La Secció de Muntanya – Secció de Muntanya del Club Pollença\nFragment del llibre 100 anys del Club Pollença (1910-2010) de Mateu Cerdà Martín…\n“L’any 1973, en el sí del Club Pollença, s’organitzà una secció dedicada al muntanyisme amb el nom de “Secció de Muntanya”. Pere Llobera “Morou” i Miquel Llobera “Sopera”, que pertanyien al Grup Nord, en foren els fundadors.\nLa Secció de Muntanya del Club Pollença iniciava el seu caminar baix la presidència de Pere Llobera “Morou”. L’any 1975, apareix un senzill però interessant llibret titulat “Guía de excursiones por el término de Pollensa”, com a fruit de les excursions realitzades per la Secció i l’experiència del Grup Nord de Mallorca.\nEl curs 1976/77 un grup d’adolescents (16-18 anys) fundaren, en el sí de la Secció de Muntanya, el grup MUNTONA. Joves amb sensibilitat i inquietuds ornitològiques i que formaren el taller de Ciències Naturals. A finals de 1977, organitzaren un certamen fotogràfic de naturalesa, per tal de mostrar els seus aspectes i conscienciar a la gent cap a la seva conservació. D’aquest col·lectiu naixeria una delegació del GOB.\nAbans que existissin els serveis de salvament, membres com Miquel Llobera i Pere Llobera, eren requerits per anar a fer rescats amb cordes de persones accidentades per la muntanya. Posteriorment, ells impartiren formació a membres dels primers grups de salvament.\nUna activitat molt notòria fou el XIIè Aplec Excursionista dels Països Catalans, que tingué lloc entre el 29 d’octubre i l’1 de novembre de 1988 a cala Murta de Formentor organitzat per la Secció de Muntanya i el GEM. Per l’octubre de 2006, es va organitzar el XXX Aplec Excursionista, també a Pollença, organitzat completament per la Secció.\nL’any 1989, entre els joves del grup Creixent, de la Secció de Muntanya i altres simpatitzants organitzaren una anada al Castell del Rei i altres activitats per recaudar fons per a l’organització d’unes Colònies d’Estiu.\nEl fet més luctuós d’un grup, és sens dubte, la pèrdua d’un dels seus membres mentre practica l’acció d’aquest grup. Això passà el 1993, amb el jove Xavier Socías, biòleg de 27 anys, professor de la UIB i vicepresident de la Secció, va quedar sepultat per la neu durant una expedició al Diran Peak.\nL’any 2001 es va organitzanitzar la I Cursa Tomir de 22 kms, que es duia a terme per la Fira. “\nCURSA A PUIGPUNYENT, NA MARGA VOLANT PER FORMENTERA I EXCURSIÓ DE “PASOS”\nCxM 5 CIMS RANDA\nMEMÒRIES DE LA CURSA TOMIR 2021


C.E Andratx: el que avui són flors, demà podrien ser plors – VilaAndratx.com\nSerà en els propers partits quan el conjunt de la Vila començarà a donar forma – o no – a les seves possibilitats reals a la categoria.\nPerò vius i ungles, com diem aquí. El que avui són flors, demà podrien ser plors.\nDes de fa unes setmanes, tot el terme assisteix un tant atònit a la trajectòria del Club Esportiu Andratx a la recentment inaugurada “segona divisió RFEF”. Un curiós invent, per altra banda. Però aquest seria objecte d’un altre article, no ens desviem. Comentava que aquest “Senat futbolístic” andritxol està entre sorprès, admirat i content a la vegada. Sorprès perquè en un terç del campionat l’Andratx ha fet quasi la meitat dels punts necessaris per a salvar-se. Objectiu real dels blauets per aquesta temporada: assegurar la permanència.\nAra bé, després de posar merescudament en Valor aquest inici de campionat – s’ha de ressaltar que el C.E. Andratx és un nouvingut a la categoria – també s’ha de saber contra qui han jugat els “galls”. I s’ha de reconèixer que, Espanyol B i Numància apart, el conjunt de Sa Plana ha tingut un calendari no fàcil, però sí més tranquil del que hauria pogut ésser en un començament. Serà en els propers partits quan el conjunt de la Vila començarà a donar forma – o no – a les seves possibilitats reals a la categoria.\nPer tant, tots hauríem de tenir els peus en terra. Tots estarem d’acord que el doble ascens – de Tercera a Primera RFEF en dos anys – seria molt emocionant per als jugadors. També per a tots els que ens agrada l’esport, i el futbol en general. Però atenció: perjudicial per a encaixar un projecte sòlid. Els precedents del Palamós, del mateix Numància o del RCD Mallorca ens haurien de fer reflexionar: tot el que puja com l’escuma, sol baixar sense deixar rastre. Comento el darrer perquè si ens fixam bé a la classificació del Grup III de la Segona RFEF, del “play-off” d’ascens al de descens hi han només sis punts. És evident que tant el grup de jugadors com el cos tècnic ho deuen saber.\nPer tant, enhorabona. Però vius i ungles, com diem aquí. El que avui són flors, demà podrien ser plors.\n← Tolo Leal: “Lo dimos todo ante un Alaró muy serio”\nViolentòmetre, recorrido guiado por Andratx para identificar las violencias machistas →\n28/06/2021 28/06/2021 vilaAndratx


L’Ibex tanca el 2016 amb una caiguda anual del 2% i encadena dos anys en vermell | Economia | EL PAÍS Catalunya\nL’Ibex tanca el 2016 amb una caiguda anual del 2% i encadena dos anys en vermell\nEl selectiu no ha aconseguit en tot l’any recuperar el nivell que tenia a l’inici del curs\nMadrid 30 DES 2016 - 21:25\tCET\nMal any per a la Borsa espanyola. El selectiu espanyol Ibex 35 acaba el 2016 per sota del nivell en què va començar i perd un 2% anual. En 12 mesos no ha estat capaç de remuntar fins als 9.544 punts que tenia la Borsa quan va tancar el parquet el 2015. Malgrat que l’últim mes ha encadenat diverses jornades d’alces fortes, i en la última sessió ha lluitat per acabar almenys en verd, un any ple d’incerteses ha impedit que el balanç anual sigui positiu i acaba en 9.352,1 punts. És el segon any que acaba en vermell, després de la baixada d’un 7,15% del 2015.\nLa Borsa espanyola és de les que pitjor comportament ha experimentat aquest any a Europa. Però el parquet de Milà ha estat el més castigat. Els problemes dels seus bancs (el Monte dei Paschi està en ple procés de rescat) i la seva inestabilitat política després del “no” al referèndum han passat factura a Milà, que perd un 10%. França ha aconseguit acabar amb una pujada d’un 4,7%, i Alemanya, de més d’un 6,8%. Curiosament, la Borsa del Regne Unit és la que s’apunta el millor 2016, amb una pujada d’un 14,4%. No obstant això, la lliura està en un mal moment. La moneda britànica ha perdut prop d’un 17% del seu valor, així que els inversors estrangers guanyaran a la borsa, però perdran a l’hora de transformar les seves accions a altres monedes.\nEn realitat, les veritables vencedores del 2016 són les borses dels Estats Units. L’evolució del Dow Jones i de l’S&P 500 és de rècord. De fet, el Dow Jones ha estat aquesta setmana a punt de tocar, per primera vegada en la seva història, els 20.000 punts. Aquest any s’ha revaloritzat un 14%, i l’S&P 500, més d’un 9,7%. I és que, contra tot pronòstic, la propera arribada de Donald Trump a la Casa Blanca, lluny d’espantar els inversors, els ha donat ales. Especialment, després de les promeses del president electe d’apostar per la inversió i les infraestructures.\nA Espanya, el pitjor moment de l’any el va viure l’Ibex després del referèndum del Brexit. L’inesperat suport de la majoria de la població del Regne Unit a la sortida de la UE va enxampar tots els mercats per sorpresa. La Borsa espanyola va patir a finals de juny la major garrotada de la seva història en una sola jornada: va registrar una caiguda de més d’un 12,3%. Va tocar el mínim anual un dia després: 7.645 punts. La pitjor part va ser per a les empreses amb interessos al mercat britànic. La incertesa que genera que se’n vagi aquest soci europeu ha castigat les accions d’empreses com IAG, matriu de British Airways i Iberia (la segona més castigada del 2016, amb una pèrdua d’un 38% del seu valor) i Ferrovial, amb forts interessos al país (cau prop d’un 18% aquest any).\nPart de la banca ha viscut un any difícil. Els tipus baixos els dificulten el negoci perquè n’erosionen els marges, els canvis en la regulació són constants, queden pagaments per litigis judicials pendents (per exemple, per les clàusules terra) i moltes entitats espanyoles estan exposades a mercats com el britànic o el mexicà, que ha viscut el seu terratrèmol borsari particular amb l’arribada de Donald Trump a la presidència dels Estats Units.\nEl pitjor comportament és el del banc Popular. Ha perdut prop d’un 66% del valor en 12 mesos. Pel camí, ha ampliat capital i ha acordat el relleu en la seva cúpula, amb un canvi de president. Tampoc el Sabadell (-18%) ha viscut un bon exercici. Malgrat això, entre les deu empreses amb pitjor evolució hi ha representants de tots els sectors. Apareixen des de l’empresa d’antenes Cellnex (-21%) i els supermercats DIA (-14%) fins a Telefónica (-14%).\nEntre els vencedors de l’any lidera AcelorMittal, que puja un 132%. L’any passat va ser el que pitjor va evolucionar. El segueixen diverses empreses vinculades a les matèries primeres, en part, perquè també van resultar molt castigades l’any anterior. I la recuperació del preu del petroli i de l’activitat industrial els està beneficiant. Acerinox millora un 33% en 12 mesos. Repsol prop d’un 32%. Mapfre, Aena, Gamesa i Indra s’apunten també pujades de més d’un 20%.


Ajuntament d'Alella - Obres de pavimentació a diferents barris del municipi\nObres de pavimentació a diferents barris del municipi\nL'Ajuntament ha iniciat aquesta setmana les obres de millora de la pavimentació dels barris de Can Magarola, Can Comulada i Can Teixidor. L’actuació contempla la reparació, conservació i substitució dels trams de vorera i calçada que està en mal estat en aquests tres sectors, a més d’altres intervencions puntuals a altres punts del municipi en el quals cal fer reparacions urgents per resoldre problemes viaris i de seguretat per als vianants que són: el carrer de Santa Madrona, la Riera Coma Fosca i la rotonda de la Creu de Pedra. Les obres es van adjudicar a l’agost a Asfaltos Barcino SL per un import de 191.059€. El termini previst d'execució és de 9 setmanes i els treballs han començat per les actuacions de reparació de la pavimentació de la Riera Coma Fosca i del carrer de Sant Madrona.\nEl Pla d’Actuació Municipal (PAM) 2015-2019 preveu invertir 250.000€ a actuacions de renovació i millora de la pavimentació dels diferents nuclis del municipi. Els exercicis anteriors, les partides es van destinar als barris d’Alella Parc i Mas Coll i també a la reurbanització del carrer Lleida.\nActuació als carrers Canonge i Font\nL’Ajuntament també té previst iniciar les properes setmanes els treballs de reurbanització dels carrers Canonge i Font, per tal de reconvertir-los en vials de prioritat invertida, amb preferència per als vianants, millorant l’accessibilitat amb voreres més àmplies. L’actuació contempla la demolició dels elements existents, la construcció de murs i escales, la pavimentació de les calçades i voreres i la instal·lació d’enllumenat, mobiliari urbà i jocs infantils. Els treballs es van adjudicar per Junta de Govern el 6 de setembre a l’empresa Cosplanns Obras y Servicios per un import de 228.446€. El termini d’execució previst és de tres mesos.


