[Rol] El mal segellat - Tadaima: anime en català, manga, el Japó i més!\n[Rol] El mal segellat\n18 feb. 2017, 12:59\nEl mal segellat\nAllà hi tornava a ser, altra vegada. A la Sacerdotessa li començava a fer llàstima. Era la quarta vegada que venia i demanava d’investigar uns textos als quals la Hanako no li podia donar accés.\n-Ukihana-sama -va dir el noi corrent darrere la Sacerdotessa- Avui porto el consentiment escrit de tres capitans -va dir el noi molt atabalat- Si us plau, deixi’m entrar a la biblioteca del temple.\n-Ni parlar-ne -va contestar la Hanako. No volia semblar borde però no podia deixar que una persona d’altra divisió investigués els secrets del temple ni dels Déus ni res que tingués a veure amb la vida religiosa de Shinsei. Com sempre deia el Taroutachi, mestre en borderia, si volien saber sobre els Déus, que s’haguessin fet sacerdots.\n-Eh? -va contestar el noi, molt sorprés- Però si porto l’autoritza…\n-Ja, ja t’he sentit -va contestar la Hanako, un poc nerviosa. Sempre que aquell noi venia a la Divisió acababen discutint acaloradament i la Sacerdotessa acabava feta un manoll de nervis- Tant m’és el consentiment dels altres Capitans, dintre la Divisió de Religió només s’acceptarà la meva autoritat.\n-Però… -va dir el noi. La Hanako es va creuar de braços, donant a entendre que no era no. El noi era molt jove i molt ambiciós, una combinació molt perillosa. La Sacerdotessa notava com la idea d’investigar sobre els dimonis l’anava posseint de cada vegada més i ja notava com el mal li corria al darrere…\n-Escolta -va dir la Hanako- Per què no et purifiques i exposes als Déus els teus temors? Potser ells t’ajudaran a trobar un camí per…\n-No em cal -va contestar, enfadat- Només necessito coneixements. L’estat de la meva ànima no us importa.\nLa Hanako alçà una cella tot mirant com el noi se n’anava enfadat. Segons els informes de la Sacerdotessa, el noi es deia Takeo Majima, tenia 19 anys i era part de la Divisió d’Intel·ligència. Estava particularment interessat en el món dels dimonis, de les arts fosques i això feia que la Sacerdotessa li negués completament tota la investigació. Treballar amb dimonis sense saber com derrotar-los era una temeritat, un absurd. Però tot i això, el noi no havia deixat d’insistir ni un sol moment…\nLa noia va sospirar i anà a l’altar major. No es podia seguir preocupant pel membre d’una altra divisió, així que tornà a oferir les pregàries als Déus i deixà de banda els pensaments negatius que la pertorbaven. Quan sortí de l’altar estava tan cansada que no pensà en res més que no fos em sopar i anar a dormir.\n-I quin dimoni en concret vol investigar? -demanava curiós el Taroutachi durant el sopar. La Hanako tenia la boca plena d’arròs així que no va dir res. El mestre la va mirar amb una cella alçada i es girà cap a l’Ishikirimaru- No pot fer dues coses a la vegada, no dóna per tant, així que explica-m’ho tu.\nL’Ishikirimaru va riure amb ganes, mirant-se la noia mastegant atabalada.\n-No puzzz mazztegar i pa-la’ a la veg’ada -va dir la Hanako amb la boca plena d’arròs.\n-Els modals! -va renyar-la l’Ishikirimaru encara rient- Amb mi també ve sempre a parlar, m’insisteix que si no li puc obrir jo la biblioteca. La veritat és que és persistent i costa molt treure-se’l de sobre, però només em va dir que estava investigant una reliquia deixada per un dimoni en concret. Es veu que, segons les seves investigacions, guardem al temple el que ell està cercant.\n-En vull més, si us plau -va demanar la Hanako, molt educadament, allargant el bol d’arròs. El Taroutachi li va servir dues cullerades pobres i la noia se’l va mirar amb ressentiment.\n-Aleshores va darrere d’una relíquia que no sabem què pot amagar. -va dir el Gran Sacerdot- Anem alerta doncs… No sabem qui pot estar darrere d’això. Demà si teniu un moment, repasseu quines relíquies tenim al temple i en quines pot estar interessat. Les portarem a un lloc més segur si cal.\nEls Sacerdots es quedaren en silenci, acabant de sopar. La Hanako es va ennuegar tres vegades amb l’arròs, guanyant-se mirades de reprovament de l’Ishikirimaru.\nPerò el matí següent ja va ser massa tard. La Divisió de Religió tenia diversos amagatalls per als seus tresors: alguns d’ells estaven a la biblioteca que contenia milers de auguris, profecies, textos sagrats, sutres, encanteris de protecció o malediccions d’entre altres escrits i a la qual, evidentment, els civils no hi podien accedir.\nAltres tresors estaven amagats als pisos més alts de la pagoda i fortament protegits amb malediccions que només podien anul·lar els tinents i Capitans de la Divisió de Religió. Encanteris que eren mortals de no ser desfets abans d’entrar al seu rang.\nVa ser l’Ishikirimaru qui va trobar-se les portes de la pagoda obertes i clarament forçades. A més, al segon pis, hi trobaren un cadàver…\n-Suposo que el mort és cosa nostra, no? -va voler fer broma la Hanako. Estava completament cremat, amb la pell morada, de manera que no se’l reconeixia. El seu cos havia quedat com una massa lila cremada i feia olor a sofre. Era desagradable perquè pareixia com si totes les vísceres que tenia a dintre s’haguessin convertit en líquid i feia una color molt desagradable.\n-Si vols saber qui és, potser que el passis a Intel·ligència, no? -va suggerir l’Ishikirimaru, que estava particularment estressat aquell matí. La Hanako es quedà sola amb el cadàver tot pensant. Si el passava a Intel·ligència i l’analitzaven, veurien quina mena de malediccions protegien els secrets del temple… No volia que tinguessin aquella informació. Tanmateix, saber qui era per a ella no tenia gaire importància. Sospirà. En moments així li agradaria que el Taroutachi fos allà i prengués les decisions difícils per ella.\nMirà al seu voltant. Un braçalet maleït treia fum groc. A la prestatgeria hi havia una gran safata d’or, màscares, un biombo amb dibuixos tan antics que quasi no es veia, mikoshis, kimonos d’altra època, estàtues diverses de Déus ja oblidats plenes de pols… La noia no va poder evitar pensar que allà només s’hi acumulava merda. Merda que valia molts diners, però al cap i a la fi, coses que o bé ja no es feien servir o que eren molt perilloses, especialment les del darrer pis.\nNomés hi havia estat una vegada i es va sorprendre moltíssim en veure coses grotesques que mai s’hauria imaginat, com dimonis embenats i segellats dintre de sarcòfags gegants, espases maleïdes per Déus vengatius o estàtues que et miraven fixament.\nN’hi va haver una que a la Hanako la va inquietar especialment. El Taroutachi li va explicar que a dintre havien segellat un esperit endemoniat. L’estàtua pareixia un maneki-neko però els ulls eren diferents. Els seus ulls es movien contínuament, mirant-los, seguint tots els seus moviments. Els ulls eren vermells, injectats en sang i desorbitats, com presos d’una follia eterna.\nQuan feia una estona que era allà, la Hanako començà a sentir veus també que provenien dels objectes. S’adreçaven a ella directament, demanant-li pietat, alliberació i, sobretot, poder. Alguns d’ells fins i tot es movien, avançant lentament, fent una passa molt petita cada molts minuts. Quan el Taroutachi se’n va adonar que tot allò l’estava afectant, la va fer sortir de la sala i va estar una bona estona a deixar de sentir aquelles veus. Era tan fort el poder que guardaven aquells objectes maleïts que tot i ser al segon pis, la Hanako podia sentir perfectament com es movien.\nRealment estar allà sola li feia bastant de mal rollo, sobretot perquè sentia el riure malèfic dels esperits, així que agafà el cadàver i se’l va carregar fins el pis de sota. Tancà amb l’encanteri el segon pis i sortí de la pagoda amb el cadàver a sota el braç, com si res.\n-Eeeeeei! -va dir una veu animosa.\n-CALLA!! -va cridar la Hanako, llençant el cadàver al terra i colpejant-lo amb les sabates de fusta.\n-Ei... -va repetir el Bank, alçant la mà tot mirant-se el cadàver morat al terra. El somriure del seu rostre va desaparèixer automàticament- Què és això? Un mort? Què feies? Estaves parlant amb ell?\nLa Hanako va empal·lidir i va alçar la mà, avergonyida, tot saludant. Si l’Ishikirimaru mai arribés a saber que algú l’havia vist portant a sobre un cos sense vida maleït, segur que la renyaria milers de vegades per negligent i per no haver fet gala d’un caràcter tranquil i educat.\n-Bé… -va dir la noia passant al llenguatge formal- No ha dit gaire cosa, no creus?\nEls dos van riure amb nerviosisme.\n-Et puc ajudar en res? -va demanar la Sacerdotessa, deixant el cadàver allà al mig, com si fos el més normal del món.\n-Si -va dir el Bank, anant per feina- Tinc informació que potser t’interessaria…\n19 feb. 2017, 14:21\n—Ah si? —va demanar la Hanako abans que hagués acabat la frase, que seguia nerviosa.\n—Sí, però potser que t’ajudi abans amb això —vaig dir assenyalant el cadàver de terra.\n—Ehm… sí, d’això, no cal, moltes gràcies…\n—Eh, tu em vas ajudar amb el meu cadàver doncs jo t’ajudo amb el teu.\nLa Hanako se’m va quedar mirant sense saber de què anava l’assumpte i de sobte va recordar la nostra excursió nocturna pel cementiri d’Exploració.\n—A més, tu també saps un secret meu —vaig dir referint-me al fantasma Joaq—. Et volia venir a saludar, però ha sortit rebotat quan ha intentat entrar a la pagoda. A saber on deu ser.\nLa Hanako va riure una mica.\n—Oh, d’acord doncs, però que quedi entre nosaltres —va demanar-me.\nAixí doncs, vaig agafar aquell cos estrany pel que (suposava) eren els peus mentre la Hanako l’agafava pel cap. Vam baixar dissimuladament per tot el primer pis sense dir res. Jo estava a punt de demanar-li a la Hanako alguna explicació però de sobte ella va deixar anar el cos. Bé, de fet no el va deixar anar, però es va quedar amb el cap a les mans i la resta va caure a terra.\n—Quin puto fàstic hostia! —va dir, agafant el cap i xutant-lo, que es va estampar contra una paret deixant una bonica marca de color lila.\nAleshores va mirar cap a mi i es va posar vermella. Va demanar un perdó amb una lleugera inclinació, va anar a buscar el cap i vam seguir portant el cadàver mentre jo intentava aguantar-me les ganes de vomitar i de riure alhora.\n—I què en vols fer… d’això? —vaig demanar quan vam sortir de la pagoda.\n—Doncs ni idea. Crec que de moment l’enterraré apropiadament per evitar que més malediccions caiguin sobre aquest pobre desgraciat i després ja decidiré què fer-ne.\nDesprés d’enterrar-lo a un lloc apartat al cementiri i purificar tot el que la Sacerdotessa va poder, de netejar la paret de la pagoda i de netejar-nos les mans, la Hanako em va convidar amablement a prendre un te i a intercanviar informació.\n—Bé, quina informació dius que m’has portat? —va demanar la Hanako mentre esperava que el te se li refredés.\n—Pot esperar, tinc més curiositat per saber què li ha passat a aquell home… dona… o cosa —vaig dir amb sinceritat, doncs l’estat del cadàver no donava pista a primer cop d’ull de la seva procedència.\n—Meh… hi han coses que no es poden explicar però… que no surti d’aquí —va fer-me prometre la Hanako.\n—Tranquil·la, sóc tot orelles —vaig dir fent un xarrup del meu te de banana.\n—Doncs en resum, que ens han entrat a la sala més perillosa de la religió. Encara no sabem si falta res, però fins hi tot l’objecte més insignificant d’aquella sala podria desencadenar un caos terrible en les mans equivocades.\nVaig meditar durant breus instants aquelles paraules. O a mi em semblaven breus instants, perquè la Hanako havia començat a donar copets involuntàriament a la taula del te.\n—Precisament et venia a veure per alguna cosa relacionada —vaig començar a explicar.\nEl dia anterior, als boscos al voltant de Shinsei…\n—Digues, Bank, es pot saber què coi fas aquí? —va demanar-me el fantasma Joaq, que portava seguint-me unes hores—. No em diguis que REALMENT estàs aquí per collir bolets?\n—Doncs sí Joaq, realment estic collint bolets —vaig dir mentre caminava pels arbres buscant amb la vista (i amb els meus poders) els bolets que necessitava.\n—Quin avorriment! Pensava que era una excusa per escapar-te en una gran aventura de les teves!\n—Doncs no, ho faig perquè soc dels pocs que els sap distingir dels dolents i els necessitem per ensenyar als nous —vaig explicar—. No se si recordes al Hozuki que es va equivocar i va estar tres dies amb al·lucinacions i diarrea.\nEl Joaq va callar i em va seguir. Finalment va aportar una mica i va allunyar-se per ajudar-me a omplir el cistell i poder tornar a casa.\nEn una de les expedicions en que s’allunyava, va tornar més ràpid del normal.\n—Ei Bank, cap allà hi han unes ruïnes.\n—Oh, si que ens hem allunyat força doncs —vaig dir fent memòria, doncs em sabia el mapa de les afores de Shinsei de memòria (ja que jo havia ajudat a actualitzar-lo)—. Deuen ser unes ruïnes random, si no m’equivoco son tres parets de pedra i ja.\n—Sí, però hi han bolets.