Diversificar l'economia balear?\n21 abril 2021 07:21\nCarles Manera | 27 abril 2005\nDe bell nou, estam immersos en els conflictes de l'estadística. Les darreres dades que s'han anunciat sobre l'evolució del nombre de turistes albiren una millor temporada el 2005. Però les xifres que es poden deduir de despesa turística en els darrers exercicis insinuen problemes en el nostre producte turístic. En aquest camp, Balears manté un lideratge indiscutible des de fa anys -inclòs el període 1999-2003, cosa que sovint s'oblida-, però al seu torn manifesta signes d'esgotament d'un model que no pot créixer de manera indefinida, si atenem l'increment de l'oferta turística a la Mediterrània i les pròpies limitacions territorials. L'expansió en el nombre de turistes no sembla que es correlacioni amb un increment dels ingressos, per la qual cosa cal parlar de l'aparició, en el cas illenc, de rendiments decreixents a les activitats turístiques, hoteleres en particular. La derivada fonamental és una previsible pèrdua de rendibilitat empresarial, que crea lògica inquietud en el món dels negocis. El tema no té res a veure amb decisions de política econòmica adoptades en el passat -en concret, la promulgació de l'ecotaxa-, i manté una relació molt directa amb un sostre de saturació que, ja fa vint-i-cinc anys, teoritzà l'economista R.W. Butler per a les economies turístiques madures. Aquesta és una realitat que no es pot pas ignorar per més temps, i que no s'hauria d'interpretar en clau estrictament política: existeixen condicionants de demanda que infereixen canvis pregons en els requeriments dels clients dels mercats emissors tradicionals i dels nous que apareixen. En aquest respecte, LL. Pou i J. Alegre, dos rigorosos experts de la UIB, han apuntat alguns dels elements contrastats que explicarien aquest redreçament dels fluxes de demanda que, per a Balears, es concreta en un estat tangible de bloqueig i alentiment econòmics: l'increment a les freqüències en els viatges internacionals per part dels mateixos turistes -però amb menors estades-, la predilecció per unes vacances de major qualitat i l'existència d'un efecte-preu que podria alimentar un retall en el temps d'allotjament.\nFront això, l'aposta per la qualitat esdevé el principal actiu a mantenir. Però aquesta orientació llampant pressuposa oferir majors proteccions ambientals, descongestions més elevades i una preclara diversificació del sector terciari. Si atenem les polítiques desplegades pel Govern de Jaume Matas, les dues primeres condicions són clarament desconsiderades. Però pel que fa a la tercera ens trobem, al meu entendre, en un dels factors medul·lars de la situació econòmica balear present. Vagi per endavant que l'especialització econòmica insular, prou significativa en el sector serveis, no significa cap factor negatiu. De fet, un estudi recent signat per les economistes franceses C. Rozenblat i P. Cicille demostren, amb una anàlisi comparativa de més de cent ciutats europees, que els graus d'especialització econòmica es vinculen amb increments en la disponibilitat de renda, amb una matisació rellevant -d'importància fonamental per a Balears-: la composició interna del sector en el qual l'espai econòmic concret s'ha especialitzat.\nEn efecte, per a Balears la divisió sectorial de l'economia -en funció del VAB i del mercat de treball- porta a conclusions evidents: l'agricultura és residual, la indústria encara ostenta una representació puntual però clara en el mercat i la terciarització ha guanyat terreny i ha esdevingut la part del lleó. Ara bé, quan hom parla d'especialització i de diversificació caldria tenir molt present què volem dir. Perquè l'especialització balear en el sector serveis serà més potent quan més diversificat es trobi aquest segment d'activitat: vet ací, doncs, el nus gordià. Una via de treball que cal explorar de manera més precisa és, justament, aquest perfil que té el sector terciari a casa nostra: si es troba més fragmentat en opcions diferents -i si aquestes gaudeixen d'alts valors afegits-, o bé si el tenim escorat en poques alternatives, de curt recorregut, amb escassos nous actius: en definitiva, amb la generació de baixes productivitats. Aquesta és la clau, que ens remet a una altra asseveració: turisme són turistes -el perogrullo és insultant, i perdoni el lector-, però també són altres coses, que van des d'activitats complementàries relacionades amb la restauració fins a empreses de telecomunicacions, equips d'investigació i d'altres economies externes que es deriven, vertebrades en un potent cercle virtuós. Aleshores, aquella «primera» especialització, observada des dels sectors mítics de C. Clark, perd força per acarar una nova dimensió, molt més rica per entendre les evolucions de la nostra economia regional.\nEl que s'acaba de dir s'hauria de connectar, de forma prou rellevant, amb sengles factors seminals. Per un costat, amb un Sistema Regional d'Innovació -que encetà l'anterior Govern autonòmic, de la mà d'un reconegut científic que es diu E. Tortosa- que, a hores d'ara, no es troba desenvolupat a Balears on, endemés, recordarem de bell nou l'esquifida aposta per l'I+D+i per part de l'administració pública (el 0,25% del PIB, quan la mitjana espanyola es troba en l'1%). Per l'altra, un lideratge públic que suposa la pretensió inequívoca d'actuar dins les coordenades definides pel mercat, amb l'objectiu de trobar territoris d'entesa entre el sector públic, l'empresa privada i els agents socials. Aquest és un camí empíric, no teòric, transitat amb èxit per altres economies regionals europees. Però manifestaria un important canvi d'actitud per part del Govern Balear envers un entorn molt més complex i canviant del que imaginen els seus components.


CFA TERRA BAIXA » BASES DEL CONCURS LITERARI 2018\nModalitat de creació literària\nSer estudiant del CFA Terra Baixa durant el curs 2017-2018.\nPresentar una única obra per categoria\nPresentar treballs originals.. Aquells que hagin estat plagiats seran desqualificats.\nLlengua de les obres presentades\nLes obres presentades han d’estar redactades en llengües catalana, castellana, francesa o anglesa, segons les categories recollides en el punt 8 d’aquestes bases.\nCondicions en la selecció del tema\nEl tema dels micro-relats és lliure amb l’única singularitat que comenci amb la frase: “I aleshores, em vaig deixar anar de la teva ma…”. Es valorarà l’originalitat, l’estructura, la brevetat, la intensitat i la qualitat en la redacció.\nEs desestimaran els treballs que enalteixin la violència, el sexisme, el racisme…\nCaracterístiques formals de les obres presentades\nEls micro-relats han de tenir una extensió mínima de 150 i un màxim de 300 paraules. Es presentaran en un full DIN A4, preferiblement mecanografiat amb el tipus de lletra “Arial 12”, o en lletra manuscrita llegible.\nRequisits per a la presentació de les propostes\nEl micro-relat es presentarà acompanyat de dos sobres tancats, un de gran i un altre de més petit, tot seguint la següent instrucció:\nEn els dos sobres han de constar, ben visibles, el pseudònim escollit i el títol de l’obra.\nEl sobre petit, que s’introduirà dins del sobre gran, contindrà una fitxa amb les dades personals següents:\nTítol de l’obra\nEn el sobre gran s’introduirà, a més del sobre més petit, el relat original signat amb el pseudònim.\nCategories del concurs i destinataris\nLlengua castellana nivell 1. S’hi podran presentar els/les alumnes de N3A, N3B, GES 1, Grau Mitjà, Castellà 2 i Castellà 3.\nLlengua castellana nivell 2. S’hi podran presentar els/les alumnes de GESO2, Grau Superior i PPAU.\nLlengua catalana nivell 1. S’hi podran presentar els/les alumnes de Català 2, GESO1 i Grau Mitjà.\nLlengua catalana nivell 2. S’hi podran presentar els/les alumnes de GESO2, Grau Superior i PPAU.\nLlengua anglesa. S’hi podran presentar els/les alumnes de Grau Superior, PPAU, Anglès 2 i Anglès 3.\nLlengua francesa. S’hi poden presentar els/les alumnes de Francès 2 i Francès 3.\nExhibició de narratives digitals. S’hi pot presentar qualsevol grup.\nLa data límit de presentació dels treballs serà el divendres 13 d’abril del 2018 a la consergeria del CFA Terra Baixa en horari de matí, tarda o vespre.\nSelecció dels treballs guanyadors\nEl jurat estarà integrat pels professors i professores del CFA Terra Baixa. El veredicte del jurat serà inapel·lable i es farà públic el dia 23 d’abril del 2018.\nQualsevol dubte sobre la interpretació d’aquestes bases o qualsevol incidència que es produeixi durant la convocatòria, així com qualsevol aspecte no regulat per les bases, ha de ser resolt pel jurat del concurs, les decisions del qual són inapel·lables.\nSi es considera que no hi ha cap candidatura amb prou mèrits, el premi es pot declarar desert.\nEl premi consistirà en dues entrades de teatre per a cada guanyador/a en cada categoria.\nA banda del premi, es lliurarà un diploma acreditatiu per a guanyador/a i finalista.\nEl lliurament dels premis tindrà lloc el dia 23 d’abril a les 18:00h a la sala d’actes del Centre Cívic amb la posterior lectura pública de les obres guardonades.\nAutoria i propietat de les obres\nEls drets de propietat intel·lectual sobre les obres premiades i finalistes, pertanyen en exclusivitat als seus/seves autor/es, tot respectant el que preveu la base 14.\nReserva dels drets de reproducció\nEl CFA Terra Baixa tindrà el dret no exclusiu de publicar, en els mitjans de comunicació (web, moodle) de l’escola, amb finalitats no lucratives i coherents amb les activitats pròpies d’un centre escolar, sempre i quan faci constar l’autoria de l’obra.\nEls autors cedeixen de forma gratuïta els drets de publicació de les obres al CFA Terra Baixa amb renúncia expressa a cap contra prestació que no sigui el premi atorgat.\nPublicació de les obres premiades\nLes obres premiades i finalistes seran publicades a la web del CFA Terra Baixa (www.cfaterrabaixa.cat) i en aquells mitjans de difusió on intervingui el centre.\nNotificació de la resolució del concurs i lliurament del premi\nEl dia 23 d’abril de 2018 a les 18h, es procedirà a comunicar la resolució del concurs i a lliurar els premis als guardonats.\nLa resolució es publicarà a la pàgina web del CFA Terra Baixa a partir del 24 d’abril.\nObres no premiades\nLes obres que no resultin premiades podran ser recollides a la consergeria del CFA Terra Baixa durant els 15 dies següents al lliurament del premi.\nAcceptació de les bases i de la normativa d’aplicació\nLa participació en aquest premi implica l’acceptació de les bases.\nEl Prat de Llobregat, 5 de març de 2018\n« Mes Anterior Agost 2018 Proper Mes »


FGC farà un pla de viabilitat de Boí Taüll abans de passar-ne a ser el nou titular - Diari de la neu\nEl Govern garanteix l'obertura de l'estació d'esquí aquesta temporada i manté l'activitat econòmica i llocs de treball\nAlta RibagorçaACN 12.11.201915.30 h\nFGC farà un pla de viabilitat de Boí Taüll abans de passar-ne a ser el nou titular Autor/a: JuanMa Altolaguirre\nBoí Taüll té garantida l'obertura com a estació d'esquí a la temporada 2019-20. Mentre es resol el conflicte judicial per alguns dels hotels del resort del Pla de l'ermita, el Govern arribarà a un acord amb l'empresa Actius de Muntanya SA per mantenir l'activitat econòmica i llocs de treball a l'estació d'esquí.\nFerrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) farà un pla de viabilitat de la gestió i explotació del negoci de l'estació d'esquí de Boí Taüll (Alta Ribagorça). Així ho ha acordat el Govern aquest dimarts, que també ha concretat que en base a aquest pla de viabilitat, es fixarà com FGC passa a ser el nou titular de l'explotació. De moment l'executiu ha autoritzat per la temporada 2019-2020 formalitzar un conveni de cooperació en la direcció de la gestió de l'estació entre FGC i Actius de Muntanya, que és l'empresa pública que s'ha ocupat de la gestió del complex fins ara. D'aquesta manera, el Govern garanteix l'obertura de l'estació i manté l'activitat econòmica i llocs de treball de la zona. El conveni determina que la titularitat de l'activitat continuarà sent d'Actius de Muntanya i s'ocuparà de les relacions amb treballadors, col·laboracions mercantils, proveïdors, empreses subministradores d'energia i també amb les administracions públiques.\nAmb aquesta decisió el Govern vol garantir l'obertura de Boí Taüll la temporada 2019-2020, ja que considera que constitueix un element clau en l'activitat econòmica i de generació de llocs de treball directes i indirectes a la Vall de Boí i a la comarca de l'Alta Ribagorça. En concret, depenen de l'estació d'esquí uns 140 llocs de treball directes i més de 300 indirectes.\nLa societat Actius de Muntanya és la propietària de l'estació d'esquí des que va ser adquirida en execució de l'Acord de Govern aprovat el 23 de desembre de 2014. Els actius del complex es van arrendar a la societat Promocions Turístiques de la Vall SA fins al 30 d'abril de 2019, però el passat 8 de novembre de 2019 Promocions Turístiques de la Vall va renunciar unilateralment al contracte d'arrendament del qual era titular i, per tant, a la prestació del servei.\n08.11.2019. Boí Taüll serà traspassada a FGC però amb gestió a càrrec d'Actius de Muntanya S.A.


