Els territoris limítrofs de la consciència (Rafael Argullol)\n2 min. 21/01/2018 00:00 Traduccions: Cat Cas\n651x366 (1897), pintura de Paul Gauguin que es conserva a la Courtlauld Gallery de Londres. (1897), pintura de Paul Gauguin que es conserva a la Courtlauld Gallery de Londres.\nM ai he estat gaire amant de l’acumulació d’objectes, i ni tan sols tinc el fetitxisme dels llibres: els deixo i els perdo amb facilitat. Però hi ha un objecte que m’ha acompanyat molts anys des que el vaig comprar en una estranya botiga de Boston, l’amo de la qual no se sabia si era un antiquari o un drapaire: un petjapapers de bronze, amb diverses figures, entre les quals hi ha un gat, i la llegenda nevermore. Evidentment, el petjapapers al·ludia a Edgar Allan Poe i al seu poema El corb. He retingut sempre aquest objecte, en part per la meva admiració a Poe, en part perquè l’he considerat irònicament una mena de fetitxe mediador. En realitat, m’hauria agradat conèixer Poe, cosa que no em passa amb la majoria dels escriptors, als quals considero que és millor llegir-los que conèixer-los.\nA Poe, sí. I en això estic d’acord amb Baudelaire, que no només va traduir l’escriptor nord-americà sinó que aspirava a convertir-se en el seu alter ego a aquesta banda de l’Atlàntic. Sense arribar a la passió de Baudelaire, penso que Poe, en si mateix, és una obra mestra, una gran història que conté múltiples històries i que, en conjunt, és dels autors que més bé han aconseguit representar la naturalesa humana. Potser per això pot ser considerat com l’iniciador de molts dels camins que es creuen en la literatura moderna. El que més m’atreu de Poe és l’equilibri gairebé exagerat entre raó i instint, entre realitat i fantasia. Era lògic, rigorós, meticulós, maniàtic per introduir-se en la desraó, en el caos, als territoris limítrofs de la consciència.\nÉs difícil quedar-se amb un relat que destaqués per sobre dels altres. Obligat a fer-ho em quedaria amb Un descenso al Maëlstrom, una dissecció extraordinària del temps humà i una demostració de l’eternitat que pot contenir un instant. Poe es va preparar, com sempre, minuciosament per escriure el relat i després va alliberar les paradoxes: la vellesa és joventut, la bellesa és foscor, el perill és la força que salva. Sempre descendim al Maëlstrom amb profit. I entre descens i descens miro el petjapapers de Boston com si fos el talismà que provoca les grans metamorfosis que fa un parell de segles Poe va saber intuir i, cosa que és més difícil, descriure.


Josep Piferrer: "Juli Fernández ha d'explicar a l'opinió pública per què va tramitar la llicència del xalet del Golfet" • Ràdio Capital de l'Empordà\nSentència del xalet del Golfet\nJosep Piferrer: “Juli Fernández ha d’explicar a l’opinió pública per què va tramitar la llicència del xalet del Golfet”\nL'Ajuntament analitzarà internament quins han de ser els següents pasos a realitzar després que la justícia hagi tombat la llicència urbanística del xalet del Golfet\nL’Ajuntament analitzarà internament quins han de ser els següents pasos a realitzar després que la justícia hagi tombat la llicència urbanística del xalet del Golfet. La sentència no obliga el seu enderroc sinò que demana que es realitzi un estudi d’impacte paisatgístic. Per això, l’analitzaran amb els serveis jurídics i demanaran aquest document.\nDes de l’àmbit més polític, Josep Piferrer, actual alcalde de Palafrugell, assegura en declaracions al Supermatí de Ràdio Capital que s’ha demostrat que és una llicència “que l’anterior alcalde havia tramitat com va voler“.\n“Quan vam demanar explicacions no en vam tenir cap”, ara en vist que hi ha coses que no estaven ben fetes. I ara “que donin les opinions pertinents i que expliquin a l’opinió pública” perquè van emetre aquesta llicència, ha assegurat Piferrer.\nAssegura que no demana la dimissió del regidor, sinó que “doni explicacions”.\nAra com Ajuntament, ha explicat que han fet una petició per tenir l’informe que la sentència demana.\n“Demà al matí amb el jurídic acabarem d’aclarar el posicionament” de cara a la petició d’un possible recurs contra la sentència ha explicat Piferrer.\nArticle anteriorLa Generalitat duplica en un any els serveis per a dones en situació de violència masclista\nArticle següentJuli Fernández: “Estic tranquil perquè la sentència no tomba la llicència del xalet del Golfet”


