wright / JAMES CAULFIELD/FRANK LLOYD WRIGHT TRUST\nDels Estats Units a Catalunya\nLes Cases Usonianes ressonen en la Casa Ugalde de Coderch\nPer a María Teresa Muñoz, el llegat de Frank Lloyd Wright ressona en la Casa Ugalde de Caldes d’Estrac, l’obra més emblemàtica de Josep Antoni Coderch. Concretament les Cases Usonianes, una seixantena d’habitatges assequibles que va dissenyar als anys 30 i 40. “La Casa Ugalde té molt a veure amb aquestes cases per la geometria, que és molt lliure, pel fet que és una casa explosiva i també perquè té temes molt americans, com la piscina, la casa de convidats i el porxo”, explica Muñoz.\n651x366 Interior de la Casa Hoillyhock, de Frank Lloyd Wright / JOSHUA WHITE/FUNDACIÓ FRANK LLOYD WRIGHT Interior de la Casa Hoillyhock, de Frank Lloyd Wright / JOSHUA WHITE/FUNDACIÓ FRANK LLOYD WRIGHT\n“Wright era molt conegut en aquella època -afegeix Muñoz-, perquè a Europa es va començar a conèixer molt aviat. Als Països Baixos se’n van començar a publicar projectes i escrits a la dècada de 1910. A Espanya era prou conegut perquè una gran part dels arquitectes contemporanis de Coderch van viatjar als Estats Units, com José Antonio Corrales i Ramón Vázquez Molezún”. Pel que fa a arquitectes de la resta de l’Estat, Muñoz assenyala el madrileny Antonio Fernández Alba, conegut perquè va ser l’encarregat de restaurar l’Hospital General de Madrid per convertir-lo en el Museu Reina Sofia.\n651x366 Taliesin West, de Frank Lloyd Wright / JILL RICHARDS/FUNDACIÓ FRANK LLOYD WRIGHT Taliesin West, de Frank Lloyd Wright / JILL RICHARDS/FUNDACIÓ FRANK LLOYD WRIGHT\nJosep Antoni Coderch no va deixar constància que cregués que Wright l’hagués influït. Segons Muñoz, la seva relació amb l’obra de Lloyd Wright no és directa: “Cal buscar-la a través d’Itàlia, a través de les publicacions de l’arquitecte i crític Bruno Zevi, que va ser un seguidor absolut de Lloyd Wright, sobre l’arquitectura orgànica. També a través de la influència que va tenir en els arquitectes escandinaus, com Alvar Aalto i Arne Jacobsen, i que després van influir en els arquitectes d’aquí”, conclou Muñoz.


Paraules despullades: Una dutxeta...?\nEstem al llit relaxats sota la llum tènue, mirant-nos amb un breu somriure als llavis. Acariciant-nos el cos amb les mans tremoloses de l'emoció, amb mirades còmplices, mentre no deixem de besar-nos, de fer-nos petites succions a la boca, als llavis, al coll...Tot ha anat molt bé, tot és perfecte i en tenim més ganes, moltes més...\nEns anem a dutxar, passo jo primer i em poso sota l'aigua de la dutxa. Tu et quedes fora mirant, però no pots resistir la temptació de veure el meu cos nuu sota l'aigua i veure com les meves mans comencen a ensabonar tots i cadascun dels racons del meu cos i... Decideixes entrar.\nAgafes el sabó, te'l poses a les mans, et poses al meu darrera i comences a ensabonar-me tot el cos. Començant pels pits, apretant-los suaument i fent-hi un breu impuls cap amunt, mentre jo tombo el cap al teu coll; gemego i ens besem sota l'aigua... Després baixes la mà lliscant lentament pel meu ventre, la cintura... Llisca amb l'aigua tèbia i arriba fins al meu cony humit i hi poses la mà... M'apretes amb l'altra mà contra tu perquè noti al meu culet la teva polla, que comença a estar dura un altre cop...\nSents la meva respiració a prop de la teva boca i et desfàs per veure com tanco els ulls i doblego l'esquena d'excitació. No vols perdre'n detall...\nSento les teves mans recorrent el meu cos calent i alhora humit, excitat, deleitat pel plaer que ens envaeix. Em busques la boca per besar-me i jo passo la meva mà dreta per darrera del teu coll mentre hi tinc el cap reposat a la banda del davant i amb l'altra mà, acaricio la teva mentre els teus dits rossen el meu clítoris. M'estic excitant... I com sóc una minyona molt enjogassada, vaig refregant el meu culet a la teva polla cada cop més calenta, gran, dura... M'encanta sentir-la... M'encanta veure't calent, m'encanta excitar-te...\nJuguem una estona sota l'aigua, ensabonant-me amb les mans, amunt i avall per tot el meu cos, mentre traiem les llengües perquè també juguin, per besar-nos, per morrejar-nos... Ens acariciem sota l'aigua, ens refreguem l'un contra l'altre per fer-nos saber que estem calents, excitats...\nDe sobte, em treus el braç del teu coll, m'agafes les dues mans i me les poses a la paret. Segueixo d'esquena a tu. Em mires i veus com l'aigua cau sobre el meu cos i t'excita. Agafes un altre cop el sabó i te'l poses a les mans i em dius a cau d'orella: "tanca els ulls". Et fregues les mans amb el sabó tot regalimant i afanyant-te però delicadament me'l comences a fregar per l'esquena, pel centre i vas baixant a poc a poc... Ara les teves mans tornen a pujar i passen al davant. Em tornes a ensabonar els pits banyats, humits, trempats... Els teus dits s'esmunyeixen entre els meus pits, es perden acariciant els mugrons i vas baixant un altre cop... Estàs molt excitat i no pots evitar tocar-te, acariciar-te... Estàs tan excitat que acabes agafant la teva polla amb la mà i la passeges pel meu culet humit, ensabonat. La deixes allà, al ben mig del meu culet i m'agafes amb les dues mans i m'abraces fort a fi i efecte que la teva polla s'enfonsi entre les meves natges. Noto la pressió... M'agrada, i a tu t'excita encara més. Mentre, m'ofegues els pits amb els teus braços, les teves mans i em mossegues el lòbul de l'orella i hi deixes anar una alenada d'excitació... Et sento, et noto, gemego. M'estàs posant molt...\nDesprés d'una estona jugant amb la meva orella, m'agafes per la cintura i em fas el gest perquè em doni la volta. M'agarres les mans i les vas alçant sense deixar de mirar-me, provocant-me encara més excitació amb aquesta careta de viciós que poses... Les meves mans acaben contra la paret mentre són subjectades per les teves i sense apartar la vista de la meva, obres la boca poc a poc i t'apropes al meu coll i hi fas uns quants mossets tot seguint les gotes d'aigua regalimant pel mateix... Gemego, sospiro, respiro acceleradament. Em tornes a mirar i dibuixes un somriure als teus llavis perquè t'agrada excitar-me... Em passes la llengua pels meus llavis mentre les teves mans van baixant pels meus braços estirats, passant pel meu coll i aturant-se als meus pits... Aleshores, els acaricies, em mires i... Te'ls menges... Mmmmmmmmmmmmmmmm m'encanta, m'excita... No puc evitar agafar-te el cap amb les dues mans mentre obro la boca i gemego de plaer i inclino el cap contra la paret alhora que la meva esquena es doblega lliurant-te encara més, els meus pits trempats. Els beses, els llepes, els succiones, empresones els meus mugrons dolçament entre les teves dents, a la teva boca...\nSentir els meus pantecs cada cop més accelerats t'incita a escalfar-me més. Sense parar de besar i atrapar la meva pell entre els teus llavis, vas baixant poc a poc pel centre del meu ventre. T'atures al melic i hi poses la teva llengüeta per jugar-hi. Pocs segons després, segueixes el camí descendent que havies emprès fins arribar al meu pubis, on t'hi atures per començar a besar-lo mentre les teves mans acompanyen el sensual moviment de la meva pelvis provocat per l'exaltació del moment.\nComences a passejar delicadament la teva llengua per la meva engonal un i altre cop tot incitant-me perquè obri cada cop més i més les meves cames i deixi al descobert el conyet calent, excitat, humit, famolenc... T'hi acostes lentament i hi fas un petit petó suggeridor de l'alenada fogosa que em mil·lèsimes de segons l'atacarà. I... Ataques! Traient la teva llengua i fent-la recórrer amunt i avall dels meus llavis genitals, buscant a cada moment aquell punt on s'hi pugui enfonsar... M'agafes pel culet i m'agrada molt... Mentre jo amanyago els teus cabells banyats i els estiro lleugerament fent un petit impuls cap a mi, ben endins...\nJugues, jugues i jugues amb el meu conyet, amb la teva llengua, els dits... Em fas sentir aquell calfred tan especial fruit de les teves esplendoroses llepades, de les teves fogoses irrupcions... Sobrepassant el ritme normal de pulsacions fins arribar a un nivell contraproduent, ardorós, febrós, abrasador... N'ets conscient del meu estat i em mires, em tornes a mirar i t'encamines cap a la meva boca per fer-me tastar aquest gust meu tan enfervoridor a fi i efecte d'avivar l'exaltació afrodisíaca que em produeixen els meus fluïds en contacte amb les nostres llengües adulant-se... El mateix efecte que et produeix a tu, reflectint-se en el clar aixecament gallard de la teva polla...\nSense deixar de besar-me, m'agafes la cama dreta i tot doblegant-la la poses a l'alçada de la teva cintura, a la vegada que impulses la teva polla endins del meu humit cony i amb l'altra mà m'agafes ben fort pel cul i ... Després m'agafes l'altra natja amb l'altra mà i em mires i hi fas la primera embranzida... I la segona... I la tercera... I una altra i una altra i una altra i una altra i una altra i cada cop són més encoratjadores i febroses... I segueixes mentre la teva boca conflueix amb el meu coll i la teva cara s'amaga entre els meus cabells banyats. I segueixes... I segueixes... Mentre enmig dels gemegs et demano a cau d'orella: -"No paris, no paris..."\nPublicat per Guspira a 13:27\nQuanta aigua malversada...aish! Juàs!\nA cau d'orella dius? Aixpo em fa recordar una altra dutxa memorable. Et convido a obrir l'aixeta:\n8 de juliol de 2008 a les 0:53\nNo em diguis que malverso l'aigua que ara tindré remordiments de consciència... Però, i el joc que dóna l'aigua? Què me n'has de dir? ;-)\n8 de juliol de 2008 a les 12:58\nJo crec que hi ha reserves suficients d'aigua eh, val la pena per un dia mal gastar-la jeje\nals teus relats hi ha molts jocs :)\n31 d’agost de 2008 a les 14:22\nHomeeee, segons on, de reserves no n'hi moltes, però tenint en compte que ens dutxem de dos en dos, tampoc és malversar tant...\n1 de setembre de 2008 a les 15:32\nI que hi fa malversar una mica d'aigua, de tant en tant, i menys amb aquesta finalitat. De tant sensual que és m'ha posat a to... us ho ven asseguro. Guspira, tens el do del detall. Felicitats, again. No ens deixis orfes d'històries.\n3 de setembre de 2008 a les 14:29\nCompany, moltes gràcies... encara em posaré vermella i tot!\n(parlant per a mi: mare meva... i ara diu que tinc un do que el fa posar a to!) ;-)\n3 de setembre de 2008 a les 23:46\nAmb tota sinceritat, eh?, de debó...\nFelicitats per la descripció, per la càrrega eròtica... per tot...\n23 de setembre de 2008 a les 9:41\nAmb tota sinceritat, eh? moltes moltes moltes gràcies... Gràcies per les teves opinions, comentaris i sobretot per ser tan incondicional.\n25 d’octubre de 2008 a les 12:50\n13 de novembre de 2008 a les 11:39\nAixxx... l'aigua... l'aigua... És com tot... en grans quantitats el mal que arriba a fer... en canvi, a petites dosis, què beneficiosa que és. Quin filòsof deia que l'aigua no passa mai dos cops pel mateix lloc? Potser no hi passa, però el cert és que no deixa de passar-hi... i ens agrada. Un cop i un altre, sumant sensacions, augmentant desitjos i fent-nos explotar com en cap altre lloc ho fem. Pot ser és la purificació de què tant parlen els poetes.\nAix... tens raó, joan, mai deixa de passar-hi i com ens agrada...aixxx... I com ens agrada l'aigua calenta a l'hivern... i la fresqueta a l'estiu... Mare de déu senyor! I que tingui bon raig! Aixxx... quines coses que em fas dir...\n21 de novembre de 2008 a les 22:34


