Entrevista a l'escriptor, periodista i tecno-activista: "És com fumar, veurem les seves conseqüències en molts anys, per això ens costa tant actuar"\n"L'única cosa que cal entendre del debat sobre copyleft/copyright és que la llei no està adequada al dia a dia de la gent. La vida no és una indústria"\n"La privacitat està tan morta com vulguem nosaltres..."\nYeray S. Iborra Follow @@YeraySIborra - Barcelona\n30/05/2015 - 05:55h\nCory Doctorow al pati del CCCB / ENRIC CATALÀ\nCory Doctorow (Toronto, 17 de juliol de 1971)ha fet el seu primer retweet a les 5: 22h. "Em llevo aviat", s'afanya a justificar-se, per estalviar-se comentaris sobre obsessió i xarxes socials que -em jugo un dit- tant a l’Enric Català (fotògraf) com a mi ens han sobrevolat els caps. Al llarg del dia farà uns 15/20 més. I la veritat, durant l'entrevista -llarga- no mira ni un moment el telèfon intel·ligent. Li hem fotut la mitjana d'avui, suposo. Aquest canadenc resident a Londres i futur ciutadà de “ L.A.” -bromeja, amb to yankee- ha fet de l'activisme transmèdia la més descentralitzada de les lluites: Doctorow agita a Twitter; a la premsa tradicional ( The Guardian, entre d'altres); als nous mitjans virals, basats en algoritmes de Google, com Boing Boing; en conferències, com la impartida al CCCB de Barcelona amb motiu de Kosmopolis; i ara també en les novel·les gràfiques. Presenta En la vida real (Roca Editorial, 2015): tecnopolítica, privacitat i Creative Commons.\n¿ Que é s el tecno-optimisme, m é s enll à d'un cop de peu al diccionari? Et consideres tecno-optimista?\nCrec que el terme tecno-optimista o tecno-utòpic el fa servir gent determinista. Jo no ho sóc. No m'interessa pensar en què és bona la tecnologia, sinó en com podem intervenir nosaltres per millorar el seu ús: si ets pessimista i penses que la tecnologia ens restarà llibertat, hauràs d’aixecar-te cada matí i fer alguna cosa per prevenir-ho... I si ets optimista i penses que la tecnologia farà un món millor, aixeca't també i fes que sigui així. El determinisme és vague. Suïcida't si penses que no podem canviar com fem servir la tecnologia actualment. Jo sóc un tecno-activista, sigui pessimista o optimista.\nEls meus pares m' envien whatsapps a dojo, utilitzen la tecnologia com mai abans. Sento que aix ò es percep com una cosa positiva. Per qu è tot ú s de la tecnologia s'explica com progr é s?\nNo ho sé, ja que no té una relació causal. El progrés és com una il·lusió, ens agrada pensar en el canvi com a progrés i no només com a canvi -que per definició et treu i et dóna coses-. El problema és quan el progrés implica: 'Tots els canvis són bons'. I no et planteja pensaments com: '¿Vam perdre alguna cosa amb això i hem de tornar enrere? ¿Hem guanyat alguna cosa bona que hem de preservar?'. Jo tinc una posició activista i no vull ser submís.\nÉ s valuosa la tecnologia per a l'activisme i la transformaci ó social?\nTinc un amic que escriu sobre drets humans a Human Rights Data Analysis Group, Patrick Ball, i ho fa sobre genocidis, crims i tribunals de guerra... Amb això extreu radiografies de les situacions. I fan servir Facebook. Per ajudar a les estadístiques. Ho han fet amb el genocidi de Slobodan Milosevic, o amb el president de Guatemala, per ficar-lo entre reixes. Facebook és una eina útil. Mmmh...\n¿ Per ò perillosa alhora?\n[S’hi està una estona] Però alhora és una eina molt perillosa per als activistes, sí. Facebook vol que articulis les teves xarxes socials, de forma complexa, i alhora fer molt complicat mantenir aquestes xarxes només per a tu: a Síria i Egipte hi ha punts on paren a la gent, checkpoints, i fan que accedeixin als seus comptes de Facebook per mirar qui són els seus amics, i si no tenen els amics que toca: Pam,pam! Els foten un tret. Així que, Facebook és bo i dolent... El que és segur és que podem fer-ho millor encara, per als nostres interessos.\nCal molta pedagogia sobre el tema...\nUna de les coses sobre les que estic molt interessat és: 'Ensenya a la gent sobre Facebook perquè no faci servir Facebook'. Que la gent entengui que hi ha alguns trucs que, definitivament, fan que rebel·lis la teva informació privada o la protegeixis.\nÉ s morta la privacitat?\nMark Zuckerberg s'ha gastat 100 milions de dòlars en comprar una propietat a Hawaii envoltada de plantacions perquè ningú pugui veure què fa. Ell estima la seva privacitat, i compra les cases del voltant, perquè ningú pugui mirar per la seva finestra. O sigui que ell t'està dient: 'Seré ric si creus que la privacitat està morta, si ho dones per fet'. La privacitat està tan morta com vulguem nosaltres...\nCostar à lluitar contra aix ò , ja que vivim de ple en el self century, el segle d'un mateix. Obrim les portes del pati de bat a bat.\nÉs molt difícil ser bo amb la privacitat perquè quan comets un error t'adones anys després. És com fumar, fumes ara i treienta anys després tens càncer. És difícil perquè les conseqüències estan separades per molt espai, si cada calada [fa el gest, teatrer] et provoqués un tumor, ho deixaries immediatament. Massa temps entre la causa i la conseqüència.\nPer qu è l'autoria é s una cosa que no t é sentit monetitzar?\nLa realitat és que la majoria de la gent que intenta viure de les Arts, fracassa. Gairebé tothom que intenta tocar la guitarra acaba deixant-ho i no ho converteix en la seva manera de vida. I gasten diners, i el deixen. Aquesta és la realitat de les Arts. Tothom que va acabar fent alguna cosa important en les Arts, en general, és perquè era excepcional. I, al seu torn, aquesta gent són una excepció, una minoria d'una minoria.\nPots il · lustrar-ho millor?\nPensa en tirar una moneda a l'aire: de vegades cau de cara i de vegades de creu, però de tant en tant cau de cantó. Una possibilitat entre un milió. Si intentes fer una mitjana, te n’adones que és la sort. Una minoria té sort. Jo la vaig tenir. Però que el mercat pretengui monetitzar això i trobar una mica de lògica sistèmica, és ridícul. No veuen el risc. No fan proposicions econòmiques racionals. En economia estem acostumats a recordar les victòries ia oblidar les derrotes. Prestant atenció als que van triomfar no tenim ni idea de la fotografia completa, de tot el camp. Intentar viure l'Art és com intentar viure de la loteria. No és una qüestió econòmica, és aspiracional. Al segle XXI no et puc parar si vols llegir alguna cosa i no pagar, mai ho aconseguiré. No pots preocupar-te de que cada un dels que llegeixi pagui.\n¿ Com manegues tu els teus contractes?\nJo sóc membre del copyright-industrial, ells [editorial] i jo tenim un contracte de copyright. Però quan tu llegeixes el meu llibre no has de signar un contracte, això és una bogeria. Sóc jo el que té el contracte industrial, no el lector. Vaig estar en un esdeveniment de copyright i hi havia un tipus de la indústria musical que em deia, molt enfadat: 'Per què creus que pots dir-me com portar el meu negoci?'. I jo li vaig contestar: '¿Tu creus que cadascuna d'aquestes persones [fa com que assenyala al públic] amb talls de cabells i samarretes divertidíssimes, joves, té una opinió sobre com manegar la indústria musical? No, només els importa la música. I tu els has dit que tot el que té a veure amb Internet és indústria musical'. L'única cosa que cal entendre del debat sobre copyleft/copyright és que la llei no està adequada al dia a dia de la gent. La vida no és una indústria.\nSi ind ú stries culturals i copyleft s ó n oposici ó ... Com ho resolem, o no ho resolem?\nSe'ls hi ha anat de les mans a les indústries de l'entreteniment clàssiques. No crec que el copyright tingui a veure amb les indústries actuals: des que les còpies tenen un projecte industrial, s'han esforçat a blindar cada còpia produïda. Però tot a Internet té còpies. Les indústries han adoptat aquesta posició bizarra que a Internet tothom és part de la indústria i tothom ha de seguir les seves regles. Això no té sentit: no hi ha manera que un nen que està fent una pàgina de fans del seu equip segueixi les mateixes regles que una llicència per a Harry Potter. Si fas les regles prou específiques i senzilles com per a un nen, això mai farà que aquestes regles siguin vàlides per a la indústria. No pots dir a la gent que segueixi regles industrials.\nNo se si t'entenc...\nÉs com dir-li a un amic que per deixar-li cinc euros ha d’omplir el mateix paper que el banc et fa omplir per a un préstec. El fet que els dos estigueu tocant diners no us fa part de la indústria financera.\n'Un nen, un advocat', ja tenim la campanya …\n[Riu] Per a la gent que aposta per un copyrighting complex i milionari i que diu que cada pas que hagis de fer amb un dret d'autor ha de ser consultat amb un advocat, no és difícil de pensar d'aquesta manera: són gent que viu a prop d'advocats tot el dia. El fet que un nen hagi de fer, per a ells, no és loco. Però si creus que has d'entrar en un contracte per llegir un llibre estàs malalt. I si has de entendre un contracte per escoltar una cançó, alguna cosa està malament. I no és el que hi haal contracte el que està malament, és el contracte en sí. És una estafa.\n[Tot d'una, atura. Deixa de parlar en sec: 'Aquests d'aquí al costat estan fumant-se un porro? Això és legal a Espanya?', es somriu. 'No', el desil·lusiono. Per un moment ens havia cregut flexibles en alguna cosa. De seguida se’n desdiu i segueix amb l’ speech. Doctorow gesticula i gesticula, bellugant entre lesseves falanges els voluminosos anells que les vesteixen. Doctorow parla i parla, vocalitzant i mesurant -alguna cosa li deu haver quedat de les limitacions de caràcters al Twitter- les paraules, fent-se entendre; fins i tot per a un interlocutor amb anglès poc ortodox com jo. A les seves orelles encara llueixen les marques de guerra d'una joventut a la contra: cicatrius de diversos forats. Durant l'entrevista, devora les pastilles de regalèssia que ha comprat a Barcelona; la plaça interior del CCCB,tot i estar a l’aire lliure, comença a fer-ne pudor. Té pinta que si no fos per les maleïdes pastilles seria un fumador intens. Però si no vol que el controli Internet, no permetrà que ho faci un vici com el tabac…]\nPubliques En la vida real (Roca Editorial, 2015): la vida real i la vida al n ú vol , la mateixa fotuda cosa...\nJa no té sentit separar-les. Les ideologies són intangibles, però són part de la vida real. L'amor també ho és, i el mateix. Les idees, totes ho són. Dir a algú que aquestes ides no són reals, és real. El que diu aquesta novel·la gràfica és que el que tu fas a Internet importa tant com el que fas a la vida real.\nL'acc é s a Internet reflecteix les difer è ncies socials, per ò el n ú vol en s í , permet escapar d'algunes variables reals i crear-ne de noves?\nA Internet podem limitar les divisions de classe. Podem lluitar contra limitacions de comunicació també i això crea noves possibilitats per a la condició humana.\nJocs, pol í tica, treball. Tres factors per a tu indissociables. ¿ Menyspreem encara el m ó n gamer?\nUn joc té regles i la gent les accepta i les obeeix, és per això que els economistes estudien els jocs. Els videojocs sempre tenen un marc comercial, però les emocions que sents en ells no són comercials; la gent fa amics i s'enamora. I això és una cosa estranya. Sents coses reals (regulades per factors humans) i que en un joc només estan protegides pel "Sí, accepto les condicions".\nComptes que quan vas comen ç ar amb l'activisme en els vuitanta, el 98% del temps el dedic à veu a organitzar-vos i que ara aquest temps podem dedicar-lo a les idees. ¿ De veritat, creus que hem guanyat tant de temps?\nLes hores, com a concepte, s'han anat a la merda, som més precaris, Internet ofereix un munt d'oci... Però Internet et lleva, si es fa servir bé, de la feina més tediosa. I això és una carrera contra els interessos econòmics i una oportunitat per augmentar la capacitat de la gent de tenir més emocions. No tinc interès a saber quin dels dos posicionaments guanyarà, no vull prediccions, vull prendre part políticament.\n¿ Com lluites contra la infoxicaci ó ?\n¿Infoxicació? ¿Això és com intoxicació? ¿Enverinament? Mai ho havia sentit.\nCom separes el gra de la palla i no mors en l'intent davant l'allau d'informaci ó que rebem...\nA la gent li preguntaven fa deu anys quants mails rebia, i la gent deia: 'Massa'. Un mail per setmana, un al dia...? Tothom creu que rep massa informació. I crec que és per la manera com rebem informació; els nostres filtres, els modifiquem. Adoptem noves estratègies per suportar l’allau. Jo visc en un pis petit, els nostres armaris estan sempre plens. No hi cap res més. Si tinguéssim un lloc més gran... Estarien el doble de plens.\nConclusi ó : estem condemnats a entendre'ns amb el n ú vol .\nEn cinc anys, un 10% dels problemes que tenim estaran relacionats amb el n ú vol. En deu, el 30%. I en vint, tots ells estaran relacionats amb Internet. Així que més val que ens preocupem per això abans que passi.


