1 CoinCentral Court: Ondulació al Hot Seat\n2 Cas número 1: XRP és un valor venut il·legalment.\n2.3 Veredicte: apel·lació al tribunal superior\n3 Cas núm. 2: RippleNet està centralitzat.\n3.3 Veredicte: culpable\n4 Cas núm. 3: les institucions financeres no utilitzen XRP.\n4.3 Veredicte: culpable amb possibilitat de llibertat condicional\n5 Tribunal acomiadat\nCoinCentral Court: Ondulació al Hot Seat\nCom que és la criptomoneda número tres per capitalització del mercat, és impossible que Ripple (XRP) escapi de la llum. Amb els rumors d’intercanvis de suborns per llistats i una acusada demanda amb R3, és fàcil veure per què a tanta gent no li agrada el projecte. Però, ¿mereix Ripple el flak que ha estat rebent??\nEn la nostra segona edició del tribunal de CoinCentral, vam posar a prova Ripple i desglossem les reclamacions més substancials contra el projecte i la moneda.\nAbans de començar, però, hem d’aclarir alguna cosa. Encara que s’utilitza habitualment indistintament (fins i tot de vegades per nosaltres), Ripple no és el mateix que XRP. RippleNet és la xarxa blockchain creada per Ripple Labs, una empresa. I, XRP és un recurs digital a RippleNet.\nEn nom d’aquest article, ens referirem a l’empresa Ripple Labs com a Ripple, a la xarxa blockchain com a RippleNet i a la criptomoneda com a XRP. Ara que això no és possible, anem a submergir-nos.\nCas número 1: XRP és un valor venut il·legalment.\nDemanda d’acció col·lectiva Ryan Coffey contra Ripple Labs Inc.\nPlet després plet sembla que surti de la fusta per intentar portar Ripple a un tribunal (real) pel que fa a l’estat de XRP com a seguretat. Les demandes afirmen que el CEO de Ripple, Brad Garlinghouse, i el seu equip van vendre XRP a inversors com a seguretat no registrada als Estats Units. Els fiscals argumenten que “els compradors de XRP esperaven raonablement obtenir beneficis de la seva propietat de XRP i els mateixos acusats han destacat amb freqüència aquest ànim de lucre”.\nTot i que Ripple Labs afirma que XRP és un testimoni d’utilitat, és possible que no sigui així. Les institucions financeres no estan obligades a utilitzar XRP per participar a l’ecosistema RippleNet. En canvi, “els bancs i els proveïdors de pagaments poden utilitzar l’actiu digital XRP per reduir encara més els seus costos i accedir a nous mercats”. Per tant, encara que XRP llauna tenen utilitat, la seva classificació com a testimoni de seguretat es troba realment en una zona gris.\nA més, Ripple comercialitza i promou de manera constant XRP fora del seu ús previst. El lloc web de la companyia té una secció dedicada a una guia de compra de XRP i el compte oficial de Twitter anuncia noves llistes d’intercanvi. A més, el lloc web destaca el rendiment del mercat de XRP.\nSi el mercat objectiu de XRP consisteix en institucions financeres, per què l’empresa comercialitza de manera agressiva a comerciants individuals?\nEstem contents de veure-ho $ XRP afegit a @abraglobalLa nova aplicació i intercanvi de carteres mòbils i l’impuls continuat de la creixent liquiditat mundial de XRP. https://t.co/Dr7TKrRD31\n– Ripple (@Ripple) 15 de març de 2018\nEls opositors diuen que aquest esforç de màrqueting prové de la dependència de les vendes de XRP com a generador d’ingressos per a l’empresa. Afirmen que la majoria dels ingressos de Ripple es deuen actualment a aquestes vendes que sense l’empresa s’enfonsarien. Si aquesta reclamació és vàlida, una classificació de seguretat no és tan exagerada.\nNo hauria d’estranyar que Ripple i els seus seguidors ho creguin XRP no és una seguretat. XRP està completament separat de Ripple, la companyia. Tot i que Ripple és una corporació centralitzada, XRP està fora del control de qualsevol entitat. Fins i tot si Ripple desaparegués demà, XRP encara podria existir teòricament.\nRipple tampoc mai va celebrar cap oferta inicial de moneda (ICO) per distribuir XRP. En canvi, el projecte va recaptar fons de capitalistes de risc per cobrir els costos operatius. Els ICO han estat normalment una bandera vermella per a la SEC a l’hora d’examinar els valors. Per tant, sense ICO, Ripple hauria d’estar clar.\nLa principal defensa de Ripple contra els arguments de màrqueting exposats anteriorment és que més titulars de XRP creen un ecosistema Ripple més saludable. En vendre XRP en intervals establerts, Ripple incentiva els creadors del mercat i augmenta la liquiditat dels tokens. Aquest augment de la liquiditat comporta menys costos per a les institucions que utilitzen els tokens per als pagaments.\nDiversos patrons intel·ligents (i de butxaca profunda) admeten Ripple. Aquests seguidors no arriscarien els seus diners i la seva reputació molt guanyats si pensessin que hi havia fins i tot la mínima possibilitat que XRP fos un valor venut il·legalment..\nVeredicte: apel·lació al tribunal superior\nHi ha una prova senzilla, la Prova de Howey, que descriu quatre atributs d’una seguretat. En aplicar-lo a XRP, diu que una seguretat és:\nUna inversió de diners. Sí, comprar XRP requereix una inversió clara de fons.\nEn una empresa comuna. Aquest punt és una mica menys clar que l’anterior. XRP està estretament relacionat amb l’empresa comuna Ripple. Tot i això, són entitats separades. Aquest atribut és més blanc i negre amb una criptomoneda com Bitcoin en què no hi ha cap autoritat central que pugui assenyalar.\nAmb una expectativa de beneficis. Una vegada més, sí, és bastant obvi que la majoria dels titulars de XRP esperen beneficiar-se de la seva inversió.\nMitjançant els esforços de l’empresa comuna. Un altre sí. Les accions de Ripple coincideixen directament amb l’augment del valor de XRP.\nXRP aconsegueix tres dels quatre criteris obligatoris de valors. Tot i això, fins i tot la manca d’un dels requisits elimina la classificació. Al final, es resumeix en si els tribunals acorden que XRP està tan separat de Ripple com la companyia afirma que ho és.\nCas núm. 2: RippleNet està centralitzat.\nLes estadístiques de centralització de Ripple mitjançant Estem descentralitzats encara?\nA part del fet que una entitat de l’empresa la va crear, hi ha moltes raons diferents per les quals la cadena de blocs de Ripple s’ha anomenat una de les més centralitzades de la indústria.\nComencem per la distribució XRP. En el moment de la creació, Ripple va encunyar 100.000 milions de XRP. D’aquests 100.000 milions, l’empresa en va mantenir 80.000 milions, i els 20.000 milions restants ho van ser dividida entre els fundadors. La idea era que, amb el pas del temps, Ripple regalés XRP o el vendés per finançar les operacions de la companyia.\nEn el moment d’escriure aquest article, Ripple encara posseïa més del 60 per cent del subministrament XRP i només un centenar de comptes tenen més del 80 per cent del total. Quan es mira la distribució XRP, RippleNet és, de ben segur, centralitzat.\nQuè tal els nodes? El mecanisme de consens de RippleNet és diferent al d’altres criptomonedes. En lloc de confiar en la prova de treball o la prova d’estaca, RippleNet utilitza un sistema de votació per arribar al consens. Sense entrar en massa detalls, els nodes de la xarxa confien en validadors de confiança, que determinen l’estat de la cadena de blocs i les transaccions.\nActualment, RippleNet ha acabat 700 nodes públics però només 21 validadors de confiança. Dels 21 validadors de confiança, Ripple n’executa 10 (48%). A més, els validadors de confiança definit per defecte quan s’executa un node, tots són operats per Ripple. Per tant, tret que modifiqueu els valors predeterminats quan s’executa un node, el sistema depèn completament de Ripple.\nFinalment, RippleNet inclou una funció en què poden passar les passarel·les congelar les monedes emeses. L’empresa afirma que aquesta funció existeix perquè el client pugui seguir el procediment reglamentari o inspeccionar activitats sospitoses si ho necessita. Però capacitats com aquesta són bastant úniques al món de la cadena de blocs. Tot i que Ripple no pot congelar XRP, això proporciona a les passarel·les una quantitat inusual de control en el que se suposa que és una xarxa resistent a la censura.\nRipple i la majoria de simpatitzants coincideixen que RippleNet no està tan descentralitzat com podria o hauria de ser. I la companyia ha establert una extensa estratègia de descentralització per millorar aquest atribut. La primera part consisteix a incloure un nombre més important de nodes entre països, entitats i plataformes de programari de la xarxa. Aquesta part s’ha realitzat majoritàriament.\nEl següent pas és ampliar el nombre de nodes de validació de confiança. Actualment, Ripple està en procés d’afegir validadors de tercers addicionals i substituir els que ara operen. Ripple va operar el 100% dels validadors al llançament, però ara només opera el 48%, una millora significativa.\nSí, Ripple té la majoria de XRP, però 55.000 milions d’aquestes fitxes hi són / estaven fideïcomís. Ripple només té accés a mil milions de XRP cada mes. Aquest control és necessari per crear predictibilitat de subministrament a mesura que la xarxa creixi. No us haureu de preocupar perquè Ripple llanci de sobte tota la seva banca al mercat.\nTal com està actualment, RippleNet està centralitzat. Hi ha una quantitat insalvable d’evidències que ho avalen. La gran majoria de XRP està en mans de Ripple, i el mateix es pot dir dels validadors de confiança. Tot i que Ripple no pot congelar els fons directament, poden llançar fàcilment la seva influència per animar les portes d’entrada a fer-ho (que tenen abans).\nTot això, Ripple ha publicat públicament la seva estratègia per descentralitzar la xarxa. Si RippleNet es descentralitza amb el pas del temps, aquest veredicte canviarà. Tot i això, caldrà veure si l’empresa seguirà les seves declaracions o l’èxit d’aquests esforços.\nCas núm. 3: les institucions financeres no utilitzen XRP.\nEls socis de Ripple utilitzen XRP??\nEls fans de Ripple solen publicar una llista d’associacions quan elogien el projecte. Però, aquestes institucions realment fan servir la tecnologia blockchain en comptes en viu? I, si és així, utilitzen el testimoni XRP? La majoria dels opositors no ho creuen. Fins i tot David Schwartz, CEO de Ripple, ho aclareix La participació a RippleNet no requereix XRP.\nPer explicar-ho més endavant, és essencial definir la diferència entre els productes que ofereix Ripple:\nxCurrent, una solució de programari per a pagaments transfronterers, és el producte principal de Ripple. Això no ho fa utilitzeu XRP.\nxVia és una interfície de pagaments i API per a empreses, proveïdors de pagaments i bancs. Encara no està disponible, però també no ho fa utilitzeu XRP.\nxRapid, una solució de liquiditat, és actualment l’únic producte que fa utilitzeu XRP.\nLes institucions financeres poden utilitzar aquests productes en combinació, però no ho fan. A partir de juliol, només deu empreses han implementat xRapid amb set dels que ho fan de manera experimental. A més, Hikmet Ersek, CEO de Western Union (companyia pilot), ha declarat que ells no he vist cap estalvi de costos en proves encara.\nSegons un Informe Bloomberg, executius de set institucions financeres mundials van declarar que ni tan sols es plantegen implementar XRP als seus sistemes. Afirmen que els joves de la indústria de les criptomonedes i problemes normatius poc clars creen massa risc per als fons dels seus clients. Algunes d’aquestes institucions, tot i mantenir-se anònimes, són socis de Ripple.\nTot i que en aquest moment no hi ha una adopció significativa de XRP, en breu. L’estratègia de Ripple és primer aconseguir que els socis implementin xCurrent i, després, escalfar-los fins a xRapid (i XRP) a mesura que el producte maduri. Els més de 100 socis bancaris ja són un fort senyal que aquestes institucions estan obertes a treballar amb empreses blockchain. No hauria de ser difícil incorporar-los a xRapid una vegada que la proposta de valor sigui clara i XRP tingui una classificació legal definitiva..\nWestern Union havia realitzat un total de deu pagaments en total abans d’afirmar que xRapid no és útil. Deu transaccions no proporcionen prou dades per produir resultats significatius. De fet, Cuallix, que ha estat utilitzant xRapid en transaccions en directe, va informar del contrari. La companyia va obtenir un 1000 per cent d’eficiència respecte al seu sistema actual.\nNicolas Palacios, director financer de @Cuallix, ha compartit amb el nostre equip: “Vam fer front als costos i vam veure que això és un 1000 per cent més eficient que el que estem fent ara. Tots els pilots xRapid van anar perfectament “.\n– Ripple (@Ripple) 25 de gener de 2018\nA mesura que creixi el mercat de criptomonedes, els bancs i altres institucions es tornaran més còmodes utilitzant xRapid i el testimoni XRP associat.\nVeredicte: culpable amb possibilitat de llibertat condicional\nDe manera senzilla i senzilla, la majoria d’institucions financeres, fins i tot aquelles associades amb Ripple, no utilitzen XRP. Amb el panorama normatiu actual, hi ha un risc immens per als bancs de donar suport a XRP. Com passa amb la majoria de problemes burocràtics, és possible que l’estatus legal de XRP no es resolgui durant anys. I l’adopció pot trigar encara més.\nTanmateix, una declaració SEC de XRP com a no seguretat podria canviar-ho ràpidament. I pel camí, una vegada que l’ús de les criptomonedes sigui habitual, XRP podria convertir-se en la solució de liquiditat preferida de les institucions financeres de tot el món. Fins aleshores, però, Ripple està assegut darrere de les reixes de CoinCentral.\nAmb dos veredictes de culpabilitat i un encara obert al debat, les paraules contundents contra Ripple es poden justificar. És sorprenent que una criptomoneda amb tan poca adopció es trobi contínuament al lloc número tres per capitalització del mercat. De nou, EOS és d’alguna manera el número cinc.\nTot i que Ripple s’ha trobat culpable en gairebé tots els casos, el seu full de ruta cap a la descentralització i l’augment de la comoditat amb criptomonedes entre els bancs podrien capgirar el vaixell. I aquests veredictes no volen dir que Ripple no hagi fet res de bo. La companyia ha donat a nombroses organitzacions benèfiques, inclosa una donació XRP de 29 milions de dòlars a escoles públiques nord-americanes. I una part de la missió de l’empresa és fer que els pagaments transfronterers siguin més assequibles per a aquells que més els necessiten.\nPer tant, villà centralitzat o força definitivament: al final, el veredicte final és vostre.