El Col·legi firma un acord amb Sanitaas amb un descompte de 100 EUR al mes per a estades permanents en residències – Ilustre Colegio Oficial de Médicos de Valencia\nEl Col·legi de Metges ha firmat un conveni amb l’empresa Sanitas amb una sèrie d’avantatges per als col·legiats , els seus cònjuges i familiars de primer grau per consaguinidad (padres/madres i hijos/as) .\nGràcies al mateix, tindrà una sèrie d’avantatges en el moment de contractar els servicis que presta la dita societat especialitzada en el sector de servicis d’atenció personal de caràcter sociosanitari a aquelles persones que, per les seues condicions específiques, així ho requerisquen.\nEls beneficis que s’obtenen per este acord consistixen en un descompte de 100 EUR al mes per a estades permanents en les residències en la tarifa oficial dels servicis contractats. En el cas d’estades inferiors a un mes, el descompte s’aplicarà proporcionalment als dies que el resident romanga en el centre. Estos avantatges només s’aplicaran als contractes que se celebren a partir de la data de la firma del present convenio\nEl Col·legi firma un acord amb l’empresa Terapiados Concert del cor del Col·legi de Metges, Patrona 2018


Breakers guanyadors del projecte #IMake4MyCity 2017 | fepa18.org\nAquesta setmana s’ha realitzat l’entrega de premis de I Make 4 My City, Sport for all, certamen organitzat per Fondation Orange en el que han participat més de 60 fablabs d’11 països diferents. El projecte presentat pels laboratoris de fabricació dels cursos Breakers ha resultat guanyador del concurs rebent el premi del jurat.\nEl lliurament de premis va tenir lloc el 6 de juliol a la ciutat de Marsella (França), on es van traslladar representants dels fablabs, una jove participant i Fundació Orange. Dels més de 15 finalistes de 7 països diferents s’han elegit tres guanyadors: el premi del jurat ha estat per Breakers-Espanya; el premi dels internautes per FabLab Mamiratra – Antananarivo, Madagascar; i el premi especial París 2024 ha estat per Fablab 127º Cap Sciences – Burdeos, França. Cadascun d’ells ha rebut 15.000€ de recompensa.\nEls projectes presentats al certamen havien d’estar relacionats amb l’esport, l’objectiu era fer la seva pràctica accessible per tots. Respecte al projecte Breakers, a cadascuna de les ciutats on es realitzava van impulsar una iniciativa diferent: a Castelldefels han adaptat un caiac per persones en discapacitat física i un tauler de jocs, a València han fet un parc accessible per persones grans, a Bilbao han creat peces d’escalada per un rocòdrom i, finalment, a Madrid, s’ha reinventat el joc de la granota. Vídeo amb els projectes:\nTambé podeu trobar més informació dels cursos a la pàgina web de la Federació, a la pàgina de Fundación Orange o a la plataforma Breakerslab.


Joan Antoni Baron: Bloc de campanya -2-\nBloc de campanya -2-\nComencem la campanya com estava previst. Els regidors de l’Ajuntament ens afegim a l’acte d’inici gairebé a correcuita, després del llarg Ple ordinari del mes de juny. La sala del Racó del Jabugo, el restaurant de la Rambla on hi havia l’antic Sport, era plena de gom a gom. La militància té ganes de campanya i de votar “sí”. Com sempre ens abocarem en el treball per guanyar. Per guanyar el “sí”. Encara, però, caldrà una feina prèvia: guanyar la participació. Comença a obrir-se pas, entre els defensors del “no”, la teoria del que tot el que no sigui “si” és igual a “no”. Això vol dir intentar sumar l’abstenció, el vot en blanc, el vot nul i el vot negatiu en un ampli front de rebuig a l’Estatut. Per això la participació pot ser la clau de l’Estatut. El PP ja ho ha vist clar i comença a alimentar la brama que aquest Estatut no pot interessar als ciutadans doncs no afronta els problemes reals de la gent. I per això farà tot el possible per intentar aturar les campanyes institucionals a favor de la participació. Campanyes absolutament normals en altres referèndums i eleccions són ara qüestionades sistemàticament. La Junta Electoral Provincial de Barcelona ja s’ha pronunciat avalant les mocions dels plens municipals a favor del foment de la participació. I la de Girona ha fet el mateix.\nSembla com si perduda la confiança en poder imposar el “no” els populars intenten una doble estratègia per gestionar el seu fracàs a partir de la nit del 18 de juny. Per un costat qüestionar la legitimitat del triomf del “si” en base a una baixa participació. I per l’altre portar l’Estatut al Tribunal Constitucional. És pot portar al Constitucional el resultat d’un referèndum legalment convocat i democràticament realitzat? Legalment sembla que sí. Però políticament un partit, en teoria alternativa de govern a Espanya, ho pot fer? Fins ara hem vist la judicalització excessiva de la política i de la política. Ara es tractaria de judicalitzar la decisió democràtica de tot un país. Un fet d’una irresponsabilitat política de conseqüències absolutament imprevisibles.\nLa campanya tot just acaba de començar i com diu en Joan B. Culla a El País: “Durante las campañas, por regla general, los argumentos políticos se simplificn hasta la caricatura, las críticas al adversario degeneran a menudo en exbruptos y el nivel intelectual de la polémica tiende a situarse a ras del suelo”. Temps hi haurà per anar recollint les “perles” que tots plegats generarem. De moment per reflexionar una mica us recomano l’article d’en Joaquim Coello a El Punt.