Comencen les obres d’ampliació de la vorera entre Sant Vicent i Empar Iturbi - Infoguiavalencia.com\nComencen les obres d’ampliació de la vorera entre Sant Vicent i Empar Iturbi\nNotícies de València » Més notícies » Comencen les obres d’ampliació de la vorera entre Sant Vicent i Empar Iturbi\nUna zona del carrer Sant Vicent Màrtir que ha vingut incomodant a la ciutadania durant dècades està a punt de canviar. Es tracta de la vorera situada al carrer de Sant Vicent i el d’Empar Iturbi, front a les antigues casernes.\nLes obres tenen un pressupost de 91.744,58 euros i s’allargaran un mes. En este temps s’actuarà des del 231 de Sant Vicent fins a l’entroncament amb el carrer d’Empar Iturbi. D’esta forma, la vorera de la primera via passa d’un ample de 1,2 metres a un ample de 6,10 metres, i el de la de la segona a 8,10 metres. També es demolirà part del mur de la parcel·la privada per a esbrossar el solar i es llevaran els cartells publicitaris.\nFins ara esta vorera havia de vorejar tres solars privats tancats amb un mur. Per al regidor en funcions d’Urbanisme, Vicent Sarrià, «Estos solars no són edificables per si sols, i la falta d’acord dels tres propietaris ha fet que la situació es prolongue en el temps. Davant esta situació, l’Ajuntament va posar en marxa un Pla d’Actuació Aïllada per a acabar amb este problema». Sarrià afegí que quan s’edifique el nou solar podrà executar-se la urbanització parcial que solucionarà l’estrenyiment del carrer.\nSarrià acabà indicant que «Esta és una actuació molt important per a tot el barri, ja que forma part d’una ruta per la qual passen cada matí multitud d’escolars. És una mostra més del nostre compromís per eliminar taps urbanístics històrics. Uns altres, com Hort d’en Cendra ja estan en obres, i el forat de la vergonya d’Orriols prompte ho estarà».


Missions | Page 16 | Bisbat de Lleida\nLlegeix més sobre Trobada de germanor missionera\nTrobada amb la missionera Maria Teresa Calzada\nLa germana Maria Teresa Calzada, dominica de l'Anunciata, està aquests dies a Lleida i ha fet una visita a la Delegació de Missions.\nDes de fa anys viu al servei de la població d'Añatuya, a Argentina i cada tres anys s'escapa a Lleida per visitar amics, familiars i coneguts. És una persona que es fa estimar, que s'ha deixat la vida especialment al servei dels infants.\nLlegeix més sobre Trobada amb la missionera Maria Teresa Calzada\nLlegeix més sobre Trobada de les Delegacions de Missions a Tarragona.\nFelicitats Càrol al cumplir un any del teu compromís missioner!!\nLlegeix més sobre Felicitats Càrol al cumplir un any del teu compromís missioner!!\nRafa Sivatte al Col.legi Dominiques.\nLlegeix més sobre Rafa Sivatte al Col.legi Dominiques.\nDelegats diocesans de Missions de Catalunya es troben a Tarragona.\nEls passats dies 5 i 6 de febrer els delegats diocesans de Missions de Catalunya han celebrat la seva tradicional trobada a Tarragona; a la que han assistit també voluntaris i treballadors de les Delegacions de Missions.\nLlegeix més sobre Delegats diocesans de Missions de Catalunya es troben a Tarragona.\nÈxit de participació en la Infància Missionera!\nAquest dissabte hem viscut uns moments molt emocionats celebrant la Infància Missionera. Des d’aquesta Delegació de Missions fa setmanes que animem a les catequistes a que introdueixin la realitat missionera en el treball que fan acompanyant infants. Oferint materials, facilitant vídeos, presentacions, etc. I per poder-ho celebrar plegats, la Fira de la Infància Missionera, posa la cirereta al pastís. Sabíem que vindria gent,\nLlegeix més sobre Èxit de participació en la Infància Missionera!\nSpot de Mans Unides-Campaña 2013- No hay justicia sin igualdad\nPer veure el vídeo cliqueu http://www.youtube.com/watch?v=Y5_BWIL_vOA&feature=share\nLlegeix més sobre Spot de Mans Unides-Campaña 2013- No hay justicia sin igualdad\nCom celebrar l’Advent amb un toc missioner en família.\nAquest esquema és una guia, adaptable a cada casa. També a grups de catequesi, revisió de vida, formació adults, malalts, esplai, escoltes, escoles, etc.etc.\n-Prepareu una Corona d’Advent. Trobareu moltes idees\nLlegeix més sobre Com celebrar l’Advent amb un toc missioner en família.\nLes bones causes creen il.lusió: Èxit de la Gala benèfica per Benin!\nS’obre el teló, comencen a sonar les veus del Cor del Col·legi i la màgia comença. L’Auditori Enric Granados s’omple de llum per transportar els espectadors cap a una realitat cada vegada més propera: la construcció del Col·legi Mater Salvatoris a Benín (Àfrica).\nEl Col·legi Mater Salvatoris\nLlegeix més sobre Les bones causes creen il.lusió: Èxit de la Gala benèfica per Benin!