DEL CUNYAT A LA SOGRE RONDINAIRE | Associació Catalana de Capitans de la Marina Mercant\nNo puc estar més d’acord amb el breu article del company Victor Rubio en aquesta mateixa Web, sota el títol de “El cunyat. Una altra institució que toca fons? Amb un gran mestratge en l’ús de la ironia, recurs dialèctic que em resulta particularment admirable, potser per estar-ne jo personalment no gaire dotat, l’autor fa referència a la curiosa croada que des de fa temps porta a terme un altre company, Eugenio Ruiz Martínez, des d’una plataforma mediàtica tan important en el nostre sector marítim con NAUCHER GLOBAL.\nEn primer lloc, cal aclarir per què titllo de “curiosa creuada” els nombrosos articles publicats per Ruiz Martínez al voltant de dues figures protagonistes i contraposades: el navilier Antonio López i l’alcaldessa de Barcelona Ada Colau. I, a més, la sèrie no presenta senyals d’acabar, amenaçant emular la coneguda producció televisiva The West Wing i el seu centenar i mig d’episodis. Resulta ben curiós que, enmig dels enormes reptes actuals als que la nostra societat ha de fer front: una devastadora pandèmia que està arruïnant les economies de mig món, amb el futur de moltes de les nostres empreses i dels nostres autònoms al caire de l’abisme, amb una Companyia Transmediterránea (per centrar-nos en el nostre sector) en perill imminent de fallida o —en el millor dels casos— de caure en mans estrangeres (Fred Olsen, Grimaldi etc.), amb una crisi institucional espanyola rampant a tots nivells, algú pugui malbaratar tantíssim esforç i unes innegables qualitats literàries a defensar tan aferrissadament la memòria d’un senyor que descansa en pau fa gairebé un segle i mig. Un esforç i una defensa que, a banda de ser notòriament desmesurats, resulten bastant inútils.\nEstà clar, a la vista de tot el que s’ha publicat fins ara en un o altre sentit, que tan difícil resulta demostrar la culpabilitat com la innocència d’Antonio Lopez respecte a l’acusació d’haver fet fortuna amb el tràfic d’esclaus a Cuba. Però és que, a més, resulta anacrònic. La meva besàvia —Mònica Ramos de Sotolongo— era cubana i formava part de l’aristocràcia local de Matanzas. Estic gairebé convençut que al seu esplèndid casalot familiar d’aquella ciutat de l’illa, hi havia esclaus. Posseir esclaus a la Cuba colonial a mitjans del segle XIX era quelcom tan normal com, per a una persona d’avui d’alt nivell econòmic, disposar de jardiner o de xofer. Si ella hagués estat un personatge famós i avui algú l’acusés d’esclavista, jo no esmerçaria ni un sol minut en crear-ne una polèmica. En aquestes qüestions cal, en primer lloc, tenir ben clar l’escenari històric. El de Cuba, en aquella època, no era gaire diferent al dels estats del Sud dels Estats Units. Aquest estats van anar a una ferotge guerra civil argumentant que l’alliberament dels esclaus, defensat pels estats del Nord, arruïnaria les bases de la seva economia. La supressió de l’esclavitud a Cuba es va plantejar durant l’efímer regnat d’Amadeu I. Immediatament, tant a l’illa caribenya com a l’Espanya peninsular, van sorgir “Sociedades Patriòticas” que profetitzaven els majors desastres si tal emancipació dels negres era posada en pràctica. Els manifestos d’aquests grups de pressió van ser signats per la flor i nata de la societat espanyola (la cubana i la catalana incloses). Fins i tot s’hi van adherir rellevants personalitats eclesiàstiques com, per exemple, el cardenal Casanyes (que té un carrer a Barcelona) o el bisbe Morgades (que en té a Vic, Sant Cugat, Manlleu o Vilafranca del Penedès) . El projecte de llei d’emancipació va quedar aturat quinze anys més.\nEn aquest context, ¿resulta gaire definitiu si un home com Antonio López, que va arribar a Cuba amb una mà al davant i l’altra al darrera, es va lucrar comprant o venent esclaus? Si Eugenio Ruiz pogués demostrar que l’origen de la seva fortuna, començada a partir d’un petit basar de productes d’inferior qualitat (un “xino”, en diríem avui) és inequívocament determinable, com ho són les d’altres emigrants de renom, com Bacardí o Partagàs, la qüestió quedaria resolta en un tres i no res. El problema és que no pot, com tampoc no ho poden fer els que argumenten en sentit contrari, ja que el comerç d’esclaus, tot i ser llavors legal o simplement tolerat, no era una ocupació prou “honorable” per tal que hom la fes inscriure a les targes de visita.\nLa meva impressió personal, que per descomptat mai elevaré a article de fe, és que Antonio López va fer fortuna emprant amb mestratge dos mecanismes que, ahir i avui, han estat moneda corrent a Espanya. En primer lloc, el “braguetazo”, en maridar amb la filla del ric comerciant català que li havia llogat el seu primer local comercial, el seu primer basar. Allò, la dot de la dona i el suport financer del sogre, li va proporcionar el capital necessari per a fundar, amb altres socis, la seva primera naviliera. D’aquí, a ben segur, sorgeix l’odi del seu cunyat: una simple qüestió d’enveges i d’interessos familiars en conflicte. Ja retornat a Espanya i establert a Barcelona, el futur marquès de Comillas va utilitzar a tort i a dret el segon mecanisme típicament espanyol per a fer-se ràpidament la barba d’or: el BOE (aleshores, devia anomenar-se “Gaceta de Madrid”), des d’on el Gobierno espanyol va ser extremadament generós amb ell en la concessió de subvencions, contractes de transport de tropes i concessions de línies marítimes d’interès estratègic. Per tant, ni en el primer ni en el segon mecanisme, res d’il·legal. A tot estirar, potser poc transparent en el segon i que, també ahir com avui, ha requerit sovint un ús generós de “lubricants”.\nAra parlem del monument. Posar i treure monuments de la via pública ha estat, ara i sempre, una tasca vistosa i agraïda per als polítics, de cara a la seva clientela. En el seu moment, fa gairebé tres anys, quan l’escultura de Marès que representa al marquès de Comillas va ser retirada per l’Ajuntament barceloní de la senyora Colau, l’ACCMM va posicionar-se radical i clarament en contra. Va fer molt bé, segons el meu criteri, atès que Antonio López va crear la naviliera més important que ha tingut el nostre país i, amb aquesta iniciativa, va donar feina a successives generacions de professionals de la mar.\nHi ha més dies que llonganisses —diuen al meu poble— i enlloc està escrit que aquella estàtua algun dia no torni al seu lloc. Voldria recordar al company Ruiz, que tan exasperat sembla estar per la situació actual, una reveladora anècdota del primer alcalde franquista de Barcelona, el senyor Miquel Mateu Pla. Amic personal del general Franco i soci principal de la prestigiosa Hispano-Suiza, havia passat la guerra civil a Sevilla fabricant camions i motors d’aviació per al bàndol “nacional”. En prendre possessió del càrrec d’alcalde de Barcelona el 1939, va rebre ordres de destruir els monuments considerats “separatistes” per les autoritats militars (Casanova, Pau Claris, doctor Robert, etc.) Ho va complir? Ell, falangista de carnet i “Procurador en Cortes” fins la seva mort el 1972? No, rotundament no. Es va limitar a fer amagar els esmentats monuments, en secret, als magatzems municipals. A ben segur, en el seu fur intern era conscient que aquelles estàtues algun dia, quan la truita se girés de nou, tornarien als carrers.\nAra, la polèmica que el company Eugenio Ruiz alimenta amb un afany digne de millor causa, em sembla excessiva i fora de to. Em dóna la sensació de don Quixot lluitant contra els molins de vent. Excessiva, atès que la retirada d’una placa commemorativa d’un personatge històric força més rellevant, la de Largo Caballero per l’Ajuntament de Madrid, amb prou feines ha donat lloc a controvèrsia pública durant tres o quatre dies. Està clar que, tots plegats, ara tenim problemes més importants sobre la taula. Dic també, finalment, que resulta fora de to, en virtut del llenguatge emprat, com molt bé assenyala Victor Rubio en el seu article.\nA mi, personalment, la senyora Colau i el seu equip de adlàters em mereixen la consideració política i intel·lectual que em mereixen, fàcilment descriptible. Però també em resisteixo a l’ús indiscriminat de les desqualificacions personals o, directament de l’insult, en la controvèrsia política. No tothom té l’elegant enginy i el talent de Winston Churchill quan, referint-se al seu rival polític i líder del partit laborista, va dir una frase que potser seria també aplicable a la senyora Colau i gairebé tots els líders polítics espanyols actuals: “Arriba un taxi buit al Parlament i del vehicle baixa el senyor Clement Atlee”\nP.S. ¿Ha reflexionat, per un moment, el company Ruiz Martínez, en com va arribar la senyora Colau a revalidar la vara d’alcaldessa? No fos cas (parlo hipotèticament) de que ho hagués aconseguit gràcies als vots del candidat (reitero que segueixo parlant en hipòtesi) que ell va votar en les darreres eleccions municipals...