L'IMSERSO llança la seva oferta de viatges - Diari de Girona\nL'IMSERSO llança la seva oferta de viatges\nAmb l'objectiu de millorar la qualitat de vida de les persones grans i impulsar el sector turístic i l'ocupació\nredacció 14.09.2016 | 20:05\nAquest dijous 15 de setembre arrenca la comercialització dels viatges de l'IMSERSO per a la temporada 2016/2017 que, amb una oferta de 1.135.000 places i una previsió de generació de 90.000 llocs de treball, podrà començar a realitzar-se a mitjans d'octubre.\nIMPACTE ECONÒMIC I EN OCUPACIÓ\nEstà prevista una aportació de 69 milions d'euros per part de l'IMSERSO i de 303 milions d'euros per part dels usuaris. D'aquesta manera, s'estima en uns 372 milions d'euros la riquesa directa generada. Pel que fa a la creació d'ocupació, es preveu la generació de 90.000 llocs de treball directes i indirectes.\nAixò té especial incidència en el sector hoteler, durant l'anomenada temporada baixa, contribuint amb això a pal·liar l'estacionalitat tan característica d'aquest sector.\nIMPACTE SOCIAL I BENEFICIS PER ALS USUARIS\nEl programa de Turisme Social per a Persones Majors i per al Manteniment de l'Ocupació en Zones Turístiques s'emmarca dins de les polítiques i programes d'envelliment saludable de la població, desenvolupades pel Ministeri de Sanitat, Serveis Socials i Igualtat, a través de l'IMSERSO.\nEl desenvolupament d'aquest programa es ve efectuant de manera ininterrompuda des de 1985, amb l'objectiu principal de millorar la qualitat de vida de les persones grans mitjançant la seva participació en viatges i la realització d'activitats turístiques, connectant amb altres ambients i accedint als béns culturals .\nCom és habitual, la venda s'inicia d'acord amb un calendari prèviament autoritzat per l'IMSERSO i que per a aquesta temporada 2016/2017 és el següent:\nEls dies 15,16 i 17 de setembre s'iniciarà la comercialització a Catalunya, Extremadura, Galícia, La Rioja i el País Basc.\nEl 17, 19 i 20 de setembre es comercialitzarà a Aragó, Astúries, Canàries, Castella i Lleó, Comunitat de Madrid, Balears, Regió de Múrcia i Navarra.\nPer Andalusia, Cantàbria, Castella-la Manxa, Comunitat Valenciana, Ceuta i Melilla ho faran els dies 20, 21 i 22 de setembre.\nAquest calendari té per finalitat ordenar la comercialització de manera esglaonada, però en cap cas afecta la distribució de places ni a la data dels viatges.\nCom en la temporada anterior, hi ha tres modalitats de viatge: zona costanera peninsular, zona costanera insular i turisme d'interior. La zona costanera peninsular (Lot 1) correspon a Andalusia, Catalunya, Comunitat Valenciana i Múrcia. La zona costanera insular (Lot 2), a Canàries i Illes Balears i el turisme d'interior (Lot 3), que contempla circuits culturals, turisme de natura, i viatges a capitals de província i a les ciutats autònomes de Ceuta i Melilla.\nDel total d'1.135.000 places ofertes, 620.000 estan destinades a les costes peninsulars; 374.000 a les illes i 141.000 a turisme d'interior.\nTant en la temporada anterior com aquesta que s'inicia, s'ofereixen algunes novetats com la diversificació de la durada de les estades, l'increment de les places i diversificació del Turisme d'Interior o la incorporació de noves activitats en aquest tipus de turisme sense cost per l'usuari.\nTambé la consolidació de Ceuta i Melilla com a destinacions turístiques, l'increment de l'oferta de places en tren d'alta velocitat o la possibilitat d'adequar l'oferta a les preferències dels usuaris.


Mireia Pellicer Martí: Educació en el lleure\nTres infants jugant al Camp de refugiats de Mihatovici, Bòsnia.\nArticle d'aquest mes a l' Andorra Directe.\nDurant les darreres setmanes a la Seu, hem estat fent i encara fem, cursos de directors/es i monitors/es de lleure. Cap a una cinquantena de joves estan sent formats en aquest àmbit, encara bastant desconegut i massa sovint també força desprestigiat.\nFa anys que em dedico al lleure, m’encanta treballar i educar des de l’educació en el lleure a les noves generacions. Ho he fet durant molts anys, i ara que no m’hi dedico de forma directa, són moltíssims els records que tot sovint em venen a la memòria quan em creuo amb algun dels infants o joves que he tingut al llarg dels anys en alguns dels serveis on he treballat.\nDes de fa ja uns quants anys que tinc la sort de poder fer classes als cursos que s’organitzen a l’Alt Urgell, i dic que tinc la sort perquè cada vegada m’agrada més fer-hi classes. Aquestes setmanes he tingut grans sorpreses amb els cursos, trobar-me amb joves, que un dia van ser infants, i que fa més o menys anys en vaig ser la seva monitora em fa sentir orgullosa. Fa temps que als cursos em vaig trobant alguna d’aquella canalla, però és que als cursos d’aquestes setmanes me n’hi he trobat uns quants més que de costum.\nÉs en moments com aquests, que m’agrada pensar que algun granet de sorra he aportat en la construcció d’aquelles personetes que a poc a poc es van fent grans, i que, si ara ja d’adults decideixen encaminar la seva formació cap al lleure, doncs l’orgull és encara major. Possiblement deu ser senyal que la seva experiència personal amb tots els “monis” que hem passat per les seves vides, hi hem deixat una mica de petjada, no?\nPublicat per Mireia Pellicer i Martí a les 10:38\nEtiquetas: andorradirecte.com, Educació Social