Home - Parc de Recerca\nFòrum de Tecnologies i Innovació: Digitalització i sistemes per a la fabricació intel·ligent\nUn espai de dinamització entre empreses i investigadors\nque treballin en l'àmbit de la digitalització i els sistemes per a la fabricació intel·ligent\nBenvinguts al Fòrum de Tecnologies i Innovació\nJa està en marxa la 4a edició del Fòrum de Tecnologies i Innovació que tindrà lloc el 9 de novembre de 2016 novament al Centre d'Empreses Industrials de Can Roqueta. Enguany el fòrum es centrarà en la nova revolució industrial o indústria 4.0 i porta per títol Digitalització i sistemes per a la fabricació intel·ligent. L'objectiu de la jornada és dinamitzar les relacions entre empreses i investigadors que treballen en aquests àmbits i donar difusió entre el teixit industrial dels darrers avanços en tecnologies de digitalització i les aplicacions més innovadores en sistemes industrials.\nEn els últims temps, s'ha generat un ampli consens sobre la irrupció de la Quarta Revolució Industrial. El Fòrum pretén donar un pas més enllà i sortir del marc teòric, amb l'objectiu de focalitzar-se en les solucions i projectes innovadors de mercat que donin resposta als reptes de les empreses.\nCom en les tres anteriors edicions, el Fòrum es dividirà en tres parts: Conferència, Marketplace i Brokerage. L'activitat generada en aquest esdeveniment ha de donar resposta als reptes de futur d'empreses i centres de recerca a l'hora de plantejar nous models, tecnologies i sistemes per a la digitalització i sistemes per a la fabricació intel·ligent.\nEl "Fòrum de Tecnologies i Innovació: digitalització i sistemes per a la fabricació intel·ligent" s'organitza en tres parts:\nConferència sobre digitalització i sistemes per a la fabricació intel.ligent\nMarketplace per presentar algun projecte, producte innovador o oferta de tecnologia\nBrokerage entre participants\nL'acte està organitzat per la Promoció Econòmica de Sabadell (PES), amb la col·laboració del Parc de Recerca UAB (PRUAB) i Eurecat.\nEsperem que el Fòrum sigui un punt de trobada on el coneixement, la recerca i la col·laboració entre entitats, investigadors, empreses i centres tecnològics esdevingui d’utilitat per promoure acords, projectes i innovacions en els àmbits d'aplicació del Fòrum\nAquest projecte està subvencionat pel Servei Públic d’Ocupació de Catalunya en el marc del Programa de projectes innovadors i experimentals, així com per la Diputació de Barcelona en el marc del projecte “Impuls supralocal a l'emprenedoria i transferència tecnològica de la pime industrial”.


enero, 2010 | Tot pujant la Costa Nova\nFins als 67 sense mirar obres\nAmb 30 anys acabats de fer un encara veu la jubilació enfora, molt enfora. Per molts que els bancs i caixes em vulguin vendre plans de pensions, el dia en que em pugui passejar pels carrers per contemplar obres, anar a jugar a truc a l’Esplai o cuidar l’hortet encara em sembla quasi utòpic. Però ai las! Ara resulta que els càlculs que havia fet fins ara, aquests 35 anys que jo pensava em quedaven de feina per endavant, seran més! 37! He llegit que el Govern central vol posar l’edat de jubilació als 67 anys.\nNo som expert en quasi res, jo, però el retard en l’edat de jubilació pot voler dir diverses coses. Primera, i evident: hi haurà menys jubilats. Diuen que viurem més, que la població s’envellirà irremeiablement, i que resultarà molt difícil mantenir cada dia a més vellets a costa de les arques de l’Estat. Més jubilats vol dir més diners per pagar-los, i aquests doblers es recapten de les cotitzacions dels qui fan feina. Ara, som molts més els que fem feina que no els jubilats. Però si a poc a poc les persones majors viuen més, qui sap si algun dia no hi haurà tants treballadors com jubilats, i llavors quadrar els comptes es farà molt, molt difícil. El que estic fent és pura especulació, ho sé, però crec necessari que açò dels 67 anys no passi desapercebut. Ens ho hem d’agafar com un símptoma de que alguna cosa està canviant, i davant els canvis, les decisions s’han de prendre, però amb repòs i serenor. Les frisseres no són bones.\nAra telefonaré al banc. Els diré que, com que el Govern central vol que em jubili més tard, que aplaçin durant dos anys les telefonades i cartes en les que em volen vendre plans de pensions. Tenc dos anys més pensar-m’ho, senyors!\nLa Balada més comentada\nTot pujant sa Costa Nova, moltes coses es veuen diferent. Aquests dies no hi ha cafè que no vagi acompanyat d’una observació sobre l’herència més mediàtica dels darrers anys. L’home és un ésser xafarder per natura, i resistir-se a ficar cullerada en un tema com aquest és un esforç inconcebible. Els comentaris són lliures, però les llengües a vegades massa llargues. Un milionari que ja era peculiar en vida ha decidit deixar tot el que tenia a unes determinades persones, a qui segurament no els fan falta tants doblers per poder arribar a final de mes. Cadascú pot pensar què hauria fet en aquest cas. La imaginació és lliure i no té barreres. Ara, criticar la decisió d’aquest senyor és una altra història. Ningú té dret a jutjar la voluntat d’una persona, sempre i quan aquesta respecti la legalitat i no faci mal a ningú. En aquest cas, res d’açò no ha passat, i tot i que som molts els que vam quedar sorpresos i perplexos per la decisió del multimilionari, l’hem de respectar. Ningú no pot prohibir de xerrar-ne, ni de pensar que si els doblers haguessin tingut un altre destinatari segurament el poble que acollia aquest multimilionari en sortiria més beneficiat. Però és que en aquest tema, hem de tenir una cosa clara: els milions que guardava aquest senyor eren seus. Ni del poble, ni de la Corona ni de ningú més que seus. Per tant, ell tenia tot el dret a decidir què feia amb ells. I així ho ha fet. Sorprèn? Sí, molt. Hagués pogut triar un altre destí per a la seva fortuna? Sí, segur. Però ja està. Simplement en podem xerrar, però amb respecte. Massa vegades les xafarderies fan créixer històries irreals, que no fan més que demostrar la poca categoria de qui les propaga.


Anellament científic d’ocells a la Torre de Cruïlles\nCruïlles, Monells i Sant Sadurní de l’Heura.- El passat divendres 28 de maig l’Associació SITRA Educació i Divulgació Ambiental amb la col·laboració del Grup Natura Sterna de la Vall d’Aro, va poder confirmar que la parella de xoriguer comú (Falco tinnunculus) de la Torre de Cruïlles està tirant endavant 3 polls dels 4 ous que van pondre fa uns 35 dies.\nArxivat com a: Baix Empordà, Medi ambient, Societat Etiquetat com a: anellament, Cruïlles, fauna, medi ambient, natura, ocells, societat\nCastelló d’Empúries .- S’ha consolidat a Castelló d’Empúries l’única colònia urbana de xoriguer petit (Falco naumanni) a tot Catalunya. El seguiment de la població es duu a terme anualment per identificar els adults, anellar-los i controlar els polls nascuts. Enguany, aquest seguiment ha localitzat el mes de juny 15 parelles repartides en diversos edificis d’aquest municipi, sobretot a l’Ajuntament i la Basílica de Santa Maria, encara que també es comencen a veure a altres teulades. Concretament, s’han identificat 7 parelles a l’Ajuntament, 5 a la Basílica, i 3 a altres edificis propers a la Basílica.Llegeix més…\nArxivat com a: Alt Empordà, Medi ambient Etiquetat com a: anellament, Castelló d'Empúries, colònia urbana, falco naumanni, Parc Natural del Cap de Creus, xoriguer


Catalonia Sacra ha participat en la #TrobaDescobrir al Santuari del Miracle\nUn centenar d’agents turístics van debatre el 3 i 4 de novembre el model turístic de Catalunya a 10 anys vista.\nCatalonia Sacra ha estat un dels cent agents turístics convidats a participar en la #TrobadaDescobrir que es va fer al 3 i 4 de novembre al Santuari del Miracle de Riner (Solsonès). Dani Font, coordinador d'aquesta iniciativa dels deu bisbats amb seu a Catalunya, va participar en aquest debat sobre el model turístic del país a deu anys vista. Sota el lema 'Un turisme al servei de futur, al servei del país' la doble jornada de treball va reflexionar sobre com ha de ser el turisme de qualitat per defensar i protegir el territori i per veure’n les estratègies a seguir, en un ambient permanent d’intercanvi de visions i coneixements. N’havia estat un primer pas la publicació, l’any passat, del «Manifest Descobrir» per a un plantejament general de la política turística a Catalunya.\nEn aquest escenari del foment del turisme arrelat al territori i les comunitats, el patrimoni cultural de l'Església hi té un paper fonamental. Des de Catalonia Sacra es valora positivament la invitació a participar en el debat, ja que, a les portes de celebrar els seus deu anys, evidencia que el projecte s'ha consolidat i s'ha convertit en referent i l'interlocutor en l'àmbit del turisme religiós a Catalunya.\nLa #TrobadaDescobrir estava organitzada per la revista Descobrir Catalunya en col·laboració amb l'Agència Catalana de Turisme, Turisme de Barcelona, les diputacions de Lleida, Girona, Tarragona i Barcelona, i l'Agenda Rural de Catalunya.\nEspai web #TrobadaDescobrir