Casas Rurales Taramundi Verde Taramundi Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLos Castros, 3 bajo, Taramundi, Taramundi, Espanya, 33775 - Veure al mapa\nSi el que està buscant és per un hotel ben situat a Taramundi, no busqui més enllà de Casas Rurales Taramundi Verde. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAmb una oferta de serveis hotelers superior i ampla gama d'entreteniment, Casas Rurales Taramundi Verde és compromet a que la seva estada sigui el més còmoda possible. L'hotel ofereix instal·lacions per a reunions i banquets , habitació familiar, instal.lacions de barbacoa, servei de bugaderia per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, balcó/terrassa, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana per satisfer els clients més exigents. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com pesca, jardí. Casas Rurales Taramundi Verde és una elecció inteligents per a viatgers a Taramundi, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els comentaris (228) Parelles (79) Famílies amb infants petits (78) Famílies amb infants grans (40) Grups (31)


Els bons resultats d'ERC i PSC alimenten la campanya per les municipals i suposen un dur cop a les expectatives de revàlida d'Ada Colau | Les remuntades de Valls i Forn es compliquen\nEls dos triomfadors de la nit, a Barcelona ciutat, són Ernest Maragall (ERC) i Jaume Collboni (PSC). Els bons resultats de les dues formacions aquest 28A alimentaran la campanya dels dos alcaldables, que ambicionen l’alcaldia barcelonina a les eleccions municipals d’aquí quatre setmanes. Maragall trenca amb la maledicció dels republicans a la capital catalana, mentre que Collboni surt reforçat en direcció al pòdium malgrat que ara només disposi de 4 dels 41 regidors del consistori. En un plenari fraccionat com l’actual, els dos candidats d’esquerres es situen en bona posició per a futurs pactes de govern, si no entre ells almenys sí amb els comuns d’Ada Colau.\n“Escolta Espanya, Catalunya és republicana! Escolta Madrid, Barcelona és republicana! El 26M Barcelona tindrà un alcalde republicà i progressista!”, ha celebrat Maragall des de la seu d’ERC. El veterà exsocialista ha augurat que el 26M els republicans tornaran a guanyar a la ciutat, una fita que a les estatals no havien aconseguit mai.\n“Per primera vegada ERC es prepara per assaltar l’alcaldia de Barcelona. Visca @Esquerra_ERC!”, clou l’@ernestmaragall #VaDeLlibertat #RedefinimBarcelona pic.twitter.com/MQs0bJx9xn\nPer la seva banda, Collboni no se n’està de fer valdre que el PSC s’ha alçat amb la victòria a 5 dels 10 districtes i ha doblat resultats al conjunt de la ciutat. Els socialistes sembla que surten del túnel dels darrers anys, quan el procés sobiranista els havia fet perdre vot en totes direccions. “Avui comença l’onada del canvi!”, ha proclamat l’alcaldable.\nCal destacar també el silenci de l’alcaldessa en aquesta nit adversa pel seu partit, que ha caigut de la primera posició indiscutida de 2016 a una discreta tercera plaça. La candidatura, a més, l’encapçalava un home fort de Colau, l’encara tinent d’alcaldia Jaume Asens, a qui la líder de BComú ha donat suport tota la campanya presencialment i a les xarxes socials. El regidor sí que ha sortit en defensa dels resultats i ha agraït la confiança dels més de 600.000 electors que ha escollit als comuns per influir en el nou govern espanyol.\nManuel Valls també ha optat per un silenci prudent, igual que la regidora Carina Mejías, que no ha aconseguit el seu escó al Congrés. El partit d’Albert Rivera ha quedat quart i, per tant, fora del pòdium de guanyadors. Si les enquestes fa setmanes que desinflen les expectatives de Valls, aquests resultats podrien confirmar la tendència a la baixa.\nTampoc s’han pronunciat aquesta nit electoral Quim Forn i Elsa Artadi, caps de llista de Junts per Catalunya. Les eleccions d’aquest 28A, en què la formació independentista ha quedat cinquena, no els ajuden en la campanya de les municipals del 26M ara que portaven un parell de setmanes remuntant a les enquestes. Josep Bou (PP), que ja tenia difícil fins i tot entrar al consistori, surt també molt tocat d’aquestes eleccions estatals i tampoc ha dit res aquesta nit electoral.\nEl que sí que s’ha pronunciat, tot i no participar en el 28A, és Jordi Graupera. El candidat de Barcelona És Capital, sorgit de Primàries Barcelona, ha felicitat ERC en un tuit en què recorda que “ara toca Barcelona” i assegura que “amb Maragall i Artadi no n’hi ha prou” per al projecte independentista de la ciutat com a capital de Catalunya.\nContundent i important victòria de l’independentisme en unes espanyoles. L’enhorabona, ERC. Ara toca fer de Barcelona la capital del moviment. I enretirar-ne Espanya. Ens toca explicar el que molts intuïu: que amb Maragall i Artadi no n’hi ha prou per fer-ho real. Ho farem.\nEleccions al Congrés 28A Ernest Maragall Jaume Collboni


Hoeve de Haar Hof van Twente Països Baixos - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nGrote Looweg 4, Verspreide huizen Deldenerbroek, Hof van Twente, Països Baixos - Veure al mapa\n"Personal contact with staff. Very relaxing setting, small sc..."\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Delden, Hoeve de Haar és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHoeve de Haar ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com instal.lacions per a minusvàl.lids, magatzem d'equipatge, instal·lacions per a reunions i banquets , instal.lacions de barbacoa, biblioteca.\nL'ambient de Hoeve de Haar es reflexa en cada habitació. calefacció, llits extrallargs (> 2 metres), aparell de televisió, articles de tocador, plat de dutxa són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Hoeve de Haar és una elecció inteligents per a viatgers a Delden, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (76) Parelles (52) Viatgers en solitari (18) Famílies amb infants petits (4) Famílies amb infants grans (1) Grups (3)


Divendres 5 -Dijous 11 de gener de 1940 | La ruta de l'exili. Dia a dia 70 anys després\n← Dimarts 26 de desembre de 1939- dijous 4 de gener de 1940\nDivendres 12- dijous 18 de gener de 1940 →\nSegurament algun dia d’aquesta setmana arriben a Xile el grup que havia marxat el dia 8 de desembre cap a Xile en el vaixell “Florida”.\nFerran Soldevila que volia anar a París decideix quedar-se a l’Isle-Adam per la malaltia intestinal que pateix i que fa que s’hagi de quedar, sovint, al llit durant uns dies.\nA l’Isle-Adam, Ferran Soldevila s’ha de tornar a quedar tot el dia al llit. A la tarda s’està amb ell Carles Riba que li explica anècdotes, algunes que ja coneix i algunes de noves.\nA Roissy-en-Brie, Agustí Bartra escriu un poema sobre el paisatge de la plana on viu que alhora és ple d’enyorança:\nPlana de Brie\nCap cim on sadollar els ulls àvids d’altures.\nAmple país cenyit de bosc i pomerars,\ndies de núvols fàcils i nits d’estrelles dures\ndamunt d’arbres semblants a cascades i altars.\nTeulats de llicorella amiga de la pluja.\nFumarel·les manyagues fan més gris el cel gris.\nL’ànima de l’autumne, embolcallada, puja,\ni el vent, sobre els estanys, de la tristor fa el fris.\nCamins molls i segurs on la pedra és avara,\ncrepuscles ronsejants com ramats de dolçor,\nAl capitell de l’aire hom ha lligat l’estol.\nPerò on són, Déu meu!, la pinya i l’atzavara,\non és la meva mar d’homèrica remor?\nDintre el meu cor tremola de fred mon antic sol!\nVilla Rosset, 8 de gener de 1940\nA Montpeller Artur Bladé i Desumvila comenta l’aspecte d’aquesta ciutat:\n“A l’hivern, Montpeller, sobretot el vell Montpeller, sembla encara més vell. Moltes de les cases – mig enrunades, plenes de bonys i emplastres, sostingudes amb crosses – s’aguanten per miracle. […] L’aspecte desolat d’aqueixes cases decanta a pensar que foren abandonades ja fa molt de temps, però la veritat és una altra. La majoria son habitades i en alguna hi cova un misticisme sòrdid. […]\nFrancesc Pujols, amb qui dono tombs, molts tardes, per aquest barri, sospita que a Montpeller sobreviuen congregacions i sectes amb reminiscències albigeses. Aneu-ho a saber.\nPerò no tot en aquest barri […] és tenebrós. Hi ha també indrets amables i acollidors, com aquesta placeta de l’Om (literalment: «de l’Om») plena de sol i amb roba estesa als terrats, i gàbies d’ocells als balcons i infants que juguen a l’entorn d’una font que la plaça té al mig, amb un desmai que l’ombreja.” (Artur Bladé i Desumvila, Cicles de l’exili I: L’exiliada, p. 269).


DISSENYAT AL COR DE LES DOLMITES\nLa marca italiana, Salewa, és avui ben coneguta entre els muntanyistes de tot el món, però té gaire bé 80 anys d´història des que va sorgir en una pati de Múnic el 1935 fins ara, aquesta marca situada al cor de les Dolmistes ha estat en constant evolució per produir la millor equipació tècnica per a muntanyistes. Fidel al seu lema «la qualitat és el nostre paràmetre d´avaluació» Salewa proa moltes de les seves solucions innovadores en expedicions, i certament és una prova de foc que determinarà la qualitat del prodcute. En aquest sentit, i sempre aprenent de l´experiència, Salewa ens ofereix un material que indubtablement satisfarà les nostres expectatives. Salewa reconeix immediatament la tendència a la lleugeres i a la Dècada dels 90, defineix el concepte de «meitat del pes - doble de resistència» com a objectiu principal de recerca i producció.\nTendes i sacs de dormir


Sant Andreu - Manresa: arriba l'hora de la veritat - UE Sant Andreu\nComença una nova temporada marcada per l’àmplia renovació al Sant Andreu, des de la banqueta fins a gairebé tota la plantilla. L’equip de David Almazán té el repte d’assolir l’ascens a la Segona RFEF després de la decepció de la temporada passada, en què els quadribarrats no van poder pujar en la final del ‘playoff’.\nLa pretemporada ha estat marcada per les proves, els canvis al vestidor i la irregularitat en els resultats. Ara, però, arriba l’hora de la veritat. El Sant Andreu rep el CdE Manresa, un dels rivals més potents de la lliga en el primer partit al Narcís Sala. Els bagencs s’han reforçat i estan disposats a fer un pas endavant després de dues temporades d’adaptació a Tercera.\nPer a aquesta primera jornada, Almazán no podrà comptar amb Albertito ni Franco per lesió, Rabelo ni Marc Garcia per haver estat convocats amb les seleccions d’Andorra ni amb Ferreira, Recine ni Priore per qüestions burocràtiques. Tres juvenils opten a completar la convocatòria.\nCompetició: Jornada 1 de la Tercera RFEF (Grup V)\nHorari: diumenge 5 de setembre, a les 18:00h\nÀrbitre: Pau Serrat Susi (del. Terres de l’Ebre), assistit per Pau Orts Roig (Tarragona) i Vanni Nägeli Juan (Terres de l’Ebre)\nSeguiment: @uesantandreu i SantAndreuRàdio.com