El concepte de "pantalla mineral" i una descripció dels productes amb ell - Confetissimo - bloc de dones\nEl concepte de "pantalla mineral" i una descripció dels fons amb ell\nPer llegir Minuts 5 Vistes 131 Опубликовано 09.06.2022\nQuè és una pantalla mineral, com funcionen els filtres minerals\nQuè és millor: protector solar mineral o químic\nCrema amb pantalla mineral d'Avene: pros, contres, preu\nCrema alternativa Mineral Shield SPF 50\nCom utilitzar correctament la protecció solar\nLa pantalla mineral és una pel·lícula protectora que es forma a la superfície de la pell després de l'aplicació de filtres solars amb filtres minerals. Aquestes cremes no contenen productes químics, fragàncies, fragàncies, per tant, són òptimes per al seu ús en pells hipersensibles i problemes dermatològics com la rosàcia, la hiperpigmentació i la fotodermatitis.\nUna crema amb un filtre mineral s'aplica immediatament abans de sortir al sol, el recobriment s'actualitza una vegada cada 1-2 hores, que depèn de les condicions d'estar: només al carrer, amb procediments d'aigua, fent esport. El preu de les cremes oscil·la entre 4 i 700 rubles.\nUn escut mineral és un ingredient d'alguns filtres solars que poden repel·lir i dispersar els raigs UV de la superfície de la pell humana. A diferència dels filtres químics, els filtres minerals no permeten que els raigs penetrin a la pell, la probabilitat dels seus efectes nocius es redueix a zero. Característiques dels filtres minerals que formen part dels filtres solars:\nno contenen compostos químics ni substàncies sintètiques;\nno permetre que la pell s'escalfi sota els raigs del sol, la qual cosa significa que són aptes per a persones amb rosàcia i pigmentació excessiva;\nideal per a la pell hipersensible;\npot deixar ratlles blanques i taques a la pell després de l'aplicació;\ntenen una estructura densa, és difícil aplicar-los en una capa fina i uniforme: no són adequats com a base per al maquillatge;\nrentat gairebé immediatament amb aigua.\nCrema mineral a la imatge REN Clean Screen Mineral SPF30\nEls filtres minerals es presenten en productes amb diòxid de titani o òxid de zinc, que són minerals complets.\nPer esbrinar què és millor: un protector solar mineral o un de químic, només cal comparar les seves característiques. Pantalles químiques:\ntenen una estructura lleugera, es pot utilitzar com a base per al maquillatge;\nno reaccioneu amb altres cosmètics;\naugmentar la temperatura externa de la pell i provocar la gravetat de les taques de l'edat;\ndesprés de l'aplicació, comencen a funcionar només després de 20-30 minuts; és necessari que tinguin lloc determinades reaccions químiques;\nactuar irritantment sobre el tipus sec de la dermis;\nobstruir els porus;\nrequereixen actualitzacions freqüents.\nEls filtres minerals tenen una descripció completament diferent:\nprotegir la pell de tot tipus de llum solar: infrarojos, ultraviolats;\nsi no nedes, sovint no cal renovar el recobriment;\ndesprés d'aplicar la crema, podeu sortir immediatament sota el sol abrasador - no cal temps per a una reacció química;\ntenen una llarga vida útil.\nQuina eina serà millor, heu de determinar individualment. Els cosmetòlegs recomanen que les persones amb problemes de pell utilitzin cremes amb pantalla mineral. Així, el risc d'exacerbació de les malalties dermatològiques, l'augment de la sequedat de la dermis es redueix a zero.\nAvene Solaires Mineral Cream SPF 50+ és un protector solar de pantalla mineral de fabricants francesos. La composició del producte no conté fragàncies, fragàncies, filtres químics, additius de perfums, de manera que pot ser utilitzat amb seguretat per persones amb pell massa sensible.\nLa crema protegeix la dermis de tot l'espectre de la llum solar, té propietats fotoresistents elevades, de manera que la protecció solar serà llarga i fiable. La crema està pensada per a persones amb el primer i el segon tipus de pell fotogràfica. Els avantatges del producte presentat inclouen el seu preu, uns 20 euros per tub de 50 ml, i el seu consum és realment econòmic.\nDesavantatges de la crema de pantalla mineral Avene:\nquan s'aplica, s'estira desigualment amb una capa gruixuda blanca i destaca totes les imperfeccions de la pell;\nsi apliqueu pols o base a la part superior, el seu color canviarà significativament;\nté un alt contingut de greix, que dóna la sensació de la presència d'una pel·lícula a l'epidermis;\nquan s'aplica, la pell es torna excessivament pàl·lida;\nUna gran alternativa a la crema solar Avene és Uriage Bariesun Mineral Cream SPF 50+, una crema amb un alt nivell de protecció solar i un escut mineral. Els seus avantatges d'ús:\ntextura lleugera: és possible distribuir el producte en una capa fina uniforme;\nl'absència d'additius químics a la composició;\napte per a persones amb fotodermatitis, rosàcia, hiperpigmentació;\nno està contraindicat durant l'embaràs i la infància;\nno blanqueja la pell intensament, es pot utilitzar per protegir zones específiques de la cara, per exemple, només la zona al voltant dels ulls.\nEl preu d'Uriage Bariesun Mineral Cream SPF 50+ també és agradable: cal pagar una mitjana de 50-10 euros per un tub de 15 ml.\nEls productes de protecció solar amb filtres minerals s'apliquen a la pell just abans de sortir a l'exterior. Això es fa amb moviments de massatge lleugers, sense gaire esforç. És important mantenir la capa protectora, per tant:\nsi una persona només està al sol, no es banya a un estany i no fa esport, el recobriment s'ha d'actualitzar una vegada cada 1 hores;\nQuan us banyeu, heu d'aplicar protector solar cada vegada després dels procediments d'aigua: aquest és un esquema ideal, o almenys 1 vegada en 2 hores.\nDesprés de tornar a casa, heu de rentar el producte amb aigua. Després del procediment, no cal aplicar una crema hidratant a la pell, ja que qualsevol producte amb una pantalla mineral té propietats hidratants pronunciades.\nEls escuts minerals són substàncies dels filtres solars que protegeixen la pell dels raigs solars sense reaccions químiques. Quan s'apliquen, creen una pel·lícula densa que impedeix que els raigs de qualsevol espectre arribin a l'epidermis: s'escampen i repel·leixen. Els filtres minerals permeten l'ús de cremes per a pells hipersensibles, la presència de malalties dermatològiques i reaccions al·lèrgiques.\nUs recomanem que llegiu: Com fer el teu propi oli de bronzejat\nEl solàrium pot ser perjudicial i beneficiós per a les dones alhora\nPer què l'al·lèrgia solar pot aparèixer a la pell\nAl·lèrgia al sol a la pell (fotodermatitis, fotodermatosis