Daniel Rolileri visita Altea per impartir formació sobre medi ambient - Altea Digital\nEl director de l’Associació Ambient Europeu, Daniel Rolileri, ha estat a Altea impartint conferències als IES Altaia i Bellaguarda i de forma oberta a tot el públic a la Casa de Cultura; així ho ha donat a conèixer l’edil de Medi Ambient, Beatriu Nomdedeu.\nCom ha explicat la responsable municipal, l’Associació Ambient Europeu (AAE) és una organització sense ànim de lucre dedicada a la protecció del medi ambient a través de projectes basats en la creació de consciència social sobre problemes ambientals i en la capacitat dels ciutadans per contribuir a la seua solució.\nPer a Daniel Rollieri “no importa on visquem, en aquest planeta tots els éssers humans estan connectats amb l’oceà d’una manera o altra. Un oceà viu juga un paper críticament important en cada un de nosaltres. Els oceans són font d’incomptables llocs de treball, impulsen l’economia i la prosperitat; ens proveeixen menjar, oxigen i compostos per a fabricar medicines; regulen el clima, absorbeixen gran part de la pol·lució de l’aire i de l’aigua generada per les més de 7 mil milions de persones que habiten el planeta i brinden una gran varietat de serveis ambientals que encara no valorem prou. No obstant això -i malgrat els beneficis que els oceans ens proveen- com a societat global tirem pedres contra la nostra teulada destruint el sistema que dóna suport vital al nostre planeta”.\n“La majoria de la gent reconeix com amenaces per a la salut del nostre planeta i el nostre benestar temes com la pol·lució de l’aire i de l’aigua, la desforestació, la pèrdua de biodiversitat i el canvi climàtic. Però l’impacte de la creixent quantitat de residus marins en els oceans del planeta ha estat ignorat per dècades. Encara avui la societat no considera aquest problema com una seriosa amenaça”; afegeix Rolileri, que puntualitza que “els residus provenen de diverses fonts i viatgen pel mar enormes distàncies empesos pel vent i els corrents. Una ampolla de plàstic recorre milers i milers de quilòmetres durant anys. El lentíssim procés de degradació dels residus llançats al mar -majorment de plàstic- i el constant increment de la quantitat d’escombraries que generem produeix un creixement gradual de deixalles acumulats en el mar i en les costes de tot el planeta”.\nPer la seua banda, l’edil de Medi Ambient, Agricultura i Pesca, Beatriu Nomdedeu, ha agraït la presència de Daniel Rolileri a Altea i la implicació dels centres docents que han inclòs en les seues agendes aquestes xerrades que contribueixen a la conscienciació sobre la problemàtica que suposen les escombraries marines. Nomdedeu també ha tingut paraules d’agraïment per a les persones que han assistit a la conferència celebrada a la Casa de Cultura. “És un problema global que podem millorar amb les nostres accions individuals”. Ha conclòs Beatriu Nomdedeu.\ncomunicacio2\t2018-10-08T10:36:54+00:00\t8 octubre 2018|


Aquest vespre es disputa el gruix dels partits de la 17a jornada de Lliga. Pel que fa als llocs capdavanters de la classificació, destaquen els partits Reial Madrid-Racing, a les vuit al Bernabéu, i Màlaga-Vila-real, a les vuit a La Rosaleda. Els blancs, sense Guti ni Salgado, passen una altra revàlida davant dels seus aficionats. El Racing és el millor rival que podrien tenir: ha perdut els 4 últims partits que ha jugat al Bernabéu. En aquesta ocasió viatja amb moltes baixes per sanció: Aganzo, Vitolo, Casquero i Pinillos. També el Màlaga ha hagut de recórrer al filial per rebre el Vila-real.\n21/12/2005 - 00.00 Actualitzat 21/12/2005 - 13.52\nPer la seva part, el València confia a guanyar davant del Mallorca per col·locar-se en llocs de Champions. A la zona tranquil·la de la classificació, el Getafe rep el Sevilla. Per la seva part, la Reial Societat rep el Cadis. Els bascos volen guanyar per mantenir-se lluny del perill i els andalusos necessiten fer-ho per sortir de la zona de descens. Podria ser el comiat del turc Nihat, que deixaria l'equip per proporcionar diners d'un traspàs que ajudi a resoldre la crisi econòmica del club. De moment, els jugadors ja han decidit fer-se accionistes i rebaixar-se el sou.\nEl partit més dramàtic de la jornada és el Betis-Alabès. Serra Ferrer ha castigat una de les figures de l'equip, Dani, perquè va donar positiu per alcoholèmia en un control de trànsit. I Saragossa i Athletic de Bilbao s'enfronten a La Romareda disposats a allunyar-se del perill.\nDijous jugaran Osasuna i Atlètic de Madrid a El Sadar per tancar la jornada.


15/07/2016 ANNA\t1 comentari\nEntrada anteriorMartin diu que l’acció política de Puig/Oltra ens porta a la intervenció de la Generalitat per l’Estat espanyol.Següent entradaVuelta de tuerca…\tUn pensament a “El missatge de l’Estat Islàmic i la mort. (Per a quan una manifestació de l’esquerra valenciana contra el jihadisme?)”\tMacia Martinez Martinez ha dit:\t15/07/2016 a les 20:58\tCom a ciudada del mon senc impotencia .\nNo crec en cap deu, sols els humans fem el be, si cap doncs be i mal es segons interpretacions.\nCal fer grans reflexions . el mon aquest modern al igual no es millor que el que tenien els nostres pares.\nSalud a tota persona.


Tortosa proposa una nova experiència turística en piragua pel riu Ebre: la Ruta de les Illes | Viulebre\nTortosa proposa una nova experiència turística en piragua pel riu Ebre: la Ruta de les Illes\nL'Ajuntament de Tortosa i l'empresa Beniemocions posen en marxa un producte turístic per navegar en piragua per l'Ebre entre Bítem i Tortosa, descobrint paisatges i racons insòlits de tres illes\nTortosa posa en marxa aquest cap de setmana, coincidint amb la XVIII Festa del Renaixement, un nou producte turístic que té el riu Ebre i el turisme actiu com a protagonistes: la Ruta de les Illes, una iniciativa de l'Ajuntament de Tortosa i de l'empresa de serveis turístics Beniemocions.\nEs tracta d'una proposta que permet navegar amb piragua per les aigües de l'Ebre fent el trajecte entre Bítem i Tortosa, descobrint els paisatges i racons més insòlits de les tres illes que trobem pel camí: l'Illa d'Audí, l'illa d'Audí petita i l'illa de Jesús.\nLes sortides en piragua es fan des de l'embarcador de Bítem. Durant poc més d'una hora, els participants recorren els 7 km que hi ha fins a l'embarcador del Club de Rem. Durant la navegació, els monitors aprofiten per explicar el patrimoni natural que trobem durant el trajecte, especialment el de les tres illes i els seus galatxos. L'arribada a Tortosa, contemplant la façana fluvial, amb l'antic escorxador modernista (seu del Museu de Tortosa), el Palau del Bisbe, el conjunt històric i el castell de la Suda, culmina l'excursió.\nEl preu per participar en aquesta ruta és de 15 euros/persona per a majors de 14 anys i de 10 euros, fins als 13 anys. No cal formació prèvia. N'hi ha prou amb una xarrada prèvia dels monitors abans d'embarcar. Els promotors d'aquesta iniciativa sempre recullen els participants a l'embarcador del Club de Rem, lloc on també acaba la ruta. Les sortides es fan els dissabtes a les 11.00 h al Club de Rem.\nAquest cap de setmana de la Festa del Renaixement es faran sortides a 3 € per la façana fluvial de Tortosa, amb sortida a l'embarcador de l'Escorxador i arribada al del Club de Rem.


Dissabte dia 2 de novembre, celebrem el 10è aniversari del MERCAT DE L’HORT.\nEl mercat posa a la vostra disposicó 25 parades amb productes de qualitat i de proximitat, amb l’afegit de maridatges de cervesa amb coca de recapte, a les 10h, i de cervesa amb formatges, a les 13h.\nUn total de 5 tastos repartits entre el matí i la tarda: Melmelades i formatges, a les 11h; xocolata, a les 12h i a les 17h; i mels a les 17.45 i a les 19.40h.\nI finalment dues xerrades sobre la recol·lecció del safrà i sobre el pa i la salut, a les 18.30 i a les 19h, respectivament.\nPodeu descarregar-vos el programa complet\nCategories: Ciutadania Família Fires, mostres i mercats Departaments: Mercats


Jaciment de Santa Maria de l'Antiguitat | Mapes de Patrimoni Cultural\nJaciment de Santa Maria de l'Antiguitat\nJaciment de Santa Maria de l'Antiguitat Casserres\nA 200 metres al nord del nucli urbà de Casserres\nSi, CC.AA 11745\nEn aquest indret Ramon Martí creu que podria trobar-se la fortificació d'època carolíngia de Casserres, donada la peculiar toponímia. Per aquest motiu, s'inclogué aquesta zona dins un projecte de recerca d'abast comarcal, dins el Departament de Ciències de l'Antiguitat i Edat Mitjana de la Universitat Autònoma de Barcelona amb el nom "Evolució del poblament a la plana central del Berguedà des de l'època del baix imperi fins l'alta edat mitjana". Tenia per objectiu estudiar l'evolució del poblament durant la transició a l'edat mitjana en aquesta zona. Els resultats de la prospecció fou la recollida de material ceràmic que inclou fragments d'època ibèrica i romana, material constructiu (tegulae i imbrice), així com formes de tradició dels segles V i VI, i d'altres de cocció neutra o reduïda, estranyes a la tipologia d'època comtal dels castells. Els redactors de la Carta arqueològica pensen que es tractaria d'un establiment romà que substituiria el poblat ibèric del Serrat de Terracuques, situat a 300 metres, i que es tractaria d'una vil·la ocupada fins l'antiguitat tardana amb la construcció d'una església entre els segles V i VII.\nSegons la fitxa de l'Inventari del patrimoni Arqueològic de Catalunya, el material recollit en aquesta prospecció es troba dipositat en el Servei d'Atenció als Museus de Pedret (Girona); però una consulta realitzada a aquest departament no ha pogut confirmar la notícia.\nEs tracta d'una església molt poc documentada històricament.. Els seus orígens deuen ser força remots, car la documentació del segle XI ja l'anomena d'aquesta manera. L'any 1061 Ramon "Duerasan" feu testament i entre moltes de les deixes fetes a diferents esglésies, s'esmenta "ed ad lumine Scte. Maria Antiqua aureo".\nEn el segle XIII ja deuria restar força abandonada, arrel de la construcció al barri de Casserres de la Capella de l'Àngel Custodi. Al segle XIX, fou bastida de nou i al començament del segle XX s'adossà en un dels murs, el cementiri de la vila. L'església actual no conserva cap testimoni d'època romànica, però conserva en el seu interior dos sarcòfags procedents de Sant Pau de Casserres i del segle XIV.