\nEn arribar a les ruïnes, els ulls se’m van obrir de bat a bat. Hi havien bolets per tot arreu! Vaig collir-ne tants com vaig poder, fins hi tot alguna varietat que costava de trobar per aquestes parts. Quan vaig haver acabat, però, vaig fer un cop d’ull a les ruïnes i em vaig quedar parat.\nAbans, les ruïnes eren 3 parets de, suposava, una antiga casa. No tenien més de dos metres de llargada i semblava un refugi d’uns grangers més que cap altre construcció important, per això l’havíem ignorat.\nEn canvi, ara enmig de les tres parets hi havia un forat i una escala de fusta que baixava.\n—Això no estava aquí abans —vaig advertir, deixant el cistell al terra i posant-me en guàrdia. —Joaq, queda’t aquí i si ve algú avisa’m de seguida.\nVaig improvisar una torxa amb els materials que tot bon explorador sempre porta a sobre, la vaig encendre i vaig baixar pel forat.\nL’escala portava a un passadís excavat a la roca, amb columnes de pedra als costats i suports de metall per torxes. Vaig seguir el passadís amb la torxa a una mà i la katana a l’altra, en guàrdia, parant-me a escoltar cada poques passes. Semblava que estava sol, però es respirava una tensió i un patiment que feia que el meu cor sentís una angoixa i una por sobrenaturals.\nHe de sortir d’aquí —vaig pensar, però vaig seguir avançant.\nAl cap de pocs metres, vaig arribar a una porta de metall, dissenyada per impedir que la gent entrés o sortís. Estava oberta.\nVaig entrar i vaig trobar una sala de pedra rodona, amb tot d’àmfores de ceràmica al terra i cofres de fusta dels quals sobresortien monedes d’or. El que més va captar la meva atenció va ser, però, un pedestal de pedra situat al fons de la sala. Em vaig acostar a ell, però com més m’acostava més em costava caminar, fins que quan vaig ser davant del pedestal aquella força sobrenatural em va fer agenollar.\nA sobre del pedestal no hi havia res, però per les marques de la pols i brutícia que vaig poder observar s’intuïa que no feia gaire hi reposava un objecte, tant poderós que fins hi tot després d’haver estat sostret el seu poder seguia agafant-se amb força a aquell lloc.\nDesitjant marxar amb totes les forces que em restaven, vaig distingir un gravat en la base del pedestal. Vaig treure un paper i un carbonet i el vaig passar per damunt, de manera que el gravat va quedar copiat al paper.\nArrossegant-me i lluitant amb una força que m’evocava al suïcidi o a coses pitjors, vaig poder sortir d’aquelles ruïnes.\n—Vaig sortir d’allà de miracle —vaig acabar d’explicar a la Hanako—. Em vaig passar la major part de la nit buscant en els arxius de la meva Divisió qualsevol referència a què podia ser allò, però no ho vaig trobar. Per això he vingut aquí. A més, l’aura que desprenia el cos amb qui estaves parlant quan t’he trobat era lleugerament similar a la de la cova.\nVaig treure’m el paper on havia copiat el gravat i li vaig passar a la sacerdotessa, que em mirava amb preocupació.\n—Si aquell lloc tenia el mateix poder que els objectes que tenim aquí, hauries d’estar celebrant que n’has sortit viu sense cap protecció divina —va dir mentre estudiava el paper.\nMentre llegia, la cara de la Hanako va canviar de preocupació i estrès a preocupació absoluta mesclada amb sorpresa.\n—He d’acabar de traduir-ho bé però… això no augura res de bo —va dir, mentre s’eixugava una gota de suor que li queia pel front.\n21 feb. 2017, 12:18\n-Ah, tinc una cosa teva! -va anunciar la Hanako deixant de banda la tassa de te que havia estat marejant entre les mans. Va treure un pinzell petit i una tinta de color vermell que feia una olor estranya i va començar a pintar a sobre de la taula sense preocupar-se massa. El Bank se la va mirar angoixat perquè la taula, de fusta forta i llustrosa, pareixia antiga i valuosa.\nPerò la Sacerdotessa pareixia que li importava molt poc l’estat dels mobles i continuà dibuixant una bona estona un cercle ple de ratlles, cercles i paraules dibuixades en una llengua xifrada. Aleshores va resar amb les mans juntes i la tinta de sobre la taula va començar a bullir amb violència, desprenent una forta olor a sofre. L’explorador es tapà el nas amb les mans, però no va voler tancar els ulls tot i que li coïen amb els vapors que enamava aquell encanteri.\nI de sobte, pluf! el Joaq es trobava al mig de la taula, espantat i no quedava ni rastre de la pintura.\n-Baaaaaaaaaaaaaaaaank -va cridar el Joaq emocionat- Em pensava que mai sortiria d’allà!\nEl Bank no va dir res mentre mirava com la Sacerdotessa feia neta la taula amb uns pols que semblaven arena. Era tot molt estrany i perturbant i tenia el cap ple de preguntes que urgien d’una resposta, però tanmateix, sabia que si preguntava no obtindria el que buscava.\n-Estàs bé? -va demanar la Hanako al Joaq, que es fregava el rostre com si li piqués moltíssim, tot i que sent un fantasma era una conducta molt estranya. La noia se’l va mirar amb un poc de tristesa- No pateixis, aquesta sensació desapareixerà en uns dies.\n-En uns dieeeeeeees? -es va demanar, desesperat. La Sacerdotessa va somriure, com demanant perdó i els va oferir una altra tassa de te.\n-Em sap greu, però hauria de supervisar un entrenament -va mentir el Bank, acomiadant-se amb bona educació. La Hanako els va acompanyar fins la porta i sortiren del temple un poc confossos per tot el que havia passat. El Bank i el seu company transparent baixaren les escales per trobar-se després d’una estona al Taroutachi que pujava parlant sol. En veure’ls, els llençà una mirada de menyspreu.\n-Eeeeh, que m’està mirant -va cridar el Joaq en veure com els ulls daurats del mestre no li treien els ulls de sobre per molt que es mogués. Li va treure la llengua emportant-se una mirada d’odi profund del Sacerdot.\n-Calla -li va dir el Bank fluixet que es va inclinar en veure el Sacedot- Segurament et deu poder veure també i no el vull d’enemic, fa moltíssima por…\nEl Tarotachi va entrar al temple, amargat, com sempre, queixant-se de tota la feina que tenia al palau.\n-Què hi feia aquí l’explorador i el fantasma maleducat? -va demanar el Taroutachi sense dir ni bon dia, agafant una galeta de xocolata amarga de sobre la taula i mirant amb cara de fàstic el te de banana.\n-No mengis galetes ara, dinarem d’aquí poc -va dir la Hanako. El Taroutachi va mossegar la galeta amb la mirada desafiant, seient-se amb cara d’empipament- Han trobat unes ruïnes sospitoses -va informar la Hanako passant d’ell- I m’ha portat una inscripció, però només entenc les paraules maledicció, dimoni i perill. La resta de paraules, estan perdudes o no les conec.\n-Deixa’m-ho veure -va demanar el mestre tocant la taula amb els dits lleugerament- Has fet un encanteri de recuperació?\n-És una llarga història… -va somriure la Hanako passant-li el paper. El Taroutachi se’l va mirar i va llençar-lo a sobre de la mesa dient que es llegia perfectament, però sense informar de què hi posava- Ah si, han intentat entrar a la pagoda avui vespre. M’he trobat un cadàver maleït, res fora del comú.\nEl Shogun es va mirar la noia amb una cella alçada, enfadat.\n-Ah si? M’ho dius com si fos un fet casual i sense importància? -va cridar mentre la Hanako somreia i demanava perdó fent petites reverències- És més greu del que et penses!!! Què s’han emportat?\n-Res, res! No han pogut travessar el primer segell -va somriure la Hanako. El Taroutachi va sospirar, alleujat- Però el fet és que van darrere d’alguna cosa que s’amaga aquí dintre i esper que no descobreixin com passar els encanteris... -es va agafar els braços, com si tingués fred- Espero que no vulguin res del cinquè pis…\nEl Taroutachi va mirar-la severament, però després va somriure d’aquella manera especial que només ell sabia fer, amb els llavis un poc cap a baix.\n-Si així fos, ja hi aniria jo… -va dir, sobreprotector, intentant sonar convincent- Hi aniré a donar una ullada, de totes maneres. Centra’t en la pagoda i la seva protecció. De moment, deixa estar les inscripcions, no diuen res clar.\n-Sí, mestre -va respondre la Hanako fent una reverència i anà a cercar el dinar. Però de totes maneres, alguna cosa li deia que potser les inscripcions tenien més importància que una pagoda fortament protegida amb malediccions que eren capaces de fregir-te en un segon.\n-Eh -va demanar el Joaq gratant-se la calba fluorescent- Per què li has mentit? No tens cap entrenament avui, no?\nEl Bank se’l va mirar de reüll però passaven unes noietes que el miraren avergonyides i no va voler parèixer un rarito que parlava sol. Saludà les noies que es posaren encara més vermelles i començaren a cridar, emocionades.\n-M’agradaria saber què et va passar quan entrares a la pagoda… -va dir el Bank. Sabia que si li demana als Sacerdots no li contestarien, però el fantasma hi havia estat, així que podia obtenir la informació que desitjava de primera mà…\n-Ah, vaig entrar però de sobte em vaig trobar amb un esperit… -va dir el Joaq fent memòria- Era de color morat, moooolt gran, amb els ulls vermells i desprenia una miasma horrible. Però com que no respiro, no em va afectar. Ara, després de poca estona en contacte amb aquell ambient, vaig perdre el coneixement no sé com…\nCom s’esperava, també havien pensat en els fantasmes i tot i que no els podien matar, els estabornien perquè no poguessin sortir d’allà. Va estar pensant que potser la Hanako havia estat massa permissiva deixant que el Joaq sortís d’on fos que l’havien segellat. Segurament perquè sabia que no havia pogut veure res… Però valia la pena intentar-ho.\n-I no vares veure res del que guarden allà dintre? -va demanar el Bank, intrigat. La seva curiositat no tenia límits i realment tenia ganes de saber què devien guardar allà com per posar maleficis tan forts que deixessin un cos en aquell estat, irreconeixible.\n-No, no, no! -va dir el Joaq- No hi tornaré a entrar!! Feia molta por.\n-No t’estic demanant això, tros de soca! -va dir-li el Bank- Només vull saber quina mena d’objectes guarden allà dintre.\n-Només vaig veure quatre estàtues d’or i coses velles, sense valor -va dir el Joaq fent memòria- Però vaig tenir la sensació que més a dalt, potser al darrer pis, hi havia coses vives.\n-Vives? -va demanar el Bank. Començava a tenir gana i aquella conversa estava anant cap a un lloc que no li feia massa gràcia. Un sushi de banana calent i suculent ara entrava!\n-Sí bé, no vives exactament -va reconèixer el Joaq- Ja saps, coses… endemoniades. No sé, la sensació era horrible, com si em volgués tornar a morir. I ja en vaig tenir prou amb una vegada!!!\n-Ah -va dir el Bank, tot pensant. Ja havia tingut aquella sensació feia ahir mateix al bosc així que entenia perfectament el que el fantasma li volia dir. Entenia que el Joaq no en volgués parlar gaire, ell tampoc volia haver de tornar a fer front a un sentiment així. Es va prometre a si mateix que, si mai tornava al temple, evitaria per tots els mitjans la gran pagoda… Pensar que es veia des de tots els punts de la ciutat i saber què s’hi guardava li va posar els pèls de punta.\nLa Hanako, per variar, va ignorar el seu mestre i es va passar tota la tarda a la biblioteca investigant. Quan va tenir el text completament traduït va passar el que solia passar sempre en aquells casos, que estava xifrat i, evidentment, no entenia què hi deia.\n-El dimoni del cos de les parts… -va dir la Hanako en veu alta- No té sentit… Ho he traduït bé? Uhmmmm…\nEl te ja estava fred i no havia ni tan sols sopat. Va encendre una altra tira d’encens, perquè la biblioteca sempre feia olor a tancat i li molestava profundament.\n-A veure, el dimoni del cos de les parts, Yoshiza VIII, segell de 4 puntes, dia etern, foc de flames verdes, la maledicció dels valents, repòs etern, multiforme... Sols sense vida, PERILL\nLa Hanako va alçar una cella en llegir la seva traducció i va riure, esgotada.\n-…No entenc res de la segona part… -va pensar- De totes maneres, el VIII deu fer referència a la data que es va alçar el monument i, evidentment, Yoshiza és el Sacerdot que va fer el segell...\nAgafà les seves notes i s’aixecà per fer una volta per la biblioteca i estirar les cames. No entenia la totalitat del text però entenia el significat per sobre. O això creia. Pareixia que havien segellat un dimoni, però això del cos de les parts…\nAlguna cosa va interrompre el fil dels seus pensaments. Sentí clarament algú a fora del temple i corregué a guaitar per la finestra. Apagà la llum de l’espelma i corregué a baix, no sense tancar la porta fortament amb un malefici.\n-Un poc tard per una oració, no? -va demanar la Hanako. L’individu es va girar, lentament- Oh, vaja… ets persistent!\nEl cos que havia enterrat aquell matí amb el Bank caminava coixejant, en una postura deforme i estrafolaria. Portava el cap entre les mans i es mirà la noia amb uns ulls negres que gotejaven sang del mateix color.\n-Vaja -va dir la Sacerdotessa, traient el poder de les flames- Me n’hauria d’haver adonat abans… Tu mai has estat viu, oi?