Inici Temes Catalunya L'interès català per les revolucions russes\nEls esclats revolucionaris que visqué Rússia l'any 1917 van generar una gran expectació en la Catalunya convulsa d'aquells temps\nCom una esperança i com una gran incògnita. Fou així com es perceberen a Catalunya les revolucions russes de l'any 1917. Els ecos que n'arribaven a través de les informacions d'agència i dels diaris alemanys, francesos i anglesos, explicaven uns esdeveniments llunyans i confusos que cada lector interpretava des de la seva posició o prejudici. De la Rússia del tsar no se'n coneixia gairebé res. Per la gran majoria, l'Imperi blanc era un règim autocràtic amb uns oligarques i una família estranya i opulenta que remenaven les cireres i milions de serfs que obeïen. Del que succeí aquell any de revolucions, tampoc se'n desxifrà gaire més. Però no calia. Malgrat les interpretacions que fes cadascú, n'hi havia una de compartida i inequívoca: res no era immutable.\n1 La revolució 'bona'\nManifestació de treballadors de la fàbrica Putilov a Sant Petersburg durant la Revolució de Febrer de 1917 State museum of political history of Russia\nLa primera atzagaiada, la del febrer-març del 1917, fou, sobretot per les esquerres catalanes i catalanistes, l'anunci que la situació política, fins al lloc més inversemblant, podia canviar. Per qui veia el rei Alfons XIII i la Restauració com un règim ineficaç, corrupte i amb escassa sensibilitat envers Catalunya —malgrat la posada en marxa l'abril del 1914 de la Mancomunitat—, la caiguda de Nicolau II fou un llum de neó: "Reforma". Si al nord gèlid havia començat el desgel de l'Antic Règim, què no podia passar al més temperat sud?\nFins i tot sorprengué que el mateix Exèrcit hagués girat l'esquena al tsar i l'hagués deixat caure amb tanta facilitat. A ulls d'una part de les esquerres de Catalunya, allò ni tan sols calia. Nicolau II —com Alfons XIII— hauria pogut romandre al tron si una reforma hagués democratitzat el règim i l'Estat s'hagués convertit en una monarquia parlamentària. El tsar, el rei, faria aleshores només funcions representatives, sense involucrar-se en política. I és que la revolució de febrer-març va arribar en un moment en què a Catalunya i Espanya els sectors esquerrans propugnaven que l'Estat abandonés la neutralitat davant la Gran Guerra i s'hi involucrés amb militars o afavorint l'intercanvi comercial. Enmig de la conflagració, que ja feia tres anys que durava, l'aposta per la victòria dels aliats (França, l'Imperi britànic, Itàlia i des de l'abril d'aquell any els Estats Units) era clara.\nEls aliadòfils catalans interpretaven que el triomf de les potències democràtiques i de les monarquies parlamentàries —malgrat que fossin imperis com el britànic— obligaria a ventilar el règim d'Alfons XIII. Els aliats ajudarien a convertir Espanya en una república o en una república coronada, amb un rei figuratiu. D'aquesta manera s'aconseguiria el que era impossible a les urnes per les tupinades electorals.\nEspanya era neutral perquè ni econòmicament ni militarment no es podia permetre d'intervenir en la Gran Guerra, però es dibuixava una amistat del Govern i el rei —encara que no fos certa— amb els imperis centrals (Alemanya, Àustria-Hongria, Turquia) per fer més evident als aliats la necessitat d'ajudar la proposta de les esquerres.\nFins a l'esclat revolucionari del febrer-març, a més, qualsevol podia criticar un aliadòfil per donar suport a unes tropes del tsar que lluitaven al costat de França i la Gran Bretanya. Com s'argumentava que es desitgés la victòria d'un imperi —símbol de totes les opressions— com el rus? Arran de la deposició de Nicolau II i d'establir-se el govern provisional i el règim republicà a Rússia, això va canviar.\nA partir d'aleshores, la resposta de l'aliadòfil era evident: es defensava la victòria de les democràcies, dels imperis bons i dels règims liberals. I, a més, el Govern provisional rus mantenia el seu suport a la causa aliada i, per tant, continuava enviant tropes al front per vèncer els imperis centrals. Era, doncs, la quadratura del cercle. No calia entendre les lluites entre les diferents faccions, només que després de tanta humiliació i tanta misèria, la situació havia canviat.\n2 La revolució 'dolenta'\nCelebració a la plaça Roja de Moscou del segon aniversari de la Revolució d'Octubre, el 7 de novembre de 1919\nMig any després el panorama es va embolicar. La revolució d'octubre-novembre del 1917, el triomf dels bolxevics, va glaçar més d'un publicista i polític català. Que potser no en tenien prou amb una república de tall social-demòcrata, els treballadors russos? Com era que havien triomfat posicions més radicals? Que no n'hi havia prou amb la desaparició del tsar d'escena?\nEls bolxevics havien arribat al poder perquè les reformes que els sectors més desafavorits esperaven no eren ni prou profundes ni podien ser tan ràpides. Però, sobretot, perquè els bolxevics —no pas tots hi estaven d'acord— van saber interpretar que bona part de la societat russa estava esgotada pels efectes de la Gran Guerra. Els de Lenin havien promès treure Rússia de la contesa i ho van complir el març del 1918 pel tractat de Brest-Litovsk. La majoria de les esquerres catalanes i catalanistes, però, van interpretar-ho com un fet d'una gravetat extrema, una traïció. Sense les tropes russes, els aliats eren més vulnerables i ja no era tan clar que poguessin vèncer. I si no guanyaven, les esperances de canviar el règim alfonsí eren mínimes.\nPer exemple, l'historiador Antoni Rovira i Virgili, membre de la Unió Catalanista, es posà les mans al cap. Francòfil com era, li succeí el mateix que li havia passat un any i escaig abans quan un grup de xicots irlandesos havien organitzat l'alçament de Pasqua a Dublín. L'horroritzava que haguessin aprofitat que l'Imperi britànic estigués abocat a la Gran Guerra per aconseguir la independència de l'illa —comptant, a més, que Alemanya els ajudaria.\n3 Passar-se de frenada\nManifestació davant del palau Tauride a Sant Petersburg, el febrer de 1917\nPer al polític tarragoní la posició dels independentistes irlandesos, malgrat que donés suport a les seves demandes separatistes, era tan inconcebible com la sortida de la Rússia bolxevic de la contesa. Des de la seva òptica, la segona revolució d'aquell 1917 era sobrera, alguna cosa no havia marxat bé. El procés històric s'havia passat de frenada. Calia, per Rovira i Virgili, reforma, però no tanta. Durant la Gran Guerra a Catalunya els segments més febles de la societat van veure minvades les seves condicions econòmiques. Això va generar un interès pel socialisme també des de l'incipient separatisme català entorn del psiquiatre Domènec Martí i Julià. Aquest va provar de reconvertir la Unió Catalanista que presidia, amb l'ajut de l'economista i polític Manuel Serra i Moret, en un partit socialitzant d'arrel nacionalista. No se'n van sortir.\nEl que en va quedar fou l'interès d'un grup de joves que van fundar la Joventut Nacionalista Renaixença l'abril del 1918, que defensava un programa socialista. I que Serra i Moret fundés, cinc anys després, amb elements procedents del PSOE, com Rafael Campalans, i de la Unió Catalanista, la Unió Socialista de Catalunya.\n4 La CNT, amiga dels bolxevics\nQui sentí una atracció molt forta pel procés revolucionari rus fou la Confederació Nacional del Treball (CNT), amb una gran implantació a Catalunya. Els anarquistes i els seus sindicats van sentir un profund interès pel món dels soviets, les assemblees o consells de treballadors i soldats on, com a mínim sobre el paper, havia passat el poder. No podien deixar d'admirar els qui havien destruït el poder de la burgesia. A més, la CNT s'havia mostrat neutral davant la Gran Guerra per considerar, en una visió pròxima al marxisme, que la conflagració era una lluita entre capitals que feia combatre els treballadors d'arreu entre si. Per tant, als anarcosindicalistes els plagué que els bolxevics traguessin Rússia de la guerra.\nL'interès, però, era mutu. Enmig de la guerra civil russa (1917-1923), els bolxevics van provar de consolidar el seu poder a dins de les seves fronteres i estendre la seva influència a fora. Aleshores creien que el comunisme només se sostindria si triomfava també en una part important de països. De Catalunya els interessava atraure'n la CNT pel seu fort vincle amb els treballadors.\nAmb tot, dins la Confederació els sindicalistes moderats com Salvador Seguí argumentaven que els obrers russos havien substituït la tirania tsarista per la bolxevic sense guanyar-hi res. Això va fer que la Confederació s'adherís de manera provisional a la Internacional Comunista (Komintern) o Tercera Internacional i que enviés delegats a Moscou per valorar si fer-ho de manera definitiva.\nUn d'ells, Ángel Pestaña, malgrat reconèixer els avenços per exemple en la igualtat de gènere o alfabetització, veié la incongruència entre l'esperit llibertari de la revolució que els cenetistes pregonaven i l'esperit dictatorial del partit bolxevic. El lleonès no es va deixar convèncer per Lenin de la necessitat d'una autoritat internacional institucionalitzada per expandir la ‘revolucio'́. El seu informe va ser determinant per a què féu que la CNT no s'adherís a la Internacional Comunista.\n5 Andreu Nin, un català a Moscou\nAssemblea del Soviet de Petrograd (Sant Petersburg) l'any 1917\nEn canvi, qui l'estiu del 1921 anà a Moscou com a delegat de la CNT i se sentí fascinat per la Revolució, amb 29 anys, fou Andreu Nin. El vendrellenc va prendre part en el tercer congrés mundial de la Komintern i en el constituent de la Internacional Sindical Roja, la Profintern. Mesos després s'afilià al Partit Comunista Rus i romangué a Moscou. No trigà a entrar a formar part del comitè executiu de la Profintern i a casar-se amb una oficinista, la russa Olga Tareeva Pavlova, exballarina del Bolxoi.\nDesprés de la victòria de l'Exèrcit Roig en la guerra civil russa, el model comunista començà a consolidar-se. Els seus dirigents, encara pensant que el seu ideari només sobreviuria si la revolució proletària s'exportava, van convidar i acollir un inacabable estol de figures, intel·lectuals i periodistes, per tal de mostrar les benaurances del sistema, ara ja sí, soviètic. El règim va arribar a crear una mena de circuit turístic i servei d'acollida, l'Intourist, amb aquest propòsit.\nDes de Catalunya, l'oportunitat d'aquestes portes obertes —encara que controlades— la van aprofitar diaris com ‘La Publicitat' i ‘La Veu de Catalunya', que hi enviaren Josep Pla i Eugeni Xammar, l'estiu de l'any 1925. A través de les seves cròniques, els catalans van aproximar-se a una realitat desconeguda i de la qual les veus conservadores s'havien encarregat de fer temible. Ambdós van contribuir a fomentar l'interès en l'estrenada Unió Soviètica, bé que eren grans escèptics amb el seu recorregut.\nPerò en el segon any de la dictadura de Primo de Rivera (1923-1930) qualsevol cosa que signifiqués una reforma, un canvi del sistema polític, no podia sinó generar interès. Per això, no només de Catalunya, sinó de la resta d'Espanya i d'Europa nombroses plomes van acudir a Moscou per fer el seu tour organitzat i omplir després el mercat amb un llibre d'impressions. La tendència va incrementar-se a mesura que la dècada dels anys vint avançà. Fins al punt que quan al socialista alacantí Rodolf Llopis se li proposà d'escriure una obra similar, exclamà: "Un altre llibre sobre Rússia! Quin horror!".\nEn aquest context Moscou fins i tot es presentà com una opció per derrocar Primo de Rivera. Fou això —la possibilitat d'obtenir diners i armes— el què interessà l'aleshores líder del moviment separatista, Estat Català. Francesc Macià emprengué, amb seixanta-sis anys, l'octubre del 1925 un viatge a Rússia amb un dels seus secretaris, Josep Carner-Ribalta, i hi féu una estada d'un mes. El cant de sirena que perseguia l'ex-tinent coronel era l'ajut que els bolxevics preconitzaven que donarien a les nacions i els pobles del món que volguessin alliberar-se del jou imperialista.\n6 L'autodeterminació: un dret incòmode\nUna de les qüestions, irresoluble, que més maldecaps va causar als ideòlegs del comunisme fou precisament el factor nacional. Des de la visió del nacionalisme com a eina del capital que desapareixeria amb l'alliberament social i la revolució mundial del proletariat, passant per la distinció de nacions històriques i no històriques, fins a reconèixer un nacionalisme del poble opressor i un de l'oprimit, Marx, Engels i els seus seguidors mai no van acabar de resoldre la qüestió.\nMentre l'imperi Romanov manava, pels bolxevics era senzill defensar el dret de les nacions a l'autodeterminació. Lenin i Stalin, d'origen georgià, eren els més receptius a la qüestió; en canvi, altres dirigents com Zinóviev i Bukharin n'eren contraris i Trotski només en moments específics. Una vegada al poder, però, a tots els desplagué veure que territoris com Finlàndia, Lituània, Ucraïna i altres en feien ús per independitzar-se de la Unió Soviètica. El dret a l'autodeterminació es podia tenir, sí, però no s'havia d'exercir si això implicava abandonar el projecte internacionalista proletari que, a més, passava per la URSS.\nAmb tot, i de portes enfora, la Komintern Internacional Comunista proclamava l'anhel d'ajudar les "nacions oprimides" del món. A les acaballes de la tardor d'aquell 1925, Macià ja havia constatat que la reconfiguració d'Europa feta pels aliats després de la Gran Guerra havia deixat de banda la qüestió catalana. La Unió Soviètica era, doncs, el darrer model de regeneració social i política sorgit de la Gran Guerra. A l'hora de la veritat, però, la qüestió catalana no fou prioritària pels comunistes —que tenien el cap en la Xina— i Macià retornà amb les mans buides.\n7 Escalada d'influència fins a la Guerra Civil\nCartell de Josep Renau fdel 1937 que crida a sumar-se a les files del Partit Comunista, al qual s'havia afiliat l’artista valencià\nAcabada la dictadura de Primo de Rivera, amb la proclamació de la Segona República i la puixança del feixisme, el comunisme trobà un terreny adobat per expandir-se a Catalunya i deixar de ser vist com fins aleshores més aviat com una curiositat. A partir dels anys trenta la influència de la Unió Soviètica en el conjunt d'Espanya va créixer i tingué el seu zenit durant la Guerra Civil Espanyola. Aleshores, fins i tot publicistes com Rovira i Virgili lloaren els comunistes com a aliats de causa contra els rebels franquistes. Però això ja no tenia res a veure amb l'esperança reformadora que havien generat les revolucions russes del 1917.