Llista Agrupament Catalanista de Montblanc per les eleccions municipals '19\nJosep Andreu presenta la candidatura d’ACM amb una llista «transversal, com ho va ser l'1-O»\nAndreu ha anunciat també que és l'últim cop que es presenta a les eleccions municipals de Montblanc\ndiumenge, 14 d’abril 2019 - 13:56h\nEls membres de la candidatura d'Agrupament Catalanista de Montblanc de cara a les eleccions municipals 2019. | Júlia Giribets\nAgrupament Catalanista de Montblanc ha presentat aquest diumenge al migdia la seva llista de cara a les eleccions municipals. Amb Josep Andreu al capdavant, la formació es torna a presentar sota el paraigua d’ERC i incorpora cares noves a la candidatura, però també repeteixen alguns regidors d’anteriors legislatures.\nEn un acte celebrat simbòlicament a la plaça 1 d’Octubre de Montblanc, més d’un centenar de persones han assistit a conèixer qui forma part d’aquest projecte polític. Tal com ha dit Andreu, és una llista «amb més dones que homes», que pretén ser una candidatura «transversal i amb moltes sensibilitats, com ho va ser l’1 d’Octubre», agrupant persones de diferents sectors de la societat montblanquina.\nReptes per aquesta legislatura\nDurant la seva intervenció pública, Josep Andreu, ha posat de manifest la necessitat d’aconseguir el Parc Natural de les Muntanyes de Prades. «No pot ser que no ens posem d’acord els pobles que hi hem de formar part», ha dit.\nAndreu ha recordat que «quan em poso una cosa al cap, sóc molt tossut» i ha reiterat que «en dos anys tindrem la piscina coberta, ho asseguro». En aquest sentit, Andreu ha reconegut que «hem de fer autocrítica i no la vam encertar intentant fer el conveni amb el càmping».\nL’alcalde també ha fet referència a la pèrdua d’habitants de la Conca de Barberà en els darrers anys. «Per tirar endavant hem d’agafar autoestima i posar-nos amb entusiasme a liderar el futur de la nostra vila».\nDetall del públic assistent a l'acte. | Júlia Giribets\nTambé ha incidit en la importància que vinguin nous pagesos a la comarca. «Per això us demano que ens renoveu la confiança i ens doneu una àmplia majoria que, en aquesta legislatura ens ha ajudat a tirar endavant projectes que sempre tenien un ‘no’ per part de l’oposició».\nEl fet que no es presenti la CUP «no és bo per Montblanc»\nJosep Andreu ha reconegut que el fet que la CUP no es presenti per optar a l’alcaldia de la vila «ens pot beneficiar electoralment», però ha afegit que «per Montblanc no és bo».\nL’alcalde ha recordat que l’any 1975 «ens vam incorporar un grup de joves que hem protagonitzat la vida política municipal i ara seria necessari que una nova generació de joves fes el mateix». Tot i això, ha explicat que en la seva candidatura hi ha «força gent jove perquè hi ha d’haver relleu generacional».\nAndreu es presenta per últim cop a les municipals\nEn aquest sentit, Josep Andreu, ha dit que «en aquestes eleccions hi sóc, però és l’últim cop que em presento a l’Ajuntament de Montblanc», en aquesta voluntat de donar pas a polítics més joves.\nA més, Andreu, ha recordat que Agrupament Catalanista «som ERC i jo ho seguiré sent el que em quedi».\nJosep Andreu, alcalde de Montblanc, presentant la candidatura d'Agrupació Catalanista de Montblanc per les municipals 2019. | Júlia Giribets\nEn referència a l’equip que l’acompanyarà en aquestes eleccions municipals, ha dit que «som un grup de gent amb il·lusió i força» i ha fet referència al tàndem que forma amb Francesc Benet, número 2 de la llista. «Jo somio molt i en ‘Siscu’ toca de peus a terra».\nEntre les persones que l'acompanyaran en la llista, hi ha regidors que repeteixen com Francesc Benet, Oriol Pallissó, Santi Porta, Carme Pallàs (va anar a les llistes l'any 2007) o l'exregidor del PDeCat, Cesc Viñas, actual regidor no adscrit.\nPer acabar, l’alcalde ha recordat que va començar a l’Ajuntament de Montblanc amb dos pensaments molts clars: «la independència i les muralles», però ha reconegut que amb els anys «te n'adones que entres per uns ideals però el 95% del dia a dia l’ocupen coses com les clavegueres, els carrers... i vas sentint més propers els problemes de la gent».\nLLISTA D'AGRUPAMENT CATALANISTA DE MONTBLANC\n1- JOSEP ANDREU\n2- FRANCESC BENET\n3- CARME PALLÀS\n4- JUDIT PERE\n5- ORIOL PALLISSÓ\n6- SANTI PORTA\n7- CESC VIÑAS\n8- EVA POMARES\n9- MARIONA AGUSTÍ\n10- NÚRIA FOGUET\n11- PIERRETE PARNAU\n12- IMMA TAULÉ\n13- MARCEL FOLCH


L'advocada de la mare: «Si la té ella, la nena està en bones mans»\nDenuncia el segrest de la seva filla de 5 anys en mans de l'exdona\nCartell que el pare ha fet per denunciar la desaparició de la nena.\nDenúncia el segrest de la seva filla de 5 anys en mans de la seva exdona\nEn Màrius Lleget demana que si algú té una pista d'on pot estar la seva filla truqui al 649532014.\nLa sentència que atorga la custòdia de la menor al progenitor i l'informe del SATAF que aconsella que la nena visqui amb la mare.\nPilar Casas culpa el sistema judicial i a les «estructures socials masclistes» de què el pare tingui la custòdia de la petita Naira\nActualitzada 11/05/2016 a les 00:21\nL’advocada de la dona que suposadament s’ha emportat a la seva filla de 5 anys, segons va denunciar el seu exmarit ahir al Diari Més, desmenteix que la seva clienta pateixi esquizofrènia i que, per tant, en el cas que s’hagi emportat a la petita, «la nena està en bones mans». Tot i així, l’advocada Pilar Casas desconeix on poden ser mare i filla.\n«En Màrius –el pare– no té cap prova de què la Natalia –la mare- pateixi cap patologia. Ell ha volgut crear una alarma social», assegura Rosa Casas, presidenta de l’associació DHIDES, que ha viscut de prop la situació conflictiva entre el matrimoni. DHIDES actuava de punt de trobada per fer les entregues de la petita Naira.\nSegons expliquen les dues germanes Casas –una, advocada de Natalia, i l’altra, presidenta de DHIDES–, la sentència que atorga la guarda i custòdia de la petita al seu pare ve donada per «un mal sistema judicial i per unes estructures socials masclistes». Rosa Casas, que feia de mediadora entre el matrimoni, assegura que «en Màrius utilitzava la violència emocional per destruir la Natalia», i que la justícia no ha fet res per evitar-ho. «La jutgessa que ha atorgat la custòdia de la Naira al seu pare no sap l’impacte negatiu que això provocarà en la petita», sentencia la mediadora.\nL’advocada de la dona desapareguda des del passat 29 d’abril, no està d’acord amb el funcionament judicial del cas, i no entén com la jutgessa ha obviat l’informe pericial i psicològic fet pel Servei d’Atenció Tècnica a la Família de la Generalitat (SATAF), en què diu que el més adequat per la menor és seguir vivint amb la mare i establir un règim de visites amb el pare.\nLa llarga lluita als tribunals\nEl malson de la Natalia, segons explica la seva advocada, comença l’any 2013, quan la sentència de divorci, dictada pel jutjat de violència sobre la dona de Valls, i en la qual la Natalia té la custòdia de la petita, no concretava com s’havia d’establir el règim de visites per part del pare. «Era una sentència poc concreta. El problema és que en Màrius i la Natalia havien de quedar d’acord, però hi havia un ordre d’allunyament per maltractaments d’ell cap a ella pel mig», explica.\nNo hi va haver manera de posar-se d’acord. És per això que la Natalia va decidir acudir a l’associació DHIDES, que de manera voluntària intermediava i minimitzava el patiment de la menor. «Si els jutges fessin bé la seva feina, nosaltres no caldria que actuéssim», explica Rosa Casas, presidenta de DHIDES.\nDesprés de molts episodis de denúncies i judicis, en què en Màrius és declarat innocent, la Natalia decideix demanar una modificació de la sentència de divorci per tal de regular el règim de visites per part del pare. Segons la seva advocada –que en aquell moment no ho era–, la Natalia va anar desprotegida i poc defensada, i en Màrius va presentar una contra demanda demanant la custòdia compartida de la menor.\nDurant el judici, l’advocada assegura que «el comportament de la jutgessa no va ser imparcial, ja que només va contemplar les coses negatives de la dona. A més va dirigir-se a la meva clienta dient-li que si no tornava a viure a Tarragona –feia uns mesos que la Natalia i la Naira s’havien traslladat a Vilafranca del Penedès–, li donaria la custòdia individual al pare». I així va ser. De moment, però, la sentència encara no es ferma, ja que es pot recórrer.\nLa nena presumptament segrestada per la seva mare estava de vacances