L'hi hem cardat molt GAS ehh! - Roger Tuneu\nL'hi hem cardat molt GAS ehh!\nDissabte 2 d'abril de 2016 amb l'Arnau Soler, un noi de 16 anys que entreno amb el grup de Tecnificació de l'Escola de Trail Diedre, vàrem disputar el Raid Aventura XPerience de Caldes de Malavella.\nEns presentàvem com l'equip més jove (ell sols té 16 anys) sota el nom de "Just to get crazy". La competició constava de 30km BTT + 16km Trail amb prova específica de cordes (escalada i tirolina) + 30km BTT i per acabar una prova d'orientació! Tot això ho teniem que fer amb un temps màxim de 6h! així que no ens podíem encantar massa..\nArrencàvem a les 8:00h del matí, amb una boira pixanera que es feia notar. Un cop donada la sortida nosaltres ens vam esperar uns 2min més per sortir ja que no m'agrada començar un raid fins que no marco el mapa i tinc ben clar el camí a seguir. Un cop engegats em va costar una mica entrar al mapa, abans de la primera balisa ja havia comès algun petit error que ens va fer perdre una mica de temps.\nQuan ja teníem la primera balisa marcada la cosa ja va anar millor, pocs errors i 30min després ja ens vàrem col·locar en posicions de podi! Va ser força divertit, ens anàvem tornant les primeres posicions entre uns i altres i hi va haver molt bon ambient entre els corredors.\nArribem a la transició del Trail, abans de sortir a córrer toca fer un petit tros d'escalada i llançar-te amb tirolina, vaig comentar-li al company aviam si ho volia fer ell però va decidir que millor que ho fes jo. Un cop marcada la balisa de l'escalada ens preparem per fer la secció del Trail, ens esperaven 16km! Ja només començar i veure que no teníem massa temps per fer-ho decidim que deixaríem una balisa per marcar.\nComencem i a la primera balisa ja vaig tenir alguns dubtes per on passar, no hi havia camí, s'havia de vorejar alguns camps i vaig cometre el típic error de fer cas a la gent. Ens vàrem trobar una noia que amb tota la bona intenció ens diu que havien anat cap a aquella direcció i nosaltres vam fer-li cas.. Malament! la vam liar una mica i vam tenir que tornar enrrere. La segona valisa va ser força divertida, per l'Arnau més, tocava anar-la a buscar dins del riu i millor que hi anés ell no? així el seu primer Raid seria més ÈPIC! ;-)\nDesprés de marcar-la ens tocava anar a fer la que estava més lluny. A mig camí les forces ja van començar a fallar una mica i l'oxitocina ens va començar a fer efecte, tot ens feia molta gràcia. Durant aquesta etapa l'Arnau em va regalar algunes frases que em van agradar, motivar i omplir molt, com: "Ja portem més d'una Marató!", "Li hem cardat molt GAS ehh!!", "Es que tu Roger en saps molt" i la millor "és la cursa més dura que he fet mai i la que m'ho estic passant més bé" (ara apuntant això encara em ve pell de gallina) trobar-te amb aquestes coses no té preu!\nFinalment marquem aquella balisa i ja tornem cap a la transició per seguir amb els 30km BTT. Un cop allà, mirem el mapa, parlem de com estem, mengem una mica, ens hidratem bé, etc.. finalment decidim deixar algunes balises (un total de 3).\nJa portem més de 4h de raid, 30km de BTT i uns 13/14km de Trail. Tot i així intentem sortir amb una mica de gas! ens trobem amb un equip que ens les fotíem al principi del raid, però ells ja portaven una balisa més marcada, així que anaven per davant nostre. Vam anar junts fins a la segona balisa de BTT, allà però vaig cometre un error, se'ns van avantatjar bastant i quan els vàrem voler atrapar el meu company ja no tenia forces (ja portàvem unes 5h de raid). Vaig intentar estirar-lo amb una goma però el fet de no haver-ho provat abans semblava que encara anés pitjor, així que vam disminuir el ritme i a poc a poc ja arribaríem.\nQuan quedava aproximadament 1.5km, l'Arnau va fer l'esprint de la seva vida! Un gos ens va començar a bordar i a seguir com un boig amb ganes de fotre-li una bona mossegada a la cama.. jo cagant-me amb l'amo, l'Arnau ben "cagat" amb el gos i l'esprint aquell ja el va acabar de fondre.. la següent pujada les cames no li reaccionaven i es va veure obligat a baixar de la bici. Però l'animal en comptes de caminar encara corria!\nUn cop arribats a la transició tocava encara una secció d'orientació, en teníem moltes ganes ja que encara podíem mirar de pujar alguna posició, però al veure les forces de l'Arnau i la cara que feia vaig decidir que ja n'hi havia prou i vam donar per acabat el raid.\nNomés em sortien paraules per felicitar per la gran actuació que va tenir, els collons que hi va posar i per haver compartit tants gran moments! Encara que al final no fes massa bona cara per l'esforç que va fer, transmetia una felicitat brutal i això m'assegura que aquesta competició se li quedarà gravada durant molt de temps.\nI fins aquí el Raid, aproximadament ens van sortir uns 70km, 5:50h i 8ens classificats.\nL'aventura va seguir durant quasi tota la tarda anant a Platja d'Aro a fer el primer bany de l'any i a recuperar les cames i el cos sencer! :-)\nGran Arnau, molt GRAN! orgullós d'haver compartit aquest Raid amb tu i que hagis viscut aquesta gran aventura! #Justtogetcrazy\ntagPlaceholderEtiquetas: SATUAL, ViuIntensament, EscolaTrailDiedre, RaidAventura, XPerience


Mare Terra - Fundació Mediterrània - La moda i les seves grans marques, 'còmplices' del maltractament en granges de conills\nLa moda i les seves grans marques, 'còmplices' del maltractament en granges de conills\nEs va publicar el divendres, 05 setembre 2014\nDesprés de dur a terme una investigació encoberta de dos anys de durada en granges de conills d'Espanya, Igualdad Animal ha descobert que nombrosos dissenyadors compren pells obtingudes a base de mètodes cruels i salvatges. Igualdad Animal llança ara una campanya per instar aquestes firmes a que deixin de vendre peces fabricades en pell.\nIgualdad Animal ha creat una pàgina web www.StopModaCruel.org, així com un vídeo amb imatges inèdites que mostra la brutalitat que s'exerceix en aquestes granges i declaracions de de Francisco Cuberes, responsable de Curticub, i de Lidia Nogue, de l'empresa Galaico Catalana, en què manifesten que venen pells de conill a grans marques de moda.\nAixí mateix, ha publicat una petició per a enviar a les companyies implicades, entre les quals hi ha Burberry, Dior, Armani, Yves Saint Laurent, Louis Vuitton, Marc Jacobs i Diane Von Furstenberg.\nEls investigadors han documentat un maltractament molt estès a les granges, com ara grangers colpejant a conills malalts fins a la mort davant dels seus aterrits companys de gàbia. A altres conills esguerrats, malalts o amb greus ferides se'ls deixava sofrir sense proporcionar tractament mèdic.\nAquests animals, que són altament sensibles, són obligats a viure en petites gàbies amb sòls fets a base de barrots de metall dur i no se'ls permet ni un moment de consol durant les seves curtes vides. Quan els conills arriben als dos anys d'edat, se'ls colpeja en el cap o se'ls estampa contra el terra, després se'ls penja i se'ls escorxa.


Autodeterminació. La Cort Suprema del Canadà (2) - Diari La Veu\nEscriba el número 243182\nAutodeterminació. La Cort Suprema del Canadà (2)\nVérem a l'article precedent que la CSC estima que el Quebec hi gaudeix d'un important assoliment d'autodeterminació interna en el si de la Federació del Canadà, motiu per negar-li el dret a la secessió unilateral d'acord amb el dret internacional. També s'apuntaren dades -fonamentalment l'assumpte de l'Estatut de 2006- que qüestionen la permitivitat de l'estat espanyol a l'efectiu exercici del dret d'autodeterminació interna de Catalunya, dades que podrien recolzar el dret a la unilateralitat del procés. Malgrat tot, fora possible que la CSC considerés acceptable el nivell d'autodeterminació interna de Catalunya (com al cas del Quebec), i no li concedís el dret a la secessió unilateral.\nLa CSC també fou interpel·lada perquè respongués si el Quebec té dret a la secessió unilateral basant-se en la constitució canadenca. Com a la immensa majoria de Constitucions, no s'hi menciona secessió ni autodeterminació, ni a la de 1982, ni a la de 1867 -any en què es constitueix en el si de l'Imperi britànic la Confederació de colònies origen de l'estat actual, i que obtingué la independència el 1931. L'absència d'eixos conceptes és lògica tant en estats unitaris com federals. Tampoc es fa menció a la indivisibilitat o conceptes similars, sols al procediment per a variar els límits de les províncies. Un silenci, però, que no és motiu perquè la CSC s'excuse d'opinar, com a continuació veurem. La Constitució canadenca, diu la CSC, tampoc cita el recurs al referèndum i, per tant, els resultats d'una consulta secessionista no tindrien efectes jurídics. Tanmateix, afegeix, el referèndum és un procediment democràtic, útil i valuós, de conèixer l'opinió de l'electorat.\nI així, la CSC considera que els referèndums d'autodeterminació celebrats o que es pogueren celebrar al Quebec tenen un caràcter consultiu, però també un caràcter obligatori per a les parts implicades (la federació i el Quebec) de seure i negociar les condicions -en cas que el resultat expressés una voluntat indubtable d'independència. La victòria clara de la secessió no donaria al Quebec dret a imposar els termes (la qual cosa suposaria unilateralitat), però tampoc la federació podria negligir la decisió democràtica quebequesa. Haurien de considerar-se les interrelacions teixides durant dècades en el si de la federació; les negociacions no serien fàcils, fins i tot podrien entravessar-se, diu la CSC, i conduirien necessàriament a pactar modificacions constitucionals per a donar cobertura a la secessió pactada. També apunta que el comportament de les parts (la bona fe o la malícia) podria influir en el suport internacional en un sentit o altre, i afegeix que la Cort no tindria cap paper de vigilància sobre els aspectes polítics de les negociacions.\nAl seu dictamen, la CSC inclou un examen històric de la formació del Canadà i dels principis que regiren el procés, incloent-hi els no escrits, els subjacents, que -diu la CSC- formen part de la Constitució, inspirant-la i nodrint-la, a saber: el federalisme, la democràcia, el constitucionalisme i el respecte a les minories; principis que també haurien de estar presents en la negociació d'una secessió, en cas d'escometre-la. I tornat al context històric, la Confederació de colònies veié la llum el 1867 voluntàriament i negociada, en un procés enllestit per delegats de les colònies fundacionals que tingueren en compte el principi del federalisme asimètric com a via per a reconèixer diferències i protegir singularitats, i que ja el 1867 establiren anglès i francès com a llengües cooficials del Canadà.\nContràriament, a Espanya, la història de la formació de l'estat-nació, tan important per entendre l'actualitat i enraonar sobre ella, és oblidat per polítics, tribunals, mitjans, i líders d'opinió, i és ignorat per l'opinió pública. Un passat, però, que ha reviscolat a la memòria col·lectiva catalana quan la dignitat de Catalunya ha estat agredida durant els darrers anys, des de l'episodi de l'estatut de 2006 comentat a l'anterior peça. Memòria visualitzada, des de fa temps al Camp Nou amb crits d'independència quan el rellotge marca 17:14, l'any que Felip V completà la conquesta del Principat.\nLa formació de l'estat espanyol té notables diferències respecte de la formació del canadenc: els regnes de la Corona d'Aragó foren ocupats i absorbits per conquesta entre 1707 i 1715, i convertits en províncies del poder absolut castellà; ses constitucions abolides, institucions de govern suprimides i la llengua pròpia arraconada a l'esfera privada i familiar. Catalunya, des de la darrera dècada del XIX, és la part de la Corona d'Aragó que amb més decisió ha tractat d'exercir l'autodeterminació interna al sí d'un estat espanyol que, amb el muntatge de les autonomies al 78, es predica quasifederal malgrat mancar de la més important característica del federalisme: la situació inicial de llibertat a partir de la qual les parts pacten, entre iguals, la federació.\nEn qualsevol cas, i suposant, com he dit al primer paràgraf, que la CSC negués el dret de Catalunya a la secessió unilateral, coherentment amb el seu dictamen de 1998, potser defendria que en cas d'haver una voluntat clara de secessió expressada en referèndum, i en respecte al principi democràtic, ambdues parts, Catalunya i l'estat espanyol, tindrien obligació de negociar els termes, incloent-hi les reformes constitucionals necessàries. Repetint els comentaris de la CSC de 1998, un procés que tampoc seria fàcil, i en el que el comportament de les parts podria influir en el reconeixement internacional en un sentit o l'altre.\nLa Constitució espanyola sí que contempla la convocatòria de referèndums consultius (art.92); l'argument usat pels negacionistes no rau, doncs, en l'instrument sinó en la matèria de la consulta. L'article 2, en proclamar la indissolubilitat i la indivisibilitat de la nació espanyola no permet, diuen, que un referèndum pregunte per la secessió, ni tan sols per saber-ne l'opinió no vinculant de l'electorat. L'argument sols reforçar-se amb allò de "la Constitución que nos dimos entre todos", que encobreix un fet: el SÍ a la Carta del 78 fou essencialment un SÍ a l'esdeveniment de la transició, sense que el votant parés massa atenció a la lletra menuda, en part imposada per la jerarquia franquista, aquella del "todo ha quedado atado y bien atado". Jordi Solé Tura (un dels ponents de la comissió constitucional) conta al seu llibre Nacionalidades y nacionalismos en España com l'article 2 li arribà manuscrit des de la Moncloa durant una sessió en la que exercia de president de la comissió, i afegeix que els ponents d'UCD feren saber que no es podia variar ni una coma, ja que era una redacció que la Moncloa havia compromès amb certs sectors, que evitaven nomenar. El ponent català del PSUC agrega que era fàcil endevinar d'on venien les pressions, fonamentalment de la cúpula de l'exèrcit franquista, li faltà concretar al llibre.\nL'estat espanyol, el que exerceix el poder (la monarquia, la Moncloa, les jerarquies: política, judicial, militar, econòmica i mediàtica), continua ancorat al dogma de la indissolubilitat i a la doctrina del dret d'autodeterminació aplicable sols en situacions colonials. Amb la lentitud d'aquests processos, els recursos per la sentència del judici de l'1 d'octubre arribaran algun dia al Tribunal Europeu de Drets Humans; uns anys més i es pronunciarà un dictamen que haurà de dir alguna cosa sobre aquest dret inclòs al catàleg de la Carta Internacional de Drets Humans, del que, en general, els estats eviten parlar-ne. És esperable que el TEDH tinga present l'anàlisi i els comentaris de la Cort Suprema de Canada al dictamen de 1998, que valore l'evolució del principi d'autodeterminació i l'apreuament que ha anat guanyant al context internacional. Una consideració consistent amb la desitjable prevalença de la democràcia, la negociació i la pau, com a mètodes civilitzats de trobar solucions als conflictes territorials i de sobirania, per sobre de la imposició, la repressió i l'ocupació, que han estat els del passat i que, dissortadament, continuen actius.\nI amb les tristes notícies de la cloenda de DIARI LA VEU, i subscrivint fil per randa el que diu David Garrido a la darrera peça, no voldria acabar sense agrair públicament a la direcció i la redacció del digital valencià l'acolliment que em donaren i el tracte rebut. Dir-los també que, en cas de succeir alguna venturosa eventualitat i DIARI LA VEU continués llur projecte original, em tindran a prop fent-los costat.\nEscriba el número 743942