Enviar aquesta notícia per e-mail Imprimir aquesta notícia societat 30. 10. 2019 Compartir a Twitter Compartir a Facebook\nEl Cementiri Municipal es prepara per a la festivitat de Tots Sants i els Fidels Difunts que se celebren l'1 i el 2 de novembre. Per aquest motiu amplia horari i serveis i restarà obert ininterrompudament de 9 a 18 hores, per oferir un millor servei a la ciutadania.\nCom cada any, s'ofereix un servei gratuït d'escales per accedir als nínxols situats a més alçada i, atesa la major influència de visitants, s'instal•len a l'interior del cementiri dos lavabos portàtils adaptats, que se sumen als que hi ha a les oficines. A més, agents cívics reforcen aquests dies el servei d'atenció que presta la brigada municipal.\nLa Guàrdia Urbana ha dissenyat un dispositiu especial per regular el trànsit de cotxes. Es recomana, com cada any, l'accés en transport públic i no fer servir el vehicle privat. A prop del cementiri hi ha les parades de Can Serra i Florida de la línia 1 del Metro i els autobusos M14, L16, L85, LH1 i LH2.\nEls visitants poden consultar, a través del web municipal, el plànol del recinte funerari amb la localització exacta d'una sepultura. L'enllaç és http://www.l-h.cat/serveisfuneraris/303408_1.aspx?id=1.\nEl cementiri està sent objecte els darrers anys de tot un seguit de millores amb reformes i obres a les seves instal•lacions amb la renovació de l'enllumenat, l'adequació de façanes i cobertes de diversos blocs de nínxols, el canvi de les fonts en mal estat i la rehabilitació que ocupava l'antiga caseta dels jardiners.\nEnguany, han continuat les obres de manteniment i reforma amb treballs de reparació adequació de façanes, arrebossat i reconstrucció de voltes en diversos blocs de les vies de Sant Antoni, Santa Marta i Santa Eulàlia. El Cementiri té un total de 23.363 nínxols i l'any passat es van fer 817 enterraments i incineracions.


Mig any per blindar (encara més) la UE (Carme Colomina)\nMig any per blindar (encara més) la UE\n3 min. 05/07/2018 20:06\nÀustria té al davant sis mesos de presidència rotatòria de la UE i una agenda política amb una única prioritat: la immigració. “Necessitem un canvi de paradigma en la nostra política de migració -deia el canceller austríac, Sebastian Kurz, dimarts al Parlament Europeu-, hem de centrar-nos més en la salvaguarda de les nostres fronteres exteriors com a requisit previ per a l’Europa de la lliure circulació”. “Ens hem de focalitzar en el que ens uneix”, i això, segons Kurz, és el blindatge de les fronteres.\nL’estrena de la jove promesa conservadora -i el seu govern de coalició amb l’extrema dreta- coincideix, a més, amb l’acord in extremis entre la CDU i els seus germans bavaresos de la CSU per salvar l’executiu d’Angela Merkel. Un acord que implica la instal·lació de centres d’internament d’immigrants a la frontera entre Baviera i Àustria. La mort definitiva d’aquell “Podem fer-ho” que la cancellera va pronunciar l’estiu del 2015, decidida a acollir centenars de milers de migrants que volien arribar fins a Alemanya. Tres anys després, fins i tot Merkel es blinda. Blinda la seva supervivència política a canvi d’endurir més la resposta migratòria. Merkel, assetjada políticament per l’extrema dreta, també ha acabat cedint. Una crisi tancada en fals que ressona ja més enllà dels límits alemanys. Viena es va afanyar a advertir que el seu govern també defensarà les seves fronteres i que si els imposen més vigilància des del nord, ells ho faran als seus passos fronterers amb Itàlia i Eslovènia. Al ministre d’Interior italià, Matteo Salvini, li ha faltat temps per dir que ells farien el mateix.\nMés tensió a les fronteres interiors de la UE. Una llosa més sobre l’acord de Schengen. I un nou efecte dòmino construït sobre la desconfiança entre socis de la Unió. Altre cop, la resposta és limitar la lliure circulació dins la UE. La història europea de superació de les fractures interiors no està tancada.\nLa UE torna als murs i a solucions amb connotacions doloroses del passat. Tant se val que des de les institucions comunitàries portin dies insistint que no s’ha de parlar de “camps” d’internament per a immigrants. A hores d’ara el llenguatge s’ha deformat ja tantes vegades que no hi ha eufemismes prou opacs per amagar la realitat.\nEnduriment a l’horitzó\nÀustria ha fet perdre la neutralitat a la presidència. Els desitjos de Viena probablement coincideixen amb els d’una part important de la Unió Europea, però ni el to ni els temps són sempre els mateixos.\nBulgària va intentar tancar, durant el primer semestre d’aquest any, un acord sobre la revisió del conveni de Dublín. Per a l’Europa mediterrània era l’última oportunitat i no ho van aconseguir. Amb Àustria a la presidència rotatòria i amb Hongria esperant per agafar-li el relleu, l’horitzó de la política migratòria europea no té més agenda que l’enduriment. De moment, la nova presidenta de torn ja ha convocat una altra cimera informal dels Vint-i-vuit al setembre per parlar de la qüestió.\n“Estem vivint en una època turbulenta. Assistim a un canvi de l’ordre internacional”, deia Kurz a l’Eurocambra. També assistim, des de fa temps, a un canvi d’ordre europeu. El del retorn de les fronteres interiors i la incapacitat de consensuar més alternatives polítiques.