La unitat experta en fibromiàlgia, fatiga crònica i sensibilitat química de Girona atén més de 800 pacients en 6 anys\nÉs la primera reconeguda oficialment pel Departament de Salut arreu de Catalunya\nLa Unitat d'Expertesa (UE) de la Síndrome de Sensibilització Central de la regió sanitària de Girona és la primera reconeguda oficialment pel Departament de Salut a tota Catalunya. Es tracta d'una unitat que atén pacients amb fibromiàlgia, fatiga crònica i sensibilitat química. Des que es va posar en marxa i fins a l'actualitat, ha inclòs al programa més de 800 pacients, la majoria dones i amb una edat mitjana de 54 anys. El protocol terapèutic parteix del diagnòstic de la malaltia i, a partir d'aquí, una valoració mèdica inicial determina el tractament de forma individual. D'entrada, hi ha una intervenció psicoeducativa on els pacients participen en entre sis i vuit sessions de grup durant les quals els formen en la patologia i els hi donen eines per poder afrontar la malaltia amb la millor qualitat de vida possible.\nUn cop acabada aquesta intervenció, fan una segona valoració del pacient. En un 30% dels casos, és necessari continuar l'abordatge amb una com intervenció mixta, que consisteix en una sessió setmanal durant vuit o deu setmanes de psicoteràpia grupal i dues sessions més setmanals durant quatre o sis setmanes de cinesiteràpia, és a dir, exercicis físics de baixa intensitat adaptats a les persones afectades de fibromiàlgia i fatiga crònica.\nEl Departament de Salut va iniciar fa un any el procés de revisió del model d'atenció a aquestes patologies. A partir d'aquesta revisió, el departament va auditar les unitats del territori per certificar la seva adequació al nou model. La regió sanitària Girona, que lidera el model d'atenció a través de la Unitat d'Expertesa (UE) de la Síndrome de Sensibilització Central de l'Hospital Universitari de Girona Doctor Josep Trueta ha estat, aquest estiu, la primera reconeguda oficialment a tot Catalunya.\nLa UE de Girona, ubicada al Centre d'Especialitats Güell de Girona, dóna suport i fa el seguiment dels protocols d'atenció a aquesta patologia a tota l'atenció primària i especialitzada del territori i als equips assistencials per al seu abordatge. També coordina els professionals que participen al programa durant totes les fases del tractament, així com també fa atenció als pacients que ho requereixen.\nGirona ha estat pionera en el disseny d'un model d'abordatge acostant els tractaments el més a prop possible d'on resideix el pacient i potenciant el paper de l'atenció primària. Així, l'any 2002 van elaborar la primera guia de pràctica clínica de Catalunya sobre el tractament de la fibromiàlgia i el 2007 van començar a fer una prova pilot a l'Àrea Bàsica de Salut de Can Gibert del Pla de Girona. Aquest projecte va ser la base de la Guia d'Atenció a la Fibromiàlgia de la Regió Sanitària de Girona, editada al 2010, i el tret de sortida a l'aplicació del programa d'atenció a la fibromiàlgia i a la fatiga crònica a tota la regió, impulsant el desplegament progressiu. La implantació va culminar fa uns mesos, a finals de 2015, amb l'extensió del programa a totes les Àrees Bàsiques de Salut.\nL'any passat es van posar en marxa 32 grups terapèutics i es van incloure 232 pacients: d'aquests, 86 van requerir tractament especialitzat amb fisioteràpia i psicoteràpia. Des del 2010 s'han atès més de 800 pacients i s'han realitzat més de 122 intervencions psicoeducatives grupals.\nEl model d'atenció a les persones afectades per Síndrome de Sensibilització Central a la regió sanitària de Girona s'organitza en base a l'atenció primària de salut, amb el suport i la col·laboració de la Unitat d'Expertesa configurant una xarxa d'atenció especialitzada amb la participació de professionals de la resta de recursos de salut (hospital Josep Trueta, hospitals comarcals, centres de salut mental, rehabilitació/fisioteràpia, treball social, etc.), amb la col·laboració, quan cal, d'altres unitats especialitzades o recursos comunitaris.\nLa UE està formada per professionals de medicina de família, medicina interna, reumatologia, psicologia clínica, psiquiatria, rehabilitació, infermera gestora de casos, treball social i tècnic de salut del Servei Català de la Salut, així com altres especialitats que es considerin necessàries. La Unitat dóna suport al diagnòstic de la malaltia i fa la coordinació entre els diferents proveïdors de la Regió Sanitària per tal que facilitin la feina als professionals implicats en les diferents fases del tractament terapèutic. La UE també s'encarrega de formar els professionals que intervenen en l'acte assistencial. Actualment, a tota la Regió hi ha 98 professionals que actuen com a referents de fibromiàlgia: 46 professionals d'infermeria, 27 metges, 12 fisioterapeutes, 11 psicòlegs i 2 treballadors socials.\nSegons informa Salut en un comunicat, les enquestes de satisfacció realitzades als pacients mostren un alt grau de satisfacció del programa. En aquest sentit, valoren amb un 4,3 sobre 5 la millora sobre la seva qualitat de vida i amb un 4,7 sobre 5 la formació que se'ls ha donat sobre la seva malaltia.\nPublicat per Voluntaris a 16:07 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Fibromiàlgia, Hospital Dr Trueta Girona, Síndrome de Fatiga Crònica, Síndrome de Sensibilització Central\nLa unitat experta en fibromiàlgia, fatiga crònica ...


Google diferencia els resultats orgànics dels patrocinats per Adwords\nGoogle comença a diferenciar clarament els resultats orgànics dels patrocinats per Adwords\nin Màrqueting online, SEM, SEO\nBon dia a tots!! Primer de tot disculpar-nos davant la nostra audiència per aquest llarg silenci en el nostre blog, ja que els nostres projectes propis i aliens estan complicant en gran manera preparar un bon post, amb cara i ulls, que no resulti el típic refrito d’un blog yankee o d’algun altre tema més que parlat i discutit. Avui torno amb l’actualitat del nostre canviant mundillo 2.0. Interessants novetats per a especialistes SEO i de màrqueting de cercadors, encara que com sempre ocorre no va a ploure a gust de tots.\nDit això anem al gra. Aquest matí tots els SEOs del món mundial ens hem despertat amb un regal de nadal anticipat per part del nostre benvolgudíssim cercador Google. Uns dies amable Doctor Jekyll, altres dies terrible Mister Hyde. Doncs ben no sabem si per ordre de la comissió europea, alguna sentència en contra sobre la publicitat en mitjans de comunicació, o alguna cabrejada agència d’arbitrarietat de consum ha obligat al totpoderós Google a diferenciar clarísimamente amb una etiqueta groga els seus resultats patrocinats per Google Adwords de la resta de resultats orgànics.\netiquetes en els anuncis patrocinats de google adwords\nCom haureu vist no he donat crèdit algun a la possibilitat que ells, per pròpia voluntat hagin pres la decisió d’intentar no confondre a l’usuari amb els seus resultats de pagament, camuflant-los com fins ara a la pàgina de resultats amb fons d’inapreciable contrast i una minúscula etiqueta del mateix color de text que el propi anunci, que recitava “anunci” amb l’esperança de no ser vist. Doncs bé aquestes pràctiques han acabat. Des d’avui Google està obligat a diferenciar d’una forma clara (com ells t’obligaven a fer en les campanyes de Display amb Adsense) els blocs de publicitat del seu cercador.\nja que després de diversos testeos s’ha demostrat que més del 60% de les persones associen l’aparèixer en els primers llocs del cercador, amb que una empresa sigui millor que una altra o que un servei sigui millor que un altre, queda per veure com va a respondre l’usuari davant aquesta nova i molt visible advertiment, que el que està a dalt és “el que paga”. Traient dades sobre la taula, cal remarcar que l’usuari és cada dia més savi a nivell geek, ja que els resultats de Adwords no es porten més del 20% dels clics del total en una pàgina de resultats. Sabedors que més del 90% dels ingressos del cercador provenen de la seva reeixida plataforma publicitària Google Adwords, de ben segur que tots els executius de Mountain View estaran nerviosos, revisant les seves xifres d’ingressos, després d’aquest important contratemps publicitari.\nFins a aquí aquest post senyores i senyors. Desig que us hagi interessat el tema, per a qualsevol dubte o consulta em teniu a un clic de distància. En qüestió de dies torno amb més i millor. Una salutació i feliç començament de setmana a tots.


El Fons promou un projecte de prevenció i d'atenció a la violència de gènere a Rumiñahui de la mà de CEPAM.\n- La Presidenta del Centro Ecuatoriano para la Promoción y Acción de la Mujer, Lilia Rodríguez, visita l'Alcalde de Xàtiva, Roger Cerdà.\n- El projecte conjunt beneficia un miler de persones entre dones, autoritats, funcionàries i les seues famílies.\n- Rodríguez: «L'aliança amb el Fons ha permès apropar ciutadania i municipis a una visió renovada del desenvolupament local».\nXàtiva, 1 de juny. El Fons Valencià per la Solidaritat promou un projecte de prevenció i d'atenció de la violència de gènere a Rumiñahui de mà del Centro Ecuatoriano para la Promoción y Acción de la Mujer (CEPAM) la Presidenta del qual, Lilia Rodríguez, s'ha reunit este matí amb l'Alcalde de Xàtiva, Roger Cerdà, i la Presidenta del Fons, Xelo Angulo. Com ha incidit Rodríguez «la violència masclista és un problema comú de les dones arreu del món, com també les conseqüències per als fills o la necessitat d'involucrar els homes en la prevenció».\nEl projecte conjunt “Per una vida sense violència de gènere” vol enfortir les capacitats del municipi de Rumiñahui (Equador) en materia de prevenció i atenció de la violència de gènere per tal d'assegurar el dret de dones i joves a una vida sense violència, a més de millorar la seua autoestima i lideratge. Com explica la presidenta del CEPAM, «Hem treballat amb dones rurals, les que compten amb els majors desavantatges socials, culturals i educatius, alhora que reconeixíem la nostra realitat i les estratègies conjuntes per a millorar les condicions de vida». Per a Rodríguez, a més, «L'aliança amb el Fons ens ha permès apropar la ciutadania i els municipis a una visió renovada del desenvolupament local».\nEl projecte beneficia al voltant d'un miler de persones; dos centenars de dones capacitades i apoderades, una desena d'autoritats municipals, mig centenar de funcionaris municipals, i les seues famílies, beneficiades indirectament pels canvis en els patrons socioculturals de gènere difosos a través del projecte conjunt amb CEPAM. En 2014, l’Ajuntament de Rumiñahui va crear el Consejo Cantonal de Protección de Derechos (COPRODER) que compta amb un equip integrat per representants estatals i societat civil que exercix les atribucions de formulació, transversalització, observança, seguiment i avaluació de les polítiques públiques municipals de protecció de drets. A més, coordina les entitats rectores i executores amb els organismes especialitzats i les xarxes interinstitucionals de protecció de drets del cantó.\nRodríguez és màster en Polítiques Socials i Planificació del Desenvolupament pel London School of Economics (Anglaterra), ha estat funcionària del Fons de Poblacions de l'ONU, subsecretària d'Organismes Internacionals de la Cancilleria de l'Equador, directora de Relacions internacionals del Municipi de Quito, cofundadora de CEPAM i primera directora i és consultora d'organismes equatorians i internacionals. A més, compta amb nombroses publicacions sobre gènere i desenvolupament, governs locals, cooperació internacional o els ODS; així com experiència en polítiques públiques tant al govern central com local, i de planificació, gestió, avaluació de projectes en gènere, salut sexual i reproductiva, violència contra les dones o interculturalitat; i és membre assessor del Comitè Assessor d'ONU Mujeres Ecuador.\nCEPAM, l'organització no governamental presidida per Rodríguez, va ser creada en 1983 per un col·lectiu de dones feministes compromeses amb la igualtat de gènere, els drets de les dones, la justícia social, l'equitat i la inclusió i va iniciar la seua vida institucional creant la “Casa de la Mujer” a Quito, un espai referent del moviment de dones del país.