Henning Mankell i l'alegria d'estar viu | Catorze.cat\nHenning Mankell | 02/02/2020 a les 13:31h\nArxivat a: Biblioteca, efemèride, Henning Mankell, text\nL'escriptor Henning Mankell va néixer a Estocolm el 3 de febrer del 1948 i va morir a Göteborg el 5 d'octubre del 2015. El 2014 reflexionava en aquest text sobre com havia canviat ell des del diagnòstic del càncer.\nDurant l'estiu càlid que hem gaudit, sovint m'he assegut a la terrassa amb vistes al mar, quan no he estat inclinat sobre l'escriptori, treballant en el llibre que s'ha de publicar d'aquí a un any. He vist el mar que canviava constantment, i m'he preguntat com he canviat jo després del diagnòstic catastròfic d'ara fa vuit mesos [un tumor al pulmó amb metàstasi en una vèrtebra del clatell]. He canviat, de fet? O encara sóc la mateixa persona que era llavors? Què passa amb la identitat de les persones que pateixen una malaltia greu?\nLa resposta que em sembla més natural és que tot en la meva vida es juga ara davant del teló de fons del meu càncer. Tot el que em comprometo a fer i tot el que m'abstinc de fer ho sospeso en funció del càncer amagat dins el meu cos.\nFa uns anys, l'escriptor Per-Olof Enquist va fer un comentari savi: "Un dia morirem. Però la resta de dies estarem vius". Si afegeixo a això una frase que vaig llegir en un taller de reparació mentre em canviaven l'oli del cotxe, el panorama s'aclareix. La frase deia: "No et prenguis la vida gaire seriosament. No en sortiràs viu".\nLa veritat és que no estic gaire en sintonia amb aquesta darrera sentència. La vida és una cosa seriosa. Mai pots fer un pas enrere i començar-ho tot de nou. No ens permeten tornar a tirar els daus. La vida és un procés continu, que sempre va endavant i mai no s'atura. Ara bé, és evident que la frase és oportuna. Moltes persones viuen vides totalment incomprensibles per a mi. Semblen pensades com si haguéssim de viure per sempre. Però no vull criticar ningú. Tothom pren les seves decisions.\nNo tinc la sensació d'estar vivint un temps de propina. Això no existeix. El meu temps és meu i només meu. No sé fins quan durarà. Intento no pensar-hi, perquè no té sentit. [...] El principal perill de la meva vida, i dels malalts de càncer en general, és renunciar a les il·lusions.\nÉs possible viure amb càncer. És possible lluitar-hi. No és massa tard per a res. D'alguna manera, encara tot és possible. Aquesta nit humida de setembre penso en les coses que el càncer encara no m'ha pres. No m'ha robat l'alegria d'estar viu, ni la curiositat per saber què m'espera demà.\nExtractes d'un article publicat en anglès a The Guardian el 16 de setembre del 2014.\nNeus Nogué Serrano, 05/10/2015 a les 21:47\nContinuarem llegint els seus llibres, però el trobarem a faltar.


El tercer sector necessita una vaga que ho pari tot, t’ho expliquem amb 5 motius\nPrecarietat laboral, serveis pauperitzats, vulneració de drets de menors i altres usuaris i empresaris “social” que fan negoci amb aquestes necesitats. Els professionals del sector social diem prou.\nEl passat mes de gener a Girona es van començar a realitzar protestes d’educadors socials a centres de menors, principalment gestionats per entitats privades. Unes protestes que es van iniciar contra la congelació de l’aportació pressupostaria de la Generalitat des de fa deu anys, i el bloqueig del conveni col·lectiu, que s’’hauria d’haver renovat l’any passat però ha quedat aturat al 2019 per una patronal -la anomenada “taula del tercer sector”- que es nega a negociar.\nEl tercer sector, com a últim esglaó de l’“Estat del benestar”, és troba gaire bé totalment privatitzat. En mans d’empreses que es diuen "socials" i que mouen milions d’euros. I malgrat la dècada de retallades i externalitzacions, pateix una situació més precaria encara que altres serveis públics esencials com el sector sanitari o educatiu.\nLa realitat dels treballadors i treballadores és un escenari de salaris baixos, contractes precaris o en frau de llei, conciliació d’horaris imposible, persecució sindical i moltísimes dificultats per donar una atenció digne envers els usuaris.\nL’arribada durant els últims anys de molts menors que migren sols -no farem servir l’acrónim “mena” que s’ha convertit en una etiqueta d’estigmatització- ha fet aumentar la necessitat de recursos per atendre’ls. 12.300 menors estrangers han arribat durant l’any 2019 a tot l’estat espanyol. Una numeros que han deixat molt trastocat el sector social de la quarta potencia econòmica de l’UE i la patronal “social” ha aprofitat per treure encara més beneficis.\nCentres sobre poblats, precarietat extrema i manca de recursos ha sigut la resposta de les entitats privades avalades per les institucions de l’Estat i, en el cas de Catalunya, la Generalitat. Un polvorí que ha aprofitat la premsa i l’extrema dreta - amb Vox al capdavant o “sindicats” policials com Jusapol - per iniciar una campaña de criminalització d’aquest menors a la cerca d’oportunitats.\nTant els treballadors com els usuaris, el sector més vulnerables (menors, gent gran, diversitat psíquica o funcional...) no podem seguir patint la precarietat laboral i el minvament dels serveis que han denunciat els educadors de Girona aquesta setmana, i que, a més, és una realitat a tota Catalunya i la resta de l’Estat.\nAl sector es comença a parlar de la possibilitat, i sobre tot la necessitat, d’organitzar-se i donar un cop a la taula en forma de vaga. Hi ha motius? I tant! Enumerem només el cinc principals.\nPer que no podem continuar suportant una precarietat laboral que acaba amb la nostra salut\nMalgrat les ja pésimes condicions laborals que imperen al sector, la negociació del conveni es troba aturada per una patronal que vol negociar a la baixa els salaris dels educadors. Aquests porten des del 2010 pràcticament congelats -només han pujat un 3% en una dècada- i es calcula que s’ha perdut un 30% del poder adquisitiu.\nPerò la precarietat no es queda només a la nòmina. És més que habitual que les entitats realitzin pràctiques abusives com contractes de pràctiques, on es cobra un 75% del salari fins a un màxim de 2 anys, o contractes per categories inferiors a les tasques que es realitzen. Tanmateix, impagaments i retards en el pagament dels salaris és un altra mantra que els treballadors del sector pateixen regularment, com va passar recentment amb els treballadors de Fundació Battuta o Eduvic.\nLa precarietat també afecta a les ràtios -nombre d’usuàries per treballador- amb les quals es treballa, totalment desbordades. Quelcom que s’aguditza quan un treballador queda en estat de baixa -cosa que pasa molt més sovint que en altres sectors, en especial per estrés, depresió i altres problemes de salut mental-. Normalment el seu lloc es queda sense suplir amb la mateixa quantitat d’usuaris.\nA tot això li hauriem d’afegir una llaga llista de problemes com els horaris impossibles, falta de plusos de perillositat o de disponibilitat i per suposat les práctiques de persecusció sindical en moltes empreses. Si et queixes o t’organitzes pots acabar patint bullyng laboral o directament l’acomiadament. Al mateix temps les empreses apel·len permanenment a la vocació desl professionals per aceptar aquesta situació i, el més important, treballar més hores sense retribució.\nPerquè els infants, adolescents i la resta d’usuaris mereixen un servei de qualitat\nAquesta precarietat laboral té un altra víctima que la pateix directament, els usuaris. El no poder oferir una atenció individualitzada i digna constitueix en la majoria dels casos una autèntica vulneració de drets fonamentals.\nUn dels sectors on es pot veure més aquesta relació, són els serveis en atenció a l’infància, com els CRAEs, centres d’acollida o pisos tutelats. La falta d’inversió d’infraestructures, de recursos, afegit a un personal precaritzat porta al fet que la funció educativa quedi en un segon pla, i la contenció sigui la prioritat dels centres.\nAixò significa horaris estrictes, sobre-població, falta d’atenció, impossibilitat de vinculació amb els educadors... quelcom que provoca en els menors fets com escapoliments, agresions, depressió, i, fins i tot, que puguin caure en xarxes d’abus infantil o de trata, com s’ha vist recentment a Mallorca.\nL’educació social no pot ser un negoci\nAquest sector s’ha convertit en un negoci molt profitós per a moltes empreses. Parlem de “fundacions” i cooperatives, que troben la manera de treure beneficis. Però aquesta rentabilitat ha arribat a les orelles de empreses multinacionals també. Empreses com Clece, propietat del Florentino Pérez, han vist un negoci en el sector per multiplicar els seus beneficis ja de per si mil-millonaris.\nPer fer-se amb el pastís les grans empreses aconsegueixen primer les adjudicacions des dels pressupostos públics, sense cap control públic, de desenes de milions d’euros. Aquestes fundacions i empreses es lucren a costa dels treballadors i usuaris, amb salaris desproporcionats per als alts càrrecs o llogers per sobre del preu de mercat de propietats de membres del patronat. La contractació de serveis com el menjar o la neteja a les seves empreses amigues són algunesde les pràctiques d’aquest tipus que els treballadors portan anys denunciant.\nPer fer-se una idea de la rentabilitat del negoci, una fundació rep aproximadament per l’atenció i cura de la infància protegida entre 3.500€ i 5.500€ per mes i infant, depenent del tipus de centre residencial i les característiques del nen o nena. Una part molt important d’aquest diners no es veuen reflectits ni al servei ni a les condicions laboral, com denuncien diferents sindicats.\nPer un sector social 100% públic\nSeria difícil d’imaginar que a l’educació i la sanitat publica, la majoria dels seus empleats treballesin per empreses privades, tot i que amb les externalitzacions, aixó pot arribar a sucedir. Al tercer sector no només és possible, sinò que es considera part de la seva natura.\nLa definició de "tercer sector" és un fal·làcia camuflada, segons el Centre d’Estudis de Temes Contemporanis de la Generalitat de Catalunya, la paraula sorgeix per definir les entitats no governamentals i no lucratives, en contraposició al "primer sector" o sector públic (governamental i no lucratiu), i al "segon sector" o sector de l’empresa privada. És a dir, externalitzar el servei cap a fundacions "no lucratives" (on realment hi ha lucre) per reduir el cost d’un servei públic que ha de garantir l’Estat i les administracions.\nAcabar amb aquesta mentida es part de posar-li fré a les tendències a la privatització dels serveis públics, que tenen a aquest sector com l’avantguarda d’aquesta ofensiva.\nPer un sector social sota el control democrátic dels professionals i usuaris\nLluitat per a que el sector sigui públic és una condició fundamental per acabar amb la precarietat i dotar als serveis de recursos. Però, de la mateixa manera, també és important acabar amb les práctiques autoritaries que impedeixen el desenvolupament de projectes educatius i d’intervenció significatius.\nPer aconseguir-ho hem de lluitar per que aquets serveis no els dirigeixin ni empresaris que cerquen l’enriquiment, ni tampoc els buròcrates de torn de l’administració. És necessari aconseguir un régim de govern dels nostres equipaments i serveis democràtic, on les decisions del servei siguin preses pel conjunt dels treballadors i els usuaris.\nMecanismes totalment necessaris per poder pensar intervencions socials, però també unes defenses per acabar amb la corrupció del servei i les portes giratòries que existeixen entre polítics i les fundacions.