Holiday home Zandtstraße D Zell an der Mosel Alemanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Holiday home Zandtstraße D\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Holiday home Zandtstraße D és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Zell an der Mosel. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Holiday home Zandtstraße D, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nL'ambient de Holiday home Zandtstraße D es reflexa en cada habitació. calefacció, balcó/terrassa, videojocs a l'habitació, aparell de televisió, TV satèl•lit/cable són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com pesca, ping pong que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday home Zandtstraße D.


Dyrsfjord Apartments Hansnes Noruega - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Dyrsfjord Apartments\nDissenyat tant per oci com per negoci, Dyrsfjord Apartments està situat idealment a Hansnes; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nDyrsfjord Apartments ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, habitació familiar, instal.lacions de barbacoa.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen esquí, buceig, pesca, esports d'aigua (no motoritzats) estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Hansnes, el Dyrsfjord Apartments és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Amèrica: les autoritats converteixen les quarantenes en una forma de repressió Amèrica: les autoritats converteixen les quarantenes en una forma de repressió\nEl treballador d'una fàbrica a El Salvador demana ajuda durant la quarantena// Fotografia: YURI CORTEZ/AFP via Getty Images\nDes que va esclatar la pandèmia de COVID-19 al març, les autoritats de Veneçuela, El Salvador i Paraguai han detingut desenes de milers de persones en centres de quarantena gestionats per l'Estat, inadequats i sense garanties suficients davant de violacions de drets humans, la qual cosa pot ser constitutiu de maltractaments, i amb el risc que les detencions siguin arbitràries; així ho afirma Amnistia Internacional en un nou informe que ha publicat avui.\nEn el seu nou informe Cuando la protección se vuelve represión: Cuarentenas obligatorias durante COVID-19 en las Américas l'organització documenta com, en tres països, les autoritats han sotmès desproporcionadament persones migrants i refugiades, gent que ha tornat als seus països d'origen i comunitats d'ingressos baixos a quarentenes gestionades per l'Estat, sovint en condicions insalubres i de vegades inhumanes, sense alimentació, aigua ni assistència mèdica suficients, la qual cosa pot constituir maltractaments. Les terribles condicions tendeixen a convertir-los en espais contraproduents on es corre el perill de contreure COVID-19.\n"En moltes parts del món, les autoritats han demanat a la població que es quedi a casa o es posi en quarentena voluntàriament per atenuar el risc de contagi de COVID-19. Però quan els Estats confinen desenes de milers de persones sense garantir en cada cas la necessitat i proporcionalitat de la mesura, les reclouen en condicions terribles sota supervisió militar o policial i les discriminen o utilitzen la quarantena com a càstig, estan convertint una intervenció de salut pública en una tàctica repressiva i punitiva", ha afirmat Erika Guevara Roses, directora d'Amnistia Internacional per les Américas.\nA finals d'agost, segons dades oficials, les autoritats veneçolanes han sotmès a quarantena unes 90.000 persones que havien tornat al país després de quedar-se sense feina i sense casa en països veïns com Colòmbia i el , i les han enviat a centres de confinament sota control militar que són insalubres i, en ocasions, inhumans.\nMentre que El Salvador i el Paraguai havien tancat els seus centres estatals de confinament o n'havien reduït l'escala a finals d'agost, el govern del president Bukele tenia més de 16.000 persones sotmeses a quarantena, entre aquestes les acusades d'incomplir el confinament obligatori nacional, les que tornaven de l'estranger i les sospitoses d'haver estat en contacte amb persones que havien donat positiu en la prova de COVID-19. A finals de junt, les autoritats de Paraguai també van imposar la quarentena a unes 8.000 persones, que en la seva majoria havien tornat al país després de perdre la seva feina en el sector informal del veí Brasil a causa de les mesures de confinament adoptades allà amb motiu de la pandèmia.\nAmnistia Internacional ha examinat i verificat desenes de vídeos disponibles en xarxes socials o enviats directament a l'organització, en la seva majoria gravats per persones recloses en centres de confinament obligatori, inclosos magatzems, poliesportius i altres instal·lacions, i en els quals descriuen les seves condicions d'allotjament. A més, va realitzar 14 entrevistes telefòniques i va examinar desenes de lleis, polítiques i protocols sobre confinament i aplicació de quarentenes obligatòries recentment aprovades, documents judicials i informes d'observadors i periodistes independents.\nSegons informació rebuda per l'organització d'aquests tres països, la gent portava en quarantena força més temps dels 14 dies recomanats actualment per l'Organització Mundial de la Salut (OMS) i, en alguns casos, més d'un mes. Les persones sotmeses a quarantena no tenien prou accés a informació sobre quant de temps estarien recloses ni sobre els criteris científics aplicats en un moment donat per determinar la seva sortida de l'aïllament o confinament. Això constitueix una violació del seu dret a la informació i del requisit imposat pel dret internacional dels drets humans que qualsevol mesura de privació de llibertat, tot i que tingui la finalitat de protegir la salut pública, ha d'estar prevista en la llei i ser necessària, proporcionada i de durada limitada.\nLes autoritats només han de posar a la població sota custòdia de l'Estat quan hagin fracassat altres mesures menys invasives, com la quarentena voluntària i les campanyes d'educació. Si imposen el compliment d'una quarentena, han de proporcionar les condicions adequades, protegir enfront de violacions de drets humans i garantir que no s'utilitza de forma discriminatòria contra comunitats específiques.\n"Encara que aquests governs hagin hagut de reaccionar ràpidament davant una pandèmia sense precedents, Amnistia Internacional conclou que la seva imposició de quarentenes gestionades per l'Estat s'ha caracteritzat per l'arbitrarietat, sumada a la seva aplicació per forces policials i militars", ha afirmat Erika Guevara-Rosas.\n"En comptes d'oferir condicions i garanties adequades enfront de violacions de drets humans, les autoritats de Veneçuela i El Salvador, en concret, han convertit aquesta intervenció de salut pública en una resposta punitiva, que afecta de manera desproporcionada les comunitats d'ingressos baixos i a la població refugiada i migrant que torna als seus països d'origen".\nA El Salvador, per exemple, el ministre de Justícia i Seguretat Pública va advertir a l'abril que les persones que incomplissin el confinament nacional serien enviades a un centre de contenció, "lluny de les seves famílies, i en aquests centres de quarantena corren també el risc de contreure el virus". Això mostra que la quarantena es considera un càstig i que les autoritats són plenament conscients que els centres manquen de les mesures adequades per prevenir contagis.\n"M'agradaria oblidar tot això, però no puc", va dir Ana Cristina a Amnistia Internacional, després de descriure els 40 dies que havia passat dormint en un matalàs brut tal terra del centre de quarentena d'El Salvador. Va ser conduïda allà a mitjans d'abril per uns agents de policia que la van acusar de saltar-se el confinament nacional quan estava comprant menjar i medicaments, activitat permesa i considerada essencial en el moment de la seva detenció.\nL'exemple més inquietant de campanyes d'estigmatització i discriminació afavorides per l'Estat arriba de Veneçuela. Totes les persones que han tornat a Veneçuela en els últims mesos van ser obligades a recloure's en instal·lacions destinades a la quarentena mentre alts càrrecs del govern de Nicolás Madur afirmaven que les que tornaven de Colòmbia eren "armes biològiques" enviades per infectar la població que es troba a Veneçuela. També han titllat de "traïdores" les persones que tornaven.\nAquest discurs, basat en les suposades idees polítiques dels qui tornen i la seva pretesa associació deliberada amb la COVID-19, sumat a la mesura de quarentena obligatòria en centres dirigits per l'Estat, fa pensar que la seva privació de llibertat és discriminatòria i arbitrària.\nAmnistia Internacional demana als governs que estan recloent la població en centres de quarantena gestionats per l'Estat per motius de salut pública que permetin immediatament a organitzacions humanitàries i observadors independents de drets humans l'accés a aquests centres perquè puguin comprovar si les condicions, les garanties davant dels maltractaments i la provisió de menjar, aigua i altres articles s'ajusten a les seves obligacions internacionals en matèria de drets humans i a les recomanacions de l'OMS sobre mesures de quarentena.\nA més, les autoritats han d'evitar les detencions indefinides i garantir que els períodes d'aïllament i quarentena es limiten al mínim necessari, basant-se en l'evidència científica i les bones pràctiques, i oferir informació clara sobre la durada i el procés de detenció.\nMentre continua la pandèmia de COVID-19, i els països de tot el continent americà s'enfronten a la possibilitat de repetir el confinament, aquesta investigació inicial sobre les quarentenes gestionades per l'Estat posa en relleu la necessitat que les autoritats evitin recórrer a enfocaments coercitius, punitius i discriminatoris en adoptar mesures de salut pública.\n"Sabem per altres pandèmies que els enfocaments punitius no protegeixen a les comunitats i que associar un virus a comunitats concretes només condueix a l'estigma i la discriminació. En canvi, els enfocaments basats en els drets humans, que empoderen la gent amb els coneixements que necessita per protegir la seva salut i la doten dels recursos i el suport que necessita per complir mesures voluntàries, històricament han demostrat ser més efectius", ha dit Erika Guevara-Rosas.