Tipus de ioga ➤ Quin és l'estil més adient per tu?\nSessions presencials de grup\nParlar de ioga és parlar d’unir el cos i la ment. És una pràctica amb més de 5 mil anys que ha vingut evolucionant través del temps per adaptar-se a les necessitats de la gent, actualment pot ser practicat per qualsevol i són milions les persones a tot el món que gaudeixen de les seves bondats.\nAvui més que mai, enmig d’aquesta societat que viu precipitada i en un estat de tensió continu, hem d’aprofitar els beneficis del ioga i de les seves aportacions al benestar integral: físic, mental i espiritual.\nHi ha moltes variants que pots practicar, però la veritat és no hi ha un tipus de ioga millor que un altre, sinó que cada un s’adapta millor a els teus objectius i la teva forma de ser, tots ells tenen arrels comunes però amb característiques úniques.\nQuin tipus de ioga és l'ideal per tu?\nMoltes persones pensen que hi ha un sol tipus de ioga, però estan equivocats, hi ha més de 30 variants diferents. Aquesta pràctica és molt popular i va des de sessions molt intenses a més relaxades i totes són molt efectives.\nTots aquests tipus de ioga tenen un element en comú: proporcionar bona salut i que et desenvolupis espiritualment. Et convido a conèixer les característiques dels principals:\nIoga terapèutic: millora la salut mental i física\nDes de fa molts anys, el ioga ha generat interès com una modalitat terapèutica, ja que ha sorgit molta evidència científica que demostra la seva eficàcia. És una pràctica que utilitza exercicis de ioga, respiració i meditació per millorar la salut mental i física de les persones.\nLa teràpia del ioga s’utilitza per combatre problemes de salut física com malalties de cor, hipertensió, dolors d’esquena i cap, efectes secundaris de la quimioteràpia i malalties en general. També actua en tractaments per a patiments psicològics com ansietat, depressió, addiccions i estrès post traumàtic.\nEl ioga terapèutic el poden practicar persones de totes les edats, amb diferents tipus de fisonomia o nivells de condició física perquè cada postura s’adequa a les particularitats de cada estudiant.\nBikram Ioga: alliberar toxines del cos\nEl propòsit del Bikram Ioga és crear un fort i poderós enllaç entre el cos i la ment. Amb aquest tipus de ioga comences acceptar teu esperit humà i un dels seus efectes més immediats és que s’alliberen les toxines del cos.\nPot ser practicat per qualsevol persona i no és necessària una condició física específica, ni tampoc coneixements previs.\nGeneralment, aquestes sessions de ioga duren 90 minuts i s’han de fer en una sala amb certes característiques particulars, com ara: que tingui 40 per cent d’humitat i 40 centígrads de temperatura constant. Tot això per aconseguir l’enfortiment dels ossos, músculs i lligaments d’una manera ràpida.\nLes persones que practiquen el Bikram Ioga manifesten que entre els beneficis que han obtingut estan l’expansió de la capacitat pulmonar, millora l’equilibri, augment de la flexibilitat, correcció de les males postures, enfortiment i tonificació dels músculs, reforçament del sistema cardiovascular, entre altres grans avantatges; gràcies a l’execució de 26 asanes per sessió.\nKundalini ioga o "ioga suprem"\nEl Kundalini ioga o “ioga suprem”, com també és conegut dins la religió hinduista, és un dels tipus més importants dins de les diverses filosofies que existeixen en aquesta pràctica. Kundalini Shakti és l’energia vital i fonamental que enforteix tots els nivells de l’ésser.\nEl Kundalini ioga apunta l’augment de la saviesa, entreteixeix una relació feliç i una estreta comunicació entre el coneixement del cos i la consciència mental. Té els elements familiars d’asanes, meditació i cant.\nPer alliberar l’energia i elevar el potencial de cada individu, els mestres de ioga formats en aquest estil, vesteixen de blanc i usen un gong a les classes.\nAquest tipus de ioga desperta l’energia kundalini que es recolza en la base de la columna vertebral, a través d’un conjunt de postures físiques, moviments, meditació, respiració, mantres i relaxació. Entre els seus beneficis estan l’activació de sistema glandular, augment de la capacitat pulmonar i purificació de la sang.\nHatha ioga: recomanat per a principiants\nEl Hatha Ioga és un dels tipus de ioga més populars i es recomana per a principiants. La seva pràctica propicia l’harmonia perfecta entre la força i l’equilibri del cos, és una increïble eina per a la autotransformació de l’ésser humà ja que proporciona un balanç entre matèria i esperit.\nEl Hatha Ioga demanda d’una gran dedicació i comença amb una tècnica de purificació per estimular la força vital. Aquest sanejament del cos s’aconsegueix amb la pràctica dels shatkarmas, que són sis:\nNeteja nasal (Neti),\nDepuració de l’tracte digestiu (Dhauti),\nMassatges abdominals (Nauli),\nNeteja de còlon (Basti),\nPurificació i revitalització dels lòbuls frontals (Kapalbhati),\nEnfocament de la mirada en un objecte fix (Trataka).\nDesprés d’aquesta etapa de purificació, es procedeix a les pràctiques dels asanes o postures, que són nombroses i busquen obtenir salut, força i equilibri.\nIoga Nidra: somni profund del ioga\nEl Ioga Nidra té resultats molt positius per a la vida de l’ésser humà, representa el somni profund del ioga i permet obtenir una bona qualitat de la son. Mentre es realitza s’arriba a una relaxació total.\nDissol les tres principals tensions del cos: la tensió mental o psicològica, la tensió muscular i tensió física i emocional.\nBeneficis del ioga per a la vida\nLa vida és un llarg camí ple d’esdeveniments positius i negatius que conviden a l’evolució constant. Aprenem de les nostres accions i de les d’altres i el ioga no ens assenyala el camí correcte, però sí que ens ensenya a caminar amb menys càrregues, més conscients, més lliures, més feliços.\nEls beneficis del ioga per a la vida són molts, és una de les millors formes de tonificar els músculs, sens dubte millorar la flexibilitat i l’equilibri. A més de treballar en la teva concentració. Si estàs interessat en la pràctica del ioga terapèutic, la pots iniciar amb nosaltres.\nT’ofereixo sessions presencials, individuals o en grup; i atenció online amb classes gravades o virtuals en directe. Contacta’ns! Treballarem junts el benestar de el cos…


Tabàrnia no fa gràcia\nReconec que al principi vaig entomar amb esportivitat l’ocurrència de Tabàrnia, pensant en la cara agra amb què s’havia mostrat fins al moment la plana major de l’unionisme: per una vegada tiraven d’humor i un puntet d’originalitat. Passats els dies, però, a mesura que s’ha anat desenvolupant la bufonada, se li han començat a veure les costures. Cal entendre que, fins i tot quan fas broma, has de sustentar la gràcia sobre pilars ferms i arribar a un acord amb la realitat que et permeti partir-te la caixa de forma enraonada. Res d’això no s’ha complert en la construcció de la falòrnia.\nS’ha de ser atrevit per brandar dades que es poden contrastar i deixar-te en evidència. El mite de la Catalunya urbana i moderna, encabida entre Tarragona i Barcelona, enfront de la ruralia empobrida, provinciana i xarona que s’alimenta de la riquesa de la primera, el gran paradís subvencionat del flabiol i els castellers a tractorada diària, reducte paralitzant de l’independentisme tronat, no s’aguanta ni per la dreta ni per l’esquerra. Més si et fixes d’on surt realment la renda per càpita més alta.\nTanmateix, l’aspecte més greu de la qüestió és que aquesta broma amb ínfules de paròdia intel·ligent amb què els unionistes pretenien acarar-nos amb les nostres contradiccions sobiranistes, suposa un insult. Un insult a tots i cadascun dels protagonistes actius d’una lluita sorda de fa molts i molts anys, que va començar un any zero, en la nit fosquíssima del franquisme. Un insult a les persones que es van escarrassar amb valentia i molt d’amor a cohesionar, dignificar i salvar la idea d’una comunitat que compartia una llengua, uns valors, una manera d’identificar-se i participar en la història que el feixisme maldava per anorrear. Un insult al poble que va acollir gent de la Península fugint de la misèria i els va integrar en un procés de generositat recíproca. Un insult a tots els col·lectius, associacions, comitès, agrupacions, ateneus, que al llarg dels últims vuitanta anys s’han partit la cara per normalitzar, no imposar, ni inventar, ni implantar, una llengua, uns referents sobre els quals escopien i colpejaven els rostres estrafets del totalitarisme. Fins a arribar on som ara. A l’idioma que, sense pretendre’s superior a cap altre, s’ensenya a les escoles, després que l’hi haguessin prohibit i menyspreat; que manté una batalla desigual i constant a la ràdio i televisió amb els majoritaris mitjans en castellà; que vol salvaguardar la idea de poble no per cap ànsia supremacista, sinó per dreçar-se humil sobre l’ombra del poder uniformitzador i fanàtic. I sobretot, és un insult a tots els catalans d’origen castellà que van abraçar un país per a tothom, als quals es vol foragitar del seu encomiable projecte integrador i inclusiu, i tornar-los al gueto d’una pretesa comunitat diferent. Un gueto excloent i racista.


XOIADES: d’agost 2006\nAhir nit, tot saltant canals de televisió, em vaig trobar d'escallimpantes amb un reportatge del 33 sobre dones iranianes. Només d'entrada, l'aspecte d'aquelles dones era esgarrifós. Tapades de cap a peus amb una roba massotera i un artilugi a la cara, una mena de màscara, que només deixava al descobert els forats de la boca i dels ulls. La boca per poder menjar, no pas per poder parlar, i els ulls per caminar endavant sense empassegar, no pas per mirar què passa al seu voltant. S'assamblaven més a un cavall de càrrega d'un carreter, amb regnes invisibles, que no pas a una persona. Quan parlaven, la por i la impotència, traspuaven dels seus ulls. Se sentien éssers inferiors, amb menys drets que els animals. Vivien infelices en la seva petitesa, treballant de sol a sol, per portar la casa, satisfer els homes i criar el fills, l'únic objectiu de la seva vida. Si tenen una filla, saben el destí que li espera: deixar l'escola als 7 anys per quedar-se tancada a casa fins als 12 o 13, quan un home desconegut la compri per casar-s'hi, obeir-lo, parir i criar fills fins que ell se'n cansi i es casi amb una altra de més jove que ocuparà el seu lloc.\nSense anar tan lluny, un paquistanès del Raval, en un programa de TV3, s'en feia creus (és un dir) de que les dones d'aquí caminessin al costat del seu home, no pas un metre al darrera com fan les seves. Aquí mateix, un petit empresari explicava que un treballador seu, marroquí, no acceptava de cap manera que fós la seva dona qui li pagués la setmanada, que se sentia humiliat...\nA mi, francament, em faria una mica de basarda que alguns d'aquests homes poguessin triar el govern del meu poble. No crec pas que el seu vot coincidís amb el meu en cap aspecte, fins i tot l'opció més conservadora potser els semblaria massa tolerant i al cap de poc farien el seu propi partit islamista.\nLes dones d'aquest país hem trigat molts anys a arribar on som i el que hem de procurar és que totes les dones que hi viuen tinguin els mateixos drets que nosaltres, els mateixos drets que els homes. Hem d'impedir que cap dona s'hagi d'ajupir davant d'un home i sotmetre's a la seva voluntat per força i menys en nom de la religió. Hem de fer saber a aquests homes que les dones no tan sols tenim ànima ( si és que algú en té) sinó que tenim un cervell que moltes vegades funciona millor que el seu. Per aquí s'ha de començar.\nPublicat per xoia a 6:58 p. m. 4 comentaris:\nAlguns amics progressistes em diuen: "Òstia Xoia, què t'ha fet en Montilla que li tens el dit ficat a l'ull? Per què no et fiques amb en Mas, de tant en tant?"\nJo no sé què puc dir d'en Mas que no sigui conegut. És un fatxenda que mai no s'esperruca, que sembla un figurí, que vol parlar tan bé el català que s'ultrapassa amb els sons consonàntics. Un Ken de la Barbie robotitzat que fins i tot, quan gira, fa petar una clavilla contra l'altra, com els soldats anglesos. Va per feina i no té sentit de l'humor, sobretot si li afecta a ell. Està programat per ser guanyador i no accepta els adversaris, per això intenta reduir-los. Cada matí, quan s'acaba de raspallar les seves blanquíssimes dents, engega el somriure i la pregunta: "Mirall, mirallet bufó, oi que de tots els polítics el més ben plantat sóc jo?". I llavors surt satisfet al carrer, a menjar-se el món amb totes les intringulis que calguin.\nÉs una persona de dretes i juga al joc de la dreta, tots ho sabem. Jo sóc d'esquerres i el considero el meu adversari natural. Va anar a Madrid a fer un pacte: es va vendre Catalunya a canvi de ser-ne ell el president i fer fora ERC del panorama polític. Ell sap que ERC quedaria molt mal parada si fes president un espanyol, així que els deixa lligats de mans i peus. Deu tenir el celler ple de caixes de cava (ho dic expressament, Codorniu i Freixenet, no pas xampany català) per celebrar el final del boicot amb tots els seus amics del sant sopar.\nLa història es repeteix, cadascú fa el que toca fer. La dreta és la dreta a tots els paisos del món que s'hi consideren. De ben petita, el meu pare em va ensenyar una versió dels segadors que es cantava als anys 30: " En Cambó va anar a Madrid a buscar l'autonomia i en comptes de l'estatut sols es va emplenar l'armilla. Bons cops de pals, bons cops de pals als traïdors de la lliga"\nJa està tot dit. Ara només cal esperar, encara que siguin vuit anys més, que el mirall li contesti: "No, rei, ja no. Als ulls de tothom i als meus ho és molt més la Blancaneus".\nPublicat per xoia a 3:55 p. m. 5 comentaris:\nAquest migdia, tornant de Palamós amb la meva germana, fastiguejada i mig adormida per la cua a la carretera, he tingut un ensurt de mort, em sembla que era entrant a Palafrugell. Mig obro els ulls i em trobo a davant un cartell immens amb el cap d'en Montilla escapçat i unes lletres que deien: "ARA ÉS L'HORA DELS CATALANS" o una cosa així. Òstia tu, quina hora és, he pensat jo, imaginat que encara era al llit enmig d'un malson. L'hora de fer el vermut, diu la meva germana. Bona idea per refer-te de la carretera i de l'espant.\nQuatre olives i una cervesa al pic del migdia et fan veure les coses d'una altra manera. És l'hora dels catalans, no pas de les catalanes, així que nosaltres no tenim hora, que cuinin els homes. Quina mena de rellotge deu tenir aquest en Montilla que marca l'hora dels catalans? És de broques o és digital? Si és l'hora dels catalans deuen ser dos quarts de dues, no pas les tretze trenta. Ara, de quins catalans parla, dels catalans del burro o dels catalans del toro? Per aquests serien les "dos i mitxa" anant bé. Per cert, que no tenia el rellotge dels catalans, en Montilla, el dia del merder del Prat? En quin cau estava amagat? Tothom vinga demanar explicacions al President i a la pobra Tura, i ell que encara és ministre d'Espanya i per això mana molt i podia fer creure a les forces d'ocupació, ben desaparegut. Devia ser a fer un curset intensiu de català autòcton en un poblet on ningú no el coneix. Pots comptar! A Rupià segur que no hi era. Me fa que no deu pas ser gaire ben rebut. Vet aquí que ara els catalans tenen hora pròpia: "dos quartos de dos", hora del fino amontillado i la pescadilla. Arria vaileta, que ja són quarts de tres i és hora d'agafar la pedra tosca i esmolar bé les eines.\nPublicat per xoia a 5:47 p. m. 2 comentaris:\nSom al mes d'agost i és costum que el país es trasbalsi. Com que a la majoria de gent de Barcelona, que és la majoria de la gent del país, se li acut de fer vacances els mitjans de comunicació funcionen amb els seveis mínims, com si només haguéssin d'atendre les urgències informatives. Els titulars dels diaris, i suposo que el gruix de paper, es redueixen a la meitat. La televisió aparca les sèries habituals fins al setembre i amortitza les velles que ja estem farts de veure. Els telenotícies parlen de dos o tres novetats importants i para de comptar. Com que la major part de la informació es basa en les bajanades establertes que diuen els polítics i aquests també fan vacances, els sobra espai i l'emplenen amb altres bajanades que fan altra gent quan fan vacances. La majoria de programes ensenyen això: gent que canta i balla tan malament com pot, gent que surt a sopar a fora o a fer copes, que navega, que neda, que es diverteix...\nMentre Barcelona queda buida els nostres pobles s'emplenen fins a vessar. Darrera tota aquesta gent que menja, beu i es diverteix hi ha una altra colla de gent que cuina, serveix, neteja i penca més hores de les que toquen. Gent que ha de collir les tomates, pescar les gambes, matar els xais i obrir les botigues. I d'altres que, com jo, fent vida normal, ens hem de quedar a casa a parar la fresca si no volem perdre hores fent cues per tot arreu. Això sí, pagant el peix més car.\nAl setembre, quan nosaltres poguem fer vacances, els polítics es posaran l'americana i la corbata, i a veure qui la diu més grossa. Sortiran a la televisió, ocupant la meitat dels telenotícies, sense dir mai allò que pensen realment, el que voldríem saber nosaltres. Tornaran les sèries habituals, volent explicar en un dia l'absència de dos mesos dels personatges. Els magatzems i supermercats anunciaran la tornada a l'escola i haurem de comprar els llibres per la mainada. Començaran els ruixats i les tramuntanades i la tarda se'ns farà curta. Malgrat tot, potser podrem gaudir d'aguns dies de tranquil·litat.\nMentre Catalunya giri al voltant de Barcelona, mai no podrem ser un país normal.\nPublicat per xoia a 6:53 p. m. Cap comentari:


La cirurgia mínimament invasiva arriba a la Clínica Universitària - blog dels estudis de ciències de la salut\nLa cirurgia mínimament invasiva arriba a la Clínica Universitària\nPosted on 12 de febrer de 2015 12 de febrer de 2015 Author comunicacio 0\nLa Clínica Universitària (CU+), un equipament docent i assistencial d’UManresa-Fundació Universitària del Bages, ha posat en funcionament recentment la Unitat Quirúrgica de Podologia. Es tracta d’un equipament preparat per a practicar-hi les tècniques tradicionals de cirurgia del peu, així com tècniques de l’anomenada Cirurgia Mínimament Invasiva del Peu.\nLa Cirurgia Mínimament Invasiva inclou tot un seguit de tècniques noves que permeten corregir pràcticament totes les deformitats i patologies podològiques. Es fa mitjançant petites vies d’accés, sense necessitat d’aplicar punts de sutura o fent-ne simplement un, amb un mínim trauma en els teixits. Això comporta que el pacient pugui caminar de forma immediata i un procés postquirúrgic molt curt, gairebé sense dolor i amb un risc d’infecció mínim, entre altres avantatges.\nEs tracta d’intervencions quirúrgiques que permeten al pacient una reincorporació molt ràpida a la vida laboral, amb un lleuger procés quirúrgic i amb uns resultats excel·lents des del punt de vista funcional i biomecànic, així com des del vessant estètic.\nLluís Castillo, professor dels estudis de Podologia a UManresa\nCategory: Podologia Tag: cirurgia mínimament invasiva, cirurgia podològica, Clínica Universitària, CU+, estudiar podologia Manresa, intervencions podologia, MIS, Podologia UManrsa, quiròfan podologia Leave a comment\nPrevious PostLos desórdenes de la articulación temporomandibular\nNext PostL’aula invertida en la docència universitària als estudis d’UManresa-FUB


Un pi mort al parc Tívoli serà substituït per dos nous exemplars | Vilafranca del Penedès\nInici / Notícies / Un pi mort al parc Tívoli serà substituït per dos nous exemplars\nDijous hi ha la previsió de realitzar la tala d’un pi sec al parc Tívoli. Es tracta d’un exemplar situat tocant al c/ Bisbe Morgades.\nLa mort d’aquest arbre és fruit d’un procés de degradació llarg que pot obeir a diverses causes. Una d’elles pot ser les obres de remodelació del parc que es van fer fa dècades i que va enterrar part del seu tronc. D’altra banda, aquest exemplar es troba en una zona de sauló d’un parc molt freqüentat que fa que, a diferència d’altres arbres que els ha pogut afavorir estar en un parterre regat, la compactació del subsol provoca que l’arbre acusi especialment els episodis d’extremes temperatures cada vegada més freqüents. Com a éssers vius que són els arbres, l’entorn urbà canviant els altera el seu desenvolupament, canviant-los les condicions, afectant-los parts estructurals. Des de l’Ajuntament, es fa un seguiment anual específic dels exemplars de pins existents a la vila, a través d’inspeccions tècniques i podes puntuals realitzades per un arborista especialitzat en el manteniment d’aquestes coníferes.\nL’exemplar mort es retirarà i es deixarà un metre de tronc visible per evitar possibles ensopegades i per facilitar la futura retirada de la soca. Per substituir-lo, en properes campanyes de plantació d’arbrat es plantaran dos nous arbres d’una altra espècie al parc Tívoli.


BARCELOFÍLIA: PONT SOBRE L'AVINGUDA ICÀRIA (1976-1988)\nPONT SOBRE L'AVINGUDA ICÀRIA (1976-1988)\nPoc després de complir-se un any de la mort de Franco quan el país tot just acabava d'encetar una complicada transició cap a la democràcia, una insfrastructura pública va ser inaugurada a Barcelona en un intent de pal·liar l'etern problema del pas del trànsit pesat pel mig de la ciutat. L'alcalde Socias Humbert, que des del primer moment va mostrar un talant molt més dialogant amb les associacions de veïns i l'oposició, que el desmarcava clarament del tarannà autoritari dels seus antecessors Joaquim Viola i Enric Massó Vázquez, presidia el consistori municipal quan es va obrir el pont sobre l'avinguda Icària. Feia ben poc que aquesta via havia recuperat el seu nom històric que el franquistes varen dedicar al Capitán López Varela.\nEra un pont isostàtic metàl·lic amb absència de formigó que s'elevava paulatinament des del costat del pont de les agulles per superar les vies de la línia de la costa en direcció a Mataró deixant enrere l'Estació de França i la terminal de Rodalies. La seva obertura al trànsit pesat de camions va suposar l'eliminació d'un perillós pas a nivell que generava greus problemes de fluïdesa i l'alleujament per als veïns del carrer València i altres vies de la ciutat.\n*1986.- El pas del pont per sobre de les vies de la línia fèrria de la costa. (Foto: © Martí Llorens)\n*1976.- La Vanguardia informava amb aquest retall de la imminent inauguració del pont al desembre d'aquell any.\n*1976.- Vista aèria del pont amb el seu traçat marcat en vermell (Foto: TAF / La Vanguardia)\n*1977.- Només unes setmanes després es va fer palès que l'acollida del nou pont entre alguns sectors dels transportistes no era precisament de satisfacció (Edició de la La Vanguardia del 4 de gener).\nEn un intent poc reeixit i gairebé ridícul d'humanitzar al màxim la nova obra, l'ajuntament va tenir la brillant idea d'instal·lar fins i tot un espai de jocs infantils just sota la pendent per on s'elevaven els camions. No hi ha dubte que el soroll i la contaminació emesa pels vehicles feien poc saludable per als infants gaudir d'aquelles improvisades i inadequades instal·lacions.\n*1976.- L'espai de jocs infantils sota el mateix pont que l'ajuntament va condicionar coincidint amb la inauguració del viaducte. (Foto: Jaume Mor /Arxiu Històric del Poblenou)\n*1986.- El pont en ple funcionament poc abans de l'inici de les intervencions urbanístiques per construir la Vila Olímpica que el varen sentenciar per innecessari. (Foto: © Martí Llorens)\nEl pont de l'avinguda Icària amb prou feines va sobrepassar la dècada de vida. L'any 1988 el pont va ser desmantellat i traslladat provisionalment uns cents de metres mes enllà a la cruïlla amb el carrer de Marina per continuar fent la seva funció mentre s'ordenava definitivament la zona amb motiu de la construcció de la Vila Olímpica i la nova urbanització del seu entorn.\nL'ultim viatge a Icària (1987). Enric H. March\nBarri d'Icària. Marta Domínguez Sensada\nPublicat per bar.cel.ona.uta a 19:42\nEtiquetes de comentaris: Anys 1970's, Ciutadella, Poblenou, Ponts\nMiquel 1 de desembre de 2014 a les 7:26\nLo recuerdo y era una odisea de trabajadores, sobre todo para los que iban hacia la Ebro de caminoes y tractores y después la Nissan...\nCARRER DELS ARCS / PLAÇA NOVA. Edificis desaparegu...


DIE 120 TAGE VON SODOM |\nArxiu d'etiquetes: DIE 120 TAGE VON SODOM\n– 189 – Teatre – DIE 120 TAGE VON SODOM (🐚) – Teatre Lliure – 2019.02.23 (temp. 18/19 – espectacle nº 139)\nDIE 120 TAGE VON SODOM (temp. 18/19 – espectacle nº 139)\nEns fa moltíssima mandra parlar d’una proposta escènica que ens ha decebut totalment i de la que almenys en Miquel ha estat ben a punt d’abandonar la sala Fabià Puigserver del Teatre Lliure a mitja representació. Finalment no ho vaig voler fer per respecte als espectadors, en trobar-me al ben mig de la grada central.\nAquest “DIE 120 TAGE VON SODOM“, va ser un dels primers espectacles que vàrem escollir dins del nostre abonament de temporada del Teatre Lliure, perquè som seguidors des de fa anys del cèlebre director Milo Rau, que ara constatem que en bona part la seva fama es basa en la provocació, i en la recerca dels límits acceptables per la societat benestant, en una posada d’escena teatral.\nUn creador del que recordem haver vist diverses propostes en els darrers anys (podeu veure els enllaços)…. “HATE RADIO” al Grec 2013, “THE CIVIL WARS” al Grec 2015 i més recentment la temporada passada, amb “L’ASSAIG. HISTÒRIES DEL TEATRE (I)” dins del Grec 2018 i del que ens agradava la seva gosadia en portar temes provocadors i feridors a escena.\nPerò amb DIE 120 TAGE VON SODOM, sempre des del nostre punt de vista, ha ultrapassat tots els límits que nosaltres estem disposats a acceptar.\nNo som partidaris de censurar cap proposta teatral, perquè creiem que els espectadors han de ser lliures per poder escollir el que volen veure.\nPer aquest mateix motiu no entenem pas la decisió del nou director del Teatre Lliure, Juan Carlos Martel Bayod, en desprogramar la proposta “Mount Olympus” de Jan Fabre, per les pressions “moralistes” d’una part dels “influencers teatrals”, en un injust judici paral·lel (inclús abans d’una sentència), per haver estat acusat d’abusos a actrius de la seva companyia.\nAquesta entrada va ser publicada a Teatre i etiquetada companyia Schauspielhaus, DIE 120 TAGE VON SODOM, MILO RAU, Teatre Lliure, Theater Hora el 25 de febrer de 2019 per Miquel Gascon.