\n24 feb. 2017, 19:26\nEvidentment, aquella criatura no va contestar. La Hanako es va resignar i li va llençar una bola de flames taronges, que van envoltar la criatura. Però aquesta no va emetre cap soroll i les flames es van esvair de seguida.\nDavant de la consternació de la Hanako, el cadàver ambulant va fer el que ella menys esperava. Li va llençar el cap a la cara i la va tocar de ple, cosa que va provocar que la Hanako caigués al terra tota tacada d’aquella sang negra.\nRàpidament va apartar aquell cap just abans que la mossegués i va aixecar un escut protector amb una mà mentre amb l’altre s’intentava eixugar aquella sang de la cara, que li cremava. La Hanako es va maleir per haver caigut en aquest truc tant barat i va preparar-se per fer front a aquella criatura.\nMentrestant, a l’altra punta de Shinsei, jo feia voltes al llit. Tenia un malson on aquell cadàver lila se m’apareixia rodejat de flames verdes en un penya-segat. Vaig desembeinar la katana per lluitar contra ell, però del penya-segat va venir volant una criatura, formada d’ombres i foc i…\n—PLÀTANS! —vaig cridar al despertar-me. No, la criatura no estava rodejada de plàtans, però em feien tanta por com allò.\nEm vaig posar la mà al pit i vaig notar el cor, que bategava molt ràpid. M’envoltava una sensació semblant a la que havia sentit en aquella cova el dia anterior.\n—Alguna cosa no va bé...\nEl Joaq va aparèixer sinistrament a través de l’armari.\n—Baaank… aquella sensació no se’n va… és una murga.\n—Sensació? Ah allò d’aquella criatura… sí, jo també estic un xic malament —vaig començar, però aleshores hi vaig caure—. Espera, vas dir que el fantasma que havies vist era una espècie de criatura morada no?\n—Ara em faràs pensar en això? —va queixar-se el Joaq.\nVaig agafar un tros de paper del calaix. En realitat els encanteris de la Hanako anti-fantasmes se m’havien acabat feia temps, però podia amenaçar al Joaq fent veure que encara me’n quedaven amb simples trossos de paper.\n—Joaq, no estic tenint una bona nit, obre la boca o te l’obro jo —vaig amenaçar.\n—Vaaal —el Joaq va tornar a descriure’m aquella criatura. Era perillosament similar a la que havia somiat, tret del foc i tal.\n—Crec que li hauria de dir a la Hanako —vaig meditar.\n—Home, doncs no estaria malament.\nMe’l vaig quedar mirant i vaig decidir que la Hanako podia esperar una nit. Vaig tornar a tapar-me i vaig intentar dormir, aliè al que aquells moments passava al temple…\nAl final havia aconseguit destruir aquella aberració amb un encanteri purificador. Esbufegant, la Hanako va deixar anar un sospir.\n—Bé, tampoc n’hi havia per tant.\nAl girar-se per tornar a la biblioteca, però, va veure que el cap que li havien llençat ara tornava a tenir un cos com el d’abans.\n—Però… si t’acabo de desintegrar! —va protestar la Sacerdotessa, preparant el mateix encanteri que abans.\nAleshores el mort vivent es va tornar a treure el cap i es va preparar per llançar-lo.\n—Aquest cop no m’ho empasso!\nPerò en comptes de llançar-lo cap a la Hanako, el cos vivent el va llençar amb una força descomunal cap a Shinsei.\n—Però què has fet!? —va cridar la Hanako, indecisa entre anar a buscar el cap per evitar que causés estralls a Shinsei o lluitar amb el cos per protegir les relíquies.\nDe cop, però, el cos es va veure embolicat en una llum blanca i es va desintegrar.\n—UkiHana! Es pot saber per què vacil·les! Corre a buscar el cos! Jo m’encarrego de protegir la pagoda —va ordenar el Taroutachi, que sortia del temple amb el kimono a mig posar i el seu mal humor posat del tot.\nLa Hanako va assentir i va sortir disparada cap a (on creia) havia caigut el cap.\nEl Taroutachi va sospirar i va acabar de posar-se el kimono. Es dirigia a inspeccionar la zona quan dos cadàvers lilosos idèntics al primer van sortir de les ombres. Les criatures van començar a fer-li gestos obscens per provocar-lo i van sortir corrents cap una altra part de la ciutat.\n—No se què coi sou però no us puc deixar córrer lliures per Shinsei —va remugar el Taroutachi, conscient que també havia de protegir la pagoda. Va comprovar el malefici que hi havia llançat la Hanako i va sortir a empaitar aquelles abominacions.\nFinalment, la Hanako va trobar el cap, que ja tenia un cos nou i feia cridar la gent d’un barri força tranquil de Shinsei. Unes quantes persones jeien mortes amb mossegades i cremades i altres fugien espavorits.\n—Vols estar quiet d’una punyetera vegada! —va etzibar-li la Sacerdotessa llençant-li un paper que el va immobilitzar mentre preparava l’encanteri. D’aquesta manera, la criatura no va poder treure’s el cap i per tant no es va poder replicar abans que la Hanako el tornés a l’abisme profund d’on havia sortit.\nPer fi, la Sacerdotessa va sospirar d’alleujament. Poc després va observar la destrossa i l’horror que havia causat aquella bestia i va haver de treballar tota la nit amb la policia i la Mèdica per arreglar la situació.\nFinalment, morta de cansament, va tornar a la divisió amb les primeres llums del matí, ignorant que quan arribés allà trobaria encara una cosa pitjor.\nAl matí següent, em vaig despertar finalment. Havia dormit de pena, doncs en els meus somnis van aparèixer tot seguit de criatures sanguinàries i diabòliques de colors morats i rodejats de flames.\n—Joaq, i si estic posseït per un dimoni o algo? —vaig demanar-li mentre esmorzava una banana amb xocolata desfeta.\n—Nah, creu-me, ho sabria —va dir-me sonant massa segur d’ell mateix.\nEns vam quedar mirant.\n—Ves a veure la Hanako —va reconèixer al final.\n—Sí, vaig a veure la Hanako.\nApressuradament em vaig vestir amb un kimono senzill, vaig fer un parell de tasques de la divisió perquè ningú sospités i vaig dirigir-me al temple.\nAllà em va rebre l’Ishikimaru, que esperava a dalt de les escales del temple.\n—Benvingut Bank, vens a fer unes pregàries? —va demanar-me innocentment.\n—Bon dia, doncs precisament venia buscant a la Hanako, que em podria rebre? —vaig demanar educadament.\n—Em sap greu Bank-san, ara mateix està fent unes tasques de vital importància amb el Taroutachi i no puc deixar passar a ningú que no vingui pels Déus —va dir-me, amb un somriure a la cara però fermament.\n—És urgent —vaig protestar.\n—Ho sento —va continuar.\n—Sóc un tinent de Shinsei… —vaig dir, intentant utilitzar la influència.\n—Que pesat és aquest tio —va etzibar el Joaq.\nL’Ishikimaru va notar alguna cosa, però no podia acabar de veure al Joaq i va seguir com si res.\n—I es pot saber què ha passat que la Hanako no em pot rebre? —vaig dir amb l’esperança d’estirar-li la llengua.\n—Assumptes de la Divisió de Religió, ho sento —va dir, un pel cansat de mi—. Si et plau, hauries d’anar marxant.\n—Assumptes com el del cadàver lila d’ahir al matí? —vaig demanar.\nL’Ishikimaru es va alterar una mica i vaig saber que havia donat al clau.\n—Com ho saps això? —va demanar.\n—Doncs vaig ajudar a la Hanako a enterrar-lo —vaig dir, en plan confident—. I em va explicar forces coses, així que un parell més ja no venen d’aquí…\nL’Ishikimaru em va mirar i es va ficar la mà a la cara, segurament pensant “Ai quan el Taroutachi se n’assabenti…”. Finalment va assentir i em va acompanyar fins a la pagoda.\nAl arribar allà em vaig trobar la Hanako amb unes ulleres de campionat mig adormida amb una llista a les mans. El Taroutachi, que no feia passa més bona pinta, va llençar-nos una mirada diabòlica.\n—Ishikimaru! —va cridar amb les poques forces que li quedaven—. No t’havia dit que no deixessis entrar a ningú?\n—Ja sap més o menys de què va la cosa —va explicar l’Ishikimaru, de no massa millor humor que el seu cap—. Es veu que va ajudar a la UkiHana a enterrar el cos que ens ha atacat.\nEl Taroutachi va llençar una mirada assassina a la Hanako, que li va fer venir un calfred que la va despertar.\n—Ah? Eh? —va dir la Hanako mig adormida.\n—Que ha passat? —vaig preguntar a l’aire, no massa segur de qui preguntar.\n—Bah! —va bufar el Taroutachi. Finalment, veient l’estat de la Hanako i el seu mateix, va acceptar mínimament la meva ajuda i va començar a explicar—. Doncs que ens han robat un objecte molt perillos.\n16 març 2017, 22:46\n-Un cadell ha nascut en aquest món, borda bup-bup, i miola marrameu -va dir una veu que imitava un robot a prop de la porta. El Bank es va girar per veure un dels caps d’aquells horribles monstres mutants immortals que cantava.\n-No pot ser… -va dir l’explorador, creient, en un principi, que el cap l’havia seguit fins allà.\nLa Hanako, en sentir-lo, va aplaudir amb ganes.\n-No és de color blau, ni un gripau. El felí caní: el nostre gat i gos! -va continuar cantant el cap, que estava ple d’encanteris de contenció.\n-Llença això -va queixar-se el Taroutachi, amargadament.\n-Gat i gooooooooos, ben sol al món és el nostre gat i goooooooos -va cantar la Hanako, mig adormida, però amb molt de sentiment.\n-Ukihana -va cridar el Sacerdot dels ulls blaus- Desfe-te’n d’això.\n-Eeeeeeeeeeeeh -va queixar-se la Sacerdotessa- Per què? Se’m van acabar les piles de la ràdio, deixeu-me tenir un cap que em canti. Si li torces el nas canvia de cançó!\n-No -va respondre el Taroutachi, taxativament. La Hanako agafà el cap i se’l posa a sobre dels hakamas, abraçant-lo.\n-Però si canta molt bé! -va argumentar la noia al seu mestre.\n-I mira, es fa net ràpid -va dir la noia passant-li el cap per la calba i meravellant-se de com brillava.\n-Ja li he posat nom, es diu Taroutan! -va dir la Hanako fent-li burla al mestre.\n-Que no t’he dit!!\n-I és molt carinyós! -va dir la Hanako passant-li la mà pel rostre.\n-Però si t’està mossegant, bleda!!!! -va cridar el Shogun, en veure com la mà de la noia començava a sagnar violentament.\n-És el mal que fa l’amor -va dir la Hanako muntant un drama amb llàgrimes als ulls.\nEl Taroutachi es va aixecar i mentre la Hanako es mirava la ferida, que començava a estar verda amb un poc de fàstic, el Shogun va esclafar el cap amb una puntada de peu. Es va obrir en mil bocins, com si fos una carabassa de Halloween passada i va esquitxar tothom. Un tros de cervell a mig podrir va arribar a peus del Bank. El Joaq va cridar nerviós, enlairant-se cap al sostre.\n-Eh, tu -va cridar-li el Taroutachi, assenyalant-lo amb el dit- Ni se’t passi pel cap pujar més amunt.\nEl Joaq va posar-se nerviós, veient com, claríssimament, el Shogun s’adreçava a ell.\n-Aaaaah, Bank, que m’està parlant!! -va dir el Joaq movent-se en cercles i observant com el Taroutachi, tot i així, no li treia els ulls de sobre.\n-Fantàstic -va queixar-se la Hanako, aixecant-se i deixant que mig cervell del Taroutan caigués al terra mentre intentava fer-se un poc nets els hakamas vermells- Ara quasi ja no em queda roba neta.\nL’Ishikirimaru va riure’s tot mirant-se el Taroutachi, que li va contestar amb una mirada severa. Però el Taroutachi, tot just després, es mirava intensament el Bank, que es va posar nerviós i mirà cap a altra part, intentant desviar l’atenció del Shogun. No et podia llegir el pensament, oi?\n-Per què has vingut? -va demanar-li el Shogun- No crec que siguis especialment devot…\nEl Bank li va tornar la mirada, intentant que no li afectés el fet que pareixia que l’home li estava escorcollant el cervell. No volia ser maleducat amb ell, però preferia tractar amb la Hanako que no amb aquell home malcarat.\n-Eeeeh…doncs tinc un dubte principalment -va començar el tinent intentant desviar l’atenció del Sacerdot, però no ho va aconseguir- Bé, tant és. Veuràs, m’agradaria saber si estic posseït... -va demanar el Bank, fent evident els seus dubtes. Realment no sabia si existia alguna mena de protocol o alguna cosa així per demanar aquest tipus de coses.\n-No -va contestar, taxativament i de manera borde el Shogun. a qui només amb una ullada va tenir prou per saber-ho. Tot seguit, va estendre la mà- Són 1000 iens.\n-Eh? -va demanar el Bank que tot just portava a sobre a penes 2 iens per comprar-se després una banana amb jalapeño. Estava un poc confós però, a la vegada, content perquè abans el Joaq li havia insinuat que per saber si estaves maleït o no t’omplien el cos de llimacs encantats que feien una forta olor a plàtan.\n-No treballem gratis… -va tornar a insistir el Taroutachi, movent la mà amb insistència perquè el tinent apoquinés la pasta.\n-No porto diners… -va respondre el Bank, somrient- Te’l pots quedar a ell com a penyora -va dir, assenyalant el Joaq.\n-Noooo, Bank, no em facis això! -va cridar el fantasma, clarament espantat- Qualsevol cosa menys servir-lo a ell, em posa els pèls de punta.\nEl Taroutachi va somriure, com si el Joaq l’hagués afalagat.\n-Aleshores fes net el temple per pagar-nos -va dir el Taroutachi passant-li al Bank una fregona bastant vella. El Shogun va sortir de la pagoda per renyar severament uns nens que corrien cap al bosc de les torii.\n-Com l’aguanteu? -va demanar el Bank a la Hanako, deixant al terra la fregona.\n-Ah, només és així d’imbècil amb la gent que no coneix -va riure’s la Hanako, encara apenada per la mort del Taroutan- Vols un te?