El conseller delegat de l'Espanyol ha deixat clar que saben "el que té la base"\nLa valoració que fa Collet de les dues operacions és positiva, tant en clau esportiva com econòmica, i ha deixat clar que, tot i entendre al soci, el club "no està debilitant el projecte"\n3 min. Sant Adrià 29/01/2011 13:52\nCollet ha volgut aclarir que les vendes de Víctor Ruiz i Dídac Vilà "no només li saben greu a l'afició", que també "al club li ha costat prendre aquesta decisió". "En un club de planter com el nostre, perdre un jugador de la casa toca especialment la fibra. Però hem de pensar que quan un marxa, arribarà un altre".\nEn aquest sentit, el conseller delegat ha deixat clar que sempre s'ha tingut en compte les opcions que oferia el planter. "Les coses no es fan així com així. En el pla futbolístic, no és agradable perdre una peça com Víctor o com Dídac. S'han valorat els criteris esportius i els econòmics i aquestes dues vendes van molt bé per a la situació que té el club".\nCollet ha volgut defensar l'aposta esportiva del club, malgrat les dues vendes: "No s'està desmuntant l'equip o debilitant. Recordem que a l'estiu el club va fer un gran esforç per reforçar l'atac, amb Sergio Garcia, Osvaldo, Dátolo o Mattioni. No és cert que al club no li preocupi la part esportiva".\n"Tots pensàvem que la del Víctor seria l'única venda. S'ha de separar un tema de l'altre. La venda del Víctor respon més a una necessitat econòmica. En canvi, la venda del Dídac és més una oportunitat per al club i per al jugador. No podíem tallar-li aquesta projecció. Ha sigut una bona venda en tots els sentits", ha dit Collet.\nEl conseller ha deixat clar que l'Espanyol va refusar ofertes inicials que no eren prou bones i que al final es va pactar un acord amb variables. Aquests extres "són assequibles per a un club com el Milan" i el club s'assegurarà "uns ingressos propers als cinc o sis milions d'euros".\nTambé ha volgut dir ben alt una cosa, un missatge a l'afició: "L'Espanyol no s'està enfonsant ni la situació és de misèria. Estem molt bé esportivament, tenim una línia i un projecte clar i demano confiança en els tècnics".\nL'Espanyol està vivint un bon moment. "Estem al mercat. Anem cinquens en la que diuen que és la millor lliga del món. És molt bo per al club que ens arribin ofertes per als jugadors. En tenim moltes. Fins dilluns, segur que es despertaran interessos en més jugadors. Però això és bo", ha volgut aclarir.\nCollet també ha dit: "És una injecció econòmica molt bona i això no es pot amagar. Si l'oferta del Dídac arriba abans, potser ens haguéssim replantejat el cas del Víctor. No m'agrada perdre dos nois del planter, com a soci i aficionat. Però tenim gent nova que pot suplir les dues baixes. I hem de pensar això, que per al club són dues operacions excel·lents".\nDe cara al futur i a altres possibles ofertes que puguin arribar per la resta de jugadors de la plantilla, Collet ha reconegut que "si arriba una oferta molt bona, s'estudiarà". "Tal i com estan repartits els ingressos en aquesta lliga, tots els clubs necessitem vendre jugadors".\nSobre la reacció que tindrà l'afició demà contra el Vila-real, ha dit: "El soci és lliure d'expressar la seva opinió. Si ho fa demà, ho farà en un magnífic estadi que ens ha costat molt diners. Ja vam avisar que això implicaria passar un parell d'anys amb problemes de tresoreria. Aquest estadi que és l'orgull de l'afició de l'Espanyol, s'ha de pagar".


Marca “Q” – Ajuntament de Miramar\nQui és l’encarregat d’atorgar la Marca “Q” Qualitat Turística?\nL’Institut per a la Qualitat Turística Espanyola. El ICTE és una Entitat de Certificació de Sistemes de Qualitat especialment creats per a empreses turístiques, format per les associacions turístiques nacionals més importants d’aquest país, la SET, les CCAA i la FEMP.\nÉs un Organisme espanyol, privat, independent, sense ànim de lucre i reconegut en tot l’àmbit nacional.\nÉs l’encarregat de certificar, administrar i vetlar pel correcte ús de la Marca “Q”.\nSistema de Gestió per a la Qualitat Turística de la Platja de Miramar\nLa Gestió de la Qualitat Turística a la Platja de Miramar porta certificant-se segons el que s’estableix pel ICTE (Institut per a la Qualitat Turística Espanyola) des de 2005.


La vicerectora Puig i el vicerector González visiten el curs 'Cuina social i comunitària' per a joves de la Zona Nord - Fundació Solidaritat Universitat de Barcelona\nHome Acció social La vicerectora Puig i el vicerector González visiten el curs ‘Cuina social i comunitària’ per a joves de la Zona Nord\n30/06/2021 16/07/2021 Acció social, Notícies\nL’objectiu del curs, emmarcat en un programa de Solidaritat UB, és oferir a l’alumnat una formació professional que faciliti la seva incorporació al mercat laboral, concretament en el sector de l’hostaleria i la cuina.\nLa vicerectora d’Igualtat i Gènere de la Universitat de Barcelona, Montserrat Puig, i el vicerector de Política d’Internacionalització, Markus González, han visitat aquest matí el curs d’extensió universitària Cuina social i comunitària, impulsat per la Plataforma d’Educació Social (PES) Cruïlla de Ciutat Meridiana i la Fundació Solidaritat de la Universitat de Barcelona.\nLa col·laboració entre el PES Cruïlla i la Universitat de Barcelona forma part del Programa d’intervenció socioeducativa que la Fundació Solidaritat UB desenvolupa a la Zona Nord de Barcelona amb motiu de la cessió per part de l’Ajuntament de Barcelona a la UB d’un edifici de la plaça dels Eucaliptus, al barri de Torre Baró, adreçat al lloguer social d’habitatges per a membres de la comunitat universitària en situació de vulnerabilitat i altres persones en risc d’exclusió.\nEn aquest sentit, la visita de treball de la vicerectora Puig i el vicerector González ha inclòs també l’edifici de lloguers socials i altres iniciatives del programa de la Fundació. A més, als locals de Solidaritat UB a la plaça dels Eucaliptus, han conegut el programa d’inserció laboral Làbora, adreçat a col·lectius amb dificultats d’accés al mercat de treball, que gestiona la fundació Formació i Treball. Durant la visita, els representants de la UB han estat acompanyats pel conseller tècnic dels barris de Torre Baró i Ciutat Meridiana, Toni Pallarès, i pel conseller de Comerç i Dinamització Econòmica del districte, Andrés Rodríguez.\nCurs de cuina social i comunitària\nAdscrit a la Facultat d’Educació UB i dirigit per la Dra. Carme Panchón, el curs Cuina social i comunitària s’adreça a joves de 18 a 25 anys amb especials dificultats d’inserció sociolaboral, preferentment dels barris de la zona nord del districte de Nou Barris (Ciutat Meridiana, Torre Baró i Vallbona) i, per extensió, del conjunt del districte. L’objectiu del curs és oferir a l’alumnat una formació professional que faciliti la seva incorporació al mercat laboral, concretament en el sector de l’hostaleria i la cuina.\nA més de dotar-los de les competències teòriques i pràctiques necessàries en aquest sector, el curs ofereix als i les estudiants eines per desenvolupar actituds i competències que contribueixin al seu creixement personal i a la inserció social i laboral. Amb aquest objectiu la formació inclou un acompanyament tutelat, fomenta l’autoocupació i l’emprenedoria, i facilita el contacte de l’alumnat amb empreses del sector.


Elter, el portal d'Osona - L’església de la Pietat de Vic acollirà un muntatge sobre l’òpera “Orfeo” de Monteverdi\nL’església de la Pietat de Vic acollirà un muntatge sobre l’òpera “Orfeo” de Monteverdi\ndimecres 18 de juny de 2008 18:41h\nAquest espectacle forma part del Festival de Música de Vic que tindrà lloc entre l’1 i el 29 de juliol\nVic, | Aquest dimecres s’ha presentat a Vic el Festiva de Música d’estiu de Vic i el muntatge sobre l‘òpera ‘Orfeo’ de Monteverdi. Aquest espectacle es podrà veure a l’Església de la Pietat els propers 2 i 3 de juliol. Aquest espectacle està emmarcat en el Festival de Música de Vic que tindrà lloc entre l’1 i el 29 de juliol.\nL’espectacle, on hi prenen part més de 100 persones, proposa una interpretació molt personal de l‘òpera de Monteverdi. En paraules de la directora escènica del muntatge, Montse Amblàs, destaquen ‘la simplicitat de les formes, la poca estridència en les intervencions i la síntesi i sinceritat en les emocions’.\nEn la roda de premsa de presentació, el regidor de cultura de l’Ajuntament de Vic, Xavier Solà, ha explicat que el muntatge sorgeix de la col•laboració entre les tres institucions que imparteixen ensenyament artístic a la ciutat de Vic. Es tracta de l’Escola de Música, l’Escola d’Art i l’Institut del Teatre. Solà també ha destacat la col•laboració de l’Obra Social de Caixa Sabadell en el projecte, institució que ja col•labora habitualment amb l’Escola de Música de Vic.\nFerran Blancafort, representant de l’Escola d’Art, ha remarcat que és un projecte molt interessant per la col•laboració conjunta. Montse Amblàs ha destacat la importància pedagògica del projecte amb l’oportunitat que fins als alumnes de les escoles treballar amb professionals. Manel Cunill, representant de l’Obra Social de Caixa Sabadell, ha expressat la seva satisfacció per col•laborar en aquest projecte i ha explicat que Caixa Sabadell ‘té un compromís amb la cultura i un projecte d’aquesta mena enriqueix el teixit cultural i social’.\nAquest espectacle forma part del Festival de Música de Vic que tindrà lloc entre l’1 i el 29 de juliol. Al final de la roda de premsa, el gerent de l’IMAC, Ramon Ferrer, ha explicat la resta de la programació del Festival de Música de Vic d’aquest estiu.\n- El Teatre Centre obrirà les portes el pròxim 28 de desembre (18 de juny de 2008)\n- L'observació dels ocells del Ter com a activitat per aquest cap de setmana (18 de juny de 2008)\n- L'exposició interactiva «Menja bé, tu hi guanyes» arriba a la capital del Ter (18 de juny de 2008)\n- David Fajula presenta el llibre «Petjades del Ter» (18 de juny de 2008)\n- El Museu del Ter recupera «La fotografia de Cintet Rifà Anglada. Una mirada etnogràfica (1900-1930)» (18 de juny de 2008)