Autònoma en quarantena | Una cadena de canvis\nUna autònoma en quarantena. 6 anys, 4 mesos i 21 dies\nEls gimnasos grans encara no poden obrir però els entrenadors personals monetitzen les seues classes com mai abans havien fet\nper Susana Lluna Periodista i experta en tendències digitals València. 12 de maig de 2020 05:30\nUna dona fa esport amb la seua tablet | iStock\nCada vegada que escolte “nova normalitat” se m'estarrufa la pell. Què significa el normal, el corrent, l'habitual? Com a humans, no hauríem d'estar acostumats al canvi? Yuval Noah Harari diu en el seu Homo Deus que “la gent tem al canvi perquè tem el desconegut. Però l'única i major constant de la història és que tot canvia”. És innegable que la sacsejada del coronavirus ha canviat bruscament coses del nostre dia a dia, i no poques, però deixem ja de telefonar-ho a tot “nova normalitat”, de repetir en bucle les fases, les mesures, les normes, les distàncies… És com un martell piló sense fi.\n"Tot és canvi, sí, i costa, sí. Però necessitem normalitzar el canvi com una constant en la nostra vida"\nRubén Gadea sap adaptar-se. És el fundador i ànima de Sanus Vitae, una jove empresa valenciana que ajuda les persones a estar sanes i actives a través de l'esport i la nutrició. En els últims anys han crescut en equip, clients i fins i tot han obert seu a Madrid. I amb la crisi sanitària no sols no han deixat de créixer, sinó que han ampliat la seua portfolio de serveis. Van ser ràpids i des del primer dia van oferir entrenaments online gratuïts amb l'objectiu de fidelitzar als seus clients.\nInstagram es va convertir en les primeres setmanes en un gimnàs online i es podia triar horari, entrenador i grup muscular quasi cada dia. Algunes empreses i entrenadors personals van fer els seus directes i es van quedar ací, però uns altres com Rubén, van saber adaptar-se ràpidament. “La primera nit de confinament ja vam fer una videoconferència tots els entrenadors per a traçar un pla. Mentre jo feia els entrenaments cada dia en Instagram –on ha arribat a tindre més de 350 persones connectades- la resta de l'equip faria sessions individuals i de grup a través de streaming. En aquestes cinc setmanes, hem convertit als nostres clients en ambaixadors de la nostra marca, hem guanyat notorietat perquè ara ens coneixen moltes més persones i hem aconseguit 30 nous clients”, assegura Rubén, orgullós del reeixit en aquest moment excepcional. I no sols això, sinó que han posat en marxa el servei de streaming que abans no feien i s'estan donat compte com gràcies a aquest moviment ràpid, es mantindran forts en un mercat de l'entrenament personal cada vegada més competit.\nEls grans gimnasos es queden, ara com ara, fora del mercat i és el moment dels espais boutique, els que tenen entre 100 i 400 metres quadrats. “Les grans superfícies tenen potents grups d'inversió darrere i podran mantindre's tancats el temps que faça falta, però els gimnasos grans de barri, que no poden funcionar amb més d'un 30% de l'aforament, no remuntaran. A més, omplir aquest 30% no serà fàcil perquè la gent no vol ficar-se en una sala on es comparteix suor i material”, assegura Rubén Gadea que aventura que els qui no s'hagen sabut adaptar a l'entorn online no l'aconseguiran.\nCom no ho han aconseguit alguns clients habituals de Rubén que durant la quarantena no han sigut capaces de seguir amb el pla d'entrenament. Curiosament, no han pogut adaptar-se al canvi. “S'han ensorrat, no han sigut capaços d'adaptar les seues rutines d'entrenament al tancament i l'han deixat. I d'altra banda, hi ha persones que han descobert l'entrenament personal durant el confinament i han adquirit un nou hàbit en les seues vides”.\nAquest descobriment ha disparat les vendes online de material per a fer esport a casa, amb productes que porten esgotats des que va començar el confinament. Les bicicletes, cintes de córrer, bancs d'abdominals i els pesos es cotitzen a l'alça en les plataformes online de segona mà i mentre els gimnasos no saben si tornaran a obrir les seues portes com abans, algunes hem decidit muntar el nostre propi gimnàs a casa i cancel·lar la quota.\nAixò també és economia! Els gimnasos grans no poden obrir, els xicotets es revaloritzen, els entrenadors personals monetitzen les seues classes com mai abans havien fet, aquesta bici que no hi havia manera de vendre en Wallapop té una alta demanda, les persones entrenades no són capaces de mantindre les seues rutines d'esport, les que passaven el dia en el sofà, no perdonen ara el seu entrenament diari i esgoten productes esportius en els ecommerce.\nEn qüestió de dos mesos s'ha produït una gran cadena de canvis que ens porta a nous hàbits, noves maneres de treballar, de fer les coses, de relacionar-nos, de consumir. En definitiva de viure.\nI és el que ens toca com a éssers humans, adaptar-los al canvi.


2017 gener - Viatjar.CAT\nPosts from gener de 2017\nEls 5 consells per planejar una escapada\nGaudeix del teu viatge de curta durada\nBy Sara Gómez, on 5 de gener de 2017\nEls dies propers a Nadal constitueixen tota una excusa per agafar les maletes i fer l’últim viatge de l’any. Durant aquests dies, les ciutats es transformen per complet i treuen a relluir les seves millors tradicions per a que locals i turistes puguin gaudir-ne. Estàs pensant a organitzar una escapada? Et deixem alguns consells per ajudar-te a planificar el teu viatge de tardor-hivern i que puguis gaudir de l’experiència de viatjar pels volts de Nadal.\nBusca la millor destinació per a tu\nLa primera pregunta que s’ha de fer tot viatger és: ¿on? Tothom sol tenir alguns llocs pendents de visitar o de repetir una estada per conèixer una cara diferent d’una ciutat, però si no és el cas, pots mirar ressenyes i opinions d’altres viatgers. Una vegada que ja hem triat la ciutat o destinacions que volem visitar durant els volts de Nadal, li toca el torn a una part molt important de l’organització dels viatges: l’allotjament.\nNo endarrereixis massa la compra de vols i reserva d’allotjament per estalviar, ja que aconseguiràs millors preus contra més t’avancis a les dates triades. D’aquesta forma, podràs invertir el teu pressupost per fer una escapada nadalenca a coses més importants: donar-te un capritxet, fer regals i no dur souvenirs als amics i familiars, pagar entrades de museus o atraccions turístiques… no deixis que el pressupost sigui un impediment per gaudir de la destinació que has escollit. Continue reading »


El diapasó científic | Sci Focus\n← Com s’explica una revolució de la ciència: la carta de Francis Crick al seu fill\nAcabarem amb la tuberculosi? →\nEl diapasó científic\nPosted on Març 17, 2013\tby guillemferrando\nEntre els músics és molt comú trobar-se expressions com “estic afinat a 443”, “afina’m la guitarra a 440”, “jo tinc el clarinet a 442”, etc. Però fora del món de la música és probable que açò sone a xinés. Què signifiquen aquests números? Els diapasons com els de la imatge mostren la inscripció “A 440 Hz”: significa que la nota A, que és la que coneguem com LA, vibra 440 vegades per segon.\nActualment, i des de 1939, quan el ministre nazi Joseph Goebels va crear un decret universal en què instava el món a afinar a 440 –decret aprovat per l’Organització Internacional de Normalització (ISO) el 1953–, l’afinació a 440 és la que s’empra. Malgrat tot, en els últims anys s’ha estès la tendència d’afinar un poc més amunt (442-444 Hz) per raons musicals que no venen al cas.\nPerò, si bé el diapasó comú està a 440, hi ha un diapasó que vibra a 432 Hz: és el que s’anomena “diapasó científic”. Des de sempre, i ara també, han existit corrents que pretenen que s’estandarditze aquesta afinació. El propi Giuseppe Verdi va escriure una carta al govern italià el 1884 demanant que s’oficialitzara el diapasó “LA 432 Hz” per “exigències matemàtiques”. Però quines són?\nPartint de la base que la freqüència de 8 Hz és la freqüència natural del planeta, la freqüència d’equilibri entre els dos hemisferis cerebrals o la freqüència de repetició de la doble hèlix de l’ADN, entre altres moltes qüestions curioses i impactants, els defensors de l’afinació a 432 diuen que la nota DO hauria de vibrar a partir d’aquests 8 Hz.\nSabem que la relació entre una nota i la mateixa de l’octava següent és de 2:1, com va descobrir Pitàgores. Així, els següents DO vibrarien a 16, 32, 64, 128 i 256 Hz. Aquest últim seria el DO central. D’aquesta manera, seguint les relacions establertes entre les notes de l’escala, el LA central vibraria a una freqüència de 432 Hz. Afinant el LA a 440, el DO central té una freqüència d’aproximadament 261,6 Hz, fent que el DO més greu vibre a 8,2 Hz, que s’allunya lleugerament de l’equilibri natural que representen els 8 Hz.\nPer tant, els defensors del LA 432 volen retornar a aquesta afinació que ja es va emprar en l’època clàssica amb compositors com Mozart, perquè el resultat és una música que està en harmonia amb la naturalesa i que equilibra el cos humà. Per contra, els defensors del LA 440, opinen que aquestes diferències són pràcticament imperceptibles i que la música s’escapa d’aquestes concepcions per una banda tan matemàtiques i per altra, diuen, tan subjectives. Un interessant debat, del que he ofert només una brevíssima pinzellada, que uneix per enèsima vegada la ciència amb la música i la música amb la ciència.\nAquesta entrada ha esta publicada en Física, Matemàtiques. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç permanent.