\n-És clar, però no li dec 1000 iens al Shogun, no? -va demanar el Bank, sortint de la pagoda.\n-Ah, suposo que sí… i segurament t’anirà afegint interessos… -va riure’s la noia.\nSortiren de la pagoda i anaren cap a un edifici independent en el qual es feien les reunions i on varen prendre un te de banana i unes galetes de xocolata.\n-Eren les preferides del Taroutan -va plorinyar la Hanako, mossegant una galeta fent un drama. El Bank no sabia què dir-li i realment volia solucionar el seu problema, així que va canviar de tema radicalment amb un somriure.\n-He estat somniant amb un dimoni -va dir. La Hanako va alçar el rostre de la taula i se’l va mirar, intensament.\n-No estàs maleït… -va dir la noia, estenent la mà.\n-Què vols, 1000 iens? Saps que no els porto… -va queixar-se el Bank.\n-No, no home -va somriure la Hanako. El Bank va estendre la mà com si la Hanako li hagués de llegir el futur o alguna cosa així- No, m’has malinterpretat -va dir la noia- Detectar malediccions són 2000 iens, no 1000.\n-M’arruïnareu, coi! -va queixar-se el Bank. La Sacerdotessa va riure, donant a entendre que, com a mínim per part seva, era una broma.\n-Realment no només eren dimonis el que surten als meus somnis… -va queixar-se el Bank- A part de monstres com el Taroutan… apareixen tota mena de criatures horribles.\nLa Hanako se’l va mirar, intranquil·la.\n-El teu esperit està bé, no cal que pateixis per això -va somriure la Sacerdotessa, mirant a través d’ell amb els seus ulls daurats- Creus que deu tenir a veure amb la visita que vares fer a les ruïnes dels bolets?\n-Els bolets, Bank -va cridar el Joaq- Encara no te’ls has menjat, tros de quòniam!!\n-Esperava que m’ho poguessis dir tu -va sincerar-se el Bank, ignorant al fantasma. La Hanako va intentar pensar tot i que de cada vegada més, el fet de no haver dormit li anava passant factura.\n-Si el lloc estava maleït... -va començar la Hanako- És normal que tinguis malsons amb això, aquesta mena d’experiències deixen una empremta molt profunda en l’ànima però res fora del comú. No pateixis, amb el temps tornaràs a dormir bé.\n-I quina mena d’objecte us han robat? -va demanar el Bank, sense perdre l’oportunitat. Ben mirat, al final, ell també estava implicat en tot aquell assumpte i pareixia que la Hanako també ho sabia perquè li estava donant totes les respostes que volia.\n-És un contenidor -va anunciar la Sacerdotessa.\n-D’escombraries? -va demanar l’explorador, sense acabar-la d’entendre.\n-No, no -va somriure la Hanako- Perdona, no he dormit massa bé i m’estic explicant fatal… Vull dir que és un objecte contenidor, que guardava una relíquia d’un antic dimoni segellat feia molts d’anys… L’Ishikirimaru suposo que ha anat a investigar al registre exactament què era el que contenia. Quan ho sàpiga, t’ho faré saber.\n-I què podria contenir? Alguna especulació? -va demanar de seguida el Bank, com si tingués por que, si deixava passar el temps, la Sacerdotessa deixés de contestar-li.\n-Segurament una part del cos del dimoni -va respondre la Hanako, bevent un poc de te- Sovint es feia així, es segellava el dimoni i se li extreia el nucli del seu poder, per si revivia per qualsevol motiu, que així fos… inofensiu.\n-Inofensiu? -va demanar el Bank alçant una cella, incrèdul- Un dimoni, no?\n-Bé -va somriure la Hanako abocant-se més te i dues cullerades grosses de cafè- No tan perjudicial…\n-De totes maneres -va dir l’explorador observant amb mala cara el menjunge que s’havia fet la Hanako, que pareixia ciment- No teniu la pagoda protegida amb encanteris i malediccions? -la Hanako va assentir- Com així han aconseguit robar-vos un objecte tan perillós?\n-Per què segurament, la persona que hi ha al darrere de tot això, també és molt perillosa -va dir la noia, un poc preocupada. El Bank no sabia ja que més demanar així que optà per beure un poc més de te, que mai estava de més.\n22 març 2017, 15:41\n—Tens alguna idea de qui pot haver estat? —vaig demanar.\n—Hm… —la Hanako va tancar els ulls per pensar, però semblava que s’anava a dormir—. Buf, ni idea, estic espessa, no he dormit en tota la nit.\n—Teniu una llista o un registre de gent que faci rituals xungos o alguna cosa així? Algú que podria robar aquestes coses? —vaig preguntar, insegur de què faria una persona propensa a robar objectes maleïts.\nLa Hanako em va mirar amb una cara com si m’hagués begut l’enteniment.\n—Quan sabem que algú juga amb aquestes forces… tractem amb aquesta persona i ja.\n—Oh, ja veig.\nDe cop els daurats ulls mig adormits de la Hanako es van il·luminar.\n—Oh! Hi havia un noi d’Intel·ligència que portava dies preguntant sobre el que emmagatzemàvem allà. Es deia… ehm… —la Hanako feia esforços per pensar en qualsevol cosa que no fos el llit—. Ah! Takeo Majima! És jove, ulls i cabell marró i diria que li falta un tros de la orella dreta, però no t’ho sabria dir perquè s’ho tapa amb els cabells.\n—Perfecte, doncs començaré per aquí —vaig dir, acabant-me el te que quedava d’un sol glop.\n—Jo vinc amb tu! —va dir la Hanako, tot i que sonava com si volgués dir “Jo vaig a dormir!”.\n—No et preocupis, has tingut una nit moguda —vaig dir—. El Joaq i jo ens n’encarreguem\nLa Hanako va mirar-me i va assentir, satisfeta.\n—Doncs vaig a descansar —va dir mentre s’aixecava i feia una lleugera reverència—. Molta sort, avisa’m si trobes res, doncs sense entrenament els dimonis poden ser perjudicials per tothom.\nUn calfred em va recórrer l’espinada al recordar la sensació que havia tingut a la tomba.\n—Ho tindré present, bona nit! —vaig dir mentre sortia en direcció a les escales del temple.\nMentre baixava les escales del temple, el Joaq va trencar el silenci.\n—No magrada gens estar aquí.\n—Per què? —vaig preguntar.\n—Tothom em pot veure! La Hanako vale, és amiga, però el Sacerdot aquell malcarat sembla que em vulgui tancar en una caixa per tota l’eternitat! I fins hi tot l’Ishikimaru intueix la meva presència.\n—No em vas dir quan vaig arribar a Tadaima que t’alegrava tenir algú amb qui parlar? —vaig fer broma—. A més, el Taroutachi és el Shogun, tingues respecte home.\n—Doncs li deus 1000 iens al Shogun —va puntualitzar el Joaq.\n—Un pèl malcarat si que és…\nAbans de posar-me a investigar sobre aquell noi d’Intel·ligència, vaig tornar a la meva divisió.\nLa Talia tenia a una desena de reclutes entrenant al pati principal, lluitant amb bastons en combats d’un contra un, mentre ella observava i donava consells. Quan em va veure arribar, em va saludar amb una reverència, a la qual vaig contestar amb una salutació amb la mà, i vaig dirigir-me al pati de darrere on l’Atton supervisava la punteria d’una altra desena de reclutes amb armes a distància de tot tipus.\n—Ei Atton, tens un moment? —vaig dir des de darrere de la línia de tir. Tots els alumnes em van mirar encuriosits—. Seguiu, seguiu.\n—Vinc —va dir l’Atton, donant darreres instruccions a una recluta que tenia problemes per llençar una daga i que es clavés.\nVaig apartar-lo mentre els nous exploradors seguien disparant o fent conya els uns amb els altres.\n—Et queda molt de classe? Necessitaria que m’ajudessis amb una cosa —vaig demanar.\n—Una hora encara, és molt urgent?\n—No et preocupis, puc fer unes quantes coses encara, tornaré d’aquí una estona —vaig dir, marxant i deixant-lo amb el hype.\nVaig caminar fins a la meva casa i em vaig posar l’armadura que havia portat des del primer dia que vaig arribar a Tadaima. Vaig lligar-me la katana al cinturó, l’arc a l’esquena i una vintena de fletxes. Finalment vaig retirar la fusta en forma de banana que obria el compartiment secret on guardava els diners.\n—600 iens —vaig dir, decebut, al veure que els meus estalvis eren pocs i encara no tocava cobrar.\n—Potser podries fer alguna de les missions pels nous, encara cobraries alguna cosa —va dir-me el Joaq.\n—Saps que no tinc temps per perdre amb quatre monedes —vaig sospirar.\nFinalment vaig agafar la bosseta amb els diners i la vaig desar dins l’armadura.\n—Ja trobaré la manera de pagar-li al Shogun —vaig dir en veu alta per donar-me ànims.\nVaig tornar a la classe, que encara li faltaven 40 minuts i vaig robar-li l’atenció a l’Atton altre cop.\n—Ves a preparar-te, ja acabo jo la classe. Posa’t roba adequada per seguir algú sense que se n’adoni. Necessito les teves habilitats de ninja —vaig manar.\n—A qui hauré de seguir tinent? —va preguntar, una mica preocupat, ja que no volia que massa gent sabés que ell havia estat ninja abans.\n—T’ho explicaré de camí, potser no passa res, o potser acabem els dos convertits en un encreuament diabòlic entre un gat i un gos —vaig dir, mig en broma, mig seriosament, ja que la cançó que cantava el Taroutan pertorbava una mica.\nL’Atton no va saber què dir, així que va inclinar el cap i es va dirigir cap a la seva casa. Jo vaig anar cap als alumnes i vaig continuar la classe.\nQuan vaig acabar, vaig passar per casa seva i els dos ens vam dirigir al castell de la Divisió d’Intel·ligència.\n—Bé, Atton, escolta atentament —vaig dir.\nEls dos estàvem drets al terrat d’una de les cases que hi havien a prop del castell i des d’allà podíem veure una de les sortides.\n—Això és una missió d’alt secret —vaig continuar—. Un noi jove, cabells castanys, ulls marrons i sense mitja orella dreta ha robat… els calçotets preferits del Shogun.\n—Què? —va exclamar l’Atton, tossint per la sorpresa.\n—Com t’he dit, d’alt secret. I resulta que per ironies de la vida és culpa meva.\n—Com…? —va començar a preguntar l’Atton.\nLi vaig posar la mà a la cara. La veritat és que començava a sobreactuar una mica, però em vaig deixar emportar.\n—M’ha posat una multa d’un milió de iens, però si li recupero els calçotets només seran mil. Et semblarà absurd que t’hagi demanat ajuda, però si no els recuperem la Divisió d’Exploració sofrirà un cop econòmic tant fort que potser l’haurem de desmantellar. Per això m’agradaria fer les coses discretament i tu ets el millor en aquestes coses.\nL’Atton em va mirar amb cara de preocupació. D’alguna manera havia colat tot.\n—D’acord, digues-me què he de fer.\n—Aquest noi pertany a la divisió d’Intel·ligència. Entra-hi, espera’l a fora, com vegis. Però quan trobis que entra en un lloc secret o es troba amb algú sospitós, queda’t quiet i no facis res. Vindré de seguida.\n—Com sabràs quan has de venir? —va demanar-me.\n—Sóc el tinent, i un tinent no revela mai els seus trucs —vaig dir fent-me el misteriós.\n—D’acord… —va dir, no massa convençut—. I què faràs mentrestant?\nVaig mirar-lo i vaig picar-li l’ullet.\n—Com he dit… —vaig aixecar-me i em vaig posar a la vora de la teulada—… un tinent no revela mai els seus secrets!\nSeguidament, vaig saltar a un arbre i em vaig deixar caure al carrer.\nL’Atton va sospirar i va començar a buscar una bona posició per infiltrar-se a la Divisió d’Intel·ligència. El que no sabia (bé, una de les coses que no sabia), era que el Joaq s’havia quedat amb ell i que m’informaria quan trobés el noi aquell.\nMentrestant, vaig decidir aprofitar el temps. Aprop d’allà hi havia un bar on es reunien gent de poca fama per jugar a daus, cartes i altres jocs trucats. Però gràcies al vell Yakuza-sensei havia après molts trucs i maneres d’evitar les trampes, així que em vaig disposar a guanyar els 400 iens que em faltaven pel Taroutachi.\nQuan ja portava 700 iens guanyats i aquella gent no em fotien pallissa únicament perquè anava armat fins les dents, va venir el Joaq travessant la panxa d’un mafiós arruïnat.\n—Bank! Hem trobat al noi aquest i l’hem estat seguint. Primer ha anat a comprar un bollycao, després una revista de geishas i finalment ha desaparegut dins d’una botiga de cosplays! L’Atton hi ha entrat i ha descobert una porta secreta darrere del provador, t’està esperant allà!\n—Bé nois, ha estat un plaer jugar amb vosaltres, fins la pròxima!\nVaig recollir els guanys i vaig sortir corrents seguint al meu amic fantasma.\nEn arribar a la botiga, es veia clar per què aquell era un bon lloc per anar-hi sense aixecar sospites. Era un lloc força cèntric però alhora no hi passava ningú. Un carrer estret, amb edificis de plantes elevades i comerços de tota la vida.\nL’Atton va sortir de ves-a-saber on.\n—L’he seguit fins aquí. No ha sortit en trenta minuts —va informar.\n—Massa per comprar-se unes orelles de gat —vaig remugar—. Ben fet, té això.\nVaig treure’m una carta de l’armadura i li vaig donar a l’Atton, juntament amb una bossa amb els 1300 iens que havia aconseguit en total.\n—La carta és per la Capitana UkiHana i la bossa amb els diners pel Shogun. Si el trobes dona-li a ell, però sinó dona-li tot a la Capitana. I sota cap concepte, no mencionis res dels calçotets, o encara ens faran pagar més!\n—Després pots tornar a la divisió i prendre’t el dia lliure, moltes gràcies Atton —vaig dir, donant-li un copet a l’esquena.\nL’Atton va somriure i va marxar, saltant per les teulades i travessant els carrers.\nJo em vaig armar de valor, vaig respirar fons i vaig entrar a la botiga dels cosplays, seguit del fantasma Joaq.