1 Ella, encara, va coronar amb èxit les seves empreses per mitjà d’un sant profeta.\n2 Van travessar un desert inhabitable i plantaren els campaments en indrets intransitats. 3 Van fer front als enemics,\nvan defensar-se dels adversaris.\nLa set dels israelites i la set dels egipcis\n4 Quan patien set, et van invocar, Senyor, i els feres rajar aigua d’una roca abrupta; una pedra dura calmà la seva set.\n5 I així, allò mateix que havia servit per a castigar els seus enemics, es convertí per a ells en una font de beneficis a l’hora de la necessitat.\n6 En comptes d’un riu inestroncable que baixava enterbolit de fang i sang, 7 com a càstig d’un decret infanticida,\nels vas donar aigua abundant quan menys s’ho esperaven;\n8 així, amb la set d’aquell moment els feies veure com havies castigat els enemics. 9 Amb aquesta prova, simple correcció inspirada per l’amor, van comprendre els turments a què sotmets els impius quan els jutges amb rigor. 10 Vas provar els teus com un pare que avisa el fill; als altres, en canvi, els vas demanar comptes com un rei sever que condemna. 11 I sofrien igualment, tant els qui vivien enmig dels teus com els qui en vivien lluny: 12 una doble tristesa els afligia quan recordaven, gemegant, els fets passats. 13 D’una banda, perquè veien que allò mateix que havia servit per a castigar-los es convertia en un benefici per als israelites; i així reconeixien, Senyor, que tu intervenies. 14 D’altra banda, perquè aquell infant que havia estat exposat\ni que, més endavant, havien despatxat enmig d’escarnis,\nacabava omplint-los d’admiració. La set que van patir fou ben diferent de la dels justos.\nDéu castiga amb mesura els egipcis, adoradors d’animals\n15 El seu error\nels desencaminà i conduí els seus pensaments insensats a donar culte a rèptils irracionals i a bestioles abjectes; per això tu els vas castigar enviant-los una plaga d’animals irracionals,\n16 perquè comprenguessin que l’home és castigat per allò mateix amb què peca.\n17 Al teu poder omnipotent, que havia creat el món a partir d’una matèria informe,\nli era ben fàcil d’enviar-los una munió d’ossos o de lleons furiosos, 18 o de crear expressament unes bèsties ferotges i mai vistes: uns monstres que exhalessin un foc abrusador o llancessin infectes bafarades de fum, amb uns ulls espurnejant llampecs esfereïdors, 19 animals mortífers capaços no tan sols d’esclafar-los, sinó fins i tot de fer-los morir d’esglai amb una sola llambregada. 20 Però ni aquestes bèsties no calien: els podies abatre d’un sol buf, perseguint-los amb el teu cop justicier o ventant-los amb el teu alè poderós. Tanmateix, tu has volgut disposar-ho tot amb mesura comptada i ponderada.\nDéu poderós i compassiu\n21 Sempre que vols, pots desplegar la teva força. Qui podria resistir el poder del teu braç? 22 El món sencer al teu davant és com el pes menut que tot just desnivella la balança, com la gota de rosada\nque cau a terra a trenc d’alba. 23 Però, justament perquè ho pots tot, tens misericòrdia de tothom i apartes la mirada dels pecats dels homes, perquè puguin penedir-se. 24 És que estimes tot el que existeix\ni no et repugna res del que has creat, ja que no has fet res sense estimar-ho. 25 Què podria subsistir si tu no ho volguessis? Què es podria mantenir si no ho haguessis cridat a l’existència?\n26 Tractes amb gran mirament totes les coses, perquè totes són teves, Senyor que estimes la vida.