Infermeres de Catalunya envia una carta a la consellera Alba Vergés demanant que el seguiment i el rastreig dels contactes de COVID-19 el facin les infermeres d'Atenció Primària - Infermeres de Catalunya\nDavant l’anunci del departament de Salut que mig miler d’administratius realitzaran el seguiment de les persones afectades de COVID-19 i dels seus contactes, Infermeres de Catalunya volem denunciar aquest fet.\nEl seguiment de les persones afectades d’una malaltia l’ha de realitzar personal sanitari qualificat, i més en aquest cas en què ens trobem davant d’una malaltia nova amb simptomatologia molt variable i que requereix un seguiment molt estret pel seu alt índex de contagi. Sense menystenir la tasca que realitza el personal administratiu, aquests professionals no estan qualificats per poder fer un seguiment clínic.\nEl personal més qualificat per poder fer el seguiment d’aquestes persones, és el personal d’atenció primària, per la proximitat i coneixement de la comunitat. Davant aquesta pandèmia un cop més s’ha vist la necessitat de reforçar en personal a l’Atenció Primària.\nLes infermeres cada dia fan seguiment i acompanyament a les persones en les malalties i en tots els processos de la vida, per això és el personal més adient per poder fer el seguiment de totes aquestes persones.\nCreiem que un cop més s’està derivant els diners públics a empreses privades i no s’estan invertint en la sanitat publica dotant-la dels recursos necessaris per poder continuar donant la millor atenció a la ciutadania i garantint la cura de les persones.\nPer aquest motiu, hem enviat una carta a la Consellera de Salut, Alba Vergés, demanat que rectifiqui la decisió i siguin les infermeres de l’Atenció Primària les que realitzin les tasques de seguiment i rastreig de contactes dels afectats per COVID-19 i que destini els recursos econòmics, humans i materials necessaris per a poder fer-ho.


SCRAP & my favourite things: Zentangle\nAlícia 24 de septiembre de 2011, 11:04\nQUE XuLo! Jo en faig moltes vegades quan parlo per tel i quan estudiava men feia farts!!! Jeje i justament avui amb la plujeta i estant a caseta estic amb elmeu art journal fent unes flors algo similar tot i q no en sabia el nom! Moltes gracies!!!!\nLen 24 de septiembre de 2011, 11:25\na mi em passa com a l'Alicia...qua tinc una conversa pel telèfon i un boli i un paper a prop...no se com em poso a fer aquests dibuixos... tampoc sabia el nom, Merci Maria...com diu la dita "a dormir no iras sin saber una cosa mas..."\nUnknown 24 de septiembre de 2011, 18:13\nJo també ho faig molt, en reunions, a la feina... Diuen que la capacitat de concentració augmenta moltíssim.\nTot i que això que has penjat és "arte en estado puro". Ja em passaré a mirar el vídeo, que ara no tinc temps.\nMoltes gràcies per compartir-ho, és un regal.\nUnknown 25 de septiembre de 2011, 10:41\nM'he mirat el vídeo i és una meravella, sembla fàcil, però a mi em queda estil "chapucero", hauré de practicar.


Espectacles i Conferències (Activitats divulgació científica)\n2.8 Xerrada: Les persones amb una mamaltia rara\nLa complexitat de la majoria d’aquestes malalties fa que requereixin una atenció amb professionals de diferents especialitats mèdiques. La nostra societat és coneixedora de les necessitats de les persones amb una malaltia minoritària? A càrrec de Marissa Girós, investigadora del “Centro de Investigación Biomédica en Red de Enfermedades Raras”\nPodreu realitzar les inscripcions on-line a partir del 12/02/2020\n3.1 Visita guiada a l'espai expositiu Josep Comas i Sola\nEspai: 6.1 Espai Gastronòmic (planta 6)\nPodreu realitzar les inscripcions on-line a partir del 15/02/2020\n3.2 L'origen unicel·lular de la multicel·lularitat animal\nDilluns de 19h a 20:30h\nDescobreix com l’estudi dels genomes dels nostres ancestres unicel·lulars suggereix una nova hipòtesi sobre la transició evolutiva que va donar lloc als organismes multicel·lulars. A càrrec de Núria Ros, Institut de Biologia Evolutiva (IBE, CSIC-UPF)\nPodreu realitzar les inscripcions on-line a partir del 17/02/2020\n3.3 Evolucio en clau femenina\nL'evolució de la nostra espècie ens ha dut a diferenciar-nos amb unes característiques especials: caminem drets i el nostre cap és el més gran proporcionalment en el regne animal. Què va comportar posar-nos drets? Per què naixem ta immadurs? Per què les dones menstruem amb tanta freqüència? Quin sentit té la menopausa? Cristina Junyent, Dra en Biologia i directora de la Fundació Ciència en Societat A càrrec de Cristina Junyent, Dra en Biologia i directora de la Fundació Ciència en Societat.\nPodreu realitzar les inscripcions on-line a partir del 19/02/2020


Park(ing) Day Barcelona 2018 - Esdeveniment - ISGLOBAL\n(A tots els districtes) Barcelona\nEl Park(ing) Day és un esdeveniment anual que té lloc a diverses ciutats de tot el món. Es tracta d’una acció de ciutat on diverses entitats, col·lectius i ciutadania en general transformen de forma temporal places públiques d’aparcament en parcs, jardins i altres formes d’espai públic amb l’objectiu de reivindicar un model de ciutat centrat en les persones i en el medi ambient.\nEl Parkin(ing) Day Barcelona, es realitza desde el 2014 i ja hi han participat més de 50 entitats. L’edició 2018 es realitzarà el divendres 21 de setembre per tots els districtes de la ciutat, de 09 a 21 h, coincidint amb la setmana de la mobilitat.\nISGlobal tindrà un estand al Passeig Marítim de la Barceloneta per mesurar la contaminació de l'aire i explicar els seus efectes sobre la salut.\nCoorganitzen: ISGlobal i Coperativa Espai Ambiental.


La prestació no consumiria l'atur, tal com passa amb els actuals expedients temporals\nLa ministra de Treball, Yolanda Díaz, durant la roda de premsa de la comissió d’experts sobre l’SMI. ALBERTO ORTEGA / EUROPA PRESS\nEl govern espanyol proposa crear un nou sistema d'Expedients de Regulació Temporal d'Ocupació (ERTO) permanents post-covid anomenat Mecanisme de Sostenibilitat de l'Ocupació amb tràmits més simplificats, segons han informat diversos mitjans i han confirmat a l'ACN fonts coneixedores de la negociació. Aquest mecanisme es podrà activar en cas d'imprevistos que impedeixin l'activitat de l'empresa i busca facilitar les reduccions de jornada i evitar els acomiadaments.\nEl Ministeri de Treball i Economia Social ha fet arribar una proposta als sindicats que inclou la creació d'un fons ad hoc que doti d'ajudes als treballadors i a les empreses i que no dependria de la Seguretat Social. La idea del ministeri que dirigeix Yolanda Díaz és que la base dels canvis legislatius dels ERTO covid es traslladi al nou mecanisme, molt més senzill que els expedients actuals. L'eina permetrà reduir la jornada dels treballadors quan s'aturi o es limiti l'activitat per raons de caràcter imprevisible i alienes a la voluntat de l'empresa de manera "preferent" als acomiadaments.\nSegons la proposta governamental, la prestació que cobrarien els treballadors que reduïssin la jornada no consumiria l'atur futur, tal com passava ara amb els ERTO. En aquests moments, quan s'entra en un ERTO es cobra la part proporcional que es deixa de treballar de l'atur. Aquest fons creat per dotar el mecanisme, també contempla mesures extraordinàries, com ara bonificacions o beneficis en matèries de prestacions per desocupació a les empreses que s'acullin al nou model d'ERTO. Entre altres recursos, es podria finançar amb aportacions de cotitzacions dels treballadors.\nEs mantenen els antics ERTO\nEl nou model no implica la desaparició de l'anterior i els ERTO previs a la pandèmia es mantindrien a la legislació i les empreses podrien continuar acudint-hi. Segons la proposta del govern espanyol, fer ús del mecanisme, exigirà a l'empresa un compromís de manteniment de l'ocupació, així com de no realitzar noves contractacions o externalitzacions i hores extres, tal com ja s'ha inclòs en els ERTO-covid.\nLa mesura s'haurà de negociar amb els representants dels treballadors i comunicar-la a l'autoritat laboral, que serà qui autoritzi o no el mecanisme en cas que no hi hagi acord amb els sindicats. Aquesta negociació s'emmarca dins de les converses per modernitzar el mercat de treball i derogar la reforma laboral que l'equip de Yolanda Díaz, els sindicats i la patronal han de concloure aquest any.\nERTO Diaz Estat


Sada (la Corunya)Parets entapissades amb mirades d’animals morts: n’hi deu haver més de mig centenar, alguns amb el lloc i l’any en què van ser abatuts. Molts quadres amb Franco d’uniforme i en posició de llançar-se a la conquesta; de la seva dona, Carmen Polo, tota enjoiada i seriosa, com si estigués a punt de renyar algú, i un virolat bodegó de flors que va pintar el dictador. Si tanco els ulls aquestes són les primeres imatges que em venen després d’haver visitat per primera vegada el Pazo de Meirás, la residència d’estiu dels Franco. El nostre guia és Carlos Fernández Barallobre, un convençut franquista de la Fundación Francisco Franco. Després de la visita, Barallobre m’explica que admira profundament el Caudillo -en cap moment parla de dictador - i que Carmen Polo era “extraordinària, fantàstica, d’una cultura exagerada, sempre pendent dels altres”. Fernández ho té clar: “Franco va salvar Espanya de la fam i va convertir-la en la desena potència industrial del món”.\nNo hi ha cap indici d’austeritat, al Pazo de Meirás. A la capella, on es van casar dues de les netes del dictador, hi ha l’Abraham i l’Isaac del segle XII del Mestre Mateo. Eren de l’Ajuntament de la Corunya i ara hi ha un litigi per recuperar-les. Fernández diu que són dels Franco des dels anys 60, però no sap com les van “adquirir”. Hi ha moltes altres peces valuoses que constaten que les antiguitats eren una de les debilitats de Carmen Polo. Carlos Babío és fill i net d’una família a qui li van prendre la casa perquè els Franco van voler ampliar la finca. Una seixantena de famílies es van quedar sense la terra que treballaven. Babío, amb Manuel Pérez Lorenzo, ha escrit Meirás. Un pazo, un caudillo, un espolio (Fundación Galiza Siempre). “Van deixar la meva àvia al carrer amb els fills, i el capellà va haver d’intercedir i li va dir a Carmen Polo que donava molt mala imatge deixar una dona en la misèria al costat de la dilapidació que es feia al Pazo de Meirás”, explica. A la família de Babío al final li van donar una indemnització: “El Pazo s’ha pagat tot amb fons públics”, afegeix.


laterceravia.cat – I ara què? – Milagros Pérez Oliva (El País)\nCatalunya viu des de fa dos dies una explosió d’emocions. Amb l’empresonament de cinc dirigents nacionalistes més, entre ells el candidat a ser investit president de la Generalitat, una part important de la plana major de l’independentisme està fora d’Espanya o a la presó i amb la perspectiva de no sortir en molts anys. Més de mig Catalunya es debat aquests dies entre la tristesa, la indignació i la ràbia. Aquest estat d’ànim no es limita a les multituds que divendres a la nit van sortir als carrers en protestes que es van saldar amb 25 ferits. Abasta també els qui, sense ser independentistes ni estar d’acord amb els mètodes que van utilitzar les forces sobiranistes la passada legislatura, estan abatuts per les conseqüències que pot tenir el rumb que han pres les coses.\nLa fallida sessió d’investidura del dijous va servir almenys per a dues coses: va engegar el rellotge que ha de conduir en un termini de dos mesos a formar govern o a celebrar noves eleccions; i va servir també per certificar el final del Procés, o millor dit, del processisme, aquesta nefasta estratègia per la qual sobiranisme va quedar atrapat en una agenda que tots sabien que només podia conduir al fracàs. Va ser precisament Carles Riera, portaveu de les CUP, qui en va emetre el certificat de defunció. De forma explícita, sense ambigüitat. El procés, i les aliances que l’han fet possible, s’han acabat, va dir.\nAra s’obre un temps d’incertesa i perill, per descomptat, perquè la duresa de la resposta judicial seguirà provocant reaccions al carrer. Però també s’obre un temps d’oportunitat: la possibilitat de superar la política de blocs i de confrontació que ha conduït a la perillosa polarització política i social dels últims anys. L’independentisme sap que la via unilateral ha fracassat. Tot i haver aconseguit un suport electoral molt important, impensable fa amb prou feines deu anys, la força acumulada ha estat insuficient no ja per imposar una ruptura amb Espanya, sinó com a mínim per obligar el Govern del PP a negociar. L’única cosa que ha aconseguit l’unilateralisme és reforçar les tendències recentralitzadores que figuren en l’origen del conflicte i despertar el nacionalisme espanyol més bel·ligerant i extremista.\nUna part de l’independentisme advoca ara per fer un pas enrere, guanyar temps per ampliar la base social i acumular així la força que li ha faltat. Però si el que pretén és acumular força per arribar al mateix lloc, corre el perill de caure de nou en la irrealitat que l’ha portat a la situació actual. Difícilment sumarà més força si el que defensa és una agenda unilateral i de ruptura. Reprendre o no la unilateralitat és la seva gran disjuntiva. Des d’aquesta perspectiva, resulta significatiu que en les dues sessions parlamentàries d’aquesta setmana només la CUP hagi defensat l’agenda unilateral i de confrontació. Com també va ser molt significatiu que tant Xavier Domènech, portaveu dels comuns, com el socialista Miquel Iceta advoquessin per acords transversals que permetin superar la divisòria entre independentistes i constitucionalistes.\nAquesta és la porta que podria obrir un nou temps polític per a Catalunya. Existeixen diferents fórmules a explorar, inclòs un govern d’unitat catalanista el més ampli possible i allunyat de les disputes partidistes, amb figures independents de prestigi, que tingui com a objectiu recuperar l’autogovern, preservar l’economia i impulsar una proposta per a un nou pacte institucional en España. Els independentistes han de triar entre persistir en una via que ja s’ha demostrat fallida, o recompondre forces per obligar des de Catalunya a replantejar un sistema que dona mostres d’esgotament i abordar la greu crisi territorial i institucional que el Govern del PP es nega a reconèixer. Fa temps que la crisi catalana s’ha convertit en una crisi institucional espanyola.\nEncegat per la percepció de victòria és molt possible que el Govern de Rajoy i els qui l’acompanyen en la batalla per derrotar l’independentisme caiguin ara en la irrealitat de pensar que poden donar la batalla per guanyada. Encara que tenen elements per acariciar la idea que han aixafat el cap de la “serp separatista”, com alguns es refereixen al problema català, la realitat és que la derrota de l’independentisme unilateral no resol el conflicte i que l’empresonament dels seus dirigents no posa fi al descontentament i el malestar que des de fa temps nia en amplíssimes capes de la població catalana. L’única cosa que fa és posar sal a la ferida.\nPer La Tercera Via|2018-03-26T09:21:08+00:00març 26th, 2018|Categories: Notícies, Opinió|Etiquetes: Parlament de Catalunya, Unilateralitat|0 Comentaris