Waddenstee Westernieland Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nWesternieland, Westernieland, Països Baixos - Veure al mapa\nMés informació sobre Waddenstee\nAl visitar Westernieland, vosté es sentirà com a casa a Waddenstee, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Waddenstee, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos servei de cangur, instal.lacions de barbacoa, lloguer de cotxes, servei de llançadora, lloguer de bicicletes.\nL'ambient de Waddenstee es reflexa en cada habitació. banyera hidromassatge, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, TV satèl•lit/cable, reproductor de DVD/CD són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent bany, sauna, parc infantil, jardí. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Waddenstee.\nCal que informeu el Waddenstee de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.\nAllotjaments a Westernieland


▷ Curs de Carretoner 2022!\nCarnet Oficial de Carreter\nObtenir el carnet oficial per conduir carretons elevadors.\nVols treballar com carretoner?\nPer a això necessites formar-te amb un curs que et permeti obtenir el carnet oficial de carretoner segons marca la normativa de Llei de Prevenció de Riscos Laborals.\nI aquest curs de Centre de Formació Ica t’ho ofereix.\nEs tracta d’una formació semipresencial de tan sols dos dies, un temps suficient perquè aprenguis sobre el maneig i la conducció de carretons elevadors i sàpigues com fer un manteniment preventiu de les màquines.\nAssistiràs a classe, però també tindràs una part de docència autònoma on hauràs de treballar a casa.\nAquesta doble via et permetrà conèixer als professors, aprendre les seves tècniques, però també avançar i consolidar el temari com millor et vagi des de casa.\nA nivell més tècnic, aprendràs quines són les parts del carretó i com aconseguir l’estabilitat.\nD’aquesta manera, podràs realitzar la prevenció d’accidents i de riscos.\nConeixeràs les regles d’utilització i de circulació, els senyals i símbols i els dispositius de seguretat que ha de tenir l’entorn de treball.\nUna altra de les bases de la formació és l’última modificació de la llei, la qual veuràs per saber les obligacions de l’conductor de carretons i les mesures de prevenció de riscos laborals.\nAuxiliar Magatzem + Carnet Carreter\nÚltimes Places! Aprofita el Descompte de l’50%\nEt fascina el món de la gestió de l’magatzem i vols formar-te per dedicar-t’hi?\nEs tracta del curs en «Auxiliar Magatzem + Carnet Carreter», ofert pel centre Formacioneus i ubicat dins del catàleg formatiu d’Emagister. Amb ell, et convertiràs en tot un professional.\nTreballaràs Analitzar el flux de mercaderies que es produeix en un magatzem, Preparar les comandes per a l’expedició, Documentació, Sortida de mercaderia, Diferenciar el concepte de client intern i extern … entre molts d’altres conceptes.\nRealitza aquesta formació fent clic al botó «Demanar Informació» i no et perdis l’oportunitat de créixer professionalment.\nCarnet Carretlla Apilador i transpaleta.\nCurs presencial a Granollers / Terrassa / Sabadell .\nVols guanyar en oportunitats laborals?\nT’agradaria ampliar la teva formació i millorar el teu currículum professional?\nEmagister.com incorpora al seu catàleg aquesta oferta educativa que no podràs deixar passar.\nEl Curs de Carnet de Carretoner ha estat desenvolupat pel centre Interactive Training Systems perquè puguis treure’t amb èxit aquest permís de conducció.\nDurant un únic dia aprendràs a reconèixer i diferenciar les parts del carretó, aprendràs bones pràctiques de conducció i sabràs com reaccionar en casos de pèrdua d’estabilitat.\nA més, també podràs portar a la pràctica tot l’après.\nSi vols saber més sobre aquest curs, sol·licita informació en aquesta pàgina web.\nContactarem amb tu amb la major rapidesa possible per donar resposta a totes les teves preguntes.


La segona edició de la campanya 'Rubí s'ho val' repeteix l'èxit de Nadal i torna a esgotar els vals de descompte - Ajuntament de Rubí\nLa segona edició de la campanya 'Rubí s'ho val' repeteix l'èxit de Nadal i torna a esgotar els vals de descompte\nLa segona edició de la campanya 'Rubí s'ho val' repeteix l'èxit de Nadal i torna a esgotar els vals de descompte En aquesta segona fase de la proposta, s’havien emès 10.000 vals de 10 euros i 20.000 vals de 5 euros que la ciutadania pot fer servir als comerços adherits fins al 7 de març https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/la-segona-edicio-de-la-campanya-rubi-sho-val-repeteix-lexit-de-nadal-i-torna-a-esgotar-els-vals-descompte https://www.rubi.cat/ca/actualitat/noticies/la-segona-edicio-de-la-campanya-rubi-sho-val-repeteix-lexit-de-nadal-i-torna-a-esgotar-els-vals-descompte/@@images/image/preview\nEn aquesta segona fase de la proposta, s’havien emès 10.000 vals de 10 euros i 20.000 vals de 5 euros que la ciutadania pot fer servir als comerços adherits fins al 7 de març\nTots els vals descompte de la plataforma ‘Rubí s’ho val’ ja han estat adquirits. La segona edició de la campanya de vals descompte es va posar marxa l’11 de gener i, en només 10 dies, la ciutadania ha comprat per la meitat del seu valor els 10.000 vals emesos de 10 euros i els 20.000 vals emesos de 5 euros. Cada val es finança al 50 %, entre el consumidor i el consistori. Així, els vals de 10 euros, han costat 5 euros al consumidor que el podrà gastar a les botigues adherides a la proposta. D’aquesta manera, el comerç obté un compra per valor de 10 euros i el ciutadà un descompte de 5 euros.\nL’Ajuntament de Rubí ha posat en marxa aquesta segona edició de la proposta de vals descompte per promoure el consum al comerç de la ciutat i garantir la injecció de 200.000 euros més al comerç de proximitat. Un cop tots els vals s’hagin bescanviat als establiments, els comerços locals hauran rebut, entre les dues edicions de la campanya, una injecció de 401.000 euros, dels quals la meitat provenen de l’Ajuntament de Rubí. “Estem molt contents d’haver impulsat el consum al comerç de Rubí durant les dues campanyes més importants de l’any: Nadal i rebaixes. El comerç, especialment el no essencial, està patint molt aquesta pandèmia. Continuem treballant per trobar fórmules que ens permetin donar suport a un sector importantíssim pel l’economia local i per la nostra identitat”, diu l’alcaldessa, Ana Maria Martínez Martínez. Durant la primera edició de la campanya, es van emetre 10.000 vals per valor de 10 euros i 20.200 vals per valor de 5 euros. La ciutadania els va esgotar abans de Nadal.\nDes de les associacions de comerciants, coincideixen en la bona valoració de la proposta. “La campanya de vals Rubí s'ho val, ha estat tot un èxit, ha estat una eina de fidelització molt positiva i obre la porta a noves iniciatives per potenciar el comerç local”, diu Miquel Ortuño Anadon, president de Comerç Rubí. De la seva banda, l'associació Autònoms de Rubí Fem Pinya creu que "els consumidors estan contents per l'estalvi i els comerciants en veure que reverteix en el comerç. Ha estat un èxit i esperem que es repeteixi".\nEn aquesta segona part de la campanya, la ciutadania pot bescanviar els vals de compra als 126 establiments adherits fins al 7 de març.