Dijous, 28 Gener, 2016 /0 Comments/in Agricultura, Cultura, Divers, Santa Bàrbara /by Josep\nCimera Internacional de Gastronomia “Madrid Fusion” al recinte del Palau de Congressos (Foto: Turisme La Ràpita)\nVan participar en aquesta cimera gastronòmica internacional, com a membres del Col•lectiu de Cuina de La Ràpita.\nEl proper mes de Febrer, els olis de la Cooperativa planera estaran presents també a la Fira Gusto-Ko a Bilbao.\n(J.Roig/T.G.).-Des del passat dilluns i fins ahir dimecres, Santa Carles de la Ràpita va ser una de les onze destinacions membres de “Saborea España”, que van participar activament amb el Col•lectiu de Cuina rapitenc, en la Cimera Internacional de Gastronomia “Madrid Fusion” al recinte del Palau de Congressos, amb un ampli programa d’activitats, degustacions guiades dels seus plats més representatius i de la celebració de la ruta de la Tapa.\nJuntament amb la presentació d’aquests plats i els seus calendaris gastronòmics per al 2016, la delegació rapitenca va oferir, a l’inici de cada jornada un espai destinat als productors membres del Col•lectiu rapitenc, entre els que es troba la cooperativa Montebre de Santa Bàrbara que agrupa, a part de la local, les de Freginals i La Sènia.\nJosep Lluis Cardona, gerent de l’Agrícola del Camp de Santa Bàrbara explicava a La Plana Ràdio que l’esdeveniment, d’un gran nivell, va ser un bon aparador per promocionar productes del territori com l’arròs, la mel o l’oli.\nEls olis de la cooperativa planera també tenen previst promocionar-se a una altra fira de referència al país, com és Gusto-Ko. En aquest cas la cita és a Bilbao,del 12 al 14 de Febrer en un certamen del sector alimentari que s’assenta sobre els pilars de la qualitat, la producció sostenible, l’origen i l’estima per l’elaboració i la degustació.\nCom a principal novetat, a més del públic general que podrà accedir al certamen a adquirir els productes que allí es presentin, Gusto-ko comptarà amb la presència de visitants professionals, tant nacionals com estrangers, principalment de França, que tindran a la seva disposició espais on contactar amb els expositors i acostar-se a la seva oferta.\nhttps://laplanaradio.cat/wp-content/uploads/2016/01/gent.jpg 540 960 Josep http://laplanaradio.cat/wp-content/uploads/2015/09/logoemissora_carregant-300x157.png Josep2016-01-28 09:28:352016-01-28 09:28:35Montebre de Santa Bàrbara, present amb els seus olis a Madrid Fusion


Revisió del 16:59, 15 set 2006\nRevisió del 21:24, 26 ago 2006 (modifica)\nm (robot Añadido: en:Sixteenth Council of Toledo, es:XVI Concilio de Toledo)\nRevisió del 16:59, 15 set 2006 (modifica) (desfés)\nEn el seu escrit al Concili el rei va fer referència als molts que van trair la seva confiança i va demanar que tot funcionari palatí (tal havia de ser el càrrec de Suniefred) que conspirés per assassinar al rei o arruïnar als gots, o que instigués una rebel•lió, seria destituït (sort en la qual le imitarien els seus descendents, segurament per evitar que actuessin els llaços de sang), passaria a ser esclau del tresor i se li confiscarien els béns. Els bisbes van secularitzar a Sisebert que a més va ser excomunicat, i se li va prohibir rebre la comunió fins als seus últims moments, llevat que abans obtingués el perdó real; naturalment se li van confiscar també tots els seus béns. El deposat metropolità, assistent a l'acte, es va confessar culpable, i va escoltar la sentència. Es va decidir que en el futur cap rebel podria tornar a desenvolupar mai un càrrec palatí (potser alguns dels càrrecs palatins rebels eren antics rebels que havien recobrat el seu càrrec gràcies a l'amnistia de Ervigi; en tot cas també cal suposar que eren els càrrecs palatins els qui podien portar a efecte les rebel•lionsrebel·lions) i es convertirien en esclaus del tresor; tampoc els seus descendents podrien desenvolupar càrrecs palatins (aquesta disposició sembla inspirada pel rei). Les propietats confiscades als rebels serien de lliure disposició pel rei que podria donar-les a la seva família, a l'Església o a altres nobles lleials, i els descendents de les víctimes de la confiscació no tindrien mai dret a reclamar-les. El rei que en el futur no fes complir aquestes normes quedaria maleït. Els usurpadors van ser anatematitzats en virtut del [[cànon]] setanta-cinc del IV Concili, i es va declarar que els qui vulneressin l'esmentat cànon serien anatematitzats en el màxim grau. Sembla que els funcionaris palatins rebels van utilitzar el cànon del XIII Concili que protegia als funcionaris de palau de la destitució i detenció, per demorar el seu arrest o expulsió, i poder escapar o salvar els seus béns. Ègica va voler potser revocar el cànon, però no va haver d'obtenir el suficient suport eclesiàstic i dels funcionaris lleials per això.\nEn el seu escrit al concili, el rei va proclamar la seva intenció d'acabar amb el judaisme. I per a això va incloure una llei en el Codi legal per la qual qualsevol jueu que s'hagués convertit realment al cristianisme seria alliberat dels impostos que havia de pagar (no sabem si es refereix a l'impost ordinari i a l'impost especial per als jueus, o únicament a aquest últim; no consta quan va ser instaurat l'impost especial als jueus, encara que se sap que afectava als conversos i jueus indistintamente) import que seria afegit als impostos dels jueus no convertits. Els conversos podrien també comerciar encara que un cristià no hauria de comprar-los res fins a estar segur de la seva conversió, a i a tal efecte podria exigir-li recitar el parenostre i el credo i que rebés la comunió. Un jueu no convertit no podria comerciar amb ultramar ni amb els cristians i per tant sol podrien comerciar entre ells. El cristià ''maior'' que comerciés amb un jueu pagaria una multa de dos-cents setze sous i el cristià inferior rebria cent azotes i una multa cuyo import seria fixat pel rei. Totes les propietats agrícoles de jueus, els esclaus de jueus i tots els béns immobles, que haguessin estat adquirits a cristians serien confiscats pel Tresor mitjançant el pagament d'una compensació. Els bisbes van acceptar la llei, encara que sembla que sense grans entusiasmes, doncs van declarar que l'aprovaven a petició expressa del rei (el que significava que no l'aprovaven per pròpia iniciativa). El rei, en el seu escrit, feia menció que les sinagogues estaven tancades i en ruïnes, i com cap llei havia ordenat el seu tancament o destrucció, s'ha suposat l'existència de "progroms" derivats de la política real; però més probablement l'abandonament de les sinagogues es devia que els jueus havien hagut de passar a realitzar les seves pràctiques religioses en la intimitat de les seves cases.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/604981»


Pla general del superordinador MareNostrum 4, al Barcelona Supercomputing Center.\nActualitzada 20/04/2019 a les 10:12\nEl 7 de juny l'EuroHPC té previst anunciar quins són els centres escollits per allotjar els superordinadors preexascala, és a dir, amb una velocitat pic de com a mínim 200 petaflops per segon. Un petaflop són mil bilions d'operacions de càlculs per segon. La convocatòria va dirigida a cofinançar fins al 50% d'«almenys» dos supercomputadors, de manera que o s'escolliran dues de les tres propostes o també hi hauria la possibilitat que les tres institucions acabessin hostatjant un superordinador cadascuna.\nComenta el contingut : Barcelona competirà amb candidatures de Finlàndia i Itàlia per acollir un dels supercomputadors més potents d'Europa