Alfatara Digital » Arxiu » Tartacó\nInici » Comarques, Cultura, Llibres\n22 setembre 2013 adminas Cap comentari\nTartacó és una revista local publicada a la Serra d’Almos ja fa uns quants anys; al principi amb una publicació regular de quatre exemplars anuals. Amb el temps i per motius diversos la seva regularitat ha anat reduint-se, fins a l’actualitat on només surt un exemplar per any.\nA finals de 2012 Tartacó va publicar un article, del veí de la Serra Ricardo Blanch, amb la notícia de dos commemoracions per l’any següent: el centenari de la Societat i el cinquantenari de la Cooperativa Agrícola.\nAl consell de redacció vam sentir el deure de preparar algun escrit per l’efemèride de la Societat, entenent que l’edifici ha representat, per la Serra, un lloc social per defendre opinions i expressar el seu tarannà. L’espai en la seva trajectòria centenària, amb més o menys empenta, s’ha mantingut viu fins el dia d’avui. La memòria del que ha significat estava prou clara a partir dels anys 60 del segle passat, però es tornava borrosa cap la postguerra i quasi inexistent en els anys anteriors. Per esbrinar-ho havia que investigar, però, afortunadament, l’amic Pere Audí ens va cedir tota la documentació relacionada amb la Serra, que havia recollit per la preparació del seu llibre «Cooperativistes, anarquistes i capellans al Priorat (1910-1923)» , publicat el 2010.\nAmb aquest material i altre arreplegat per nosaltres, en arxius i hemeroteques, ens vam proposar la fita de tenir enllestit un monogràfic pel 24 de gener de 2013, data exacta dels 100 anys de la fundació de la Societat. A principis de juny del 2012 començàvem a imaginar un esborrany que servís de pauta per preparar el monogràfic. Però…, va arribar l’estiu, la calor i la festa major, els papers van quedar aparcats i si parlàvem del tema, eren minúcies i poc més. A principis d’octubre vam sentir el gener a tocar, amb els dubtes de si assoliríem les nostres previsions. Un balanç de la situació ens va decidir a aparcar el projecte del monogràfic i dedicar els esforços a preparar pel gener una exposició, més didàctica que narrativa. Quedava poc temps i semblava impossible aconseguir-ho, llavors ens vam plantejar la possibilitat de presentar la mostra en dos vegades: pel gener l’etapa fins la postguerra i més endavant la resta. Poc a poc els diferents apartats van anar encaixant i gairebé a tocar del dia de la inauguració ho teníem tot a punt: l’exposició complerta amb els cent anys i el sentit que havíem imaginat per tot el conjunt del centenari.\nDies després de la inauguració de l’exposició, l’EMD de la Serra ens va oferir la proposta de finançar una revista sobre l’exposició i repartir-la per tot el poble amb el propòsit de que quedés com a memòria d’una part de la història de la Serra. El format del monogràfic segueix, quasi al complet, l’estructura pensada per l’exposició; on no preteníem presentar un tot tancat, si no la mostra dels indicis, les tendències i els punts on poder recolzar-se qui estigui interessat en profunditzar en aquesta història. Una història molt local, però amb força punts de contacte, sobre tot als inicis, amb moviments desenvolupats per comarques veïnes i per tot Catalunya.\nL’exposició encara es podrà veure durant tot el mes d’octubre al local del cine de la Societat de la Serra. En aquest enllaç podeu trobar el monogràfic.


Grassofòbia, una discriminació contemporània | La Clau - Revista gratuïta del Maresme\nPublicat el 12/10/2021\nParlem de comentaris com: «És pel teu bé». Si peses més de X quilos, endrapes sense parar i et negues a fer dieta i passeges amb determinada roba, és probable que hagis de sentir insults i patir formes de menyspreu. Als grassos simpàtics (del Pare Noel a Homer Simpson o Luciano Pavarotti) se’ls veu cada cop més sota un prisma mèdic. La grassofòbia és l’actitud i el comportament hostils que discriminen i estigmatitzen les persones per sobre d’un índex de massa corporal de més de 26. Una discriminació social assumida? Un exemple més de la dictadura de les aparences?\nHa de fer vergonya estar gras. Totes les persones grasses tenen la seva llista particular d’humiliacions. Van des de la brometa d’algun familiar que et diu «No seguis al sofà que és nou i l’esfondres!» fins al comentari impertinent quan demanes si aquella camisa la tenen en talla 3XL. O des de la mala cara que cal suportar quan vols seure a l’autobús fins a la mirada de reprovació a la cua d’un supermercat.\nNo encaixar en els estàndards corporals es paga car. Potser vivim en una cultura de la indignació. Hi ha microagressions per grassofòbia que passen desapercebudes. L’estigmatizació envers les persones obeses o amb sobrepès està tan absolutament normalitzada que ni es veu, però moltes persones la pateixen en silenci.\nCada dia, milers de persones al món són privades de la seva dignitat a través de comentaris i burles per la seva aparença física o per no mantenir una «imatge corporal convencional». Molta gent creu que si algú no pot controlar els quilograms, tampoc no podrà controlar la seva vida. La majoria d’hospitals, avions i restaurants no estan equipats per a les necessitats dels grassos, i tampoc no sembla que els preocupi la qüestió.\nLes tendències de positivitat corporal i de recuperació del dret al propi cos estan obrint arreu, sense gaire soroll, un debat important.\nAnna Sibel, psicòloga clínica.


25.000 persones passen per l'exposició de Steve McCurry - El Gerió Digital\nLa mostra s'ha convertit en la més visitada de totes les que s'han organitzat fins ara a la Casa de Cultura\nDivendres, 29 de juny de 2012 14:27h\nEl president de la Diputació de Girona, Jaume Torramadé, valorant l'afluència de públic © ACN\nL'exposició es va inaugurar just abans del Festival 'Girona, Temps de flors' amb l'objectiu que els dos esdeveniments es potenciessin mútuament. Durant el temps que va durar la mostra floral, l'assistència de públic va superar amb escreix les 500 persones diàries. Fins i tot, es van produir alguns pics -com ara el dissabte 19 de maig- on es van rondar els 2.000 visitants.\nTot i que els càlculs previs feien preveure una davallada de visitants un cop acabés el 'Girona, temps de flors', no va ser així. Segons indica la Diputació de Girona, "l'assistència de públic es va mantenir al voltant de 500 persones diàries durant la resta de l'exposició". D'aquesta manera, 'La Mirada d'Steve McCurry' s'ha convertit en l'exposició més visitada de totes les organitzades fins ara a la Casa de Cultura de Girona.\nSegons destaca el president de la Diputació, Jaume Torramadé, a més de superar les expectatives de visitants, la mostra també ha complet els tres objectius amb els quals es va dissenyar: la promoció turística, la difusió cultural i la sensibilització social.\nCom assenyala el president, amb aquesta mostra "apostem per un turisme de qualitat, ens distingim de les destinacions competidores i oferim un producte complet i d'alt nivell". Jaume Torramadé també afegeix que, pel que fa a l'objectiu de la difusió cultural, l'exposició -de projecció internacional- ha permès fomentar "la cultura, l'art i la fotografia".\nI per últim, pel què fa a la sensibilització social, el president de la Diputació de Girona destaca que "les fotografies d'Steve McCurry tenen un rerefons, un missatge que deixa pòsit i que ens fa reflexionar tant sobre temes socials com de medi ambient."\n'La Mirada d'Steve McCurry' es va inaugurar el passat 10 de maig i l'entrada era gratuïta. La formaven 79 fotografies de gran format, que es complementaven amb la projecció d'un vídeo que narrava com un equip de la 'National Geographic' i el fotògraf Steve McCurry van trobar Sharbat Gula i la van fotografiar disset anys després d'haver-li fet la primera fotografia.\nA més de rebre 25.000 visitants, la mostra també ha tingut un gran impacte a les xarxes socials (Twitter i blocs) i Internet. Segons un estudi fet pel Patronat de Turisme, l'exposició ha generat 750.000 interaccions i un milió i mig d'impactes a Internet.\nEl poder de la fotografia sense retocs arriba a la Casa de Cultura de Girona\nLes fotografies de Steve McCurry arriben a Girona


Nota informativa:Tancament d'aplicació per publicació del Reial decret/Llei 32 / 2021 , de 28 de desembre, de mesures urgents per a la reforma laboral, la garantia de l'estabilitat en l'ocupació i la transformació del mercat de treball.\nEn els contractes de formació en alternança no serà precisa l'autorització prèvia al seu inici de l'activitat formativa del contracte. Per açò, des del 30 dia de març queda tancada l'aplicació posada a disposició pel SEPE per a la gestió pels Servicis Públics d'Ocupació competents de l'autorització prèvia dels contractes per a la formació i l'aprenentatge, a l'efecte de la sol·licitud de noves autoritzacions de l'activitat formativa. Sí es mantindrà operativa l'aplicació a l'efecte de la gestió dels contractes ja autoritzats i iniciats abans del de 30 març de 2022 .\nContractes per a la formació i l'aprenentatge.\nAvís: Nova entrada per a la comunicació de canvi d'entitat de formació (nou centre) en les modificacions de l'acord formatiu i les pròrrogues.\nSol·licitud d'autorització d'inici de l'activitat formativa. Registro electrónico\nComunicació de dades de facturació. Registro electrónico


Art, Cultura Rural: Relació entre memòria i Sostenibilitat Xerrada amb l'artista Josechu Tercer amb la participació especial de l'artista Nathalie Rei Moderat per Savina Tarsitano - ESPRONCEDA Art, Cultura Rural: Relació entre memòria i Sostenibilitat Xerrada amb l'artista Josechu Tercer amb la participació especial de l'artista Nathalie Rei Moderat per Savina Tarsitano - ESPRONCEDA\nESPRONCEDA > Esdeveniments > Esdeveniments Futurs > Art, Cultura Rural: Relació entre memòria i Sostenibilitat Xerrada amb l’artista Josechu Tercer amb la participació especial de l’artista Nathalie Rei Moderat per Savina Tarsitano\nEntre les característiques de l’art contemporani hi ha com establir relacions entre individus, cultures, civilitzacions, pensaments, tradicions i poblacions, en un diàleg de reciprocitat i respecte. Vivim en una societat caòtica i tecnològica que va ràpid, corre gairebé mai alentint ni aturant-se, però també és cert com va dir Albert Camus: “Si el món estigués clar, l’art no existiria”.\nLa xerrada “Art, cultura rural: relació entre memòria i sostenibilitat” té com a objectiu obrir un diàleg entre cultura, memòria, tradició i art rural. Qüestionar, explorar, preguntar-se, reflexionar … Quina quantitat de contemporani existeix a la memòria camperola? Què passa quan un artista s’atura, viatja a través del temps per tornar a dialogar amb el seu propi territori, tradició i memòria? Què passa quan l’art contemporani transforma la cultura rural en una obra artística, en termes d’estudi i d’intercanvi?\nAmb Josechu Tercero i la seva exposició titulada “Pajonar”, comencem el nostre viatge cap a la bellesa d’aquestes escultures de pedra realitzades per camperols, presents de diferents maneres a molts països i cultures, utilitzades a la muntanya com a refugis de la pluja, per a animals, per descansar . Aquestes escultures immerses en el verd de les muntanyes en llocs aïllats, es reprodueixen en aquesta exposició per conduir l’espectador a un viatge en el temps, aturar el temps, observar i no oblidar, amb un enfocament romàntic i melancòlic a través d’un enfocament nostàlgic de l’artista, que permet dialogar l’espai, les persones i les pedres en una constel·lació d’arquitectura rural contemporània. I, com va dir Oscar Wilde: “El component filisteu de la vida no és la incapacitat d’entendre l’art. Encantadores persones com pescadors, pastors, llauradors, agricultors i altres no saben res sobre l’art i són la veritable sal de la terra”. aquesta difícil època, on el temps s’ha aturat, l’art ha de qüestionar-se més que abans, s’ha de transformar en una màquina del temps per recordar, per tornar-nos a l’essència mateixa de la creació, que sempre ha estat la natura.