Cap Vermell - Solastàlgia. Comença el món a estar fart del turisme de masses?\nSolastàlgia. Comença el món a estar fart del turisme de masses?\n" Solastàlgia... sentiment de tristor i enyorança per part de les persones quan veuen el seu entorn desaparèixer o transformar-se. Com si el fet d'anar-se'n d'un lloc i sentir nostàlgia i enyorança d'aquell lloc es fes a la inversa."\nEl turisme som tots. Tots en qualque moment de la nostra vida hem estat o serem turistes. Hem estat i serem turistes ignorants i innocents en terres desconegudes només pel simple fet d'haver produït una reserva per Internet a la primera oferta que estava bé de preu, en autèntics paradisos naturals a l'altra cap de món, per desconnectar un poc de la nostra vida quotidiana. Esser un turista és una circumstància que pot passar a qualsevol persona dins això que anomenam comunitat humana, som una societat turística per naturalesa. Així i tot, el turisme, així com el coneixem, o millor dit, així com ens ha dit el Sistema com hem de percebre el turisme, és una invasió. Una invasió positiva, sense exèrcits, sense violència ni res de tot això. Necessitam aquesta invasió perquè el Sistema ens ha fet plenament, al 1000%, dependents d'aquest fenomen anomenat turisme. Hi va pràcticament la nostra subsistència econòmica, dins aquesta invasió. Emperò, malgrat tot, això no deixa d'esser una invasió. Encara que aquesta circumstància representi la nostra subsistència vital, no deixa d'esser una invasió en tota regla. Per tant, quan una altra terra és invadida per hordes de turistes es comencen a produir el primers efectes negatius d'aquest fenomen. Platges massificades sense poder pràcticament moure's, a més d'aguantar les bauxes que es produeixen allà; carreteres plenes de cotxes, on la circulació ha esdevengut un autèntic calvari per als autòctons; locals com bars, discoteques, restaurants o terrasses que no tenen cap respecte ni un per als seus veïns, amb l'activitat que desenvolupen amb la complicitat i passivitat vergonyant de les mateixes institucions que aproven i treuen ordenances ridícules per adaptar-se a la manera de funcionament d'aquests locals; així com els mateixos turistes, que tampoc tenen cap classe de respecte pels habitants dels llocs que visiten, fent tota classe de desbarats pels carrers quan precisament surten d'aquests locals de camí cap als seus hotels. Són tantes coses que podria esmentar... Bé idò, tot això, és ni més ni manco la nostra subsistència, el nostre pa de cada dia. Això és sistemàtic i aquest Sistema és el que ha perdurat durant dècades, empitjorant any rere any. I perquè dic que ha empitjorat i empitjora any rere any? Primerament ho diré pel motiu que no ho dic. No ho dic perquè el nombre de turistes no hagi minvat. No ho dic perquè es creïn llocs de feina, ni ho dic perquè la gent en lloc d'anar-se'n a a Alemanya a trobar feina no hi vagi perquè Alemanya ve aquí- Ho dic precisament per tot el contrari. Aquesta invasió no significa plenament que aquestes circumstàncies de subsistència siguin certes del tot.\nÉs sistemàtic perquè el fet qui hagi locals oberts sense cap respecte pels seus veïns, el fet que les platges estiguin massificades, el fet de que les carreteres estiguin saturades, i tantes altres coses que són així, és perquè es tracta d'allò que suposadament volen trobar-se el turistes. Sense cap altra alternativa, és més, una alternativa a tot això seria ridícula. I aquí és precisament quan es produeix a l'interior de les persones aquest efecte anomenat solastàlgia. Aquesta paraula es pot definir de la següent manera: sentiment de tristor i enyorança per part de les persones quan veuen el seu entorn desaparèixer o transformar-se. Com si el fet d'anar-se'n d'un lloc i sentir nostàlgia i enyorança d'aquell lloc es fes a la inversa. És el lloc i l'entorn d'abans el que se'n va per no tornar més, davant els propis nassos dels habitants que es queden bocabadats i no diuen res perquè han de poder pagar les seves hipoteques i lloguers. Així es podria definir més o manco aquesta paraula.\nDe cada vegada són més els governs mundials que prenen mesures davant el fenomen de turisme de masses. De cada vegada són més les mesures que prenen ciutats i països del món davant les massificacions i saturacions que es produeixen, emperò no surten gaire pels nostres mitjans de comunicació a no ser per dir que els seus habitants fan pintades en contra dels mateixos visitants. Només cal xerrar amb gent que ha estat per distints països i ciutats i escoltar el que diuen. A Creta, per exemple, l'illa més grossa de Grècia, han enviat una missiva al govern britànic així com a les seves agències de viatges fent-los saber que rebran amb els braços oberts als seus súbdits com a turistes emperò que s'abstenguin de dur turisme ni grups de bauxa i gatera perquè seran expulsats immediatament, des de l'aeroport. Això és el que deia l'altra dia el diari. Cosa molt paradoxal perquè tots sabem que Grècia és un estat molt endeutat, que precisament necessita fonts d'ingressos de tots els vessants. Així i tot no han dit el que es diu per aquí: “És que vivim del turisme...” Cosa curiosa, perquè el mateix govern britànic investigarà les reclamacions falses que fan els turistes, fins i tot hi haurà sancions econòmiques i penals si es demostra que són falses. Aquí els qui manen són els propietaris de les discoteques, de les terrasses (que ara pareix s'han transformat en terrasses no només per als qui perden el seny amb l'alcohol sinó també per a ludòpates, almanco a Cala Rajada) dels bars... L'any passat, als aeroports britànics es va dur a terme una curiosa activitat anomenada Operation Disrupt, que consistia a no deixar embarcar cap passatger amb símptomes d'embriaguesa cap a destinacions com Magaluf, Lloret de Mar... Ah que no ho vareu escoltar en cap mitjà de comunicació? Venècia està en estat “crític” com tots ja haureu pogut escoltar.\nA Islàndia, que fa devers vuit anys va donar una lliçó al món sencer empresonant els responsables del desgavell econòmic, fent el contrari del que feren tots els països, el seu govern ha detectat que els grups d'excursionistes que visiten els paratges naturals es massifiquen de cada vegada més i ha dit que prendran les mesures necessàries... Creis que varen dir: “és que vivim del turisme...”? Fins i tot el mateix batle de Palma es va reunir amb els cònsols alemany i britànic per fer saber que qualque cosa està passant amb el turisme i no és precisament agradable. Emperò quan xerram de Cala Rajada o s'Arenal les coses canvien. Crec que tenim una idiosincràsia única en el món. Aquí una platja que no estigui estibada de turistes gats o una terrassa que no s'ompli de gom a gom als vespres són automàticament qualificats com a sinònim que no podràs pagar la teva hipoteca. I així estan les coses aquí.\nPerquè, quina és la definició més correcta d'anomenar al turisme? O més ben preguntat: Qui són els millors turistes? Els millors turistes són aquells que no es transformen, aquells que demostren una gran saviesa del lloc que visiten i que no demostren una ignorància insultant per als autòctons i que no exigeixen, amb la seva simple presència, que canviï res dels llocs que visiten, llevat que no sigui per a la millora i seguretat per a rebre'ls.\nEl turisme s'ha de transformar, s'han de fer autèntics canvis dins la manera de concebre el turisme per part dels autòctons i sobretot per part de les autoritats, que només serveixen i conceben una única forma de fer turisme: la del tot o res. O sigui, passam del tot inclòs al tot o res. I així és cap on va el nou model turístic que es prepara.


Enoturismo Novavila Rias Baixas Wine Design Meis Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nEnoturismo Novavila Rias Baixas Wine DesignCasaLugar de Arcos, S/N, Arcos, Meis, Espanya, 36637 - Veure al mapaExcepcional9,8Basada en 12 comentarisEnoturismo Novavila Rias Baixas Wine DesignVeure més fotos"The host, Jose Luis, is amazing. What a pleasure!"IanUnited StatesVeure més fotosVeure totes les 24 fotos\nConvenientment situat a Meis, Enoturismo Novavila Rias Baixas és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Enoturismo Novavila Rias Baixas, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha instal·lacions per a reunions i banquets , restaurant, premsa, visites turístiques, servei de bugaderia. Totes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Enoturismo Novavila Rias Baixas és una elecció inteligents per a viatgers a Meis, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Com tot el món sap, una Rara Avis és una expressió extreta del llatí que significa au desconeguda i estranya. Utilitzada per anomenar persones o coses fora del comú, a Enterwine ens hem permès el luxe de buscar entre les "Rara Avis" d'aquest món vinícola.\nSi ens endinsem en les vegades que aquesta expressió s'ha utilitzat, potser descobrim que no és tal "pajarraco" i sí més el desconeixement sobre nosaltres i la nostra cultura. Anem a explicar-nos, avui us presentem varietats potser desconegudes per a molts que s'acostumen a utilitzar en altres països, varietats ancestrals recuperades a les seves zones o que es vinificant d'una forma diferent a l'habitual.\nTot això, ja es va fer en el seu dia però amb el temps o s'ha perdut en la memòria cultural o no va repercutir en el seu moment. Crec que, traient a un escumós elaborat de forma tradicional amb varietats fora del comú, la resta estava ja fet en el seu moment i fins i tot, si busquéssim a l'hemeroteca mundial algú també va intentar o va fer aquell escumós.\nTot això ens porta a una reflexió, potser som nosaltres els "Rara Avis", els que hem abandonat a l'oblit pràctiques ancestrals, varietats autòctones, fixant-nos en les modes, corrents, el que fa el vei,... deixant de costat el nostre patrimoni cultural, tan a nivell varietal com elaborador. Per sort, tenim ara persones amb ganes de recuperar varietals, d'arriscar-se a vinificar o elaborar d'altre manera i crear nous vins, i qui sap, fins i tot pot ser que marquin tendència. Algun dia mirarem el present i aquestes "Raras Avis" siguin la quotidianitat del nostre país i mirant al passat, potser els "pajarracos" érem nosaltres.\nCom altres vegades a Enterwine, ens hem procurat una selecció de vins que compleixen aquests requisits i ens han fet bavejar, per a que enganyar-nos. Per això desitjem que les gaudiu tant com nosaltres i qui sap, potser us descobrim la vostra Au del Paradís.\nComencem amb un vi rosat, Pago del Vicario Petit Verdot 2013. Sí, més d'un coneix la Petit Verdot en el nostre pais, però elaborada com rosat? No, aquest vi ja porta varios anys elaborant-se d'aquesta manera i, malgrat tot, és un gran desconegut. Vi rosat d'anyada, mètode de sagnat desprès de vuit hores de maceració i fermentat en dipòsits a baixa temperatura. El resultat no pot ser millor, si tenim en compte el varietal per tastar-lo en la seva versió de vi rosat, ens portarem una gran sorpresa. A la vista presenta un vermell picota de capa baixa amb un rivet violaci, net i brillant i abundant llàgrima. En nas és pura frescor, llaminadura, notes làctiques abrigades per un conjunt de fruita tropical i un fons d'espècies exòtiques. Entrada en boca punyent, mango, maracujà, pinya, divertit! Vibrant pas, nerviós, acidesa molt equilibrada, molt llarg i ample. Fruita vermella en el cor, al costat d'espècies i una mica balsàmic. Retro carregat de llaminadures de maduixa i làctis. Persistent, genial.\nSeguim amb García Viadero Albillo 2013 de Bodegas Valduero. L'Albillo és una varietat blanca autòctona de Castella i Lleó però poc coneguda i de conreu escas. Amb tan sols 10 hectàrees a 900 metres, es recullen i porten els raïms al celler on maceren a 4ºC abans del trepitjat i fermenten a 19ºC durant dues setmanes. S'embotella sense filtrar. A la copa mostra un groc palla amb reflex verdós, una mica turbi a la part superior i un carbònic present, llàgrima molt abundant. Enorme perfum de vi, poma verda al nas, flors blanques de primavera, gessamí, flor de llimoner. Pell d'aranja, albercocs, meló, herba tallasa i un final de pastisseria. Bravo! Quina frescor té en boca, alegre i àgil. Entrada cítrica que va des dels pomelos i les llimones, passant pel lleuger gust àcid de la pinya i la seva maduresa, pas untuós amb un record a pomes, pera i crema pastissera. Acidesa equilibrada, amable, elegant, pas llarg amb un retro molt cítric, sorprenent varietal i magnífc vi, chapeau!\nContinuem amb un altre vi blanc, ara amb Cristiari Blanc 2013 elaborat pel celler Vall de Baldomar de Costers del Segre i amb un cupatge curiós: Müllet Thurgau i Pinot Blanc. Dues varietats poc habituals a les nostres terres, si bé és cert que la Müller Thurgau és més coneguda en cotes catalanes. Suau premsat del raïm ja desrapat, del most flor només s'aprofita un 60%, fermentació desprès del desfangat per gravetat a 16ºC. Groc palla tirant a daurat, presenta una mica de terbolesa i carbònic. Molt brillant i amb una llàgrima glicèrica de lenta caiguda. Entrada en nas floral i afruitada, flors blanques al costat d'un conjunt cítric molt aromàtic. En moviment, es veu abrigada de fruita tropical i traçes herbàcies, molt elegant. En boca es mostra fresc, lleuger i generós. Abundant fruita de pinyol, cítric juntament amb una acidesa molt agradable. La fruita tropical predomina el conjunt que finalitza amb un glop sec, amarg i de llarga acidesa. Pas molt net, equilibrat i ben estructurat, una mica untuós i retro que retorna la fruita. Setí en vi.\nJa us avançàvem al principi, no només anàvem a veure varietals rars, sinó elaboracions diferents. Colet Vatua! de Caves Colet és un d'ells, escumós elaborat amb el mètode tradicional de la DO Penedès (per cert aquests escumosos passen a anomenar-se Classic Penedès) amb una permanència en rimes de 18 mesos, s'ha elaborat amb el cupatge d'aquestes tres varietats: Moscatell d'Alexandria, Parellada i Gewürztraminer, déu n'hi do! A la vista ofereix un groc palla de reflex daurat, net i brillant, bombolla molt fina i de pujada uniforme, llàgrima abundant. Notes de fumats i fruits secs entran pel nas, torrats i unes curiosíssimes traçes d'escabetxos. Fruita groga molt madura, cremes i pastisseria. Entrada fresca en boca, pinya madura, fumats, notes florals al costat de traçes de fuits secs. Llarg i ample, sec, serio, molt gran. Bona acidesa i perfecta estructura, retro fruiter, agradable i molt persistent. Sorprenent escumós que s'allunya del normal, quotidià en els nois de Colet.\nAra toca una Rara Avis provinent de les Serres de Màlaga, La Encina del Inglés Blanco 2013. Vi blanc que recupera varietats autòctones com són la Moscatel Morisco, Doradilla (Palomino) i Pedro Ximènez. Bona aposta per a la recuperació d'aquestes varietats en cotes malaguenyes, iniciativa de Finca La Melonera que té al darrera Castillo de Perelada, com accionista i supervisor de les vinyes. En copa mostra un groc palla amb reflex daurat, net i molt brillant amb una llàgrima de lenta caiguda. Al nas li costa obrir-se, la fruita blanca es troba continguda, s'obre cap a fruita tropical i espècia exòtica, presenta una mica de calidesa. Molt refrescant, cítric i flora. Un glop ple de frescor, alegre, juvenil, pas curt de bona acidesa que es marca molt, arrossega i allarga el pas per boca. Vi diferent i difícil de definir, creiem fins i tot que un temps d'ampolla li anirà bé, i esperarem delerosos les anyades que vindran, ja que aventura un gran vi en el futur.\nFinalitzem amb l'únic vi negre de la selecció, un vi varietal de Parraleta de Bodegas Sers a Somontano. De vinificació tradicional, Sers Singular passa cinc mesos en barriques de roure noves i s'embotellen 4.500 ampolles. A la vista mostra un vermell robí de capa alta, vores de color teula i menisc glicèric, tenyeix al seu pas per la copa i deixa una llàgrima uniforme. Al nas sobresurten les notes de criança, vainilla i torrats, toffee o "dulce de leche", fruits vermell i molt balsàmic, pebre negre i regalèssia sobre un fons llaminer. Entrada en boca marcada per les espècies i bàlsamc, donen pas als fruits vermells ben madurs. Acidesa vertebradora, esquemàtica i que et porta a un final amb les notes de criança, retro carregat de fruis del bosc i cremosos. Pas que s'allarga i perdura molt en boca, un Somontano de terroir, genial.\nAmb aquesta selecció a Enterwine hem pretès donar una mica de llum amb les rareses i acostar-vos una selecció diferent, perquè us atreviu amb coses diferents i les gaudiu tant com ho hem fet nosaltres. Encara que com sempre ja sabeu,\nProveu, tasteu i decidiu!. És la vostra elecció.\nPosted in Tast de vins By Oscar Soneira - dilluns, 21 juliol de 2014 14:03:32 Europe/Paris