Joaquim Bas i Gich\nJoaquim Bas i Gich (1875 ·1959)\n«fa trenta-sis anys que un grup de catalanistes tingué la pensada de portar una branca de llorer a Casanova», amb motiu de la capta per un d'ells, J. Bas Gich, dibuixant i escriptor de 62 anys, per a qui busquen una feina digna i que passava ‘contrarietats d'ordre econòmic’»\nFragment d'un article publicat a\nLa Publicitat el dia 10 de setembre de 1937\nNascut a Barcelona el 1875, Joaquim Bas i Gich va ser dibuixant i escriptor. Va cursar estudis a l’Escola de Belles Arts de Llotja de Barcelona on, el 1895, va conèixer i feu amistat amb Manuel Pallarès, Francesc Bernareggi i Pablo Ruiz Picasso, la família del qual s’havia instal·lat a Barcelona procedent de Málaga.\nDos anys més tard, el 1897, Picasso va escriure a Joaquim Bas una carta -una de les úniques on l’artista malagueny expressa la seva opinió sobre altres pintors- i li transmet la seva impressió sobre els artistes exposats al Museu del Prado de Madrid, entre altres Velazquez, Greco, Murillo, Tiziano, Van Dick, Rubens o Teniers i li confessa, també, la seva debilitat per les dones madrilenyes.\nPicasso, en la seva etapa a Barcelona, que s’allargà fins el 1904, es va implicar en els ambients nacionalistes on es movia Joaquim Bas i va fer, entre 1899 i 1900, una sèrie de retrats dels seus amics, que exposà el febrer de 1900 a Els Quatre Gats, en la que va ser la primera exposició individual del pintor malagueny.\nLa matinada de l’11 de setembre de 1901, juntament amb el seu germà Josep, Joaquim Bas participà en una manifestació de 150 joves propers a Unió Catalanista, entre els quals hi havia Josep Maria Folch i Torres, per fer l’ofrena floral a l’estàtua a Rafael de Casanova. Intimidats per un delegat del Governador i per la guàrdia urbana, vint-i-quatre d'ells foren detinguts, entre els que s’hi trobaven els germans Bas, i als que després s’hi sumaren Lluís Marsans, president de Catalunya i Avant, i cinc catalanistes més, detinguts en interessar-se pels companys. Van estar empresonats durant dos dies i, en sortir, tots ells excepte tres, van quedar processats. Poc després, fruit d’aquells fets van crear el grup activista catalanista La Reixa, vinculat a Unió Catalanista, que va presidir Folch i Torres i tingué com a tresorer el seu germà Josep Bas i Gich.\nEl 1928 va publicar diversos articles a La Veu de Catalunya, entre els que destaquen els estudis sobre el dibuixant Enric Monserdà i el músic Jaume Pahissa i, el 1930, publicà articles a la secció d’art de Mirador.\nEn la faceta de dibuixant va il·lustrar, el 1934, el llibre infantil ‘L’estel enamorat d’un llac’, escrit per Maria del Carme Nicolau i Maso, de la col·lecció Quaderns Contes Meravellosos.\nCom a escriptor posà de manifest una personalitat de conviccions nacionalistes i, alhora, amb certes creences religioses. Va publicar articles en forma de paràbola, glosa, relat històric, reflexió espiritual, homenatge o, senzillament, opinió sobre fets d’actualitat, com els que va escriure des de la seva columna ‘Impressions d’un estiuejant’ o des de la secció ‘Revista’ de La Gralla de Granollers, entre 1928 i 1931.\nA finals dels anys trenta va col·laborar a les pàgines d’art de Meridià, Setmanari de literatura, art i política. Tribuna del front intel·lectual antifeixista, on hi va escriure articles com ‘Dels “Quatre Gats” al cercle artístic de Sant Lluch’, ‘El carrer de Mont-Sió, generador de les inquietuds artístiques barcelonines’, ‘Records d’altres temps’, ‘En Mani i els «negres»’, ‘Anecdotari vuitcentista: les classes de colorit i composició d'Antoni Caba’, ‘Recordant Francesc Soler i Rovirosa’, o la sèrie ‘Mestres de la Pintura Catalana’, on feu gloses d’artistes com Isidre Nonell o Joaquim Mir.\nJoaquim Bas i Gich va morir en l'oblit el dia 15 de setembre de 1959, a Barcelona, als 84 anys d’edat.\nRetrat de Joaquim Bas i Gich dibuixat pel seu amic Pablo Ruiz Picasso exposat a Barcelona, a Els Quatre Gats, l'any 1900.\nEntusiasme i solideritat espiritual. Els inicis d'en Picasso.


Propostes d’estades a l’estranger\nEl CIC Escola d’Idiomes és una de les escoles organitzadores d’estades lingüístiques a l’estranger tant per a criatures i joves com també per a famílies senceres. La singularitat de les estades del CIC és que els inscrits poden triar una especialització en àrees com bàsquet, dansa i tennis. Si la destinació és Nova York, per exemple, les àrees de tria són moda, art o arquitectura. A Sud-àfrica, en canvi, les estades són per fer-hi voluntariat.\nL’EF Educaton First ofereix totes les possibilitats a l’hora d’aprofundir en el coneixement de l’anglès: estades adaptades a les necessitats de cada família i aplicacions gratuïtes per estudiar-lo en qualsevol moment i lloc.\nConcretament ha creat dues aplicacions: l’ EF Hight Flyers English Vocabulary Game, que permet aprendre 1.000 paraules bàsiques d’anglès a través de jocs i activitats com listenings, readings i speakings, i l’ EF MyWords, que està pensada per dedicar cinc minuts al dia a l’aprenentatge de l’anglès, el xinès, l’alemany i altres idiomes (12 en total). A partir de 5 passos pots practicar, repetir i retenir vocabulari mitjançant un sistema que s’adapta al rendiment de cada usuari. L’aplicació també disposa de traductor.


Home Articles Posted by Marc Ferri (Page 1407)\nMarc Ferri, abril 17, 2008\nDivendres es presenten a PLF dues obres de l’escriptor local Lluís Hernández.\nAquests any han vist la llum dues obres de l’escriptor i catedràtic afincat a PLF, Lluís Hernández Sonali. Dues obres que es presentaran divendres …\nEl proper mes de maig tornen els concerts de cambra a St Genís.\nCada diumenge del proper mes de maig a l’església romànica de St. Genís es tornaran a celebrar els petits concerts de cambra. Un certamen …\nLes dones amb risc de patir violència de gènere a Blanes tenen un servei de teleassistència.\nL’Ajuntament de Blanes, a través de la policia local i dels serveis socials municipals, han introduït el servei de teleassistència com a protecció de …\nLa marca Costa de Barcelona-Maresme es promociona a partir d’avui al Saló Internacional de Turisme de Catalunya\nEl certamen turístic, el més important de Catalunya, sobre el sector comença avui i s’allargarà fins el cap de setmana.La marca turística Costa de …\nMarc Ferri, abril 16, 2008\nAhir es va fer públic el llistat de punts dels preinscrits als centres escolars palafollencs.\nUn cop acabades les preinscripcions arriba l’hora de puntuar als aspirants per poder designar les prioritats de cada preinscrit. Ahi r es va fer …\nLa campanya solidària amb el Sahara recull aquests any 1600 kg de material humanitari.\nEnguany la campanya recollia a Catalunya material d’higene com ara sabó, xampú i gel, destinats als campament sde refugiats saharauis. Josep Gelpí, president de …\nConxita Campoy reclama a l’ACA que reprengui les obres de la riera de Malgrat.\nEn declaracions al diari El Punt, l’alcaldessa de Malgrat reclama la mateixa rapidessa a l’ACA que la que va mostrar en aturar les obres …\nEl portaveu d’Iniciativa Verds a PLF, Juan Andrés Osorio demà a l’Assumptes Interns.\nApunt d’acabar la primera ronda amb tots els regidors de l’Ajuntament de PLF, el programa Assumptes Interns d’aquesta emissora entrevista demà al portaveu dels …\nMarc Ferri, abril 15, 2008\nLa campanya Xipa’l i censa’l acaba amb 45 animals xipats.\nDissabte es va acabar la campanya “xipa’l i censa’l”, destinada a xipar i censar els animals de companyia de PLF, per tal de complir …\nEl regidor de mercats de Malgrat, Enric Viñolas, assegura que el mercat setmanal de Malgrat tindrà “petites modificacions” d’ubicació.\nFa dies que la polèmica sobre la ubicació del mercat és present al municipi veí. El desacord entre veïns de l’actual zona del mercat, …\nPàgina 1407 de 1491Anterior1...14051406140714081409...1491Següent


Posidònia Oceànica - Dénia\nPosidònia Oceànica Tornar\nLa Posidònia Oceànica és una planta aquàtica, endèmica de la mar Mediterrània. No són algues, són plantes amb flors adaptades al medi marí. Situades en fons arenosos de les Rotes i les Marines, les praderies aporten un alt valor ecològic al medi marí, costes i platges.\nConstitueixen un gran pulmó de la mar Mediterrània - 1 m² produeix 10 litres d'oxigen al dia.\nA més, dóna recer a una gran varietat d'organismes animals i vegetals. Les restes de posidònia en la platja, amb les seues arrels i fulles, retenen l'arena i protegeixen les platges de l'erosió, per la qual cosa no és convenient retirar-les contínuament. Són considerades un bon bioindicador de la qualitat de l’aigua marina costanera. Les praderies de posidònia són hàbitats prioritaris i estan protegits per la normativa de la UE, a més de la nacional i de la Comunitat Valenciana.