Nous contenidors per a una recollida més eficient a Montornés del Vallès\nInici > Nous contenidors per a una recollida més eficient a Montornés del Vallès\nAquesta setmana s'ha iniciat la substitució de tots els contenidors del municipi per uns de nous de càrrega lateral.\nEl nou sistema comporta la clausura i desaparició de les sis illes de contenidors soterrats existents i simplifica el sistema de recollida que es podrà dur a terme amb un sol tipus de camió.\nAquests dies s'ha posat en marxa la renovació de tots els punts de recollida de deixalles que hi ha a Montornès.\nEn total s'ubicaran 415 contenidors de càrrega lateral que es repartiran en 84 illes completes de reciclatge, la qual cosa significa un increment del 35% respecte el parc actual.\nTambé s'ha iniciat la clausura de les sis illes de contenidors soterrats que hi ha.\nEls nous contenidors de rebuig són de tapa abatible. Les altres 4 fraccions són contenidors tancats, amb boques per llençar-hi els residus. Tots els contenidors incorporen de sèrie el sistema electrònic d’identificació RFID per tal de geoposicionar-los, comprovar els buidats que fan els camions i detectar possibles incidències.\nLa renovació dels contenidors permetrà implantar un sistema de recollida homogeni que es podrà dur a terme amb un sol tipus de camió i no amb tres models diferents com s'havia de fer fins ara.\nLa compra dels nous contenidors es va formalitzar fa uns mesos. L'adjudicació es va fer a l’empresa Ros Roca, SA per un import total de 290.089,96 €.\nLa substitució dels contenidors s'ha iniciat pel barri Ametller, Can Parera, La Bòbila, El Castell i Can Coll i anirà progressant durant les properes setmanes fins a cobrir tot el municipi.\nMillor servei de recollida de voluminosos i nou servei de recollida de poda\nDurant les darreres setmanes s'han introduït novetats en els serveis a la ciutadania pel que fa a la recollida de voluminosos i de residu verd. En el cas dels voluminosos, s'ha simplificat el sistema de manera que ja no cal trucar a l'Ajuntament per sol·licitar-lo. Només cal treure els trastos vells a la vorera els dilluns o dijous al vespre, i els dimarts i els divendres, es fa la recollida.\nTambé s'ha creat un nou servei de recollida de poda i residu verd. En aquest cas, qui necessiti el servei pot demanar la saca a l'OAC i deixar-la plena els dimarts al vespre al davant de casa. La recollida es duu a terme els dimecres.\nURL d'origen: https://www.sostenible.cat/noticia/nous-contenidors-per-a-una-recollida-mes-eficient-a-montornes-del-valles


Com ens veiem les dones? Nosaltres i les manies\nInici » Cultural » Com ens veiem les dones? Nosaltres i les manies\ncartell "com ens veiem les dones?"\nL'associació de l'Anoia Dones amb Empemta convoca aquest 8è concurs de fotografia en motiu de la diada del 8 de març. Està dirigit a totes les dones d'arreu de Catalunya i té l'objectiu de donar una perspectiva artística i accessible al tema proposat.\nDm, 23/02/2010 - 13:35\nAquest concurs de fotografia pretén copsar tot allò que fan o no fan les dones que pot ser ridícul però que alhora les fa úniques. Motiu de tertúlies i també de secrets inconfessables. Manies femenines, còmiques, irritants, compulsives, ridícules... que a vegades només afecten a una matiexa o altres també al seu voltant.\nNo s'exigeix cap nivell professional per participar-hi i es poden presentar fotografies fins al día 15 de març del 2010, inclòs.\nHi han tres premis amb dotació econòmica de 150, 100 i 50 euros.\nUn mes per enriquir de fotos de natura la Wikipedia\nDurant el mes de maig es poden aportar fotos de natura per al concurs Wiki Loves Earth, i millorar de forma col·laborativa els continguts de la Wikipedia.


Escola Bernardí Tolrà (Vila-rodona) | escacs\nEscola Bernardí Tolrà (Vila-rodona)\nBloc de l'escola de Vila-rodona (Alt Camp)\nPresentació Educació Infantil\nPosts tagged escacs\npuzzle i escacs\nper Anna M a Cicle inicial\nAvui els alumnes de primer han fet puzzles dels taulers d’escacs. Hem hagut de pensar molt!!!\nEscacs i lectura\nA la classe d’avui, hem recordat el moviment de totes les peces i a més a més hem presentat una peça nova: la torre.\nA la segona part de la sessió hem fet un joc nou. L’activitat consistia a llegir unes paraules i nosaltres amb el moviment de la Dama havíem de capturar les paraules. Segons la targeta que ens ha tocat capturàvem aliments o parts del cos.\nAquesta setmana ens han deixat un tauler d’escacs gegant i nosaltres l’hem aprofitat aplicant els conceptes que hem anat aprenent al llarg del curs.\nPrimer de tot, vam haver d’orientar-nos. No hi havia les lletres i números, per tant vam haver d’aplicar els nostres coneixements per saber quina era la fila 1 i la lletra A. A partir d’aquí ja vam començar a treballar sobre aquest.\nNosaltres fèiem de peces, aquest fet ens va agradar molt.\nEn segon lloc, vam treballar les coordenades. Vam poder veure que sobre el tauler petit és molt més fàcil, a més a més, el fet de no tenir les lletres ni els números ens feia pensar molt. La mestra ens deia una coordenada i nosaltres ens havíem de ficar a la casella pertinent.\nFinalment, vam fer una cursa de peons. Vam dividir la classe en dos grups blancs i negres (anàvem blaus). En aquesta activitat vam tenir algun conflicte, en ser nosaltres mateixos les peces no volíem que ens capturessin. Miràvem per nosaltres mateixos, no com a equip. A més a més, tots volíem arribar al final per coronar. Quan vam veure que aquest fet no ens portava enlloc i que podíem perdre la partida, vam haver de canviar, vam haver de prendre decisions en equip i vam poder comprovar que la partida anava molt més bé.\nVa ser una experiència molt divertida i profitosa.\nescacs taulell gegant\nper Anna M a Cicle inicial, General\nAhir a la tarda vam haver d’adaptar-nos al temps.\nI mireu quin goig!\nVam fer recordatori de tot el què hem treballat, a més a més vam fer cursa de peons i partidetes amb els peons.\nEduc. Física / Psico\nTauletes a l’escola\nLet’s celebrate languages! (eTwinning Project)\n2. altres enllaços\nDepartament d’Educació (Generalitat de Catalunya)\nRECURSOS EDUCATIUS per a CI\nRecursos per Educació Infantil\nEscola Bernardí Tolrà (Vila-rodona) © 2016 | Fet amb WordPress i Mystique. Disseny del tema per digitalnature\n49 consultes en 0,13 segons (6.26M)


Malerudeveure't: De música: Tom Waits, en el record...\nPels que avui o demà tingueu la sort (i les peles) per ser davant del monstre. Penseu una mica en mi quan la canti. Els grans mai moren. Encara que la versió sigui del 1977...\nPotser una de les balades més tristes que mai s'hagin cantat...\nPost de: Unknown a les 11:28:00 p. m.\nELS grans sempre esteu vius..\nsi que es trista si...ara la pas pel traductor i la llegeixo amb mes calma


CB La Roca 75 – Mini Masculí Negre 25 – Club Bàsquet Santa Perpètua\nEl passat dia 1 d’abril els petits del mini masculí negre van jugar contra el…\nEl passat dia 1 d’abril els petits del mini masculí negre van jugar contra el CB La Roca. Era un equip superior al nostre i, això, va quedar reflexat al llarg de set dels vuits quarts del partit.\nEls quatre primers quarts vam estar poc intensos i atents en defensa, fent que a la mitja part haguéssim encaixat 55 punts. En quant a l’atac, no vam estar prou encertats tot i que es començaven a veure aspectes del treball dut a terme les setmanes anteriors. Així, al final del quart període el resultat era de 55-14.\nLa segona part del partit no va ser gaire diferent ja que en els cinquè, sisè i vuitè quarts ens van guanyar. L’únic quart que vam poder guanyar i demostrar certa igualtat entre ambdós equips va ser el setè, que va finalitzar amb un 4-5.\nSeguim tenint els mateixos problemes de continuïtat durant els vuit quarts que dura un partit. Per això, és important que tots ens esforcem i treballem amb les mateixes ganes de seguir aprenent.


Amb l'objectiu de donar visibilitat a l'activitat professional de tots els membres del col·lectiu, el Col·legi d'Enginyers de Telecomunicació de Catalunya (CETC) ha posat en marxa una nova secció al web. Sota el títol de "Som telecos, som notícia", aquest nou apartat recollirà a partir d'ara aquelles informacions rellevants que tinguin com a protagonistes a enginyers col·legiats i/o associats.\nNoves iniciatives empresarials, publicació d'articles i informes, participació a congressos i jornades, guardons, reconeixements... són només alguns dels exemples del tipus de notícies que tenen cabuda en aquest nou espai.\nAixí doncs, si ets membre del col·lectiu i tens alguna informació relacionada amb la teva activitat professional que consideris d'interès, no ho dubtis i envia'ns-la a comunicacio@telecos.cat.\nVisiteu aquesta nova secció i descobriu els 'telecos' que ja són notícia!


El Pas de la Casa, més tranquil des de l’operació contra el contraban - El Periòdic d'Andorra\nEl Pas de la Casa, més tranquil des de l’operació contra el contraban\nEls comerciants diuen que els implicats compraven els cigarrets a negocis de la localitat i els duien a França\nPublicat el Dimarts, 18 d'abril de 2017 | 03:30 h\nL’expositor d’una botiga del Pas de la Casa on venen tabac. | MARICEL BLANCH\nEls comerciants del Pas de la Casa asseguren que la localitat respira més tranquil·la des de la darrera operació que es va produir contra el contraban.\nEl Servei de Duana i la Policia van efectuar el passat 6 d’abril un control a 25 persones, cap dels quals era resident i tenien entre 22 i 27 anys. L’actuació va acabar amb un detingut i 1.687 paquets de tabac requisats. Abans de l’operació, els comerciants exposen que els contrabandistes actuaven enmig de la localitat i tothom ho podia percebre.\n«Ho fan a plena llum del dia, jo he vist persones carregar una furgoneta amb tabac a les tres de la tarda», destaca a EL PERIÒDIC Rosa Pla, de l’hotel Pic Mari. Pla assegura que «es notava massa» la presència de contrabandistes, que arriben des de França per comprar tabac a preu barat i, després, transportar-lo fins al país veí del nord. A Andorra el preu d’un paquet de tabac és la meitat que a França i això propicia el contraban. A més, segons Pla, aquesta situació s’ha incrementat en el darrer any i mig. «Si no se’ls hagués donat tanta corda, no ho farien», matisa.\nAlfons Borra, propietari d’una joieria, és de la mateixa opinió i ressalta que el problema és «que a la frontera no els controlen gaire». Per això, venen al Principat a buscar tabac. «A la frontera espanyola fan la feina ben feta i aquí els duaners ni tan sols els miren», defensa Borra.\nPer la seva part, Michel Serres, de l’Associació de Veïns i Comerciants, també constata que la presència de contrabandistes pels carrers de la localitat encampadana és habitual. «Es veu molt que hi ha contraban i que hi ha aquestes dues bandes», puntualitza Serres. La policia té identificat que en el Pas de la Casa operen dos grups, un d’origen magrebí i l’altre de l’Europa de l’Est. Ambdós venen el tabac a França.\nDes de la botiga Explosió, el seu encarregat Pedro Miguel Da Costa, diu que «normalment són àrabs» els que compren tabac de contraban, una activitat que diu que és freqüent a la localitat. Per això, opina que «hi hauria d’haver més control». Malgrat això, ressalta que França cada cop vigila més la situació.\nPerò no a tothom li molesta la presència de persones que venen a fer contraban al Pas de la Casa. Un comerciant, que no es va voler identificar, subratlla que pels carrers es veu com les persones acudeixen a comprar més quantitat de la permesa de tabac i a carregar els vehicles per després portar-los a França. «A mi no em molesten. Com jo, ells també treballen per una altra persona», indica el comerciant.\nEn canvi, Jean Jacques Carrié, de la Iniciativa Publicitària, afirma que ell no se n’ha donat compte dels moviments de persones que venen a comprar tabac per a contraban. «Estan molt ben organitzats i no es veu», assenyala.\nCompren a botigues del país / Diversos comerciants de la localitat asseveren que els contrabandistes compren el tabac a les botigues del Pas de la Casa i després el porten cap a França. «La gent el compra a les botigues d’aquí, però ningú fa res», lamenta Pla.\nValeria Marteau, de Royal Cigar, explica que es considera contraban quan es transporta a França més de 150 cigarrets, 75 cigars o 400 grams de picadura. Marteau assegura que al voltant d’unes 200 persones acudeixen cada dia a la botiga a comprar tabac, principalment, francesos. Reconeix que entre els clients ha tingut persones que venen a comprar quantitats per sobre de les permeses i que, presumiblement, és pel contraban. Quan detecten aquests possibles casos, però, no els venen la mercaderia. «Hi ha contraban, nosaltres a la botiga tenim una quota límit i no venem més enllà d’això», argumenta Marteau, que no detalla quina és la limitació que tenen. «Això és confidencial», remarca.