L’equip de govern amaga informació sobre el Pla General\nEl regidor del BLOC-Coalició Compromís a l’Ajuntament de Dénia, Josep Crespo, considera que l’equip de govern està amagant informació sobre la redacció del Pla General. Segons ha reconegut la pròpia regidora de Planejament, ara mateix el futur PGOU està encallat…\nMoció en favor del pediatra Dr. Paricio\nEl BLOC-Compromís de Dénia ha presentat una moció per tal que la Conselleria de Sanitat recupere les places del Doctor José Maria Paricio i d’altres professionals a la Sanitat pública a Dénia amb els qui existia un compromís per mantindre….\nExcursió a la Serra Segària\nEl BLOC de Dénia ha organitzat per a este diumenge una nova excursió dins del programa “El BLOC torna a caminar”. Després de l’èxit de la primera eixida a les Muntanyes de Pedreguer, ara és el torn de la Serra…\nEl regidor del BLOC a l’Ajuntament de Dénia, Josep Crespo, ha presentat una moció que anirà al pròxim plenari del mes de febrer en la qual condemna les brutals agressions policials que han patit els estudiants i ciutadans en general…\nOn estan els pressupostos?\nEl regidor del BLOC-Coalició Compromís a l’Ajuntament de Dénia, Josep Crespo, ha criticat en roda de premsa este matí que a una setmana del ple, l’oposició no ha rebut els pressupostos de l’actual exercici que suposadament s’han d’aprovar este mes….


Scarpa Margarita Gris comprar i ofertes a Trekkinn\nQuè et sembla trobar el Scarpa Margarita a aquest preu? No és increïble? No busquis més i compra’l avui mateix a la teva botiga de muntanya trekkinn. Equipa’t bé i disfruta al màxim de l’esport amb els productes Scarpa. I el millor de tot és que tots els productes de la categoria de Calçat home estan al millor preu del mercat.\nLa sabata en si és increïble. Malauradament, vaig haver d’esperar més de dues setmanes per rebre el lliurament. M’agradaria que haguessin triat una forma de comprar diferent a la més barata


Versos que em fan absent: La veueta\nI els astres avui han parlat amb tu estrella, mentre jo dormia i feies pampallugues a l'horitzó dels meus ulls. La nit queia calorosa i somiadora entre les meves mans de poeta, que desfullaven els somnis amb tòpics... si, no, si, no...\nAvui he tornat a néixer com cada dia, créixer per veure, aprendre i marxar corrents.\nLa vida és dolça, com cadascuna de les fiblades que sento a la meva pell quan tu m'il.lumines estrella, que el camí és tan llarg quan alço la mirada, és millor mirar cel amunt i no veure el camí, mentre camino. Imagino que em prens de la mà, i toca't, mai millor dit per una estrella, començo a traçar línies en un quadern de dibuix en el qual les línies configuren la teva immensitat, que absurdes semblen les paraules quan les pots dibuixar, i que absurda sembla la vida quan no sents.\nLa nit té una música, la teva veu.\nPublicat per absent a dijous, de setembre 13, 2007


Colònies escolars per a Primària a la Garrotxa - Alba Colonies\nAny rere any, anem renovant i desenvolupant nous projectes per a les colònies escolars, des de programes de colònies d’Educació Infantil, colònies de Cicle Inicial, colònies de Cicle Mitjà, colònies de Cicle Superior i colònies de Secundària.\nHem preparat les colònies escolars per a Primària del nou curs 2019-20 amb molta il·lusió, oferint la màxima qualitat en les activitats de colònies escolars i fent confortable la vostra estada a les nostres cases de colònies.\nColònies Educació Infantil i colònies Cicle Inicial\nLes colònies d’Educació Infantil i les colònies de Cicle Inicial són un moment per a descobrir-se. Ben guiats i cuidats per monitors professionals, els nens i nenes trobaran el seu propi espai en el grup. Les activitats de colònies infantils dissenyades pel Departament Educatiu d’Albacolònies estan inspirades en la creativitat, el desenvolupament psicomotriu, la convivència i l’autonomia.\nDurant la seva estada a la casa de colònies els alumnes d’Educació Infantil i Cicle Inicial seran protagonistes del relat d’un conte que emmarca les diferents activitats de colònies de fantasia, colònies medieval, colònies de natura, colònies de granja i colònies escèniques adaptades amb un eix temàtic i ambientades amb personatges.\nColònies Cicle Mitjà i colònies Cicle Superior\nLes nostres colònies de Cicle Mitjà i colònies de Cicle Superior han estat dissenyades seguint els principis pedagògics d’Albacolònies on l’experiència interpersonal, amb la natura i amb la resta de companys fan de les colònies escolars una vivència inoblidable.\nEls alumnes de Cicle Mitjà i de Cicle Superior gaudiran de programes de colònies de volcans, colònies d’aventura, colònies de natura, colònies de medieval, colònies de prehistòria, colònies de granja i colònies en anglès.\nAquí podeu consultar el ventall de temàtiques per als diferents cicles de Primària:\nE. Infantil i Cicle Inicial\nC. Mitjà i C. Superior\nPer a més informació podeu contactar-nos al 972 59 05 07 o a info@albaserveis.com.


ESPECIALISTA EN TURISME I – EMV Fons Valencià\nESPECIALISTA EN TURISME I\nContribuir al foment de la cultura turística al territori mancomunat, mitjançant la millora de les rutes turístiques implementades al territori de la Mancomunidad del Pueblo Cañari.\nDates realització: juny o setembre 2019.\nProductes a entregar: Guia de serveis a desenvolupar-se en les rutes del territori de la Mancomunidad Cañari, amb conclusions i recomanacions. Paquet turístic de la ruta del territori de la Mancomunidad Cañari i socialització de la proposta de la implementació de serveis en les rutes turístiques.\nRecorregut per les rutes turístiques del territori de la Mancomunidad.\nDisseny de la proposta de millorament i dotació de serveis i de recreació en les rutes turístiques del Territori.\nDisseny del paquet turístic de la ruta del territori de la Mancomunidad Cañari.\nSocialització de la proposta de millora de les rutes turístiques.\nEl turisme és una de les activitats més importants per a l’economia del país pel seu gran dinamisme i capacitat de desenvolupament. Ara com ara, el turista està a la cerca d’experiències úniques, concorde als seus nous gustos, necessitats i preferències, com ho són l’interactuar amb comunitats receptores, l’interrelacionar-se amb la naturalesa, realitzar activitats de repte físic, cerca d’emocions fortes, el mantindre’s en forma, cuidar la seua salut, realitzar activitats a l’aire lliure, entre altres.\nAixò dóna origen al turisme vivencial, raó per la qual es va plantejar realitzar rutes turístiques en els quatre cantons mancomunats, les mateixes que estan condicionades i dotades de senyalització les quals van ser plantejades pels especialistes voluntaris.\nÉs per això que es planteja actualment la col·laboració de l’especialista voluntari per a la realització d’una proposta d’adorn de les rutes turístiques del territori mancomunat ja que són diferents sendes vinculades amb l’arqueologia, la naturalesa, el turisme religiós i vivencial. Es requereix aquesta proposta per a veure quines activitats podem implementar dins d’aquests recorreguts i finalment fer un paquet turístic de les rutes.


Ignialight ha instal·lat la il·luminació amb tecnologia LED del nou magatzem logístic de l'empresa Baxi Calefacció - Impulsa, la plataforma que connecta fabricants i administració local\nIgnialight ha instal·lat la il·luminació amb tecnologia LED del nou magatzem logístic de l'empresa Baxi Calefacció\nBaxi Calefacció, empresa fabricant de calderes de gas i d'altres equips tèrmics, ha obert un nou centre logístic a la Pobla de Claramunt. L'empresa, totalment immersa en sistemes d'eficiència energètica a través de la innovació, desenvolupament de nous productes amb les tecnologies més respectuoses amb el medi ambient, ha contribuït en promoure una nova cultura en el sector de la calefacció, exigia que la nau fos realment un exemple d'eficiència, sostenibilitat i respecte cap a l'entorn.\nIgnialight com empresa fabricant de lluminàries amb tecnologia LED juntament amb Electro-Tarr empresa instal·ladora han estat les dues empreses encarregades de portar a terme la il·luminació de la nau. 22. 500 m2 de nau il·luminats amb tecnologia LED per lluminàries Bayled 200W. La campana industrial Bayled és una lluminària perfecte per instal·lar en centres de producció i grans zones a il·luminar. La gran robustesa, la potència lumínica i una total flexibilitat gràcies a quatre patrons d'obertura de la llum l'avalen com una lluminària amb una\nLa instal·lació de les lluminàries ha estat un repte per Ignialight ja que s'ha portat a terme en tan sols 3 setmanes per complir amb els requeriments del projecte. El resultat final, totalment satisfactori pel client ha aportat una correcta il•luminació de la nau, amb una total uniformitat de la llum, amb gran eficiència energètica, sostenibilitat i important estalvi.