de desembre 2017 - Cuina per a llaminers\nAvets de coco\nPerquè aquests dies s'omplin de màgia i joia. Bones Festes i per un 2018 ple de salut i llibertat!!\nsucre llustre per empolsimar\n(Com a molt aviat, preparar-los el dia abans).\nEn un bol s'hi barreja el coco ratllat juntament amb el sucre i la sal.\nPer altra banda, es baten les clares fins que siguin ben blanques (sense arribar al punt de neu) amb l'ajuda de les barnilles elèctriques. S'hi barreja una culleradeta d'extracte de vainilla.\nS'afegeixen les clares al coco ratllat i amb l'ajuda d'una cullera es va barrejant fins que el coco quedi ben humitejat.\nPer formar els avets, s'agafen 2 cullerades grans de la barreja de coco i amb les mans es forma un avet d'uns 5 cm d'alçada.\nEs col·loquen en una safata de forn, prèviament forrada amb paper de forn, tot deixant-los amb una separació d'un parell de dits entre ells. (Durant la cocció no modifiquen el seu tamany).\nS'enfornen dins el forn, prèviament escalfat a 180 ºC, durant uns 12-14 minuts.\nEs deixen refredar durant 15 minuts al damunt d'una reixa.\nS'empolsimen amb sucre llustre.\nAvets de coco Mercè de desembre 25, 2017\nAvui és jornada de reflexió... Jo ja fa dies (més de 2 mesos!) que hi reflexiono i no aconsegueixo entendre com en ple segle XXI, en un estat teòricament de dret, hi pugui haver persones que no han comès cap delicte a la presó. És per això, que avui dedico aquests brioixos als nostres presos polítics, perquè desitjo que en surtin ben aviat.\nIngredients: (per a 18 brioixos petits)\n150 g de carbassa cuita al forn\nEn un bol, s'hi afegeix en el següent ordre: la sal i el sucre, la farina, la carbassa, la llet, l'ou batut (com si féssim una truita), i el llevat fresc. Es va amassant. Quan tinguem una massa homogènia, s'hi afegeix la mantega tallada a daus petits i es barreja fins obtenir una massa igualada.\nEs deixa reposar a temperatura ambient tapda amb un drap de cotó fins que dobli el seu volum.\nPassat el temps de fermentació, es formen boles d'uns 40-45 g cadascuna, i se'ls dóna la forma que es vulgui.\nEs pinten amb un xic de llet i s'enfornen a 180 ºC (dins el forn prèviament escalfat) durant uns 15 minuts.\nBrioix de carbassa Mercè de desembre 20, 2017\nD'aquí a una setmana serà Nadal. I aprofitant que aquests dies es fan molts regals i detalls, us faig una proposta dolça ben senzilla i fàcil de preparar.\n110 g d'ametlles crues amb pela\n160 g d'aigua\nSi no voleu pesar les quantitats, podeu agafar una tassa per fer servir de mesura.\nAleshores, en una cassola s'hi barreja una tassa d'ametlles amb una tassa menys un dit de sucre i la mateixa quantitat d'aigua.\nEs posa la cassola amb tots els ingredients a foc alt.\nEs deixa bullir uns minuts (que s'evapori una mica l'aigua).\nQuan comenci a formar-se espuma i l'aigua i el sucre tinguin textura de xarop, es comença a remenar amb una cullera de fusta.\nQuan s'hagi evaporat l'aigua i el sucre quedi com una pasta, s'abaixa el foc, i sense parar de remenar, es va enganxant el sucre a les ametlles. En aquest punt, cal anar jugant: posant i traient la cassola del foc per evitar que el sucre es fongui massa ràpid i tingui temps d'agafar-se a les ametlles sense que es converteixi en caramel. (Podeu veure aquest vídeo per ajudar-vos).\nQuan tinguem les ametlles garrapinyades, es retiren del foc i es deixen refredar al damunt de paper de forn.\nQuan estiguin a temperatura ambient, les podeu guardar en un recipient tancades hermèticament.\nAmetlles garrapinyades Mercè de desembre 17, 2017