Davant del nou curs escolar reivindiquen mesures com la baixada de rarios o l'augment de les plantilles\nAquest estiu ha nascut a Mollet una nova plataforma. Es tracta de La Pública Plataforma Mollet per l’Educació Pública i en aquest cas vol servir per reivindicar l’escola pública a la ciutat. La pública va néixer a partir de la primera assemblea realitzada el passat 29 de juliol al Jardinet del Casal. La plataforma està formada per ciutadanes i ciutadans de Mollet provinents d’AMPAs de primària, secundària, professorat, famílies, membres de sindicats i La plataforma és reivindica com a transversal i vol reivindicar tot allò que necessita l’escola pública per a ser de qualitat. La nova plataforma, que inicia la seva activitat aquest setembre, té com a primer objectiu una tornada segura a l’escola. “Per aquest motiu posem damunt la taula uns elements bàsics, com la baixada de ràtios a les aules, l’augment de plantilles, mesures especials de salut i higiene, adaptació d'espais a escoles, instituts i d'altres equipaments municipals, equip sanitari a cada centre i infermeria, i disposar d’un pla B davant de rebrots”, expliquen des de la Plataforma.\nSegons la plataforma “La crisi de la COVID19 ha posat encara més de manifest totes les mancances que pateix l’escola pública i els recursos que necessita”.\nLa plataforma ha publicat el següent manifest davant el nou curs escolar:\nEstem davant una emergència educativa. Les retallades, la manca d’inversió en educació, i ara la COVID19.\nL’educació pública és un pilar fonamental, una eina de justícia social, per fer una societat més democràtica, lliure, i on les persones puguin tenir igualtat d’oportunitats per una vida plena i digna. És una eina perquè ningú quedi enrere en la seva formació.\nEls nens i nenes d'avui contribueixen a crear una comunitat, per això han de tenir una formació de qualitat, per poder construir un món millor i més just.\nÉs necessari posar l’educació pública en el centre de l’agenda política i dedicar-hi els recursos humans, econòmics i d’infraestructures necessaris, perquè sigui de qualitat.\nConsiderem que no s’està tractant l’educació com a una prioritat, des de fa massa anys. A les retallades econòmiques de fa un temps, que van fer emergir el moviment de SOS Escola Pública, hi van seguir els tancaments de línies de P3 únicament a la pública; i ara se li afegeix ara la crisi sanitària, interrompent el curs, confinant l’alumnat i ara, a poc temps d’iniciar el nou curs escolar, hi ha moltes incerteses, ambigüitats, insuficiències i incompetències.\nAmb la crisi de la COVID19, hi ha un repte afegit, i és que l’escola no només sigui de qualitat, sinó també segura. Per això reclamem una #tornadasegura als centres escolars el proper setembre.\nAquesta profunda preocupació per la situació de l’escola pública en l’actualitat, ens ha portat a mobilitzar-nos per fer visibles i denunciar tots els problemes, apuntar solucions, i donar veu a les reivindicacions. I ens cal fer-ho en un espai transversal i plural on hi hagi representació de tota la comunitat educativa: docents, famílies, alumnat, professionals, personal de serveis, extraescolars, menjador, etc.\nCada etapa formativa té unes particularitats i necessitats, i per atendre-les correctament, cal escoltar tota la comunitat educativa, abans de prendre mesures sense consensuar que poden esdevenir un fracàs.\nPer tots aquests motius i per una necessitat imperiosa, neix “La Pública”, una plataforma ciutadana per a la defensa de l’educació pública de qualitat i segura, a Mollet.\nAlgunes de les reivindicacions més immediates que fem són:\n- Baixades de ràtios a les aules\n- Augment de plantilles de docents\n- Mesures especials de salut i higiene\n- Adaptació d'espais a escoles, instituts i d'altres equipaments municipals.\n- Aprofitament i condicionament de les zones a l’aire lliure que tenim a la ciutat i la natura més propera, per a fer-los també entorns i espais educatius.\n- Equip sanitari a cada centre ( disposant de la figura de sanitari infermer o infermera)\n- Disposar d’un pla B davant de rebrots\nPerò n’hi ha més, en les que s’ha de treballar des dels diferents nivells:\n- Coordinació entre persones delegades de riscos de salut dels centres\n- Donar suport als equips directius, abandonats a la seva sort en la gestió dels centres\n- Recursos de professionals psicològics als centres escolars, perquè tot l’alumnat, i en especial a aquell amb necessitats educatives especials, tingui el suport i acompanyament psicològic i emocional.\n- Atenció rellevant als centres i alumnat d’educació especial, pel que fa a suport físic, emocional, personal de suport, i recursos suficients atenent unes necessitats més específiques.\n- La implicació dels ajuntaments en proveir nous espais, en garantir equips tecnològics i connectivitat, etc.\n- Acabar amb la precarietat del personal extern (lleure, neteja, manteniment,...) dels nostres centres educatius. Reconeixent i valorant la tasca, a vegades invisible, de suport a l'educació i a la salut de la comunitat.\nLa defensa de l’educació pública és una cursa de fons, que implica temps i profunditat. Més canvis són necessaris per assolir una educació pública de qualitat. I per descomptat, és important ser moltes les persones que hi estem actives. Ens cal tot el suport possible.\nAnimem i demanem la implicació de tota la ciutadania molletana per a la defensa de l’educació pública i per una tornada segura a l’escola.\nPer l’escola pública,\nPer construir un món amb oportunitats per a tothom\nSuma’t a La Pública, reivindica educació pública i de qualitat per a tots i totes!


L'editorial de gener del 2022: "Ens tocar negociar el millor ajustat per tothom"\nUnió Patronal Metal·lúrgica / Editorial / L’editorial de gener del 2022: «Ens tocar negociar el millor ajustat per tothom»\nEntrem en el segon mes de l’any 2022 i afrontem la negociació col·lectiva dels convenis metal·lúrgics. Durant el mes de gener, s’han constituït totes les taules de negociació, i ara, ens toca negociar el millor i ajustat per tothom… Un tema complicat, doncs hem de tenir en compte que l’IPC s’ha disparat en el últims mesos de l’any anterior i ha provocat un increment del 6,5% que comporta, segons l’Article 41 del Conveni passat, un ajust de taules salarials disparat. A aquest aspecte, hem de sumar l’acord que es tanqui pel 2022 i que tot plegat provoca un increment complicat des de la posició empresarial.\n«Ens cal molta prudència»\nSi sumem l’increment i la falta de les primeres matèries, l’alt cost energètic pot provocar una inflació disparada que ens perjudica a tots, tant als treballadors com els empresaris. En resum, es disparen els productes per la inflació. I per tot el que acabo d’exposar, ens cal molta prudència perquè finalment, puguem tirar endavant tota la societat.\n«Necessitem tancar acords socials amb els governants»\nPel que fa a les perspectives per aquest 2022, són complicades. És per aquest motiu que necessitem tancar acords socials amb els governants per estabilitzar les empreses i els seus llocs de treball respectius. Com podeu veure, la força d’una unitat Patronal en tots els sectors és vital.\nÀnims a tots i totes. Seguirem treballant en defensa de les empreses, com sempre hem fet.


Arnau Sala: «Em queda la sensació que el meu equip ho ha donat tot» - Diari de Girona\n?El director esportiu del Girona, Quique Carcel, no amaga la decepció per l'ascens frustrat dels empordanesos a Segona B, però diu que «l'afiliació amb Peralada és per cinc anys i no podem prendre decisions dràstiques»\ncarles baldellou 26.06.2017 | 00:02\nLa cara dels seguidors del Peralada durant els últims minuts del partit d'ahir retratava la impotència i decepció d'un somni que s'escorria de les mans com una gota d'aigua. Encara més després de les dos darreres ocasions errades pels gironins que haurien pogut variar el desenllaç de l'eliminatòria. L'ànim dels aficionats empordanesos com el dels gallecs que es van anar a l'estadi, va ser un constant d'alts i baixos amb cada moviment al marcador, i molt especialment al tram final, on fins i tot hi va haver instants de tensió amb les pèrdues de temps i accions polèmiques del conjunt visitant que van acabar amb l'expulsió d'un ajudant de Patxi Salinas. Al final les intencions dels gallecs van evitar que es jugués bona part dels minuts d'afegit indicats per l'àrbitre.\nEl xiulet de Baño Soler va donar pas a un autèntic drama, i mentre els jugadors del Rápido de Bouzas celebraven l'ascens sobre la gespa, els futbolistes del CF Peralada van quedar estesos pel terreny de joc plorant desconsolats, en la majoria de casos incapaços de moure's del lloc. Malgrat els intents dels aficionats que van saltar al camp per animar-los. Al vestidor totes les mirades es perdien sense trobar una explicació al desafortunat empat (2-2) que deixava els gironins a les portes d'una fita històrica, i tot enmig del silenci sepulcral que només es trencava amb l'obrir i tancar de la porta. En una d'aquestes ocasions va ser Arnau Sala qui va sortir cap baix i accelerat encara amb els ulls plorosos i sense voler aturar-se per parlar amb ningú. Poc després i ja més tranquil va reflexionar sobre les raons per les quals es va escapar l'oportunitat de pujar a Segona B.\nSala es va mostrar molt orgullós del rendiment dels seus jugadors i va recordar que «la majoria són nois de 20 anys i han fet sis partits molt bons, em queda la sensació que ho han gestionat molt bé durant tota la promoció». Conscient que en una competició com aquesta el petits detalls són clau va afegir que "a l'anada vam perdre una molt bona ocasió de treure millor resultat. El futbol és encert i ens ha faltat". Sobre el partit va destacar el joc rocós del Rápido de Bouzas considerant que «el nostre únic mal moment ha estat després del 2-1, potser ens ha entrat la por de perdre el que teníem tant a prop».\nConscient també de les moltes ocasions de què va disposar l'equip va lamentar que «ens costa molt fer gols, hem de generar molt per marcar». Tot i això no va dubtar a l'hora d'assegurar que «ho mereixiem». El tècnic va confiar que amb el temps es curaran les ferides deixant el seu futur a la decisió del Girona i Peralada.\nMolt atents des de Montilivi\nLa molta expectació que va generar el partit d'ahir, a més d'omplir el Municipal amb la millor entrada que es recorda a Peralada va tornar a fer evidents els vincles entre el club empordanès i el Girona, i tant el president del club de Montilivi, Delfí Geli com els responsables de l'àrea esportiva Quique Carcel i Ivan Hamouch no es van voler perdre la cita. A la tribuna no s'hi cabia, els gols i el lateral estaven plens, i fins i tot n'hi ha que es van enfilar al sostre de la piscina que hi ha al costat del camp, i de fet durant la segona meitat ningú es va banyar. En un dels murs que delimiten l'estadi hi havia una pancarta on podia llegir «junts farem història». Un èxit que finalment no va poder fer-se realitat.\nAquest desenllaç no només afecta el Peralada, si no també suposa un contratemps important pel projecte esportiu del Girona, i Carcel ho va abordar reconeixent els mèrits de l'equip i dient que «és un canvi en el plantejament, pujar era una situació molt buscada i ara hem d'analitzar la direcció que hem de prendre en el futur sabent que la relació serà bona». També va seguir l'eliminatòria de prop el delegat territorial la Federació Catalana de Futbol Jordi Bonet, recordant que el no ascens a Segona B també té repercussions per diversos equips gironins que perden la categoria pels descensos compensats. Bonet va assegurar que «estàvem molt esperançats i és un gran cop pel futbol de la província. Ara veurem com queden els grups»\nL'atractiu de l'eliminatòria va atreure exjugadors i entrenadors com Albert «Chapi» Ferrer i Julio Salinas, en el cas d'aquest últim amb l'afegit de ser germà del tècnic del Ràpido de Bouzas, fet que el va fer celebrar amb efusivitat l'ascens del conjunt visitant.