Estar en possessió del títol de Mestre o d'un títol de grau corresponent. En el cas de titulacions obtingudes a l'estranger, cal estar en possessió de la credencial d'homologació, en aplicació del Reial decret 967/2014, de 21 de novembre, pel qual s'estableixen els requisits i el procediment per a l'homologació i la declaració d'equivalència a titulació i en l'àmbit acadèmic universitari oficial i per a la convalidació d'estudis estrangers d'educació superior, i el procediment per a determinar la correspondència als nivells del marc espanyol de qualificacions per a l'educació superior dels títols oficials d'arquitectura, enginyeria, llicenciatura, arquitectura tècnica, enginyeria tècnica i diplomatura; de conformitat amb el que estableix el Reial decret 1837/2008, de 8 de novembre, pel qual s'incorporen a l'ordenament jurídic espanyol la Directiva 2005/36/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 7 de setembre de 2005, i la Directiva 2006/100/CE, del Consell, de 20 de novembre de 2006, que estableix el sistema comunitari de reconeixement de qualificacions professionals.\nRequisits específics per a participar per la reserva de places per a persones amb diversitat funcional.\nPodran participar per aquesta reserva les persones que, a més de complir els requisits generals, tinguen reconeguda pels òrgans competents de la Generalitat, de l'Estat o de la resta de les comunitats autònomes una diversitat funcional d'un grau igual o superior al 33 %, sempre que això no siga incompatible amb l'exercici de la docència en l'especialitat a la qual s'opta.\nL'opció per aquesta reserva s'ha de formular en la sol·licitud de participació, mitjançant una declaració expressa del fet de complir la condició exigida al respecte, que s'ha d'acreditar, si obtinguera plaça, mitjançant la certificació dels òrgans competents. No obstant això, si en la realització de les proves se suscitaren dubtes al tribunal respecte de la capacitat de la persona aspirant per a l'exercici de les activitats habitualment desenvolupades pel personal funcionari del cos de mestres, aquest podrà demanar el dictamen corresponent dels òrgans competents d'acord amb el que preveu la base 10.1.c. En aquest cas, i fins que s'emeta el dictamen, la persona aspirant podrà continuar participant condicionalment en el procés selectiu, i quedarà en suspens la resolució definitiva sobre l'admissió o exclusió del procés fins a la recepció del dictamen.\nEl procés selectiu es durà a terme en condicions d'igualtat amb les persones aspirants d'ingrés lliure, sense perjudici de les adaptacions previstes en la base 5.12 d'aquesta convocatòria.\nLes persones que participen per la reserva de diversitat, siga intel·lectual o d'un altre tipus, no podran concórrer a la mateixa especialitat pel torn d'accés lliure o per l'altre tipus de diversitat.\na) Tindre la nacionalitat espanyola o ser nacional d'algun dels altres estats membres de la Unió Europea, o nacional d'algun estat a què s'apliquen els tractats internacionals subscrits per la Unió Europea i ratificats per Espanya, en què s'aplique la lliure circulació de treballadors i treballadores i la norma que es dicte per a la seua incorporació a l'ordenament jurídic espanyol.\nAixí mateix, hi podran participar el cònjuge, els descendents i els descendents del cònjuge, tant les persones amb nacionalitat espanyola com les de nacionals dels estats membres de la Unió Europea, o dels estats en els quals, en virtut dels tractats internacionals subscrits per la Unió Europea i ratificats per l'Estat espanyol, s'aplique la lliure circulació de treballadors i treballadores quan així ho preveja el tractat corresponent, siga quina siga la seua nacionalitat, sempre que els cònjuges no estiguen separats de dret, i, pel que fa a descendents, que siguen menors de 21 anys o majors d'aquesta edat però que visquen a càrrec dels seus progenitors.\nc) Estar en possessió del títol de Mestre o d'un títol de grau corresponent.\nEn el cas de titulacions obtingudes a l'estranger, cal estar en possessió de la credencial d'homologació, en aplicació del Reial decret 967/2014, de 21 de novembre, pel qual s'estableixen els requisits i el procediment per a l'homologació i la declaració d'equivalència a titulació i en l'àmbit acadèmic universitari oficial i per a la convalidació d'estudis estrangers d'educació superior, i el procediment per a determinar la correspondència als nivells del marc espanyol de qualificacions per a l'educació superior dels títols oficials d'arquitectura, enginyeria, llicenciatura, arquitectura tècnica, enginyeria tècnica i diplomatura; de conformitat amb el que estableix el Reial decret 1837/2008, de 8 de novembre, pel qual s'incorporen a l'ordenament jurídic espanyol la Directiva 2005/36/CE, del Parlament Europeu i del Consell, de 7 de setembre de 2005, i la Directiva 2006/100/CE, del Consell, de 20 de novembre de 2006, que estableix el sistema comunitari de reconeixement de qualificacions professionals.\nd) Acreditar el coneixement dels dos idiomes oficials de la Comunitat Valenciana de la manera que indica la base 7 d'aquesta convocatòria.\ne) Tindre la capacitat funcional per a l'exercici de les tasques habituals del cos, no patir cap malaltia ni limitació física o psíquica incompatible amb l'exercici de les funcions corresponents a l'especialitat a la qual s'opta.\ne) No haver sigut separat, mitjançant expedient disciplinari, del servei de qualsevol de les administracions públiques o dels òrgans constitucionals o estatutaris de les comunitats autònomes, ni trobar-se en inhabilitació absoluta o especial per a ocupacions o càrrecs públics per resolució judicial, per a l'accés al cos o l'escala de personal funcionari o per a exercir funcions similars a les que exercia, en el cas del personal laboral de què haja sigut separat o inhabilitat.\nEn el cas que siga nacional d'un altre estat, no estar inhabilitat o en situació equivalent ni haver sigut sotmés a sanció disciplinària o equivalent que impedisca, en el seu estat i en els mateixos termes, l'accés a l'ocupació pública.\ng) No ser personal funcionari de carrera, en pràctiques o estar pendent del nomenament corresponent, del mateix cos de mestres, llevat que es concórrega al procediment per a l'adquisició d'especialitats noves regulat en aquesta convocatòria.\nh) No haver sigut condemnat o condemnada per sentència ferma per algun delicte contra la llibertat i indemnitat sexual, d'acord amb el que s'ha exigit en l'article 13.5 de la Llei orgànica 1/1996, de 15 de gener, de protecció jurídica del menor, de modificació del Codi Civil i de la Llei d'enjudiciament civil.\nPagament per drets d'examen\nL'ingrés de l'import s'ha d'efectuar mitjançant targeta bancària o càrrec en compte dins del termini de presentació de sol·licituds.\nLa falta del pagament o el pagament fora de termini determinarà l'exclusió de la persona aspirant.\nDe conformitat amb el que es disposa en els articles, 14.4-2, 14.4-5 i 14.4-6 de la Llei 20/2017, de 28 de desembre, de la Generalitat, de taxes, els drets d'examen són els següents:\nPersonal d'ingrés al cos de mestres: 20,00 \nFamílies nombroses i monoparentals de caràcter general: 9,00 \nFamílies nombroses i monoparentals de caràcter especial: exempts\nPersones amb grau de diversitat funcional igual o superior al 33 %: 3,40 \nPersones víctimes d'actes de violència sobre la dona: 3,40 \nLes persones aspirants que estiguen exemptes del pagament de la taxa, o tinguen dret a la reducció d'aquesta, han d'adjuntar a la sol·licitud la documentació acreditativa del dret a l'exempció o a la reducció.\nDe conformitat amb el que estableix l'article 1.2-6 de la Llei 20/2017, de 28 de desembre, de la Generalitat, de taxes, no es tornaran les taxes per drets d'examen en els supòsits d'exclusió de les persones aspirants dels procediments selectius per causes imputables exclusivament a elles.\n- Accés lliure: 628\n- Reserva per a diversitat funcional intel·lectual DFI: 13\n- Reserva per a diversitat funcional d'un altre tipus DFII: 34\nLlengua Estrangera: Anglés: 400\n- Accés lliure: 372\n- Reserva per a diversitat funcional intel·lectual DFI: 8\n- Reserva per a diversitat funcional d'un altre tipus DFII: 20\n- Accés lliure: 167\n- Reserva per a diversitat funcional intel·lectual DFI: 4\n- Reserva per a diversitat funcional d'un altre tipus DFII: 9\n- Accés lliure: 139\n- Reserva per a diversitat funcional intel·lectual DFI: 3\n- Reserva per a diversitat funcional d'un altre tipus DFII: 8\n- Accés lliure: 465\n- Reserva per a diversitat funcional intel·lectual DFI: 10\n- Reserva per a diversitat funcional d'un altre tipus DFII: 25\n- Accés lliure: 112\n- Reserva per a diversitat funcional intel·lectual DFI: 2\n- Reserva per a diversitat funcional d'un altre tipus DFII: 6\nEducació Primària: 975\n- Accés lliure: 907\n- Reserva per a diversitat funcional intel·lectual DFI: 19\n- Reserva per a diversitat funcional d'un altre tipus DFII: 49\nInstruccions per a omplir la sol·licitud telemàtica\na) S'hi ha de fer constar el cos, el codi, el nom de l'especialitat i el torn pel qual es participa. Així mateix, s'hi ha d'indicar la província en què preferentment es vulguen realitzar les proves.\nb) Les persones aspirants que, pel fet de complir les condicions establides, vulguen acollir-se a la reserva de diversitat funcional física o intel·lectual han d'indicar-ho en la sol·licitud i han d'adjuntar a la instància la certificació corresponent. No farà falta presentar aquest document si ha sigut elaborat per l'Administració de la Generalitat Valenciana i si expressen la seua autorització perquè les dades corresponents siguen consultades o recopilades.\nc) Amb independència del torn pel qual accedisquen, les persones amb diversitat funcional que necessiten adaptacions de temps i mitjans per a la realització dels exercicis han d'indicar-ho en la sol·licitud, i han d'adjuntar a la sol·licitud una certificació de les adaptacions requerides expedida pels òrgans competents en matèria de diversitat funcional de la Generalitat Valenciana, de l'Estat o d'altres comunitats autònomes.\nd) Les persones aspirants estrangeres han de consignar en la instància la titulació al·legada, si escau, per a l'exempció de la prova prèvia prevista en la base 7.1.1, i han d'adjuntar a la instància la justificació corresponent.\nAixí mateix, les persones aspirants no nacionals d'algun estat de la Unió Europea han d'adjuntar la documentació que justifique que compleixen el requisit per a poder participar d'acord amb el que preveu la base 2.1.1.a.\ne) Totes les persones aspirants han d'indicar la titulació al·legada per al compliment del requisit de coneixement dels idiomes oficials de la Comunitat Valenciana, d'acord amb la base 7.1.2.\nf) Les persones aspirants han de declarar, si escau, i d'acord amb la base 14 d'aquesta convocatòria, que no volen ser incloses en les llistes d'aspirants per a ocupar llocs en règim d'interinitat.\nLes persones que vulguen participar en aquest procés selectiu han d'omplir el model oficial de sol·licitud que estarà disponible en la seu electrònica de la Generalitat Valenciana (https://www.sede.gva.es), i també en l'enllaç següent:http://www.ceice.gva.es/ca/web/rrhh-educacion/oposiciones.\nLes sol·licituds s'han d'omplir seguint les instruccions que s'indiquen, per a la qual cosa caldrà identificar-se per qualsevol dels sistemes d'identificació o signatura electrònica admesos en la seu electrònica.\nAspirants estrangers que no disposen de NIE:\nLes persones estrangeres que compleixen els requisits de l'article 2 i no disposen de NIE, i vulguen participar en aquest procés selectiu, han d'omplir el model oficial de sol·licitud que estarà disponible en la seu electrònica de la Generalitat Valenciana (https://www.sede.gva.es), i també en l'enllaç següent: http://www.ceice.gva.es/ca/web/rrhh-educacion/oposiciones.\nAquesta sol·licitud tindrà assignat un número de referència identificatiu i cada participant ha d'utilitzar-ne necessàriament tres còpies impreses per mitjà d'Internet.\nUna vegada abonada la taxa a l'entitat col·laboradora, les persones aspirants han de presentar la sol·licitud per mitjà de les representacions diplomàtiques o oficines consulars espanyoles corresponents, i aquestes les remetran seguidament a l'organisme competent. S'ha d'adjuntar a la sol·licitud el comprovant bancari d'haver satisfet el pagament dels drets d'examen.\nNomés per als aspirants estrangers que no disposen de NIE: una vegada abonada la taxa a l'entitat col·laboradora, les persones aspirants han de presentar la sol·licitud per mitjà de les representacions diplomàtiques o les oficines consulars espanyoles corresponents, i aquestes les remetran seguidament a l'organisme competent. A la sol·licitud, s'ha d'adjuntar el comprovant bancari d'haver satisfet el pagament dels drets d'examen.\nLlista definitiva i convocatòria acte únic\nCorrecció d'errors de la resolució\n(Correcció d'errors [modificació composició del tribunal])\nPuntuació definitiva de la fase de concurs. Termini de recurs\n(Correcció d'errors [nomenament])\nNova Etapa: (Correcció d'errors [nomenament])