Comunicació Ambiental Prèvia Annex III – DIP Despacho Ingeniería Proyectos\nComunicació Ambiental Prèvia Annex III\nSi vols emprendre una idea de negoci o has d’iniciar una activitat comercial, els tècnics competents de DIP Enginyeria t’ofereixen tot el necessari per tramitar davant seu ajuntament la llicència d’activitat o llicència d’obertura en règim de Comunicació Ambiental Prèvia (incloses en l’Annex III de la Llei 20/2009) de principi a fi i de manera ràpida, còmoda, segura i eficaç.\nEl nostre servei de Comunicació Ambiental Prèvia ofereix:\nAssessorament durant l’elecció del local, perquè aquest s’ajusti a les necessitats de l’activitat a projectar, procurant sempre la optimització dels recursos materials, humans i econòmics, disminuint els costos de la posada en funcionament.\nRealització simultània dels projectes de Llicència d’Activitat o Llicència d’Obertura i de la Llicència d’Obres, que fan disminuir temps i costos.\nGestió per a l’elecció de l’Entitat Ambiental de Control autoritzades, si cal.\nTramitació davant del seu Ajuntament del Projecte d’Activitat i si és el cas, davant l’organisme administratiu que es requereixi (Sanitat, OGAU, etc.).\nCertificat final d’obres i d’instal·lacions.\nSeguiment de l’expedient de Comunicació Ambiental Prèvia fins la seva concessió favorable.\nPortem a terme aquest tipus de Projecte d’Activitat, per posar en marxa un nou local, botiga, bar, restaurant, negoci o activitat, i la correcta realització, en els següents tipus de locals o establiments:\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de comerç o botiga d’alimentació (fruiteria-verduleria, peixateria, carnisseria, polivalent, supermercat, …) de superfície superior a 400 m2.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de bar, restaurant, cafeteria i tot tipus de local relacionats amb la restauració, que no superin les 150 persones i que no disposin de terrassa (segons el municipi).\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura d’acadèmia de música, escola de dansa, guarderia, gimnàs i similars.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de centre mèdic (clínica dental, consulta de fisioteràpia, podologia, farmàcia, …).\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de petita indústria, petit emmagatzemi i taller artesanal.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de magatzem i pàrquing, de superfície superior a 100 m2.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de comerç o botiga d’alimentació amb obrador (fleca, pastisseria, …).\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura d’hotel, hostal, pensió, residència d’ancians i similars.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de centre d’ensenyament, acadèmia, centre cultural, exposició, galeries d’art i similars.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de nau industrial, taller mecànics, fabricació industrial, magatzem industrial.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de piscines.\nLlicència d’activitat i Llicència d’obertura de canvi d’ús de local a habitatge i d’habitatge a local.\nPer poder informar amb més detall sobre el tràmit a seguir en el municipi on vols emprendre l’obertura del teu negoci o activitat, feu clic al següent link:.\nNo dubtis a trucar-nos o omplir el formulari de CONTACTE , i et farem un pressupost sense compromís per poder dur a terme el teu Projecte de Llicència de Comunicació Ambiental Prèvia per a l’obertura de la teva activitat.


Illa, a Junts: "Des del principi se sap que és una taula de governs"\nBarcelona. Dimarts, 14 de Setembre 2021. 14:32\nActualitzat: Dimarts, 14 de Setembre 2021. 14:33\nEl PSC s'ha esperat que comparegués el president de la Generalitat, Pere Aragonès, per valorar les desavinences entre ERC i Junts arran de la delegació anunciada pels postconvergents per a la taula de diàleg. Tanmateix, i a diferència de Vox i Ciutadans, no han volgut "posar més llenya al foc".\nEn aquests termes s'ha expressat el líder socialista al Parlament, Salvador Illa, en una roda de premsa celebrada pocs minuts després de la compareixença d'Aragonès. Ara bé, tot i que no ha volgut entrar massa en aquestes discrepàncies, sí que s'ha posicionat: "Des del principi se sap que és una taula de governs. Per tant, les delegacions han d'estar formades per membres dels governs".\nAixí doncs, Illa ha mostrat el seu rebuig a la delegació de Junts, formada només per un membre de l'Executiu, Jordi Puigneró, i pels expresos polítics Jordi Turull i Jordi Sànchez, i la portaveu de la formació al Congrés, Míriam Nogueras.\nTanmateix, el dirigent socialista no ha volgut entrar a valorar si la mesa s'afeblirà si només hi van els membres d'ERC. Tampoc ha comentat el fet que els de Carles Puigdemont hagin escollit Turull i Sànchez per representar la part catalana.\nIlla, doncs, ha fet una crida reiterada a "tenir una mirada llarga" i ha assegurat que la seva formació no està interessada "en les conseqüències a curt termini de les desavinences del Govern".\nAixò sí, Illa ha afirmat que el que ha passat avui els dona "una mica més la raó" i ha insistit que "Catalunya necessita un Govern efectiu que governi". En aquest sentit, ha insistit un cop més en què es convoqui una taula entre partits catalans i ha advertit que, sinó, el diàleg amb l'Estat "neix coix".\nI tot i no concretar què farà si Aragonès no convoca aquesta taula, cosa que el mateix president ja ha deixat clara, Illa s'ha mostrat convençut que "el diàleg entre catalans s'acabarà produint perquè és imprescindible".\nPreguntat sobre les declaracions d'Aragonès en les quals ha assegurat que a la taula amb l'Estat s'abordaran qüestions com l'amnistia i l'autodeterminació, Illa ha respost que no són elements de consens en la societat catalana -"tampoc ho és mantenir l'status quo, cal aprofundir en l'autogovern"- i ha insistit en convocar la taula catalana per contraposar projectes.\nPer últim, Illa ha confirmat que manté un "contacte fluït" amb el president del govern espanyol, Pedro Sánchez, i que ha parlat amb ell en les últimes hores però no ha revelat el contingut de la conversa.\nImatge principal: el líder del PSC al Parlament, Salvador Illa, en una imatge d'arxiu / Foto: Efe\nTaula de diàleg El Govern aprova els negociadors d'ERC amb l'abstenció de Junts Marta Lasalas\nTaula de diàleg Junts es planta: no accepta el veto d'Aragonès als seus representants a la taula Marta Lasalas


06/06/15. Xavier Ginesta. Monges, esquerres i utopia. - Gironès per la independència\n06/06/15. Xavier Ginesta. Monges, esquerres i utopia.\nMonges, esquerres i utopia\n06/06/15 02:00\t- XAVIER GINESTA\nLa irrupció de Podemos\ni l'erosió constant\ndel sistema de partits tradicional poden haver reconfigurat l'espai polític a Catalunya\n24/05/2015\tLucho i Guardiola\n09/05/2015\tFer autocrítica\nLes eleccions municipals portaran cua. No només pels resultats, sinó per algunes dinàmiques que ja es van percebre en la campanya electoral. Els 15 dies previs al 24-M van portar la irrupció de dos personatges nous a l'escena política: les germanes Lucía Caram i Teresa Forcades, cadascuna amb un perfil social molt marcat (més assistencial o més rupturista) i fent campanya al costat d'alguns líders polítics del país. Caram va acompanyar Artur Mas, mentre que Forcades va tenir una conversa amb Ada Colau a Barcelona i va participar en un multitudinari míting a Vic donant suport a la candidatura de Capgirem Vic, que ja presagiava els bons resultats que va tenir.\nCrítiques a les dues religioses per part dels puritans de l'Església visigòtica espanyola no en van faltar, però el cert és que la carrincloneria de la Conferència Episcopal ja faria bé d'escoltar aquestes dues religioses que han fet un pas, decisiu, per a poder actualitzar un discurs religiós que a Catalunya perd adeptes. Amb tot l'enrenou polític que, previsiblement, hi haurà aquesta tardor serà molt interessant de veure quin paper acaben jugant aquest parell de nous actors, un dels quals (Teresa Forcades) ja ha comentat que podria demanar l'exclaustració per dedicar-se definitivament a la política.\nRelacionat amb l'aparició d'ambdues religioses, una reflexió més general. Elles, com la pròpia victòria de Colau a Barcelona o els magnífics resultats de la CUP a nivell català, posen de manifest que el discurs més social s'ha tornat a fer important en l'ecosistema polític. Evidencien que l'anàlisi del procés sobiranista des d'un únic angle –l'eix nacional–, avui en dia grinyola i caldria considerar que el votant català (també el sobiranista) té molt en compte els projectes socials que hi ha darrere de cada formació política. Tot i que jo sóc dels que creuen que primer cal construir el país per llavors discutir sobre quina societat volem, entenc que aquestes municipals han deixat anar un clar sentiment de malestar contra la classe dirigent, sobretot entronitzat per l'ascens de projectes rupturistes articulats des de l'esquerra alternativa.\nBarcelona en Comú i les candidatures articulades per la CUP no només han atret el seu votant històric, sinó el vot contra les retallades i contra un sistema polític clarament marcat per escàndols de corrupció o el clientelisme. Per molt que ara començaran a tenir responsabilitats de govern –i també s'acabaran adonant que fixar-se acríticament en la utopia pot comportar frustració i rebuig per part d'alguns dels qui els han donat suport–, els resultats de l'esquerra alternativa han contribuït a posar en qüestió el tradicional sistema de partits que s'havia configurat, a Catalunya i a Espanya, durant la transició. A més a més, el cop de puny d'aquestes forces dites alternatives també arriba acompanyat d'un relleu al capdavant de l'ANC, on Jordi Sànchez assumirà la presidència de l'entitat sobiranista i ja ha avançat que li voldrà donar un gir més social.\nAmb tot, sembla clar que la irrupció de Podemos i l'erosió constant del sistema de partits tradicional poden haver reconfigurat l'espai polític a Catalunya. Avui, per molt que les forces independentistes van sortir clarament victorioses de les municipals, en xifres agregades, unes plebiscitàries sembrarien més dubtes sobre el resultat que fa uns mesos –abans que Pablo Iglesias esdevingués un messies per a segons qui–. Artur Mas té l'obligació, moral i política, de portar els catalans a les urnes, però també és feina de tots els independentistes (ara més que mai) de remar en una direcció i trobar tants suports com faci falta per no embarrancar-se en el fangar que ens han deixat aquestes municipals.


El Girona10 incorpora visites guiades, paquets de xuixos i el Bàsquet Girona entre les novetats - RÀDIO MARINA 100.3 | RÀDIO MARINA, sempre al teu costat\nEl Girona10 incorpora visites guiades, paquets de xuixos i el Bàsquet Girona entre les novetats\nEl Girona10 es farà del 24 al 26 de gener en el que serà la novena edició. La inauguració serà el 24 de gener a les set de la tarda amb la fira ‘La plaça’ a plaça Catalunya, una de les activitats incloses en la programació.\nEn aquesta edició es podrà accedir, a través de sorteig, a diferents tipus de premis gratuïts: 118 places hoteleres (59 habitacions dobles); 164 entrades per a espectacles del primer semestre del 2020 del Teatre Municipal; 5 entrades dobles Butaca Or per a la funció d’estrena del Festival Internacional de Circ Elefant d’Or; 1 samarreta i 1 pilota firmada per tots els jugadors del Girona FC, 1 dessuadora ‘Orgull Gironí’ del Girona FC i 2 entrades dobles per al partit Girona FC-Real Oviedo SAD.\nUna de les novetats d’enguany és la participació del Bàsquet Girona. El sorteig inclourà una pilota signada pels jugadors de la primera plantilla del club i cinc entrades dobles per anar a veure el partit del dia 26 de gener de 2020 del Bàsquet Girona contra el Real Murcia Baloncesto. També s’han incorporat noves visites guiades com ‘Llums de Girona’, ‘Llegendes de Girona nocturna’ o ‘Gerunda: els orígens de la ciutat’. Alguns establiments del Gremi de Pastissera Artesans de Girona també oferiran un paquet de xuixos a deu euros.\nDurant tot el cap de setmana del Girona10, hi haurà entrada gratuïta o preus especials als museus de la xarxa GironaMuseus i als monuments de la ciutat i es podran comprar entrades a 10 euros per diferents espectacles de l’Auditori de Girona i el Teatre Municipal i per a determinades funcions del Festival Internacional del Circ Elefant d’Or. També es podrà gaudir de les diferents fires i mercats al carrer que tindran lloc des de divendres fins diumenge en diferents espais de la ciutat\nL’alcaldessa de Girona, Marta Madrenas, ha posat en valor la col·laboració entre els sectors públics i privats per portar a terme una iniciativa d’èxit que ha permès crear un producte que “potencia i cohesiona” el sector turístic a la ciutat i que també contribueix a desestacionalitzar l’activitat turística, un dels objectius del pla estratègic de turisme. I ha recordat que la iniciativa ha comptat amb el suport del consistori des dels seus inicis.\nPer la seva banda, el president de l’Associació d’Hostaleria, Turisme i Restauració de Girona, Josep Carreras, ha remarcat els esforços per oferir un “cap de setmana excepcional” on no només es tracta d’oferir preus baixos sinó de concentrar gran part de les experiències que es poden viure a la ciutat dins una marca ja completament consolidada com és Girona10. “Més enllà d’habitacions o menús a 10 euros, del que es tracta és de donar l’oportunitat que cada vegada més gent gaudeixi de la ciutat”, ha afirmat.\nLes inscripcions per participar al sorteig dels premis gratuïts es poden fer fins aqueswt dijous al 16 de gener a les 24 h. al web www.girona10.net . El sorteig es farà el divendres 17 de gener, a les 11.30 h, al Pavelló Municipal Girona-Fontajau.