Condemnen l'Ajuntament a indemnitzar un policia ferit a Can Marcet\nLa seu de la Policia Municipal, a Can Marcet / GOOGLE MAPS\nL'Ajuntament de Sabadell haurà d'indemnitzar amb 10.215 euros, més interessos i pagar els costos de la demanda d'un agent de la Policia Local que va resultar ferit en caure-li a sobre la porta del garatge de la comissaria. Així ho estableix una sentència del Jutjat Contenciós Administratiu número 16 de Barcelona.\nEls fets van tenir lloc el 5 de maig de 2014, quan l'home estava entrant a l'interior de la prefectura de Can Marcet de la ciutat amb una moto de servei, i la porta va colpejar-li el cap. Com a conseqüència d'aquest accident va haver de ser atès en un centre mèdic i va estar de baixa diverses setmanes.\nDesprés dels fets l'agent va presentar una reclamació patrimonial com a indemnització que l'Ajuntament va rebutjar pagar, per la qual cosa va decidir presentar una recurs contenciós. Ara, el Jutjat número 16 de Barcelona ha donat la raó al policia, concedint-li de manera íntegra la quantitat reclamada com a indemnització, 10.215 euros, més els interessos corresponents.\nLa sentència, a la qual ha tingut accés l'ACN, determina que va existir una "manca de revisió" i "inexistent manteniment previ" de la porta que va ferir l'agent durant catorze mesos. Per tot plegat, també obliga l'Ajuntament a assumir els costos del procediment judicial. Fonts municipals consultades per l'ACN han rebutjar valorar la decisió judicial.\nTemes:Policia Municipal, SPPM


L’Àrea Metropolitana pagarà 128.000 euros de la reforma de la Carretera | Viu Molins de Rei\nL’Àrea Metropolitana pagarà 128.000 euros de la reforma de la Carretera\nJose Polo • 20/08/2018\nL’Ajuntament de Molins de Rei aprova un conveni amb l’Àrea Metropolitana de Barcelona, que pagarà 128.000 euros de la reforma de les avingudes Barcelona i València, amb un pressupost total de 2,08 milions d’euros. L’oposició adverteix que l’elevat cost del projecte pot comprometre altres inversions com la llar d’avis.\nEstat actual de la Carretera // Jordi Julià\nSegueixen els tràmits administratius perquè la reforma de les avingudes Barcelona i València, la zona popularment coneguda com la Carretera, sigui una realitat. L’Ajuntament de Molins de Rei ha aprovat un conveni amb l’Àrea Metropolitana de Barcelona (AMB) perquè l’ens supramunicipal es faci càrrec de 128.000 de la inversió que requereixen les fases dos i tres de la reforma, que sumen un cost total de 2,08 milions d’euros. Per tant, l’AMB pagarà un 6,1% del projecte que transformarà una de les artèries principals de Molins de Rei.\nEl consistori invertirà un total d’1,9 milions d’euros en remodelar l’antiga N-340, un procés que la majoria de municipis del voltant ja van fer fa anys. Segons va explicar el regidor de Finances, Ramon Sànchez (CDC), 1,5 milions d’aquesta inversió sortiran del pressupost municipal de l’any vinent i la resta s’han anat estalviant mitjançant els romanents de tresoreria -els diners que l’Ajuntament pressuposta però no executa- d’altres exercicis.\nEl PSC i Molins Camina adverteixen que la inversió pot comprometre altres promeses\nEl conveni de col·laboració amb l’AMB es va aprovar durant la sessió plenària del mes de juliol gràcies als vots a favor del govern municipal (CDC, CUP i ERC) i el PSC, mentre que la resta de l’oposició (Molins Camina, Iniciativa-MES i el regidor no adscrit Francisco García) van optar per l’abstenció.\n“Estem hipotecant una part important del pressupost d’inversions de l’any vinent”, va alertar Miguel Zaragoza (PSC) durant el debat. Els socialistes van votar a favor de la mesura perquè la reforma de la Carretera formava part del Pla d’Actuació Municipal subscrit entre ells i CDC abans del trencament de la sociovergència, però tot i això van insistir en què aquesta reforma pot significar “comprometre altres promeses” en referència a la construcció d’una nova llar d’avis, precisament una estona després que la Plataforma d’Afectats per la Residència (PARM) assistís a un ple municipal on el tripartit independentista va admetre retards en una actuació també molt reivindicada.\nSeguint en la mateixa línia, encara va ser més contundent Molins Camina, partit que agrupa Podem amb altres formacions en l’àmbit municipal: “Si s’ha de prioritzar i es fes una votació potser la Carretera no acabaria en primera posició per davant de la llar d’avis”, va assegurar la portaveu, Ana Aroca. A més, va assegurar que les inversions promeses pel govern municipal de cara a l’any vinent “no són realistes”. “El pròxim pressupost serà una autèntica obra d’enginyeria”, va sentenciar Aroca.\nPer últim, el PSC i Molins Camina van recordar acords adquirids en la Taula del Deute de Molins de Rei on l’Ajuntament es va comprometre a no endeutar-se més del previst.\nRamon Sánchez va defensar la reforma de la Carretera. “És viable i és una reforma positiva”, va insistir, argumentant que l’antiga N-340 s’ha de convertir en un “nexe entre el Centre Vila i el barri del Canal”, dos nuclis que a vegades sembla que visquin d’esquenes. Sobre el deute, el regidor de Finances va recordar que es va pactar que l’Ajuntament es podia endeutar més del previst en casos excepcionals. “La llar d’avis és un d’aquests casos”, va dir per esvair dubtes. “La construcció d’habitatge públic és una altra excepció”, va exemplificar.\nEtiquetes:Ana Aroca CDC CDC Molins de Rei Miguel Zaragoza Molins Camina PSC PSC Molins de Rei Ramon Sànchez reforma de La Carretera


La primera casa rural de Guadasséquies ja està en funcionament - Portal de Xàtiva\nEl passat divendres dia 25 de maig va obrir les seves portes IAIOS, un allotjament rural ubicat al tradicional carrer La Pilota d’aquesta menuda població de la Vall d’Albaida.\nIAIOS és un projecte conjunt de Raquel Ferrero i Edu Gandia, que sorgeix ara fa un any quan els propietaris reben en herència per part dels seus parents l’habitatge tradicional de la familia ocupat de sempre pels iaios Miguel Orts i Emilia Vallés.\nEn la casa s’ha procurat conjugar l’essència de les vivències de la família amb la modernitat i comoditat necessàries per a fer d’aquest espai un lloc perfecte per al descans i la desconnexió de tots aquells viatgers que pretenen allunyar-se de l’estrés de la ciutat.\nReutilitzar era l’objectiu\nL’allotjament compta amb una habitació doble i una de matrimoni estandard, així com dos suites, una d’elles doble i l’altra de matrimoni. Molts dels elements que conformen la casa han estat objectes i materials reutilitzats. En IAIOS no s’ha desaprofitat res. Podem trobar des d’antigues estufes de llenya reutilitzades com a làmpares i taules de nit, fins a una vella maleta que ara fa les funcions de taula auxiliar, passant per un palet de fusta que avuí és un silló, uns motles de fusta d’antics recipients de mimbre i que ara són taules de nit junt al llit de la suite anomenada El Silenci d’Estimar, o una post en la que la iaia Emilia portava les mones al forn i que actualment actua com a rebredor a l’entrada de la casa. La màxima ha sigut sempre la mateixa: “Tothom pot tindre una nova vida, una nova utilitat, sols hem de ser capaços d’imaginar-ho”.\nUna de les habitacions, anomenada Allà a Manresa, està inspirada en una havanera composada pel iaio Miguel i una altra habitació, Sant Antoni, en aquest cas dedicada a la devoció extraordinaria que la iaia Milieta, que encara viu, li ha tingut sempre al Sant.\nRaquel Ferrero, titular de l’activitat, ha declarat que “la casa ha estat molt pensada des del principi. És un projecte al que li hem dedicat esforç, dedicació i creativitat. Estem molt satisfets d’haver aconseguit reutilitzar el màxim possible d’elements (és una manera pràctica, sostenible i econòmica de decorar). Hem donat a la casa llum, color, energia positiva… i estem convençuts que no ha perdut l’essència dels nostres avantpassats”.\nIAIOS compta amb algunes estàncies compartides com el menjador, la cuina (completament equipada), l’ampli pati i la sala d’estar i lectura, a més de les habitacions privades per als clients. La casa es pot llogar completa o per habitacions, depenent de les necessitats que tinguen les persones que desitgen llogar-la. IAIOS no serveix menjars, però disposa d’una cuina moderna i funcional per al seu ús exclusiu per part dels ocupants de la casa.\nPer l’entorn de la casa, el visitant pot trobar una zona d’esparciment i natura, un torrador públic, taules i bancs de fusta per a dinar o berenar, un mirador a la pressa de Bellús, piscina municipal i instal.lacions esportives de primer nivell com frontennis, futbet, padel, squash, tennis, i inclús un camp d’aeromodelisme.\nLa casa té l’avantatge de trobar-se ubicada en plena Vall d’Albaida, a tan sols uns kilòmetres d’espais turístics i culturals tan importants com Otos amb la seva ruta dels rellotges de sol, Carrícola amb el Biodivers, Beniatjar als peus del Benicadell, el paratge de la Cova Negra, Albaida amb els museus de Titelles i de Segrelles, Ontinyent amb el seu característic barri antic, La Pobla del Duc amb els refugis de la Guerra Civil, Aielo amb el museu de Nino Bravo, L’Olleria amb el museu del Vidre, Xàtiva amb l’històric Castell i diferents museus o Gandia i les seves magnífiques platges.\nIAIOS té previst obrir tot l’any, encara que les èpoques en què s’espera major ocupació seran l’estiu, Nadal i Pasqua. Disposa de pàgina web (www.iaios.net) on poder trobar tota la informació necessària per a programar una relaxant i econòmica estancia a Guadasséquies.\nPublicado el mayo 28, 2012 Autor Portal de XàtivaCategorías Com. Valenciana, inauguraciones, La Vall d'Albaida, Turismo/Promoción, XàtivaEtiquetas alogamiento, alquiler, casa, gaudassequies, habitaciones, hostal, rural, vacaciones, verano\nUn comentario sobre “La primera casa rural de Guadasséquies ja està en funcionament”\nRAFAEL FENOLLAR I BANYULS dice:\nmayo 30, 2012 a las 7:54 pm\nestimats eduard i Sra, asabentat de ‘opertura de la cas rural me’n he alegrat molt he buscat a internet i m’he quedat encantat i maravillat, en trobar-me milloret, vos desitge molta sort i prosperitat en la vostra empresa, segur que com ho habeu fet en tanta estima i amor, tot vos va de luxe, aixì ho espere i desitge. és un preciós homenatge als vostres «iaios», de segur, que l’avi Miguel, des de’l cel estarà molt content. Bona sort i molta afluència de persones, estic ben segur que els que allì acudeisquen tornaràn, i a més a més el boca a boca, com és d’esperar, de bon segur que funcionarà. Endavant xicots, sou joves em prendedors i de segur que tot vos va bé, almenys ací vos ho desitgem tant el meu germá juli com jo. Rebeu la meua consideració admiració per l’esfor, emprendedor i la nostra estima, una abraçada d’amics per totsdos, fins aviat RAFA FENOLLAR I BANYULS, SALEM, LA VALL D’ALBAIDA, PAÍS VALENCIÀ\nAnterior Entrada anterior: 400 personas asisten al desfile de moda infantil contra el cáncer de Xàtiva\nSiguiente Entrada siguiente: Xàtiva acoge este fin de semana la recreación histórica de los Borja


Notícies - La CUP, contrària a la 'censura' dels blocs electorals\nLa redacció de Cugat.cat rebutja la imposició de blocs electorals en la informació de campanya ( 8/abr/11)\nel 8/abr/11 Miriam Piñol Eleccions Municipals 2011 PDF\nLa Candidatura d'Unitat Popular (CUP) mostra el seu rebuig a l'aplicació de quotes proporcionals a partir dels resultats de les últimes eleccions en les notícies de campanya. Segons la formació, aquest criteri silencia els partits minoritaris i perpetua el domini dels majoritaris. La CUP titlla d''anomalia democràtica' l'aplicació d'aquests criteris no-periodístics.\nLa CUP mostra el seu suport als treballadors de Cugat.cat, contraris a la imposició de blocs electorals per informar a la ciutadania durant la campanya electoral. Aquest criteri promou la publicació de notícies relacionades amb les formacions polítiques de la ciutat sense seguir criteris periodístics. També assigna a cada formació una quota de temps preestablerta, segons els resultats dels comicis locals del 2007.\nEl membre de la CUP Ignasi Bea ha mostrat la posició de la seva formació respecte aquesta qüestió. Són declaracions a Cugat.cat.\nÉs un escàndol que això continuiï passant perquè és una manera d'alterar les eleccions des del principi.\nTotes les formacions amb representació al consistori, excepte CiU, es mostraven conformes amb els criteris de Cugat.cat per la publicació de les notícies durant la campanya. Això ha provocat que l'absència d'unanimitat dictaminés la utilització dels criteris de cobertura establerts a la Junta Electoral.