La lectora corrent: El te, més que una beguda\nEl te, més que una beguda\nLa revista ES, que La Vanguardia regala cada dissabte amb el diari, dedica en el darrer número (26 de gener de 2008) unes quinze pàgines al te, la segona beguda de més consum a la Terra (la primera és l'aigua), segons Elena Castells, autora d'un dels articles, titulat Quiere TÉ.\nNo sé quants anys fa que vaig començar a beure te, però segur que porto més de la meitat de la meva vida prenent-ne com a mínim una tassa diària. A casa va començar a beure'n la meva mare, que no tolerava el cafè i un metge va recomanar-li que provés el te. Era un té de bosses, Hornimans, gairebé l'únic te que es trobava a les botigues i no en totes. Segurament jo m'hi vaig acostumar perquè tenia --tinc-- el mateix problema que la meva mare: el meu estómac no tolera el cafè.\nAmb els anys, els meus gustos en qüestió de tes han anat canviant. Ara el te de bossa que serveixen en molts bars em sembla abominable. Si alguna vegada en prenc fora de casa, gairebé sempre el demano amb llimona, que ajuda a dissimular el gust dels tes fets amb aigua de l'aixeta barcelonina i el sabor d'alguns tes de marques desconegudes que semblen exclusives per a l'hostaleria. Fa anys que em vaig acostumar a preparar la infusió amb te en fulles; primer van ser aquells potets metal·lics que l'Elena em duia de les seves estades estiuenques a Anglaterra. Després jo mateixa me'n comprava en viatges a Londres i més tard a Barcelona van obrir algunes botigues que també en venien.\nAvui dia, per comprar te en fulles a Barcelona ja no em cal recórrer a botigues especialitzades lluny de casa. Els darrers anys el comprava a la botiga de tes de l'Illa diagonal o a la plaça de Catalunya, a tocar del FNAC. Ara només he de travessar el carrer i entrar al mercat de Les Corts. La Rosa i el Josep són els meus proveïdors de te a la parada que porta per nom "Mels, tes... bolets". En fer-se la reforma del mercat el 2007, aquesta parella d'emprenedors que venien fruita i verdura van apostar per ampliar la seva oferta. A més de fruita i verdura de primera qualitat, la Rosa i el Josep venen moltes varietats de te i altres herbes per a infusions, i sucres aromatitzats, mels, i fins i tot teteres, coladors i altres estris relacionats amb la preparació del te.\nFa anys, l'Alfred Giner Sorolla, que era també un amant del te, em va explicar un fet en el qual jo mai no havia parat atenció: la diferent manera de posar la llet en el te que tenien els anglesos i els escocesos. Em va dir que els anglesos posaven la llet en el fons de la tassa i hi abocaven el te al damunt, mentre que els escocesos feien al contrari, primer el te i després la llet. La primera vegada que vaig tornar a Londres m'hi vaig fixar. En un lloc on vaig entrar a prendre te amb scones, em van dur el te i la llet separat i cadascú s'ho servia com volia, però a la cafeteria de Marks & Spencer, tenien les tasses ja preparades amb una mica de llet al cul de cada tassa i, en servir-les, hi abocaven el te al damunt.\nEl que semblava que era només qüestió de gustos, ara se sap que té repercussions en les característiques de la beguda que prenem i en el seu efecte en el nostre organisme. Si s'aboca la llet damunt del te, que està molt calent, la llet s'escalfa també molt i de sobte. Això causa la desnaturalització de les proteïnes de la llet (es descomponen en molècules més petites) i altera el sabor de la beguda i també les seves propietats.\nUn altre factor que cal tenir en compte en la preparació del te és el temps d'infusió. Si el volem per animar-nos, cal deixar-lo pocs minuts (de dos a quatre, segons el tipus de te). Si el deixem més temps, s'alliberen a l'aigua els tanins continguts a les fulles i la acció estimulant de la teïna queda contrarestada, convertint el te en una infusió més aviat sedant, malgrat que ens sembli més "fort" pel sabor amargant i aspre.\nEl te dóna molt de si. Hi torno algun altre dia.\nPublicat per Mercè Piqueras a 21:12\nEtiquetes de comentaris: ciència, Les Corts, reflexions personals, societat\nLa comissaria virtual (2)\nLa comissaria virtual (1)\nMosquits tigre simpàtics\nConviure amb el terrorisme\nEls fongs, font de salut\nPenélope Cruz i els porcs de Guinea\nEl pastor i el biòleg\nEl creacionisme desembarca a Europa\nNo neixes dona, arribes a ser-ho: Simone de Beauvo...\nDiuen que NAT desapareix\nFerrer Guardia i Perugia\nLa meva estrelítzia\n2008, Any Internacional de la Patata


Centre d’Interpretació dels Castells | Turisme al Baix Gaià\nTurisme al Baix Gaià / Centre d’Interpretació dels Castells\nPel curs baix del riu Gaià s’ha dissenyat una ruta turística que transcorre pels 11 municipis que conformen el que es coneix com a subcomarca del Baix Gaià, i que inclou vuit castells: el del Catllar, el de la Nou, el de Montoliu, el de Vespella, el de Montornès, d’Altafulla, el de Ferran i el de Tamarit.\nEl Centre d’Interpretació dels Castells del Baix Gaià neix amb la finalitat de donar a conèixer aquestes fortaleses al públic visitant mitjançant la interpretació dels seus valors i aspectes més rellevants. L’objectiu és esdevenir, d’aquesta manera, en el punt de partida i referència de l’esmentada ruta, facilitant al visitant un primer contacte amb aquesta i la zona i incentivant-lo a visitar-la.\nAmb aquest punt de partida, en el projecte que es presenta a continuació es concep el centre d’interpretació com un equipament pensat i dissenyat per a que, a través d’una sèrie de recursos museogràfics i interpretatius, el visitant adquireixi una sèrie de coneixements que li permetin entendre i apreciar el territori del Baix Gaià i els seus castells.\nLa nostra pretensió però no és la de presentar els castells del Baix Gaià com tradicionalment s’ha fet amb altres fortificacions, com la d’uns elements fossilitzats en el temps, sinó la d’entendre-ls com a enclavaments fortificats que han estat subjectes al pas del temps i a les diferents circumstàncies històriques i conjuntures locals que s’han esdevingut. Des dels grans castells senyorials de l’edat mitjana, vertebradors del territori i la societat fins a la seva utilització amb finalitats tant diverses com la d’habitatge o magatzem o, en alguns casos, al seu abandonament, s’hi endevina una influència de la societat i les peculiaritats del territori on es troben.\nPer més informació, visiteu: elcatllar.cat.\nEl Centre d’Interpretació dels Castells del Baix Gaià s’ubica a la vila del Catllar, població pertanyent a la comarca del Tarragonès, a la província de Tarragona.\nConcretament, el terme municipal del Catllar s’inclou juntament amb el d’Altafulla, Creixell, la Nou de Gaià, Renau, la Pobla de Montornès, la Riera de Gaià, Roda de Berà, Salomó, Tamarit, Torredembarra i Vespella de Gaià en l’anomenada subcomarca del Baix Gaià, que compren els municipis més orientals del Tarragonès.\nEl nucli urbà del Catllar té una població al voltant dels 800 habitants, que s’incrementa fins als 4.475 si es té en compte la població censada resident a les urbanitzacions que hi ha distribuïdes pel terme municipal, d’una superfície de 26,05 Km2.\nEl turisme cultural, es fonamenta en la utilització o conversió de béns patrimonials (naturals i culturals) i de produccions culturals en recursos d’atracció turística, ha estat identificat com un dels elements clau del -nou turisme- que ha de reemplaçar el -vell- turisme de masses, de manera que el -nou turisme- s’ha de caracteritzar per la seva sensibilitat cultural i pel respecte vers el medi ambient.\nCertament, no tothom disposa de les mateixes capacitats; hi ha algunes persones que presenten un tipus d’intel·ligència que s’activa de manera visual. Per contra, hi ha un sector dels visitants la intel·ligència dels quals s’activa millor si els missatges els arriben a través de l’oïda, són persones a qui els agrada que els llegeixin o expliquen un text. Per a elles els missatges orals són fonamentals.\nFinalment, existeix un tercer tipus de persones que volen tocar-ho tot, manipular-lo. Abans manipulen una màquina que llegeixen un text explicant el funcionament de la mateixa. Per a ells l’exposició hauria de contenir artefactes interactius. No es tracta d’explicar el mateix missatge de tres maneres diferents, sinó més aviat de fomentar activitats i exposar el discurs museològic de manera que tots els visitants tinguin l’oportunitat d’apropar-se a aquests missatges. El públic hauria de poder comprovar que ha après quelcom.\nVisites guiades temporada alta:\n(Del 15/06 al 13/09)\nDe dimarts a dissabte: 10.15h / 12.15 h / 18 h\nVisita nocturna: Divendres a les 21 h, amb reserva prèvia\nJornades Europees de Patrimoni: entrada gratuïta\nVisites guiades temporada baixa:\nDissabtes i diumenges: 10:15h i 12:15h\nA partir del 2 de maig, també dissabtes a les 18 h.\nLa resta de dies de la setmana, visites concertades per a grups trucant al:\n977 65 31 01 / 600 460 488\n15 i 21 d’agost\n8, 14, 25 i 26 de desembre\nEntrada reduïda: 3,5€ (Grups escolars – Jubilats i pensionistes – Titulars del Carnet Jove – Carnet d’estudiant – Nens i nenes de 8 a 14 anys)\nEntrada gratuïta: Menors de 8 anys – Carnet de docent (si venen acompanyant els alumnes) – Carnet discapacitats\nEntrada per grups (de 15 a 25 persones): 3€ (Les persones beneficiàries d’entrada gratuïta no computaran a efectes de formació de grup)\nEntrada per grups (A partir de 26 persones): 2,5€ (Les persones beneficiàries d’entrada gratuïta no computaran a efectes de formació de grup)\nConeixerem com era un castell amb els seus elements defensius, aspectes històrics, socials i culturals propis de l’Edat Mitjana. Es disposa d’un dossier complementari que els alumnes poden contestar i lliurar al professorat.\nAdreçat a: Primària (4t curs), Secundària, Batxillerat i Cicles Formatius.\nProgramació: setembre a juny\nA través d’un conte sobre el castell del Catllar jugarem amb els més petits. Els nens i nenes descobriran, amb l’ajuda de na Elionor, com era el castell, qui hi vivia i quins secrets guardava el seu interior. Utilitzacio de disfresses i “penyores” (fruits de plàstic i altres elements per a identificar àrees del castell)\nAdreçat: Educació Infantil i 1r de Primària\n977 653 668 / 600 460 488