Activistes mediambientals netegen l’abocador il·legal dels Moles davant la passivitat de l’ajuntament de Paterna – RiberaTV\nActivistes mediambientals netegen l’abocador il·legal dels Moles davant la passivitat de l’ajuntament de Paterna\nLa Coordinadora, que va aconseguir recaptar 1.500 euros en 24 hores per a pagar la neteja, recorda que porta anys denunciant els abocadors il·legals que infesten el terme municipal de Paterna\nAmb la neteja es pretén posar fi al problema de salubritat que suposa l’acumulació de fems, però també evitar possibles incendis com l’ocorregut el passat 8 de febrer al Parc Natural del Túria.\nActivistes mediambientals han realitzat una neteja d’abocaments il·legals en el barranc d’Endolça, dins del Paratge Natural dels Moles. En total s’han recollit 8 contenidors i més de 50 tones de residus de diferent tipus que s’han transportat a una planta de reciclatge per al seu tractament. En la neteja, els conservacionistes, han comptat amb la col·laboració de la Associació Valenciana d’Esports de Muntanya (AVEM).\nPer a realitzar l’acció, els activistes, van aconseguir reunir més de 1.500 euros en menys de 24 hores. Les aportacions individuals eren de 10 euros i han participat més de 150 persones. Segons explica un portaveu, “és una vergonya que la ciutadania haja de fer-se càrrec de la neteja d’abocadors il·legals per la inacció de l’ajuntament de Paterna”. Els conservacionistes, que vénen denunciant els abocaments des de maig de 2019, han decidit a actuar en aquest paratge per “el perill que suposa l’acumulació de residus en una zona tan sensible com el barranc d’Endolça i per a evitar la contaminació de tot el llit pels escolaments d’aigua”.\nLa Coordinadora per la Protecció dels Moles ja va denunciar en el seu moment que, “curiosament en el paratge on es pretenia construir Port Mediterrani, proliferen els abocaments sense que l’ajuntament obligue als propietaris netejar una zona molt sensible pel perill d’incendi que genera i els perjudicis a la fauna dels Moles (Raboses, esquirols, llebres, teixons, ginetas, etc.).” El portaveu de la Coordinadora es pregunta si hi haurà algun tipus d’interés per a degradar la zona i aplanar així el camí a la multinacional britànica.\nEn la Coordinadora troben a faltar polítiques actives per a evitar aquesta situació que converteix a Paterna en un poble “tercermundista”. Segons denuncien els seus responsables, no hi ha un pla de neteja ni es persegueix els infractors ni es vigilen les zones més sensibles per a evitar els abocaments. Els activistes recorden que ja van presentar al consistori un estudi realitzat conjuntament amb Acció Ecologista Agró en el qual assenyalaven més de 130 punts en tot el terme municipal de Paterna amb un volum estimat de 11.071 m³. “Hui dia els 130 abocadors il·legals continuen actius davant la passivitat de l’ajuntament” denuncien els responsables de l’informe.\nPaterna, un exemple de greenwashing: “Vivim en un poble en el qual es baldea els carrers del centre de Paterna amb aigua amb aroma a pi, però es deixa tirar fems en qualsevol cuneta o zona apartada del bosc o l’horta sense que l’ajuntament prenga cartes en l’assumpte”.\nLa Coordinadora anuncia futures mobilitzacions, quan la situació pandèmica ho permeta, per a acabar de netejar la zona de residus més xicotets i que s’han escapat d’aquesta primera neteja.\nActivistes mediambientals netegen l’abocador il·legal dels Moles davant la passivitat de l’ajuntament de Paterna added by Ribera Televisió on 10 febrer, 2021


Activitats a Sierra Leone | Campus Docent Sant Joan de Déu\nPublicado el 05 de març de 2019\nEl Campus Docent Sant Joan de Déu va signar el passat mes d’octubre un conveni amb la Universitat Ernest Bai Koroma. I aprofitant l‘estada dels representants del Campus a Lunsar, el dia 28 de febrer es va mantenir una reunió en la seu de la universitat, per tractar i pactar els diferents punts del conveni. Mitjançant aquest document s’han establert línies de col·laboració en recerca, transferència del coneixement i mobilitat del professorat.\nD’altra banda, amb els professors de l’Escola d’Infermeria s’ha mantingut una reunió de seguiment del programa formatiu que es va iniciar en el mes de juliol de 2018 a l’empara del programa d’agermanament. En aquesta reunió s’avaluen les activitats ja realitzades i s’expressen noves necessitats.\nDes de l’any 2008 el Campus Docent Sant Joan de Déu manté un programa d’agermanament amb l’Escola d’Infermeria de Mabesseneh (Sierra Leone), i contribueix aportant coneixements i recursos per a millorar la formació dels professionals, l’assistència, les infraestructures i els recursos necessaris per al bon funcionament de l’Escola.