Èxit aclaparant de les primeres jornades ‘Escola i Família, Educant per la Igualtat’\nLa casa de la Cultura de Rocafort va acollir els dies 25 i 26 de setembre la primera edició de les jornades 'Escola i Família, Educant per la Igualtat', organitzades per les regidories d'Igualtat i Educació de Godella i Rocafort. L'èxit de participació i assistència fou rotund, amb més de 180 persones durant els dos dies.\nLes regidores d'estes àrees d'un i altre poble –Teresa Bueso i Sonsoles Giner- s'encarregaren d'inaugurar i presentar les jornades juntament amb Encarna Cuenca i Carrión, presidenta del Consell Escolar de la Comunitat Valenciana, i Víctor Jiménez, alcalde de Rocafort.\nDurant la seua intervenció, Bueso va explicar que esta iniciativa va sorgir arran una reunió celebrada en maig amb l'objectiu d'oferir un espai per a mestres, educadors i familiars on poder intercanviar experiències i casos d'èxit.\n«Mai haguérem imaginat que este projecte tindria un èxit tan gran, així que hem d'agrair a totes les persones assistents i participants pel seu interès», va dir Teresa Bueso. «A més, la qualitat dels ponents han estat espectacular, i hem tingut l'ocasió d'arreplegar una gran quantitat d'informació i recursos didàctics sobre igualtat i convivència que seran de molta utilitat per posar-los en marxa als nostres centres», afegí.\nEl primer dia, Elena Simón Rodríguez, formadora feminista, analista de gènere i escriptora va oferir la ponència 'La igualtat també s'aprèn', i més tard es va celebrar la taula d'experiències de coordinadors/es d'Igualtat i convivència (CIC) dels centres educatius de la zona: CEIP Sant Sebastià de Rocafort, Koynos Cooperativa Valenciana, CEIP Barranquet de Godella, IES Comarcal de Burjassot i CEIP Cervantes de Godella.\nLa segona sessió es va obrir amb la ponència 'Noves masculinitats igualitàries', de Joan Sanfélix Albelda, sociòleg i professor associat de l'UJI, que va parlar del llibre sobre educació sexual 'Els nostres cossos, els nostres drets', que es pot descarregar de manera gratuïta a la web de Conselleria.\nFinalment, va tindre lloc la taula d'experiències en què participaren Jorge Fuentes –professor de l'IES Alameda d'Utiel i professor associat de la Facultat de Magisteri de la UV-, Noemi Soriano –treballadora social i responsable de l'àrea de dona i igualtat de gènere a Plena Inclusió CV- i Guillem Montoro López –agent d'igualtat i activista pels drets LGTB.\nEn definitiva, les jornades foren un punt de trobada entre responsables polítics, mestres i familiars que, gràcies al seu èxit incontestable «de segur que seran les primeres de moltes», afirmà la regidora d'Igualtat de l'Ajuntament de Godella, Teresa Bueso.


Geonick, una xarxa social catalana – Joan Teixidó\nGeonick, una xarxa social catalana\nPosted on 09/09/2012 26/09/2012 n'Apps i cols\nby Joan Teixidó i Pau\t1 comentari a Geonick, una xarxa social catalana\nEns encanta parlar-vos de tan en quan de noves startups sorgides al nostre territori. Ens encanta quan aquestes volen convertir-se en una nova xarxa social arreu de l’estat espanyol i ens encanta quan la iniciativa és prou bona.\nAvui parlem de Geonick, una xarxa social que porta per lema “cercador d’afinitats”. Aquesta nova plataforma, ideada per l’emprenedor barceloní Pau Jené i desenvolupada per la UPC, vol reflectir la idea d’un club de socis, un lloc en el qual es troben els aficionats al mateix hobby per compartir experiències, preguntes i coneixements. A les parets hi ha panels de fusta amb notes de paper amb anuncis personals.\nLa interfície utilitza un mapa central de Google per tal d’anar trobant contactes al mapa; com més ens aproximem a una zona, més usuaris veurem. D’una banda servirà per fer contactes en un entorn diferent i d’altra banda servirà per establir contactes amb usuaris que tinguin unes aficions i gustos similars als nostres, així podrem contactar amb amants del pàdel, si el que ens interessa és el pàdel o amb amants de la pintura gòtica i aquest és el nostre cas. Sigui com sigui, la funció de Geonick és generar relacions humanes digitalment. A part els usuaris també poden fer preguntes a la comunitat o posar-hi anuncis de compra o venda d’articles. Tot això a través de dues formes d’usuari, la de passaport turista, gratuïta però amb menys opcions que la compta passaport explorador, amb un cost de 9,95 euros l’any, que permet escriure i publicar al tauler d’anuncis.\nLa diferència de Geonick respecte altre xarxes socials és el compromís a no comercial amb les dades dels usuaris ni acceptar publicitat en cap de les seves pàgines, cosa que segons els creadors de la xarxa, serà la següent generació de xarxes socials. Una plataforma basada en un model de negoci “freemium”, és a dir, gratuït amb opcions de pagament. D’aquesta manera intentaran autofinançar-se a través d’aquest model de negoci.\n(Publicat al suplement Lectura del diari Segre el 09/09/2012)\nLectura Segre xarxes socials\nLa nostra vida a les xarxes socials\nFonoll 181. Novetats musicals\nRetroenllaç: Xarxes socials creades per catalans


febrer de 2020 – CDR la Safor\nNous correus electrònics\n24 febrer 2020 24 febrer 2020 per cdrlasafor\t♥ 0 Leave a Comment\nAmb l’ampliació de serveis del CDR la Safor s’han creat nous correus electrònics:\nCDR Orienta’t (atenció a les persones migrants): orientat@fpsafor.com\nItineraris sociolaborals: inclusio@fpsafor.com\nGestió econòmica: economia@fpsafor.com\nTelèfon: 962 800 145\ncorreus electrònicsnous serveis\nEl CDR la Safor posa en marxa l’oficina ORIENTA’T dirigida a formació de les persones migrants\n4 febrer 2020 21 febrer 2020 per cdrlasafor\t♥ 0 Leave a Comment\nEl CDR la Safor comença l’any 2020 amb un nou servei per a la població migrant de la Safor: ha creat l’oficina 0RIENTA’T, la qual ofereix assessorament i formació per a les persones migrants com a ciutadanes de ple dret. Aquest servei és gratuït i s’emmarca dins dels municipis rurals de la Safor.\nL’objectiu és oferir a les persones migrants que viuen als pobles de la Safor eines perquè adquirisquen habilitats que faciliten la inserció i cohesió social. Això s’aconseguix oferint els següents serveis:\nAssessorament jurídic en temes d’estrangeria (permís de residència i treball, reagrupament familiar, arrelament social…).\nTràmits i formació per adquirir la nacionalitat espanyola.\nCursos d’introducció al valencià i espanyol.\nAssessorament a les dones migrants maltractades.\nAssessorament sobre els drets reconeguts als estrangers internacionalment i en la legislació espanyola (dret a la participació pública, dret de reunió i associació, dret a l’assistència sanitària…).\nA més, l’oficina CDR ORIENTA’T organitzarà fòrums interculturals entre la societat d’acollida i el col·lectiu immigrant per afavorir la cohesió social.\nAquest servei està subvencionat pel Ministeri d’Inclusió a través de la Unió Europea (del Fons d’Asil, Migració i Integració).\nTelèfon 962800 145 – 654 549 491\nPresencialment: dilluns, dimarts i dimecres, de 9 a 14h (carrer de sant Marc, 10 de Beniarjó)


El clavegueram del Centre i la Zona Alta es posa a to | ARA Multimèdia\nEl clavegueram del Centre i la Zona Alta es posa a to\nLes tasques tenen un caràcter preventiu, de cara als problemes derivats de la pluja.\nDes del mes d'agost s'ha actuat sobre els més de 1.525 embornals del Centre i la Zona Alta, resolent també quasi totes les 280 incidències detectades.\nLes xifres corresponen a l'inici del nou contracte de manteniment del clavegueram, que des d'aquest estiu ha permés actuar sobre vora un terç dels 5.000 embornals que hi ha a la ciutat. El Centre i la Zona Alta són els barris on s'han concentrat les actuacions, en ser aquests els que més punts conflictius presenten dins dels 145 km que té la xarxa general d'Alcoi.\nEl regidor d'Obres, Jordi Martínez, destaca el valor "preventiu" de les accions per tal d'evitar els inconvenients derivats de la pluja. Considera Martínez que els ciutadans també poden contribuir al manteniment de les instal·lacions, "evitant tirar tant als embornals com als WC elements que puguen generar obstruccions".\nL'empresa encarregada del manteniment ha facilitat un servei telefònic gratuït per tal d'afavorir la comunicació amb els ciutadans.\n- 900 81 40 81 per a atenció al client, de dilluns a divendres de 08:00 h a 20:00 h ininterrompudament.\n- 900 81 40 82 per a avaries, disponible les 24 hores del dia, els 365 dies de l'any.\n- 900 81 40 83 per a comunicar la lectura dels comptadors, també disponible les 24 hores del dia, els 365 dies de l'any.\nrecomanA'M de Silvestre Vilaplana: Llibres relacionats amb els virus 28 març 2020\nrecomanA'M de Marc Grau: pelis actuals i novel.la històrica 27 març 2020\nEl diario de Mireia. Día 12: “Aplaude que nos lo merecemos” 27 març 2020\nAitana serà la mascota i hi haurà 4 premis. Més informació sobre 'Animalcoi' 27 març 2020


No somos Dioses | EINA\nPer què els humans, sent els animals més intel·ligents, destrossem el planeta i, en canvi, la resta d'animals del món, suposadament més «ximples», no?\nAquesta va ser la pregunta de partida que em vaig plantejar per iniciar aquest projecte. Els éssers humans hem viscut en una evolució constant. S’ha descobert que, en el procés evolutiu, l'Homo Sapiens comparteix gairebé el 99 % dels gens amb el ximpanzé i el bonobo. Actualment, aquestes dues espècies antecessores, es troben en perill d'extinció, com també la majoria d'animals salvatges i exòtics del planeta. Però, en quin moment vam arribar a ser els governants d'aquest món?\nAquest projecte de denúncia n’explica el perquè, partint de la idea que les persones tenim la tendència de posar-nos en situacions límit amb el món que ens envolta per culpa del nostre comportament antropocèntric i consumista. D'aquesta manera, plantejant una situació real on la humanitat es veu incapaç de canviar de manera total i radical, s'analitzen certs problemes com són el sistema capitalista, però també altres aspectes com: la nostra imaginació, la nostra creativitat i les nostres activitats, que són en realitat, la causa de tots els problemes globals que patim.\nAixí que, finalment, aquest projecte d'investigació explica de manera breu i resumida l'evolució destructiva encarada al medi ambient que hem creat els éssers humans des de la nostra existència fins a l'actualitat a partir d'una animació en 2D, que és una adaptació del llibre Sàpiens. Una breu història de la humanitat, de Yuval Noah Harari. Fins a quin punt estem disposats a sacrificar el planeta per la nostra comoditat?\nNo somos Dioses, de Karla Cuba Miñano\nKarla Cuba Miñano