L’Orquestra del Clarín tancarà el Festival d’Orquestres “Ciutat de Llíria” 2019 - Banda Primitiva de Llíria\nL’Orquestra del Clarín tancarà el Festival d’Orquestres “Ciutat de Llíria” 2019\nL’Orquestra Simfònica de la Banda Primitiva de Llíria participa en el Festival d’Orquestres “Ciutat de Llíria” 2019, que se celebra el pròxim dissabte 30 de març, des de les 18 hores, en el teatre de la Unió Musical de Llíria, dintre de la programació d’actes de l’Ajuntament de Llíria.\nEn l’edició del 2019, són quatre les agrupacions que participen: l’Orquestra Jove de la Societat Musical de Canet d’En Berenguer, l’Orquestra de Corda de la Societat Musical d’Alboraia, l’Orquestra Jove de la Unió Musical de Llíria i l’Orquestra Simfònica de la Banda Primitiva de Llíria.\nDesprés de la victòria en el III Concurs Bankia d’Orquestres, l’agrupació afronta una altra de les cites claus de l’any: “És un concert important perquè compartirem escenari amb altres tres orquestres i això sempre és una responsabilitat” ha manifestat el president de la societat, José Luis Pérez Veses. “De tota manera tenim plena confiança en què l’orquestra realitzarà un magnífic concert. Per això vull fer una crida als clariners i clarineres perquè vinguen a disfrutar del concert i a aplaudir als nostres músics com es mereixen”.\nL’Orquestra Simfònica Primitiva serà l’última de les quatre orquestres en actuar en el festival, al voltant de les 21.00 hores. L’agrupació, dirigida pel seu director titular Juan José Aguado Baena, interpretarà la Simfonia Concertante en Mib M, k. 297 per a oboè, clarinet, fagot i trompa de W. A. Mozart i El Bolero de Maurice Ravel.


12/09/2020 COLL DE SÓLLER | c.c. els ferrerets de Mallorca\nInicio 12/09/2020 COLL DE SÓLLER\nRes més donar la sortida, els gallets han imposat un ritme elevat que ha destrossat el pilot. Faltant un km per la meta, era cosa de quatre. El primer en atacar ha estat n’Andoni, a l’assalt del lideratge i intentant deixar enrere en Toni Cremades. En Perico ha tret la calculadora i amb molta sang freda, amb una sang de gel, ha contraatacat per superar-lo i guanyar. Conseqüències de l’etapa d’avui: Andoni, nou líder a costa d’en Toni Cremades, que ha quedat tercer, per davant d’en Jefferson.\nNo només per davant s’han disputat els punts, que aquí ningú no regala res. En Miquel Soler també se troba fort i avui no ha anat de bromes i en comptes de dur la bicicleta de gravel ha recuperat l’Specialized, que és més lleugera. També hi ha hagut punts que s’han decidit a la foto-finish.... en Sion devia pensar en que estaria millor pescant raors per sa Ràpita i en Paco l’ha avançat en el darrer alè... i així fins als 24 que hem pujat, a més de l’ex ferreret Antoni Munar, que avui ens ha acompanyat.\nLa classificació de la muntanya no és l’única que promet. En Jorge és qui té més números per guanyar el premi de les punxades, però no pot badar... na Maite ha puntuat avui i ja està ben a prop, a només un punt. Com que no ha pujat el Coll, ha tingut dos bons mecànics, en Lluís i en Guillem, que també han estalviat energies.\nEn definitiva una nova etapa non stop, amb 75 km que ens han duit de tornada per Bunyola, Santa Maria, Alaró i sa Marineta fins a Palma i sense berenar, en la que hem pogut tornar a gaudir de la presència de na Mónica i en Toni Díez, que feia temps que no venien amb el grup.\nI a l’arribada, els que s’han aturat a Las Palmeras, hem fer una cerveseta o una aigua amb gas a la salut d’en Sion, que ens ha convidat perquè demà és el seu aniversari. Molts d’anys, Sion!!!!!


Exposició Roc Alabern (2019) - Teatre Gaudí\nHomeAll PostsGaudí Visual GalleryExposició Roc Alabern (2019)\nL’espai GAUDÍ VISUAL GALLERY presentarà l’exposició de pintures de Roc Alabern\nFins al 29 de setembre de 2019. Entrada Gratuïta.\nHorari de visites: de dilluns a divendres de 9:30h a 13:30h. I a la tarda i caps de setmana a partir d’una hora abans de les representacions i fins la finalització de les mateixes.\nEl teixit infinit és la constatació de que tot està relacionat. Tot està connectat a través d’aquest complex teixit que és el TOT.\nEl suport de les idees, de les filosofies, solen ser les paraules, però sens dubte hi ha un altre suport tant important com les paraules i són les formes. No sé si ho dic bé, però tu ja m’entens.\nTenir la capacitat de poder viure, sense excessiva angoixa, amb contradiccions importants, o sigui, sense haver arribat a conclusions definitives.\nSolament amb l’única seguretat que la veritat que hom busca no la trobarà mai del cert.\nL’única esperança: Que la intuïció i el temps ens allunyaran d’errors sense retorn.\nRoc Alabern, artista terrassenc (1945-2003)\nRoc Alabern és segurament l’artista més complert que ha donat Terrassa dins dels moviments de l’art contemporani.\nEn Roc era un artista inquiet i als anys 80 va viatjar a Nova York , on hi va fer una curta estada. Més endavant als anys 90 va viatjar als Estats Units d’Amèrica a Denver, Colorado, on juntament amb 7 artistes catalans varem fer una exposició en motiu d’un intercanvi cultural.\nMés tard va anar, en diferents ocasions, a treballar i a passar un temps a New Mèxico. Va exposar en dues galeries a Santa Fe i a Taos.\n“L’art a nivell personal representa la possibilitat de llibertat”. Roc Alabern 1983


La nova estació d'autobusos de Lleida ocuparà l'edifici dels Docs i l'entorn de La Meta\nActualitzada 21/01/2021 a les 17:25\nProposta que presenta el govern municipal per ser aprovada en el pròxim ple || Assenyala que la ubicació que estava prevista sota el pont de Príncep de Viana és inviable per motius tècnics\n© Vista aèria dels Docs, amb la coberta de volta, i de La Meta, amb l'entorn difuminat.\nLa futura estació d’autobusos estarà ubicada finalment a l’edifici dels Docs i l’entorn i de la històrica farinera La Meta. Així ho preveu la proposta de modificació puntual del Pla General d’Ordenació Urbana (PGOU) que l’equip de govern de la Paeria va posar ahir a disposició de tots els grups municipals en la convocatòria d’una reunió extraordinària de la comissió municipal d’Urbanisme per demà. D’aquesta manera, ja podrà ser tramitada en el pròxim ple.\nEl document confirma el que ja s’entreveia d’un temps ençà: que la nova terminal no estarà situada sota el pont de Príncep de Viana al costat de l’avinguda del Segre, malgrat que quan es va construir el viaducte es va habilitar un espai que l’havia d’acollir.\nEn aquest sentit, justifica el canvi “per la impossibilitat de l’actual emplaçament de complir totes les condicions per al correcte funcionament de l’estació”. Així, detalla que “aquesta requereix un gàlib mínim de 4,2 metres i un de recomanable de 4,5 i l’actual ubicació no ho pot complir”, bàsicament perquè el del pont del ferrocarril situat a l’accés, sobre l’avinguda del Segre, és inferior a aquests paràmetres.\nEn canvi, subratlla que “el nou emplaçament, més pròxim a l’estació ferroviària, compleix tots els requisits i facilita la intermodalitat autobús-tren-alta velocitat promovent així l’ús del transport públic”. També apunta que un estudi previ redactat el novembre del 2020 per la direcció general d’Infraestructures de Mobilitat de la Generalitat aposta per aquesta opció. Però per poder-ho dur a terme, és necessari modificar el pla especial de l’estació i el PGOU, perquè ara només destina a equipament comunitari els 4.947,55 metres quadrats que ocupen els Docs.\nEn el nou planejament, la superfície d’equipament comunitari passa a ser de 13.509,59 metres quadrats, per la qual cosa inclou gairebé tot el polígon d’actuació urbanística UA3 de l’estació comprès entre la plaça Ramon Berenguer IV, Príncep de Viana, Comtes d’Urgell, les vies i l’estació de trens.\nAixò fa que els aprofitaments privats quedin reduïts al mínim, per la qual cosa es traslladen a una parcel·la a Cappont.\nCompensació urbanística a Cappont per als propietaris\nEl terreny triat per compensar la pèrdua d’aprofitament privat en l’àmbit del pla de l’estació on ara s’ha decidit ubicar la terminal de busos és el situat entre l’antiga N-II i les avingudes Miquel Batllori i Josep Irla, que ha acollit les Firetes durant uns anys, a la part de Cappont que dona a la zona d’expansió de Copa d’Or. És a dir, els propietaris del sector que acollirà l’estació d’autobusos seran compensats en aquesta zona, on l’ús residencial passa dels 14.365 metres quadrats que estaven previstos als 26.955,96, malgrat que el sostre total edificable es manté en 35.070,54. El que es fa és augmentar l’ús residencial a costa del d’equipaments. El document indica que la reserva d’equipaments en aquest pla parcial es trobava molt per sobre del que fixa la llei i que els pisos que s’hi afegeixen seran de protecció oficial. Preveu 102 pisos de renda lliure i 154 de protegits.