Aportem – Port Solidari València va multiplicar la seua activitat per Nadal per ajudar a les persones més vulnerables – Valenciaport\nAportem – Port Solidari València va multiplicar la seua activitat per Nadal per ajudar a les persones més vulnerables\nPosted on 11 gener, 2022\nDurant estes dates, l’Associació ha entregat aliments, joguets, roba o material antiCOVID-19 a les persones en situació de vulnerabilitat\nAportem-Port Solidari València ha reforçat la seua activitat durant el període nadalenc per ajudar a les persones més desfavorides dels districtes marítims de la ciutat de València. Aliments no peribles, joguets, samarretes esportives, roba d’abric, material per a formació o equipament antiCOVID, han sigut alguns dels productes que Aportem ha fet arribar als més necessitats. Una campanya que continuarà durant tot este mes de gener.\nEntre les moltes iniciatives dutes a terme en estos dies, destaca la col·laboració amb el Projecte FER, de la Fundació Trinidad Alfonso, que va triar a Aportem com a única associació destinatària de les samarretes que van entregar els esportistes d’elit valencians que donen suport a esta iniciativa. En total es van aconseguir 471 peces esportives que Aportem va fer arribar als usuaris del Comité Antisida. Esta institució també va rebre 50 packs amb capell, guants, entre altres.\nPer la seua banda, l’Associació Brufol va obtindre de Aportem 20 kits de material per excursions infantils que contempla gorres, cantimplores i impermeables. L’actuació amb els més xicotets es va completar amb el lliurament de 25 xandalls per als menors de la Casa Cuna Santa Ana.\nAliments per al “Puchero Portuario”\nEn l’apartat d’aliments, a més de lots de menjar, desdejunis, berenars i esmorzars que habitualment lliurament Aportem en diferents col·legis, es van distribuir uns 500 quilos d’aliments no peribles al “Puchero Portuario” de Coordinadora Solidària. Fideuá, llentilles, cigrons i tomaca triturada van ser algun dels productes de primera necessitat que l’Associació va fer arribar a l’esmentat menjador social que atén cada dia a centenars de famílies del Districte Marítim.\nAntiCOVID, abrics i joguets\nL’Associació també ha continuat amb el lliuren de material antiCOVID en diferents col·legis i institucions. A més, la Comissió d’Accions d’Aportem està ultimant estos dies la donació de 270 jaquetes d’abric a diferents col·legis de la zona, destinats a pal·liar el fred ocasionat per l’especial ventilació de les aules per la pandèmia. Per a esta campanya, a més dels socis de Aportem, es va comptar amb una aportació especial de la signatura Ivnosys Solucions.\nTotes estes accions s’estan duent a terme sense deixar arrere el tradicional lliurament de joguets als xiquets del Marítim. Un total de 272 joguets educatius s’han repartit, després de tindre en compte l’edat de cadascun dels receptors. Esta campanya va ser possible, un any més, gràcies a la directa implicació de diverses empreses del sector portuari valencià que es van fer càrrec d’eixa despesa.\nUn altra de les iniciatives destacades és la cessió a Espai Obert d’una cuina nova, telèfons mòbils i aliments per a organitzar un curs de cuina.\nAportem – Port Solidari València és una associació totalment privada, formada per associacions, institucions, empreses i particulars vinculats al sector portuari valencià i al Districte Marítim. La seua actuació se centra sobretot a l’entorn del Port de València, amb especial atenció a la protecció del medi ambient i als xiquets en risc d’exclusió social.\nPrevious PostPrevious La Cònsol de Panamà s’interessa per projectes de sostenibilitat i innovació de Valenciaport\nNext PostNext El president de Ports de l’Estat visita el Port de València i es reuneix amb la Comunitat Portuària


fallas - Programació Trobada Juvenil\nProgramació Trobada Juvenil\nLa I Trobada Juvenil de Junta Central Fallera se celebrarà el 15 d'Octubre en la Ciutat de l'Artista Faller.\nL'obertura de portes es realitzarà a les 17.00h però es podrà accedir al recinte en qualsevol moment. L'accés es durà a terme pel Carrer el Ninot amb Vicente Canet. Serà imprescindible portar la polsera acreditativa.\nLes credencials es lliuraran l'11 i 13 d'Octubre en la Delegació d'Infantils i Joventut en horari de 18:30 a 20:00. La sol·licitud de credencials per als acompanyants haurà de realitzar-se en el moment de la retirada de les acreditacions.\nAcí presentem tot el que espera als més joves en la trobada. El recinte estarà dividit en diferents zones en les quals podran gaudir de xarrades culturals, música, actuacions, exhibicions de tot tipus, stands, esport...\nEs realitzaran en Els Tallers, la nau gremial multidisciplinària situada en el carrer Sánchez Arjona nº 12, dins del recinte de la Trobada. Les xarrades es distribueixen en tres:\n• 17:00 a 18:00 Jo també vull ser pirotècnic: Ens explicaran el procés de creació d'una mascletà i el correcte ús del material pirotècnic.\n• 18:00 a 19:00 Ser youtuber mola, i ho saps! A càrrec de Generalitat Jove IVAJ, comptarà amb la presència d'un conegut youtuber que desvetlarà tots els trucs per a arribar a ser famós en la plataforma youtube.\n• 19:00 a 20:00 I llaura com és fa una falla? A càrrec del Gremi d'Artistes Fallers. Els artistes Rafa Guillot i Raúl Martinez Ruiz “Chuky”ens explicaran la presència de les noves tecnologies en la creació fallera.\nUn gran tràiler escenari centrarà aquest espai. Serà l'encarregat de posar la música i l'ambient al llarg de tota la jornada. Allí se celebrarà la gran Fi de Festa Holi.\n• 17:00 Exhibició dels joves DJ's inscrits en la trobada.\n• 20:00 Concert de “Octava Polar” gràcies a la del. Joventut Diputació de València.\n• 21:00 Exhibició joves DJ's.\n• 22:00 Exhibició de ball modern Dance Center Valencia.\n• 23:00 Flash Mob.\n• 23:05 Fi de festa Holi amb DJ.\n• 24:00 Clausura.\nEspai on podran conèixer diferents clubs, escoles esportives de la Ciutat i practicar els seus esports. Els participants són:\n• València CF: Fanzone del club amb camp de futbol 3x3 i carpa XBOX Fifa 17.\n• Federació de Pilota Valenciana: Stand on conèixer tots els detalls de la pilota i partides d'exhibició de l'escola de la federació.\n• Mediterranean Surf School: Stand en el qual conèixer l'escola, gran zona d'obstacles per a skate i longboard. A més d'ona artificial on practicar surf.\n• R-Evolution School: Escola de parkour amb zona d'obstacles per a exhibició i tallers de salt, slack line...\n• CP Els Abelles: Stand promocional de l'equip de Rugbi Valencià amb informació per als joves.\nEspai destinat a la diversió amb inflables per a joves: Bou Mecànic, Boles Boges, Rueda Rueda i simulador de F1.\n• JCF: Fanzone del món faller on podran conèixer tot allò que desitgen sobre les falles. Allí estarà el jurat del concurs de LA TEUA Samarreta Fallera.\n• GENERALITAT JOVE IVAJ: Stand promocional en el qual Generalitat Jove donarà a conèixer totes les possibilitats que posseeixen per als joves.\n•STAND DE JUNTA CENTRAL FALLERA: Stand dedicat a la promoció de l'ens faller.\n• KARAOKE VALÈNCIA: Stand en el qual podran participar de manera dinàmica en la seua màquina de karaoke d'última tecnologia, amb atrezzo de tot tipus.\n• COCA-COLA: Durant part de la trobada estarà servint refrescs de forma gratuïta a tots els assistents.\n• CONTROLA CLUB: Stand promocional en el qual promoure l'educació i conscienciació entorn del consum d'alcohol i drogues.\n• EMT VALÈNCIA: Autobús interactiu i stand promocional de les promocions jove, a més diferents sorteigs al llarg de la trobada.\n• DROIDE COMUNITAT: Exhibició i mostra de diferents invents de robòtica durant part de la trobada.\n• REGALAUNHIT.COM: S'encarregarà del muntatge d'un stand promocional i l'enregistrament d'una cançó i videoclip amb la participació dels joves per a la promoció de la trobada i el món faller.\n• INNOAREA DESIGN CONSULTING: Diferents experiències de Realitat Virtual amb HTC Viu el dispositiu més potents del mercat. Amb aquesta tecnologia ens traslladarem a altres món i fins i tot podrem veure amb vida un monument faller abans de la Plantà.\n• GRUP JOVE LAMBDA: Stand promocional i informatiu de l'associació per a promoure la tolerància entre els joves.\n• OBERTURA MUSEU GREMI ARTISTES FALLERS: Obert de forma gratuïta per als assistents a la trobada de 17:00 a 20:00.\n• EXHIBICIÓ DE PILOTA VALENCIANA: De 17:00h a 19:00h La Federació de pilota valenciana realitzarà dues partides d'exhibició entre els alumnes de l'escola.\n• EXHIBICIÓ DE #GRAFITI: De 18:00h a 23:00h. Estarà dividida en dos llenços. Un en el qual els joves inscrits podran crear lliurement les seues obres. En una altra, diversos artistes fallers i gràfics realitzaran exhibició de les seues creacions.\n• SAGA SKYWALKER: De 17:00 a 23:00. Un autèntic esquadró de personatges de Star Wars estaran en la zona realitzant desfilades, performances, fotografies amb els assistents...\n• XARANGA VALÈNCIA MUSIC PLAYERS: A partir de les 20:00 Realitzarà una cercavila d'animació per tota la zona de la trobada.\nA més del bar del Museu del Gremi d'Artistes Fallers hi haurà una zona a l'aire lliure amb taules i cadires per al sopar. Comptarem amb l'assistència de dues foodtrucks per a poder comprar el sopar:\n• TAST'ART: Especialista en Creps dolços i salats, Empanades Argentines, Burritos mexicans i menjar vegetarià.\n• CARAVAN BROTHERS: Especialitat en Creïlles fregides, braves, creïlles gegantes rostides amb diferents salses...


Cuidar el cor | Consumer\nReduir sal i tabac i prendre dosis baixes d'aspirina previndria la mort de 18 milions de persones amb risc cardiovascular en els propers 10 anys\nUn estudi, publicat recentment en la revista ‘The Lancet’, realitzat en pacients cardiovasculars, conclou que, a més de disminuir l’aportació de sal en la dieta i el control de l’hàbit tabáquico, dosis baixes d’àcid acetilsalicílico són clau en la prevenció d’esdeveniments cardiovasculars, tal com mostra l’evidència científica existent.\nEls resultats de l’estudi, efectuat en el Brigham Women´s Hospital de Boston (EUA), mostren que una reducció de la sal en la dieta, controlar l’hàbit tabáquico i una combinació de diversos fàrmacs entre els quals es troba l’aspirina, que es comercialitza sota el nom d’Adiro® a Espanya, podrien prevenir milions de morts en persones amb risc cardiovascular en els propers 10 anys. L’estudi, a més, considera a l’àcid acetilsalicílico com a ‘pedra angular’ en la prevenció i reducció d’infarts de miocardi i accidents cerebrovasculares.\nEl tractament estudiat previndria 18 milions de morts, dels 24 milions previstos, en 23 països durant els propers 10 anys. Així de taxatius són les conclusions de l’estudi coordinat per Thomas Gaziano i Stephen S. Lim que assenyalen com l’evidència que la prevenció de les malalties cardiovasculars és un fet. Amb aquest estudi, els autors volen fer incidència sobre la importància de la prevenció d’aquestes malalties prevalentes i la necessitat de buscar estratègies adequades, sobretot, per a grups de població tradicionalment sense risc de patir aquest tipus de malalties, com són les dones.\nLa malaltia cardiovascular causa el 49% de totes les morts a Europa i una quarta part dels europeus sofreixen discapacitats a conseqüència d’elles\nDurant molts anys, el perfil de pacient cardiovascular ha estat un home de mitja edat i, per aquest motiu, la recerca i estratègies de prevenció anaven encaminades a aquest grup en particular. Però les coses estan canviant, tal com reflecteixen les últimes dades fetes públics segons per l’Institut Nacional d’Estadística (INE) que informen que les malalties cardiovasculars segueixen sent la primera causa de mort en les dones. La malaltia cardiovascular causa el 49% de totes les morts a Europa, i gairebé una quarta part dels europeus sofreixen discapacitats a conseqüència d’elles, segons dades de l’European Heart Network.\nPoca aspirina, millor\nQue l’aspirina en dosi baixa és el millor per prevenir l’atac cardíac, ja hi havia estudis que així ho indicaven. Un estudi publicat l’any passat en ‘Journal of the American Medical Association’, ‘JAMA’ assegurava, així mateix, que dosis més altes a més de no proporcionar més protecció, augmenten el risc de sagnat gastrointestinal.\nLa recerca, portada acabo per especialistes de la Universitat de Kentucky (EUA) i liderada per Charles L. Campbell, posa de manifest que una dosi diària d’aspirina de 75 a 81 mil·ligrams (mg) és el millor per a la prevenció a llarg termini de malaltia cardiovascular i accident cerebrovascular sense causar efectes secundaris greus. A EUA uns 50 milions d’adults prenen aspirina com a prevenció d’esdeveniments vasculars i, generalment, les dosis oscil·len entre 81mg. (que es prescriu en un 75% dels casos) i 325 mg (receptada en el 25%) al dia.