Les Nits de Folk de la Gran Fira completen la programació del festival Polirítmia - Gran Fira de València\nLes Nits de Folk de la Gran Fira completen la programació del festival Polirítmia\nL’Ajuntament col·labora i completa el Festival Polirítmia que se celebrarà a la ciutat durant la primera setmana del mes de juliol amb l’objectiu de recuperar per la ciutadania les cançons, balls i trobades culturals de la Mediterrània. Concretament, la Regidoria de Cultura Festiva completarà esta proposta amb la programació de la Gran Fira de València i actes com el Cant al Ras, el Sarau de la Fira, l’Aplec de Dolçainers, les muixerangues i algunes actuacions del cicle de les Nits de Folk.\nEl regidor de Cultura Festiva en funcions, Pere Fuset, ha participat hui en la presentació d’esta iniciativa que, segons ha subratllat, «és un exemple de la nova política de cooperació en matèria cultural que, en lloc de competir, aposta per la col·laboració d’institucions». De fet, en esta trobada, impulsada per l’Institut Valencià de Cultura i la Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esports, col·laboren la Regidoria de Cultura Festiva, la Universitat de València i la Diputació de València. A més, el Palau de la Música acull altres esdeveniments musicals com l’actuació de Nes, en el marc del 23é Festival de Jazz del Palau, i la proposta escènica coordinada pel músic valencià Efrén López i l’associació audiovisual catalana Mapasonor.\n«La Gran Fira de València s’encetarà amb les Nits del Folk, i en coherència amb l’objectiu del Festival Polirítmia, a principis de juliol també se celebraran altres actes relacionats amb les cançons i balls populars i valencians, sense oblidar l’espectacle de pirotècnia, que enguany també serà musical», ha afegit el regidor en funcions.\nL’objectiu «de multiplicar esforços» que ha defés Pere Fuset també ha sigut remarcat pel secretari autonòmic de Cultura i Esport en funcions, Albert Girona, quei ha destacat i agraït «la col·laboració coral per a recuperar l’arrel de la cultura mediterrània». Per la seua banda, el diputat en funcions Xavier Rius ha parlat de «la complicitat de totes les institucions per a valorar la nostra idiosincràsia», mentre que, en representació de la Universitat, María Romero ha manifestat que la iniciativa s’emmarca en l’objectiu de La Nau «d’oferir una temporada de música per a tots els públics». Per acabar, el director d’este certamen, Rafael Arnal, ha reivindicat la necessitat de vincular la societat educativa en este treball».


Casa Pisanova Pisa Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVia Italo Bargagna, 42, San Michele, Pisa, Itàlia, 56124 - Veure al mapa\nMés informació sobre Casa Pisanova\nIdeal tant per a la diversió com per al relax, Casa Pisanova es troba a la zona de San Michele de la ciutat de Pisa. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Pisa. Ascensor són només algunes de les comoditats que fan que Casa Pisanova sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nGaudiu de les comoditats d'alta gama com ara calefacció, escriptori, ventilador, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, cuina americana per tal de relaxar-vos després d'un cansat dia. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com jardí. Descobreixi una encantadora mescla de servei profesional i ampla gama de característiques a Casa Pisanova.\nTots els tipus de viatgers (13) Parelles (4) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (3) Grups (3)


Després d’un any de malaltia\nLa periodista i col·laboradora de ‘Sálvame’ feia més d’un any que lluitava contra un càncer de pulmó\n23 de de juny del 2021. 16:00\nLa família de ‘Sálvame’ perd una de les seves integrants més estimades. Mila Ximénez ha mort aquest divendres als 69 anys després d’haver lluitat contra el càncer de pulmó que li van detectar fa un any.\nAquesta tràgica notícia es produeix després que Ximénez hagi estat ingressada en un hospital madrileny. Segons informava el portal NIUS, la tertuliana de ‘Sálvame’ va acudir el dimecres 9 de juny a l’hospital a fer-se una prova que al final no li van poder fer perquè li van trobar una cosa inesperada. Després d’estabilitzar-la a l’hospital, li van donar l’alta 48 hores després i des d’aleshores es trobava a casa.\nL’estiu passat, la col·laboradora va anunciar que li van diagnosticar un càncer de pulmó el tractament del qual la va tenir apartada del programa de Telecinco durant una mica més d’un mes. En la seva reaparició, Mila va explicar que no podia pentinar-se per aconseguir mantenir el cabell malgrat la quimioteràpia i va assegurar que en poques setmanes prendria la decisió de si seguir o no amb el tractament.\nAl llarg d’aquests mesos, Mila ha tingut el recolzament de tot l’equip de ‘Sálvame’ i Telecinco, especialment de Kiko Hernández, Jorge Javier Vázquez, Belén Rodríguez i Terelu Campos. «La injecció de vida més gran que rep la Mila és quan ve l’Alba. Amb els altres surt més amb la seva, però l’Alba la posa al lloc i això està bé de tant en tant», va assegurar recentment la filla de María Teresa Campos.\nMila Ximénez: reaccions a la mort de la periodista, última hora en directe\nLa nova direcció de Telemadrid cancel·la ‘Está pasando’ dos mesos després de la seva renovació\n«Avui he parlat amb Mila Ximénez i m’ha encantat sentir-la com l’he sentit. L’he sentit animada i m’ha creat una pujada d’alegria increïble, així que a continuar lluitant», va dir Jorge Javier fa uns dies en directe.


CARLOS SARDUY - JAZZ BY THE SEA\nCARLOS SARDUY - JAZZ BY THE SEA. 22/04/2022\nL'Escala, 22 abril 2022\nCarlos Sarduy va néixer a l'Havana (Cuba) i, a més de ser un trompetista i percussionista espectacular, també és pianista i compositor. Arriba a l'escena musical europea l'any 2008, en què ha tocat amb grans artistes amb qui s'ha convertit en un músic reconegut i valorat no només a l'escena del jazz, sinó també a l'àmbit del flamenc, la música popular i la música moderna. És aclamat pel seu gran so i musicalitat i la seva increïble versatilitat artística.\nSarduy ha enregistrat més de 50 àlbums, molts d'ells per a segells discogràfics coneguts i ha col·laborat amb grans artistes com Chucho Valdés, Bebo Valdés, Steve Coleman, David Murray, Esperança Spalding, Vuika, Ainhoa Artieta, Maiza i Ulls de Bruixot, entre d'altres .\nAls seus concerts porta el públic en un viatge musical màgic i vibrant, a través d'un discurs melòdic i sensible característic del seu llenguatge personal, que reflecteix el gran coneixement de la música afrocubana i el domini del jazz, que desenvolupa d'una manera innovadora.


El Món | L’independentisme ja és al centre\nL’independentisme ja és al centre\n"Ha passat de ser vist com una utopia a ser vist com una opció possible. L’única possible, de fet"\nFa uns anys, no tants, ser independentista equivalia a ser un radical o un somiatruites. Era, als ulls de la majoria, la quimera de quatre idealistes i dels joves –que ja les tenen, aquestes coses. A poc a poc la truita s’ha anat girant, i després de la manifestació d’ahir ha quedat definitivament clar que, avui en dia, l’independentisme ja ha abandonat l’extrem que ocupava i s’ha col•locat al bell mig de la centralitat social de Catalunya. Ha passat de ser vist com una utopia a ser vist com una opció possible. L’única possible, de fet. Ha passat de ser un somni a ser una exigència. En definitiva, l'independentisme ha substituït el catalanisme com a ideologia aglutinadora.\nLa manifestació ho ha demostrat. No només perquè la participació ha estat massiva, sinó també perquè els eterns defensors polítics del catalanisme –ja sigui en la versió federalista o en la versió “peix al\ncove”- s’han vist forçats a donar suport a la manifestació per no quedar-se al marge de la majoria, per no quedar com uns mals catalans.\nHan entès que no es podien permetre girar l’esquena a la iniciativa, i aquest fet representa una victòria sense precedents. És cert que s’hi han apuntat per defensar el pacte fiscal o més autogovern per Catalunya, però ja poden dir missa. La realitat és que han donat suport –que han hagut de donar suport- a una manifestació en què el lema era molt clar, les banderes estelades i les proclames no incloïen la paraula “pacte”. Fins i tot Duran i Lleida s’hi ha vist arrossegat.\nLa manifestació ha demostrat que l’independetisme ja no es una vergonya que pugui amagar-se sota la catifa. Ja no hi cap, fa massa bulto. De fet no hi ha res que ocupi més espai. No hi ha cap idea que tingui la capacitat de mobilitzar tanta gent. Cap. Ara bé, aquesta força, si no es canalitza a través de la política, si no es tradueix en decisions polítiques, no tindrà el punt de recolzament que necessita per moure el món. És per això que, si Artur Mas ens falla, si pacta amb el PP o si el seu pla B no és la independència, no només cometrà un suïcidi polític, sinó també una immoralitat indigna d’ell, un abandó que el país no es mereix.


Adam Curtis: "Tot al teu voltant són imatges en dues-dimensions" – A*Desk\nEl passat dijous 22 de novembre es va inaugurar el cicle de cine i debat Adam Curtis. Una historia natural del poder. Curtis no va venir, sol evitar els actes públics o ser enregistrat. Un dels desbaratats motius que una vegada va donar era que si sortia a càmera seria confós amb un presentador i llavors la BBC el miraria amb altres ulls. Els presentadors no tenen poder, preferiria seguir sent la veu en off, com a productor, afirma tenir total llibertat. A més, confessava haver descobert que en el nostre temps no ser una imatge pública era una cosa recomanable. Però, sobre tot, el motiu principal era no ser confós amb un presentador.\nAdam Curtis es defineix com a periodista. Però és evident que hi ha quelcom notori i innovador en el seu treball que és el que l’ha portat – malgrat les seves reticències a formar part del món de l’art i de la cultura- a què l’any passat li dediqués una retrospectiva el Reina Sofía, aquest any un cicle el CCCB i a què parlem d’ell a A*Desk. El seu treball és una declaració d’intencions, té un clar posicionament davant les imatges i els relats històrics. És conscient que la quantitat de material que generem a diari en tot el món és d’un volum ingent i d’un gran valor. La pregunta, més enllà de si té sentit seguir produint més imatges gira, en el cas de Curtis, al voltant de què fer amb tot aquest material.\nAl recuperar filmacions dels diversos arxius que té la BBC, Curtis no només desenvolupa la pràctica de l’apropiacionisme recuperant material de reportatges passats o en ocasions rebutjats per la seva aparença residual: files de gent, plans abstractes… també podríem considerar-ho un exercici de conservació.\nPresenta a personatges i fets fàctics, la particularitat es dona en la manera amb què els connecta. Torna al passat del segle XX amb l’objectiu de donar un origen als retrats del nostre present. Ho fa des de la crítica al poder, a la societat i al mateix sistema. Aquestes idees ens arriben a través d’una experiència immersiva. La seva veu en off ens guia per un atractiu muntatge d’imatges i sons, amb prou feines sense espai d’assimilació. Els seus reportatges més recents semblen haver-se desvinculat completament del reportatge convencional, les imatges no necessàriament il·lustren allò que la veu narra i en moltes ocasions la veu ha estat substituïda per missatges escrits i per una música co-protagonista. Aquesta desinhibició del llenguatge periodístic ha portat a Curtis a col·laborar amb Massive attack. Que els seus vídeos fossin projectats durant els seus concerts exemplifica, un cop més, la forma fluida amb la que aquests es mouen d’un espai a un altre i de la importància de generar una experiència sensorial en l’espectador.\nAmb tot això, el que ens pot estranyar és que Curtis treballi per a la BBC. Segons ens expliquen els presentadors, Chema González (comissari del cicle i cap d’activitats culturals del Museu Reina Sofía) i Andrés Hispano (assagista i co-creador de Soy Cámara del CCCB), la BBC aposta per mostrar històries alternatives que desafiïn o ampliïn el discurs oficial. En aquesta línia, Charlie Brooker, guionista i director de la sèrie Black Mirror vatreballar també a un programa de la BBC: Newswipe, on es dedicava a desentranyar certes notícies i la manera en què eren presentades al públic. Ens recordava Andrés Hispano quan el 1957 la BBC va publicar un reportatge sobre una família de suecs al sud d’Itàlia que recol·lectaven espaguetis dels seus arbres. Llavors els espaguetis eren un producte exòtic i no van ser pocs els que van trucar el canal per a preguntar com es podien collir espaguetis. Amb aquesta primera evident fake news la BBC deixava clar que la informació es fàcilment manipulable i que no podem donar res per cert. Precisament aquesta és una de les acusacions que se li fan a Curtis, la manipulació de les seves històries. Es ben sabut, no obstant, que no hi ha històries lliures de manipulació. El fet interessant, en tot cas, és com Curtis s’acosta a la realitat.\nTítol extret de “Everything is Going According to a Plan” d’Adam Curtis.