CIM El Camp Parcel.la 5\nCIM El Camp Parcel.la 6.2\nCIMALSA, l'empresa pública de la Generalitat de Catalunya, ha assolit un acord amb la Fundació Banc dels Aliments de Barcelona per tal de cedir un espai per al magatzematge de les caixes que s'utilitzen en les grans superfícies alimentàries, amb motiu de la celebració de la campanya del "Gran Recapte d'Aliments" que se celebra a la fi del mes de novembre.\nCIMALSA, com en anteriors edicions, cedeix una nau del CIM Vallès per a la descàrrega dels productes procedents de les diferents cadenes d'alimentació i que serveix com a "pulmó" logístic de la zona del Vallès. Amb la cessió d'aquest espai la Fundació Banc dels Aliments de Barcelona podrà distribuir en els centres de la zona durant el mes d'octubre per a la seva perfecta organització del Gran Recapte d'Aliments.\nEl Gran Recapte d'Aliments a Catalunya és una campanya de recollida d'aliments bàsics per a aconseguir que les persones més necessitades del nostre entorn rebin ajuda alimentària; també serveix per a donar a conèixer la situació que travessa aquest grup arran de la crisi econòmica que estem vivint. La campanya la duen a terme simultàniament els quatre Bancs dels Aliments de Catalunya.\nImatge de l'accés a la CIM Vallès.\nDirectori de xarxes socials Butlletins Directori d'aplicacions mòbils Bústia de contacte


La Fundació Cipriano Garcia–CCOO de Catalunya ha realitzat una nova sessió dels dilluns del Cipri, en la qual seguíem debatent sobre la reforma i el futur de les pensions. En aquesta nova sessió hem volgut abordar el debat sota el títol "Reptes de futur del sistema públic de pensions", des d’un punt de vista acadèmic.\nÉs per això que vam convidar Luis Recuenco Vegas, professor del Departament de Ciències Polítiques i Socials de la Universitat Pompeu Fabra de Barcelona, i Amand Blanes Llorens, demògraf, del Centre d’Estudis Demogràfics de la Universitat Autònoma de Barcelona. Ho moderava Aina Vidal, responsable d’Acció Jove-Joves de CCOO de Catalunya.\nL’acte va tenir lloc el 18 de novembre, a les 18'00h, a les sales 11-13 de la seu de CCOO de Catalunya, Via Laietana 16, 1a planta, de Barcelona.\n- galeria de fotografies


electró-volt o electronvolt\nLa forma normativa, documentada al DIEC, és electró-volt (i no pas electronvolt, com apareix en algunes altres fonts). També recullen la forma electró-volt el Cercaterm i altres obres especialment rellevants com ara Magnituds, unitats i símbols en química física o el Compendi de nomenclatura de química analítica.\nPel que fa al plural d’aquest terme, la forma més documentada (també dins del Compendi de nomenclatura de química analítica) és electró-volts. El fet que el DIEC no inclogui cap indicació morfològica, també fa pensar que es tracta d’un plural regular i que, per tant, s’afegeix una essa només al final. Si fes el plural en el primer element, sembla la grafia hauria de ser sense guionet.\nNo obstant això, hi ha cert marge per al dubte sobre la forma de plural, ja que es tracta d’un tipus de compost que no encaixa amb cap dels patrons descrits per la Gramàtica catalana de l’IEC (esborrany provisional).


Formatge brie (o llençar un amic a les escombraries) – Volar de nit és perillós\nPublicat el 11 Novembre 2010 11 Novembre 2010 Autor Marta Millaret\n8 pensaments sobre “Formatge brie (o llençar un amic a les escombraries)”\n12 Novembre 2010 a les 1:31\nMae West va ser “la més millor” i ens va ensenyar que si no estàs bé amb mi fot el camp txitxarel·lo ^^\nQuin tarat pot treure la crosta al formatge brie? No, no, aquesta persona no et convé com amiga, em sembla que estàs prenent la decisió correcta.\n12 Novembre 2010 a les 10:30\nés evident que la pregunta “tu , el brie, amb pell o sense? ” és la primera que s’ha de fer a tot potencial amic, amiga o amant. La resposta pot marcar el teu destí PER SEMPRE\n12 Novembre 2010 a les 12:12\nD’això, en psicologia social no se’n diu el “Test del Brie”?\n12 Novembre 2010 a les 22:11\njejejeje es un tema delicat el brie amb pela o sense.\nClídice: és que a vegades cal treure l’artilleria o se’t mengen el brie (amb pela o sense)\nXeXu: Sí? Vols dir? N’estàs segur? Ara dubto d’una cosa més encara! I si m’estic equivocant i la pela del brie no es menja?\nviuillegeix: Tens raó. Per què no li vaig fer aquesta pregunta abans de quedar amb ell???????\nTirantlobloc: Segur que sí però jo només conec l’assaig filosòfic de Georg Simmel sobre el formatge\n13 Novembre 2010 a les 23:58\nJo també pelo el brie a vegades. I el camembert a d’altres. I no és perquè tinguin sabor a semen, però no m’encanta aquella crosta de floridura que a vegades em dona mals de panxa. Tampoc compro formatges podrits sovint. És simplement una qüestió de gustos. Evidentment, si dius “té sabor a semen” pots quedar més interessant (o més sexista, o més obsessionat), però, siguem sincers: la floridura té sabor a floridura – no tothom en gaudeix.\n14 Novembre 2010 a les 12:44\nSí, Ahse, jo a vegades també li he tret i no té més importància, com dius és qüestió de gustos. El brie m’agrada sobretot fos però el camembert no m’agrada i els formatges forts i els blaus encara menys. Però la gent que en gaudeix sembla que en gaudeix moltíssim i em fan un puntet d’enveja i tot.\n14 Novembre 2010 a les 21:26\nMira, podria tolerar amb moltes reserves que no es mengi la pela del brie. Però si fa el mateix amb el camembert, jo el denunciaria.\nAnterior Entrada anterior: No feu gaire cas de la tristesa\nSegüent Entrada següent: La visita


UNIÓ DE COMUNITATS ISLÀMIQUES DE CATALUNYA: Excursió a la ciutat de Balagî organitzada per la Comunitat Islàmica AL-IJLAS de Terrassa\nExcursió a la ciutat de Balagî organitzada per la Comunitat Islàmica AL-IJLAS de Terrassa\nUCIDCAT.INFO Terrassa 09-06-2011\nEl passat diumenge dia 22 de maig de 2011, la Comunitat Islàmica AL-IJLAS de Terrassa va organitzar una excursió a Balaguer. Està jornada es va dur a terme en col·laboració amb la Comunitat Islàmica de Balaguer. L'excursió es va desenvolupar segons l'ordre següent:\nSortida des de Terrassa després que els participants han realitzat el dret de votar en les eleccions.\nArribada a l'estació d'autobusos de Balaguer sobre les 12:15 min, on els participants van ser rebuts per membres de la Comunitat Islàmica de Balaguer que van acompanyar els participants durant totes les visites que tenien programades.\nEls participants han visitat el museu de Balaguer, la ciutat de Balagî (la ciutat històrica de l'era musulmana).\nEls participant en l'excursió van visitar la Mesquita de Balaguer, on van ser rebuts pels membres de la Comunitat de Balaguer que han organitzat activitats dirigides a dones i nens concloent l'acte amb una gran degustació preparada pel grup de dones de la Comunitat Islàmica de Balaguer . El retorn a la ciutat de Terrassa va ser a les 21:00 h.\nPublicado por UNIÓ DE COMUNITATS ISLÀMIQUES DE CATALUNYA en 3:45


Ferran Adrià protagonitza un webinar de l'Associació d'Hostaleria de l'Alt Empordà - Empordà\nFerran Adrià protagonitza un webinar de l'Associació d'Hostaleria de l'Alt Empordà\nLa sessió online es titula «La importància de la gestió en l'educació»\nEMPORDA.INFO 10.06.2020 | 16:50\nFerran Adrià parla sobre educació en el webinar del divendres. MAIRENA RIVAS\nFerran Adrià parla sobre educació en el webinar del divendres.\nFerran Adrià, ànima d'elBulliFoundation, protagonitza un webinar sobre nous projectes i reflexió des de la base: l'educació. La sessió online, organitzada per l'Associació d'Hostaleria de l'Alt Empordà, està oberta a tothom i se celebra aquest divendres, 12 de juny, a les 12 del migdia.\nTé dues vies per apuntar-s-hi: per correu a info@empordahostaleria.com o per WhatsApp al número 699 811 052. El títol del webinar és "La importància de la gestió en l'educació". L'encarregat d'obrir la sessió és Ignacio de Juan-Creix, business strategies, innovation & creative executive.


Una festa catàrtica\nMés que una obra és un concert. Més que un espectacle és un esdeveniment, un moment únic i catàrtic entre intèrpret i públic. És una nit per recordar, per compartir i, sobretot, per gaudir al màxim. Tot i que està pensada com a funció única, El intérprete té vida per temps. És un muntatge que emociona, que es comenta, que es recomana… El intérprete és molt més que una representació; és una trobada entre amics, una festa a la que tothom vol ser-hi convidat. I davant d’aquesta festa, però darrera de l’intèrpret, hi tenim a Asier Etxeandia, un artista que actua, canta i balla amb una naturalitat i una energia desmesurades. És una bèstia que s’ho menja tot i que […]\nUn trastorn molt recomanable\nLa televisió ens ha acostumat en els darrers anys al “collage” visual, a aquesta mena de barreja d’elements diversos que junts acaben creant una realitat diferent i distorsionada. En el camp del teatre, però, el grup The Chanclettes ja va començar a utilitzar aquest recurs en els noranta per acabar convertint-lo en espectacle. Anys després, el grup Transtorners segueix en la línia… però hi afegeix el seu estil propi i aconsegueix crear històries amb continuïtat i no només esquetxos. És un “rizar el rizo” que funciona, i sorprèn, sobretot per la tècnica de tots els membres del grup, l’entusiasme, la originalitat de l’estètica i la perfecta execució de tot plegat. Transfusión és un pas més en la tècnica del “túrmix-playback”, […]\nL’espectacle que toca veure\nBarcelona és una obra que arrossega al públic, el sacceja quan i com vol, i el commou de principi a fi. Formalment, està plena de trucs, recursos de la vella escola, trampes… però què més dóna si el resultat acaba deixant el públic rendit als seus peus. Potser m’hagués agradat una estructura més arriscada, o uns girs menys autocomplaents… però què més dóna si durant gairebé tres hores ens endinsem a la casa de la família Vila, vivim amb ells, compartim les seves pors i ens espantem junts de les mateixes bombes. Què més dóna si alguns personatges resulten forçats o algunes situacions un xic inversemblants… Res importa en una obra monumental com aquesta. Res importa si darrera hi […]\n« Anteriors 1 2 3 4 … 97 98 99 100 101 102 103 Següents »


En aquesta setena edició comptem amb el suport de l’Ajuntament de Barcelona i la coordinació tècnica de Gesport, així com amb el patrocini principal de Banc de Sabadell i la col·laboració d’importants empreses.\nAmb un circuit de 10 km pels adults i de 5 km pels infants, l’activitat és oberta tant a col·legiats/associats dels respectius col·lectius professionals organitzadors, com a familiars i amics.\nInscripcions ADULTS (10€)\nInscripcions INFANTS (gratuït; se sol·licitarà autorització paterna pels menors).\nEls col·legiats poden inscriure a familiars i amics.\nLes places són limitades a 500 corredors per ordre d'inscripció.\nInfantil: d’11 a 14 anys\nJúnior: de 15 a 20 anys\nSènior: de 21 a 49 anys\nVeterà: més de 50 anys\nConsulta aquí el Reglament de la cursa.\nEl divendres, 15 d'abril de 10 a 20 hores, presentant el DNI o indicant el número de DNI dels inscrits que es reculli el material, es podran recollir el dorsal-xip i la samarreta a la botiga Prorunners, al carrer RamonTurró, 303 de Barcelona. I el mateix dia de la cursa, a partir de les 7:45 hores a la carpa que estarà habilitada en el moll de Mestral.