\nEn una altra revisió sistemàtica publicada igualment en ‘JAMA, s’apunta que la dosi ideal d’aspirina per a la prevenció de les malalties cardiovasculars es troba per sota dels 100 mg/d. De la mateixa manera, els autors insisteixen que no existeix cap dosi exempta de risc (fins i tot la dosi ‘ideal’), i que aquest augmenta en funció de la dosi emprada. Encara que estan d’acord que l’ús d’aspirina mostra un balanç risc-beneficio favorable en aquells pacients de risc cardiovascular elevat.\nMantenir a ratlla els factors de risc és possible mitjançant l’aplicació de senzilles mesures higiènic-dietètiques, asseguren els especialistes. Gairebé el 60% dels pacients amb el risc de sofrir malaltia cardiovascular presenten un factor de risc modificable, com la hipertensió arterial (HTA), un dels més greus per sobre de l’obesitat, diabetis i tabaquisme. Per ajudar a controlar la HTA (a Espanya hi ha vuit milions d’hipertensos) conviden, des de la Societat Espanyola d’Hipertensió-Lliga Espanyola per a la Lluita contra la Hipertensió Arterial, seguir amb unes recomanacions.\nUna dieta equilibrada (disminuint el consum de sodi com a condiment o d’aliments elaborats com a conserves i salazones, i controlar el colesterol), evitar hàbits tòxics com el tabaquisme (les últimes evidències no associen el consum moderat de cafè a elevacions de la pressió arterial), reduir el pes si existeix obesitat i mantenir una dieta adequada en aportació de calci i potassi, a més d’abandonar el sedentarisme amb un programa adequat d’exercici físic, són mesures clàssiques però eficaces, assenyalen els experts.\naspirina cardiovascular dosi millones-ca prevención-ca


malgratcomunicacio.cat - Portal multimèdia de l'Ajuntament de Malgrat de Mar - [ÀUDIO] Entrevista amb Xavier Soldevila. Diumenge presenta a l'Arxiu el seu llibre: "Entre el Capaspre i la Tordera. Orígens i primeres passes de Malgrat"\nXavier Soldevila presenta aquest proper diumenge 29 d'abril a les 12 del migdia a l'Arxiu el seu llibre "Entre el Capaspre i La Tordera. Orígens i primeres passes de Malgrat (segles X-XV)". Soldevila va guanyar l'11ena Beca d'Investigació "Vila de Malgrat".\nEl llibre es pot adquirir des de divendres a les llibreries al preu de 20 euros.\nXavier Soldevila i Temporal, veí de Sant Genís de Palafolls, és catedràtic d'ensenyament secundari de l'Institut Euclides de Pineda de Mar, i va guanyar l'11a Beca d'Investigació "Vila de Malgrat de Mar" l'any 2012. Soldevila és també membre de l'Institut de Recerca Jaume Vicenç i Vives de la Universitat de Girona i de l'associació d'Història Rural de les comarques gironines. Ha publicat nombrosos treballs i guanyat diverses beques de recerca.\nParal·lelament a la presentació del llibre, Xavier Soldevila oferirà un curs d'introducció a la història medieval de Malgrat de Mar els dies 10, 17 i 24 de maig. La formació s'impartirà a l'Arxiu Municipal de 19:30 h a 20:30 h. Les inscripcions són obertes des d'avui a l'Arxiu Municipal. Les inscripcions es realitzaran per rigorós ordre sigui presencialment, o bé per telèfon 93 761 47 14.\n27-04-2018 / 14:04:58\nPortada del llibre de Xavier Soldevila


La irrupció del coronavirus ha tornat a posar en voga el treball en remot i ha revifat el debat sobre el seu impacte social i sobre la nostra manera de viure. No obstant això, el concepte de teletreball no és una cosa nova i, de fet, va ser el format habitual per a molts treballadors bona part del segle XIX.\nEl teletreball, malgrat tota la tecnologia que el fa possible, és un concepte que difícilment pot ser titllat de modern. Fins al segle XIX, el que avui coneixem com a treball en remot era el format habitual per a molta gent: treballar des de casa formava part de la normalitat dels artesans i dels pagesos, que desenvolupaven una part o tota l’activitat professional en un espai destinat a ella als seus habitatges. Amb la Revolució Industrial, la fàbrica i l’oficina –tal com hem vist al primer article d’aquest Dossier– van desplaçar el taller domèstic i van passar a ser el principal àmbit laboral. Amb molts matisos, així ha estat de llavors ençà.\nEn l’actualitat, la irrupció del coronavirus ha tornat a posar en voga el treball en remot i ha revifat el debat sobre el seu impacte social i sobre la nostra manera de viure. No obstant això, el concepte de teletreball va ser recuperat força abans, quan Jack Nilles, reconegut com el «pare» del teletreball, el va rescatar el 1973, en un món encara sense internet, com a mètode per compensar les pèrdues econòmiques que patien les empreses a causa de la crisi del petroli.1 Al mateix temps que creixia l’interès pel teletreball com a via per estalviar costos, també creixia l’interès pel teletreball com a via per solucionar problemes d’un altre caire social. En un món amb més participació de la dona al mercat laboral i en què tots els membres de la llar havien de compaginar el treball amb les tasques domèstiques i amb la cura dels menors, el teletreball va ser assenyalat com una eina per abordar problemes relacionats amb la conciliació laboral o amb la baixa natalitat. Vegem-ho amb més detall.\n1. Vegeu Allen et al. (2015), «How effective is telecommuting? Assessing the status of our scientific findings», Psychological Science in the Public Interest, 16(2), 40-68.\nMés conciliació en unes certes condicions...\nUn dels grans atractius que se li ha atribuït al teletreball és que permet una millor conciliació de la vida professional i de la vida personal (concepte que simplificarem utilitzant, a partir d’ara, la forma «conciliació laboral»). Aquesta qüestió és de gran interès a les societats en què les tasques relacionades amb la llar i amb la cura dels fills han passat d’estar en exclusiva en mans d’un dels integrants de la unitat familiar (habitualment la dona) a ser una ocupació compartida per tots els membres de la llar, ja que tots treballen fora de casa.\nSegons la metaanàlisi realitzada per Allen et al. (2015), tot i que el teletreball s’associa a una millor conciliació laboral, la relació, tot i ser estadísticament significativa, és quantitativament força tènue. En concret, de l’estudi es desprèn que, si preguntéssim a 100 persones que teletreballen si el teletreball els ha facilitat la conciliació laboral, de mitjana «només» obtindríem 16 respostes positives.\nAltres estudis afegeixen matisos importants a aquest resultat. Golden et al. (2006) ens mostren que la relació positiva entre teletreball i conciliació laboral millora a mesura que s’intensifica el teletreball.2 És a dir, els beneficis del teletreball com a eina per aconseguir una millor conciliació laboral i personal augmenten com més teletreball es realitza: un dia al mes de teletreball no és el mateix que tres dies a la setmana. Així mateix, tal com era d’esperar, l’experiència en el teletreball és un factor clau. És a dir, les persones que fa més d’un any que treballen en remot concilien molt millor que els que fa menys temps que teletreballen. Considerant aquests matisos, la relació de 16 respostes positives per cada 100 podria augmentar fins a 25. Una xifra considerable, tot i que no aclaparadora.\nDe manera semblant, altres estudis analitzen la relació entre teletreball i satisfacció laboral i troben també una relació positiva. No obstant això, en aquest cas, l’efecte no és lineal, i els beneficis tendeixen a desaparèixer quan la intensitat del teletreball és elevada. Aquest resultat s’associa a la pèrdua de relacions socials i a la major sensació d’aïllament que pot generar de manera molt intensa el teletreball.\n2. Golden, T. D., Veiga, J. F. i Simsek, Z. (2006), «Telecommuting’s differential impact on work–family conflict: Is there no place like home?», Journal of Applied Psychology, 91, 1.340–1.350.\n... però conciliació amb limitacions\nCom és habitual, l’evidència disponible fins ara respon a algunes de les preguntes plantejades, però obre la porta a moltes més. Per exemple, com és possible que el teletreball no aporti grans beneficis en l’eterna problemàtica de la conciliació laboral? Al capdavall, el teletreball ens permet estalviar temps de transport i ens proporciona més flexibilitat a l’hora de compaginar les tasques laborals i les domèstiques.\nDestaquem alguns canals que limiten els possibles beneficis del teletreball. En primer lloc, de la mateixa manera que el teletreball facilita que el treball interfereixi menys en la vida personal, un concepte que abreugem amb les sigles TIV (el treball interfereix en la vida personal), la literatura també explora l’efecte en sentit contrari: que la vida personal interfereixi en el treball (VIT). Doncs bé, segons la metaanàlisi d’Allen et al., a mesura que s’intensifica el teletreball, menys TIV però més VIT. És fàcil imaginar, per exemple, que el teletreball esvaeixi els rols familiars i laborals: tot i que el teletreball permet canviar de rol molt més ràpidament, la qual cosa pot contribuir a un millor equilibri entre la vida personal i la laboral, al seu torn, incrementa la probabilitat d’ocurrència de VIT, és a dir, que es produeixin interrupcions i altres problemàtiques derivades de l’àmbit domèstic i familiar que acabin entorpint el funcionament laboral.\nEn segon lloc, un altre motiu que s’ha esmentat com a possible factor mitigador de la relació entre teletreball i conciliació és la servitud que genera la connexió digital. Així, la interfície tecnològica que possibilita el teletreball també pot comportar l’ampliació de l’horari laboral i pot generar, per exemple, la necessitat de comprovar el correu electrònic de manera constant fins i tot fora de l’horari laboral habitual. Si el teletreball comporta una extensió de l’horari laboral de forma generalitzada, no caldrà esperar que ajudi a conciliar millor la feina i la vida familiar.\nDel teletreball a la natalitat\nEn un temps en què les nostres societats han d’aprendre a bregar amb la lenta però inexorable caiguda de la taxa de natalitat i amb totes les seves repercussions,3 és crucial plantejar-se com combinar família i treball. Tal com hem vist més amunt, en la mesura que el teletreball és una via per millorar la conciliació laboral, també podria influir en la pròpia decisió de tenir fills. En aquest sentit, podríem considerar el teletreball com un «alliberament», com una manera de treballar que imposa menys restriccions a les decisions relacionades amb la natalitat de cada llar?4\nMalgrat que no coneixem cap estudi que tracti de forma explícita aquesta relació, sí que s’han analitzat temes estretament connectats. Per exemple, en un estudi relativament recent dut a terme amb dades de les llars alemanyes, Billari et al. van analitzar si l’accés a internet de banda ampla afectava les decisions sobre la natalitat i van trobar un efecte petit però positiu entre l’accés a internet de qualitat i la taxa de natalitat en dones entre 25 i 45 anys i amb un nivell de formació elevat.5 Segons els autors, el motiu és que l’accés a internet de banda ampla obre la porta a formes més flexibles de treball que faciliten la conciliació de la vida laboral amb la familiar, com el treball a temps parcial o el teletreball.\n3. Vegeu, per exemple, el Dossier «Impacte de l’envelliment a Espanya i a Portugal», a l’IM04/2020.\n4. Vegeu Billari et al. (2017), «Does Broadband Internet Affect Fertility?», IZA DP, núm. 10.935.\n5. Els autors troben que l’accés a internet de banda ampla incrementa el 12% la probabilitat de tenir fills entre les dones entre 25 i 45 anys i amb un nivell alt de formació.\nEn definitiva, l’impacte del teletreball no se cenyeix només a l’àmbit econòmic –tal com hem explorat a l’article anterior–, sinó que té derivades socials molt importants i en temàtiques clau, com la conciliació i la satisfacció laboral i, fins i tot, la taxa de natalitat. Fins ara, l’evidència empírica assenyala que, en efecte, el teletreball com a forma més flexible de treball afavoreix una millor conciliació laboral, incrementa el grau de satisfacció laboral i pot augmentar la probabilitat que les llars tinguin més fills. No obstant això, rere aquesta evidència, hi ha alguns matisos importants perquè aquests efectes positius es generin: són essencials una correcta implementació del teletreball i un procés d’aprenentatge. En cas contrari, més que en un alliberament, es pot convertir en una nova forma de servitud.