El Col·legi crea els guardons Bonastruc ça Porta per a «prestigiar els professionals» després d'anys durs pel sector\ngirona ! alba carmona 12.05.2016 | 20:03\nDos equips mèdics de l'hospital Josep Trueta i la Clínica Girona i el pediatre olotí Joan Cros són els guanyadors dels primers premis Bonastruc ça Porta que el Col·legi Oficial de Metges de Girona ha lliurat aquest al vespre. Els guardons, que reconeixen la trajectòria professional dels qui excel·leixen en l'exercici de la seva tasca a Girona, ha premiat dos equips assistencials, el servei de Cirurgia General i Digestiva del Trueta i el de Ressonància Magnètica de la Clínica Girona, i, a títol individual, el doctor Joan Cros, pediatre durant tres dècades a Olot.\nL´objectiu d´aquests premis, ha explicat el president del Col·legi, el doctor Josep Vilaplana, és «prestigiar els metges gironins i la seva vocació professional». «Hem de trobar moments per al reconeixement, la felicitació i el suport mutu, sobretot després de les dificultats pressupostàries i laborals que ha viscut el sector de la salut en els darrers anys», ha subratllat Vilaplana en el seu discurs. Batejats amb el nom de qui es considera el primer gran metge gironí, volen posar en valor la importància del treball en equip i retre homenatge als professionals que han dedicat tota una vida a la medicina.\nDel servei de Cirurgia Digestiva del Trueta, integrat per 27 metges dirigits pel doctor Antoni Codina, el Col·legi en destaca la seva activitat en el tractament quirúrgic dels òrgans abdominals, especialitat en què s'ha convertit en un referent nacional i internacional en processos concrets, com la patologia del fetge, esofago-gàstrica i el colon-recte. En l´àmbit assistencial, la principal activitat del servei és la quirúrgica, amb 2.400 intervencions el 2015, un 92% de les quals de tipus oncològic. A més, l´equip de professionals també està acreditat per fer docència amb una plaça de MIR i fa recerca dins l´Institut d´Investigació Biomèdica de Girona (Idibgi).\nPel que fa al servei de Ressonància Magnètica de la Clínica de Girona, els metges el reconeixen pel desenvolupament de dues tècniques innovadores a l´Estat en el camp oncològic. Per una banda, la ressonància de cos sencer, que permet visualitzar tot el cos en un únic estudi i reduir així el temps d´exploració; i per l´altra, la ressonància multiparamètrica en el diagnòstic de càncer de pròstata, que estalvia biòpsies perquè aporta informació biològica del tumor. Aquest equip de professional, dirigit pels doctors Joan Carles Vilanova i Joaquim Barceló, ha obtingut una trentena de premis científics en congressos nacionals i internacionals, ha publicat més de 90 articles en revistes radiològiques de prestigi i ha participat en més de 200 conferències i en 35 projectes-beques d´investigació.\nEls guardons Bonastruc ça Porta també han premiat el doctor Joan Cros, pediatre de dues generacions d´olotins. La vocació de Cros va començar quan tenia 14 anys i va entrar a treballar com a aprenent a la farmàcia Vayreda d´Olot. El 1980, un cop acabada l´especialitat de pediatria, i mentre esperava que s´inaugurés l´hospital Germans Trias i Pujol de Badalona, va aconseguir una plaça de pediatre al CAP d´Olot, on ha exercit durant 32 anys. Ara ja retirat de la sanitat pública, continua treballant a la consulta privada que té a la capital garrotxina.


Comunicat a la desesperada del Reus: “El nou inversor fa més de 90 dies que no apareix”\nEl club del Baix Camp viu una situació crítica i límit que podria acabar amb la desaparició si cap inversor decideix evitar-ho\nper Redacció 07 de juny de 2019 13:55\nEl Reus Deportiu viu una situació crítica i límit. El club tarragoní ha emès aquest divendres un comunicat a la desesperada que, tant per les paraules com el to, evidencia que al Baix Camp temen que l’entitat pugui desaparèixer. En un text escrit en castellà, anglès i xinès, que s’ha esborrat en qüestió de minuts i en el qual el correu facilitat estava mal escrit, l’equip tarragoní ha explicat que “el nou inversor, que només s’ha fet càrrec del 9,6% dels salaris dels jugadors i els empleats, fa més de 90 dies que no apareix per les instal·lacions del club” i ha demanat auxili “a empreses de la zona, nacionals i estrangeres”.\n“Som un club amb 110 anys d’història. Tenim la possibilitat de competir a Segona Divisió B i amb el nostre filial a Tercera. El nostre desig és que el club pugui competir i no desaparegui. Els aficionats de Reus no es mereixen que l’entitat desaparegui…” ha explicat el Reus Deportiu en el comunicat. Es desconeixen quines són les intencions de Russel Platt i Clifton Onolfo, de l'empresa nord-americana US Real State, però ara mateix sembla que si no es troba un nou inversor, la desaparició passarà de ser una amenaça a convertir-se en realitat.\nEl comunicat del Reus Deportiu\n“El Club de Futbol Reus Deportiu es troba en una situació crítica. El club va ser comprat per un inversor en el mercat hivernal. Aquest inversor, a dia d’avui, només s’ha fet càrrec del 9,6% dels salaris dels jugadors i els empleats. L’inversor fa més de 90 dies que no apareix per les instal·lacions del club.\nDes del club volem fer una crida a empreses de la zona, nacionals i estrangeres. Som un club amb 110 anys d’història. Tenim la possibilitat de competir a Segona Divisió B i amb el nostre filial a Tercera. El nostre desig és que el club pugui competir i no desaparegui. Els aficionats de Reus no es mereixen que l’entitat desaparegui…\nPer això, si algun empresari, empresa o persona particular vol posar-se en contacte amb el club per ajudar en aquesta situació límit, demanem que ho facin al compte de correu [email protected] o a través de les xarxessocials (@cfreusdeportiu).


Fer ruta per afavorir la inclusió social\nLa Transpirenaica Social i Solidària és una marxa de 800 quilòmetres que busca donar oportunitats a joves en risc d’exclusió social\nRecórrer el Pirineu perquè, a través de l’esport i la natura, es transmetin valors educatius que facilitin la inserció a joves en una situació sociolaboral desafavorida o en risc d’exclusió social. Aquest és el principal objectiu de la Transpirenaica Social i Solidària, que organitza des de l’any 2013 la Fundació Formació i Treball, a la qual s’han sumat nombroses institucions, entitats, empreses, administracions i particulars. La Fundació Pere Tarrés és una de les que hi col·laboren i aquest estiu hi han participat 8 joves del centre socioeducatiu El Submarí, de la Zona Franca de Barcelona, una educadora i un voluntari de l’Agrupació d’Amics.\nAquest projecte, en què ja han participat més de 300 joves, és una eina de sensibilització, unió i cohesió que promou la transformació social i emocional dels participants a través de vivències positives en l’entorn privilegiat de la muntanya. També fomenta l’acceptació incondicional dels membres del grup, afavoreix l’enriquiment personal dels joves i el seu creixement i genera una xarxa solidària de complicitats. Meritxell Flores és l’educadora social que va formar part de l’expedició i destaca “l’oportunitat de tornar a conèixer uns nois fora del seu entorn habitual”. Aquest entorn és el programa Vols un cop de mà?, que el centre obert El Submarí ofereix cada dia com una aula oberta.\nUna de les primeres descobertes que permet aquesta marxa és la muntanya. La majoria dels joves que hi participen viuen en àrees urbanes on no hi ha “gaires oportunitats per descobrir la natura”, comenta Ramon Garcia, el voluntari que els ha acompanyat durant disset dies per algunes etapes del Pirineu. “Treure’ls de l’entorn tancat que sovint són els seus barris i que gaudeixin de la muntanya” és una factor decisiu. És un dels aspectes que subratlla l’impulsor d’aquesta iniciativa, Ignasi de Juan: “Fer servir l’estada a la muntanya com una eina terapèutica” per ensenyar que “compartir l’esforç per un mateix repte afavoreix la inclusió, el respecte cap als altres, la solidaritat i les relacions entre iguals”.\nLa ruta transpirinenca recorre 800 quilòmetres entre el cap Higuer, a l’oceà Atlàntic, i el cap de Creus. Els joves becats per la Pere Tarrés han participat només en algunes de les etapes, normalment d’entre vint i trenta quilòmetres cadascuna. Però no es tracta només de caminar. A la Vall de Núria, per exemple, es va programar el fòrum social Talent i territori, amb dinàmiques interactives entre els joves i la resta de participants, per descobrir que “cadascú té el seu talent”, explica De Juan. I és que un dels altres objectius de la ruta és “crear xarxa entre institucions i empreses” i fer palès que “el Pirineu és un lloc per generar feina i pràctiques i descobrir capacitats”.\nEl Ramon Garcia fa quatre anys que és voluntari, en té 59 i és exbanquer. Des del seu punt de vista, l’experiència porta “els sentiments a flor de pell”. “Et sembla que surts de casa per acompanyar-los i acabes veient que ells t’acompanyen a tu, que guanyes coses que havies perdut”. Compartir ruta amb alguns joves immigrants acabats d’arribar i en situació molt vulnerable -hi participaven a través de la Fundación La Merced de Madrid- va ser una experiència “molt enriquidora”. “Pràcticament no ens enteníem, però al final van explicar-nos històries increïbles”, explica Garcia. Això fa que descobreixis que “cadascú ve del seu món”, molt diferent del teu, però la “muntanya genera comunicació, fa que coneguis l’altre i t’hi relacionis”.\nLa seva experiència com a voluntari és tan grata que desitja tornar-hi l’any vinent. “Ara el repte és aconseguir que durant l’hivern puguem fer alguna sortida més a la muntanya”, assegura.\nUn objectiu compartit per l’educadora Meritxell Flores, que veu oportú procurar “muntar algun grup d’esports o de sortida a la muntanya” de manera més regular. Una altra meta per assolir i procurar compartir.e


Actualitzada 26/01/2017 a les 11:58\n© La propaganda\nTanta propaganda és organitzar un viatge a Brussel·les amb un centenar d’amics per celebrar l’Aplec del Parlament Europeu com acusar el President de la mort de la nena a Blanes perquè s’han gastat els diners de les ambulàncies en anuncis i conferències. La diferència està en el mal gust, en aquest cas del delegat del Govern, Enric Millo, fent una comparació tan injusta i demagògica perquè és de molt mal gust acusar algú de la mort d’una persona. Però és veritat que la confrontació entre la Generalitat i el Govern central es lliura en molts fronts i també en el de la propaganda exterior, fins al punt que el dirigent del Partit Popular, Esteban González Pons, com que no estava gens convençut del fracàs de la convocatòria, es va guanyar unes hores de notorietat antidemocràtica demanant als seus coreligionaris europeus que ignoressin els governants catalans. Hauria estat millor per als seus interessos no ja recomanar la conferència, però sí almenys abstenir-se de boicotejar-la. Però clar, llavors no seria del PP.\nEn el bàndol català, segur que el president Puigdemont i companyia saben que no han triomfat i que el viatge s’ha quedat en intent frustrat, en un nou cartutx gastat en la internacionalització del Procés que no s’acaba de consolidar. Els dirigents europeus en el seu conjunt, conscients precisament de la importància del conflicte entre Catalunya i Espanya, prefereixen no obrir nous fronts després del trauma del Brexit i es posen al costat d’un Govern espanyol que tot i així està obligat a demostrar la seua voluntat de resoldre el problema.\n5. L’heliport d’Aran, operatiu ja les 24 hores, am...\n6. Firauto de Balaguer arranca amb bones...\n7. La Seu preveu vendre 6.000 quilos de formatge\n8. Impuls a l’ecoturisme a l’Urgell com a actiu pe...\n9. Postius vol abaixar l’IBI un 3% i més a Sucs i ...\n10. Presó per a set membres del clan d’Alfarràs que...


El Tren dels Llacs estrena un sistema de venda anticipada\nEl Tren dels Llacs comença nova temporada amb un nou sistema de venda anticipada de bitllets al seu lloc web. La temporada 2021 oferirà 29 circulacions en total\nEl Tren dels Llacs, que va iniciar la nova temporada el passat 3 d'abril, estrena un nou lloc web que incorpora el servei de venda anticipada de bitllets, la qual cosa permet que els usuaris puguin garantir la disponibilitat del trajecte el dia que ho desitgin.\nAquesta temporada el popular tren turístic farà un total de 29 circulacions, 25 del Tren Històric i 2 del Tren Panoràmic. El Tren Turístic circularà tots els dissabtes del 3 d'abril al 17 de juliol i des del 21 d'agost fins al 30 d'octubre, exceptuant festius, i el Tren Panoràmic, per la seva banda, ho farà el 24 i 31 de juliol i el 7 i 14 d'agost.\nEl Tren dels Llacs és una excel·lent opció per a descobrir la plana i el Prepirineu lleidatà, ja que en un viatge de 2 hores de trajecte es creuen les comarques del Segrià i la Noguera per arribar al bell mig del Pallars Jussà, passant per les serres de Mont-roig i Montsec, amb espectaculars parets elevades i congostos, i per quatre embassaments (Sant Llorenç, Camarasa, Cellers i Sant Antoni). El viatge discorre per un total de 40 túnels i 75 ponts en un recorregut de 89 km.\nAquesta temporada s'espera que sigui una bona campanya atès que de les 24 circulacions previstes l'any passat, només se'n van poder fer 10 a causa de la pandèmia. En aquest sentit, el Tren dels Llacs ha adoptat totes les mesures sanitàries de protecció davant de la COVID-19 amb la instal·lació de dispensadors de gel hidroalcohòlic, reforç del servei de neteja i desinfecció i l'obligatorietat de dur mascareta en tot moment.