Així és la casa dels globus de Sant Andreu | VÍDEO\nLa “casa dels globus” de Sant Andreu: Què hi ha al darrere de la façana més decorada del barri?\nVeïns de tot Barcelona visiten Sant Andreu per fotografiar la façana d'una casa del carrer de Virgili que es decora amb globus diverses vegades l'any\nEster Magdaleno | dilluns, 13 de desembre del 2021, a les 16.30\nLa façana d’una casa de Sant Andreu crida l’atenció de tothom que hi passa per davant. Coneguda pels veïns com “la casa dels globus”, es troba ubicada al carrer de Virgili, es troba decorada amb milers de globus. La iniciativa és de Jannett Schcolnick, propietària de la casa i decoradora d’esdeveniments, que va començar a guarnir la façana el Nadal de l’any passat, durant el confinament. Des de llavors, ho repeteix diverses vegades l’any coincidint amb diverses festivitats i celebracions.\nCada decoració és diferent\nLa decoració de Nadal que ha dissenyat la Jannett per a aquest any es troba dividida en dues parts. La vertical, on es pot llegir “Bon Nadal”, és més seriosa, mentre que la del balcó és més infantil. Tot i que cada any fa un disseny diferent, no hi pot faltar el Pare Noel. “Els nens que hi passen l’anomenen la casa del Pare Noel i volen entrar-hi”, explica la Jannett.\nAquesta vegada ha fet servir un miler de globus de làtex biodegradables. La Jannett munta l’estructura a casa i després la penja a l’exterior. Els globus estan lligats amb una corda especial feta d’acer i tenen una durada d’uns 20 dies. “Són resistents a la pluja i el vent i quan es posen lletjos, els retiro”, explica.\nEls veïns l’anomenen “la casa dels globus”\nLa iniciativa de decorar la façana per Nadal ha tingut tan bona rebuda que també la decora per altres festivitats de l’any. A més de Cap d’Any i Reis, també ho fa per Carnestoltes, Halloween o Sant Jordi. Molts veïns s’aturen a mirar-la, però també ve gent de fora del barri. “Això sembla la Rambla, la gent es fa fotografies amb la façana i estic molt contenta”, assegura la Jannett, que, a més, s’ha creat un perfil a Instagram i Facebook perquè l’etiquetin.\nUna tradició que prové de Mèxic\nLa Jannett fa més de 20 anys que viu a Sant Andreu, però les seves arrels són mexicanes. Per això, tot i que la Jannett va començar a decorar la façana per Nadal l’any passat, abans ja hi posava algun detall per celebrar el Dia de Morts, una tradició mexicana que se celebra a principis de novembre.\n— cultura popular — Nadal — tradicions\nEl panettone desbancarà el tortell de Reis? Se n’ha triplicat el consum en 5 anys\nFins a un 18 % més car: aquesta és la llista del marisc que pujarà més de preu per Nadal\nUna exalumna de Benaiges: “Hem hagut de callar perquè ningú no ens creia. Era intocable”


Bluehost VPS Review (2020): valoracions del servidor Bluehost per experts en allotjament\nTot i que normalment pensem en Bluehost només per a principiants i entusiastes de WordPress, la nostra revisió VPS de Bluehost té com a objectiu mostrar el nivell més alt de serveis de la marca. Bluehost té una reputació sòlida en l’espai d’allotjament compartit, però el versàtil amfitrió ha crescut al costat dels seus clients per satisfer totes les necessitats d’allotjament, des de servidors compartits fins a servidors virtuals i més enllà..\nAmb Bluehost, tens els recursos del servidor garantits i el maquinari funciona amb emmagatzematge SSD i fabricat pels millors. És un amfitrió amb el qual podeu migrar fàcilment a un servidor basat en el núvol o dedicat a un núvol un cop superat l’entorn del servidor compartit i confieu en nosaltres quan diem: Menys moviments entre amfitrions signifiquen menys mals de cap per a vosaltres.!\nA continuació, aprofundim en l’escalabilitat i la fiabilitat de l’oferta de VPS de Bluehost. Parlant de tot, des de la configuració del servidor fins al sistema operatiu i els serveis gestionats, t’ajudarem a determinar si aquest veterà amfitrió líder al sector és el millor adequat per a les necessitats d’ampliació del lloc web..\n1 Bluehost VPS Hosting Review: 4.7 / 5.0 Rating\n2 Com es comparen els servidors virtuals de Bluehost amb els dels competidors?\n3 Característiques de Bluehost: 4.9 / 5.0\n4 Preu Bluehost: valoració 4,6 / 5,0\n5 Bluehost VPS Performance: 4.7 / 5.0 Rating\n6 Fiabilitat Bluehost VPS: 4.8 / 5.0\n7 Els plans VPS Bluehost són difícils de superar i portem les millors ofertes!\nBluehost VPS Hosting Review: 4.7 / 5.0 Rating\nBluehost és un excel·lent amfitrió d’entrada en molts aspectes. La companyia acull els propietaris de llocs web per primera vegada al món de l’allotjament web amb els braços oberts i una oferta d’allotjament de servidors compartida, rica en funcions. A mesura que es desenvolupen les necessitats del vostre lloc, Bluehost us introduirà en els àmbits de VPS o d’allotjament dedicat. És un amfitrió complet per a totes les necessitats d’allotjament o escala de lloc web.\nQuan revisàvem els plans del servidor virtual de Bluehost, vam trobar la mateixa amplitud que ens esperava del proveïdor d’allotjament web existent. Comença petit i afegeix RAM, nuclis de CPU i espai de disc a mesura que creixes. El model de preus és bastant comparable al d’altres amfitrions populars, i agraïm que els SSD tinguin un abast estàndard i una amplada de banda. Com a bonus addicional, els plans Bluehost VPS tenen un suport gestionat al 100%, però més endavant en fiabilitat.\nSense més detalls, comproveu què havien de dir els nostres gurus de hosting sobre els plans VPS de Bluehost:\nVeure altres servidors VPS més valorats »\nCom es comparen els servidors virtuals de Bluehost amb els dels competidors?\nHem considerat diverses vegades Bluehost entre els rangats amfitrions principals per a WordPress, servidors al núvol i allotjament compartit. Amfitrions i veterans estimen l’amfitrió i també trobareu l’empresa inclosa entre les nostres millors opcions per a VPS..\nQuan vam revisar els amfitrions de servidors virtuals més destacats, vam tenir en compte el temps de configuració, l’hora de funcionament, l’emmagatzematge, la seguretat i l’assistència. A mesura que penseu les opcions, assegureu-vos de mantenir aquest article i la nostra millor recomanació per a l’allotjament VPS a la butxaca del maluc:\nVeure totes les alternatives Bluehost VPS »\nCaracterístiques de Bluehost: 4.9 / 5.0\nBluehost ofereix una cartera de funcions completa per combinar els seus preus competitius. Al fer una reducció mental del que esperem d’un amfitrió VPS capdavanter, els prerequisits estàndards estaven presents i es comptaven:\nControls gratuïts d’estat sòlid (SSD)\n2-8 GB de RAM\nPotent sistema operatiu CentOS\nGestió de fitxers i multi-servidor\nRecursos dinàmics i garantits\nElecció de 2-4 Cores\ncPanel i accés d’arrel\nAssistència gestionada 24/7\nLes funcions opcionals inclouen certificats SSL, privadesa del domini, protecció contra correu brossa, protecció SiteLock i emmagatzematge addicional. Tots els servidors Bluehost estan gestionats a casa i el suport de Endurance International Group (EIG), que va adquirir Bluehost el 2010, està disponible 24 hores al dia, set dies a la setmana. Només cal trucar al +1 855-503-0450 per contactar amb un expert.\nPreu Bluehost: valoració 4,6 / 5,0\nEl preu VPS és possiblement el més variable de tots els tipus d’allotjament. Podeu trobar un VPS com a mínim de 5 dòlars una instància fins a 100 € per servidor. Però penseu-hi: un VPS es pot utilitzar per allotjar llocs amb 30.000 visitants mensuals o 30 milions, de manera que la disparitat de preus és segons el disseny. L’allotjament VPS és, amb diferència, el més flexible quant a configuracions, recursos, rendiment i cost del servidor. I Bluehost és just al gruix de la norma de preus.\nEls plans Bluehost VPS són assequibles i ofereixen pràcticament – ja, no? – Tots els elements bàsics d’allotjament VPS.\nPer descomptat, hi ha hostes que ofereixen una mica més de servidor per al vostre servei d’allotjament, però Bluehost és a la par dels preus del competidor. Els SSD gratuïts són un benefici enorme i molts hostes cobren una prima pels serveis gestionats, de manera que hi ha un altre valor afegit. En total, podeu trobar un pla VPS que s’adapti al vostre pressupost i al vostre lloc web amb Bluehost.\nBluehost VPS Performance: 4.7 / 5.0 Rating\nNomés anomenat Hosting VPS de pròxima generació, el servidor virtual de Bluehost planeja fer un munt de rendiment en màquines molt petites. Començar amb dos nuclis és força comú i podeu afegir emmagatzematge, memòria i CPU segons calgui. Les unitats d’estat sòlid proporcionen als servidors un impuls de velocitat afegit.\nUna mètrica clau que utilitzem per calibrar el rendiment, i no estem sols, és el temps de funcionament. És exactament com sona: el percentatge de temps que el vostre lloc web (o el servidor on s’allotja) és en línia i és accessible. Si teniu un negoci en línia o un lloc web de qualsevol manera de transacció, el temps d’inactivitat significa pèrdua d’ingressos. Els millors amfitrions ho reconeixen amb garanties de tarifa de temps. Els proveïdors poden prometre mantenir el lloc o el servidor en línia un X% de les vegades (normalment entre el 99,9 i el 99,999%), cosa que permet als clients confiança en els seus serveis. Tot i que tots els experts en hosting us diran com més nois, millor, el 99,9% de la vida útil és força respectable a tota la indústria.\nFiabilitat Bluehost VPS: 4.8 / 5.0\nDesitgem que Bluehost afronti nou o dos més, però els índexs de funcionament de la companyia han estat històricament força fiables. No obstant això, la fiabilitat d’un amfitrió és més que una mesura de temps de funcionament de la xarxa. És una part la fiabilitat del maquinari, una part la fiabilitat humana, ja ho sabeu, les persones que hi són per ajudar-vos quan la tecnologia falla inevitablement.\nEn els dies actuals és difícil trobar-se amb un proveïdor d’allotjament familiar que gestiona i gestiona una família. Jo diria que és la queixa número 1 llançada a la indústria de hosting: el servei és robotitzat o inexistent. “Per què no puc posar ningú al telèfon?” * llança el mòbil a la paret *\nBluehost intenta fer-ho més malament per oferir assistència experta a demanda als seus clients i, mentre que el suport ha disminuït des de la presa de possessió d’EIG, encomiem l’equip per oferir serveis gestionats a tots els plans VPS.\nEls plans VPS Bluehost són difícils de superar i portem les millors ofertes!\nMirant enrere aquella festa EIG, enmig de les boles de golf voladores i les postres gratuïtes, l’equip de Bluehost duia el seu treball dur, juga a la insígnia amb orgull. És una tripulació de fanàtics apassionats, i sempre tinc ganes de sentir tot allò que es cuinaran a continuació.\nPel que fa a les opcions VPS, Bluehost vaixell maquinari estàndard de la indústria a preus fantàstics. Et trobarà difícil trobar alguna cosa més barata o amb una corba d’aprenentatge més baixa. Accediu a la nostra secció d’ofertes d’allotjament per obtenir una llista completa de les ofertes exclusives de lectors HostingAdvice als servidors Bluehost. Que la força virtual estigui amb vosaltres!\n商业操作系统：Zoho Apps提供功能强大，具有成本效益的软件来进行沟通，促进销售和跟踪财务状况 HostBill: Com es poden publicar i escoltar les comentaris setmanals dels comentaris, manté competitiu el petit vestit en els serveis de facturació i automatització de l’amfitrió\nHostGator WordPress Review 2020: valoracions d’allotjament d’experts en web\nBluehost WordPress revisió i valoracions d’allotjament (2020)\nSiteGround VPS Review (2020) – Qualificacions d’amfitrió del servidor per experts\nRecenze Bluehost VPS (2020) – Hodnocení serverů Bluehost Hosting Experts\n1 i 1 Revisió de WordPress (2020): millors plans d’allotjament i valoracions d’experts


Les eleccions del 14-F, en risc - El triangle\nLes eleccions del 14-F, en risc\nEl conseller Bernat Solé assegura que cal esperar l'informe de Salut per decidir si s'ha de canviar la data\nEs comença a posar en dubte que el 14-F sigui una bona data per celebrar les eleccions catalanes. El conseller d’Acció Exterior, Relacions Institucionals i Transparència, Bernat Solé, ha explicat aquest diumenge que estan pendents de rebre un informe del Departament de Salut sobre la conveniència de celebrar les eleccions en plena pandèmia de covid-19.\nEn una entrevista a Catalunya Informació, ha advertit que si l’informe conclou que celebrar els comicis “posa en risc la seguretat de les persones i per altra banda no es garanteix el dret de vot per a tothom” aleshores “no es podrien celebrar les eleccions”.\nNo obstant això, ha demanat no avançar escenaris “fins a avaluar amb exactitud aquest estudi”. En cas que s’ajornin les eleccions, serà amb una nova data sobre la taula “que serà fruit de l’anàlisi de Salut”, ha aclarit Solé, que ha subratllat que com més s’aproxima el 14-F el Govern té “més exactitud” sobre la idoneïtat de celebrar els comicis.\nTambé ha assegurat que la voluntat del Govern és “estendre la mà” a les formacions que participaran en les eleccions per prendre les decisions amb “consens”. Per això, ha emplaçat els participants a la reunió entre l’executiu català i els grups parlamentaris que demà es reuniran per tractar el 14-F a prendre “la decisió oportuna”.\nEl Ministerio del Tiempo hauria d’actuar contra Camuñas\nPrevPequeña tregua del coronavirus en Cataluña en las últimas 24 horas\nLas elecciones del 14-F, en riesgo


Divendres surt a la llum el 13è calendari social de Mas Albornà, amb el títol “Cuinem el 2020” | RTVVilafranca\nDivendres surt a la llum el 13è calendari social de Mas Albornà, amb el títol “Cuinem el 2020”\nCom sempre el calendari s’encarta en un setmanari comarcal i es podrà trobar en punts de Mas Albornà com el quiosc de l’Hospital Comarcal.\nCoincidint amb la nova imatge de la marca d’embotits de Mas Albornà, Mallart Artesans Xarcurters, la Fundació Mas Albornà promou aquest 2020 un calendari al voltant del món de la gastronomia. Així, s’ha comptat amb la presència de cuiners i professionals del sector de reconegut prestigi per a convertir el calendari en un homenatge a la bona gastronomia i els seus valors tot vinculant cada mes a una de les característiques amb les quals la identifiquem: la qualitat, el sabor, la tradició, la cultura, l’alimentació saludable, o el secret de les receptes, per citar-ne uns quants.\nS’ha comptat amb la col·laboració per exemple de Carme Ruscalleda, Nandu Jubany, Oriol Llavina, Ada Parellada i el televisiu Marc Ribas entre altres.\nCom cada any el calendari social de Mas Albornà és sense afany de lucre, i per tant no es ven, sinó que es regala. El calendari es distribuirà gratuïtament a través d’un encartament el divendres 20 de desembre al setmanari comarcal El 3 de Vuit així com els punts propis de Mas Albornà.\ncalendari, calendari Mas Albornà, Fundació Mas Albornà\nL’Ajuntament de Vilafranca convoca el concurs de calendaris del 8M