L'efecte jauss 2.0: de juliol 2007\nCarlos Marzal, Los países nocturnos.\nTots els diaris «espanyols», tots, també l’Avui i El Punt, que són uns diaris espanyols escrits en català que llegeixen els catalans que creuen, encara, amb aquella fe, que Catalunya no és Espanya —malgrat el seu DNI i, ai!, el seu DNA—, destaquen en primera pàgina i amb foto la victòria al Tour d’un jove ciclista madrileny —els diaris més «postnacionals», fins i tot amb una fotografia del ciclista embolicat amb la bandera postnacional; amb la bandera postnacional espanyola, esclar—, que corre en un equip espanyolíssim que es diu Discovery Channel... En canvi, Le Monde, un altre gran diari postnacional, diu, també en portada, sense foto, que el ciclista en qüestió no hauria hagut de participar al Tour perquè el seu nom surt en els papers del pèrfid doktor que tantes tardes de glòria ha «donat», per via intravenosa, sembla, al ciclisme —espanyol. Tot plegat put a pur postnacionalisme, vaja... Visca Jalabert!\nUn dia uns savis il·luminats van tenir una idea lluminosa: «Potser ens hauríem de desconnectar d’Espanya...» I Espanya, oh!, ves per on, en va fer cas i els va deixar a les fosques. Una lliçó. De tenebres.\nParaules d’arqueòleg i literatura\n«El meu País és un desert que sovint m’atura el cor. Em resulta difícil alenar en presència del seu cos moribund, abandonat a la indiferència. Ens han vençut afablement, amb el nostre vistiplau, i tan sols romandrem en algunes paraules d’arqueòleg...»\n«La literatura que escric vol travessar l’espai i el temps que m’ha tocat viure; intenta temptar-me perquè em crega singular a l’hora d’explicar la vida i donar-hi un sentit, i em crea la il·lusió de foradar el caos i l’absurd, tot i que siga amb una agulla de cap entortolligada. La literatura que escric em fa surar aspectes que ignorava posseir i, per tant, només és estrictament vàlida i necessària per a mi...»\nDe Vianant, de Rafa Gomar.\nSurto tard de la feina. En lloc d'anar cap a casa haig d'anar a l'òptica, que és a Barcelona. Em trobo, esclar, l'homenet petit i tímid, amb el barret, envoltat de policia i de curiosos, que a l'ombra de Santa Maria del Mar roda escenes d'una pel·lícula, diuen, però que sembla un sainet —subvencionat. M'agraden les seves pel·lícules, m'agraden molt, sobretot les que el títol és un nom propi: Manhattan, Annie Hall, Zelig, Hannah i les seves germanes, Alice... Però em fa una mica de llàstima veure en què s'ha —l'hem— convertit. El deixo amb els seus àngels i amb els seus dimonis. Pujo Argenteria amunt, plaça de l'Àngel, Llibreteria, carrer del Call, la Rambla... Barcelona bull. Com que avui no tinc —gaire— pressa —els nens són a Arbúcies, amb la C. i els avis—, vaig cap a Discos Castelló. Fa molt de temps que no em compro discos. Gràcies o per culpa de l'Emule i de l'Itunes. Abans d'entrar em poso un límit: 40 euros. Al cap d'una bona estona surto: 41,95 euros. Tres discos, tres estils, tres llengües, tres maneres de veure el món. Entro en una llibreria. Remeno. Llegeixo contraportades, primers paràgrafs... Les hores passen amb alegria. No em compro res. No tinc temps de llegir, ara. I tinc una pila considerable de lectures endarrerides que no sé quan podré començar. Em fa mal el cul, avui. Ahir em vaig haver de vacunar del tètanus. Un clau rovellat i traïdor em va travessar, de nit, el plàstic de la sola de la xancleta i em va foradar el peu. L'infermer que em va vacunar ja em va avisar. El cul. M'assec com puc. I em prenc un granissat de llimona. A la plaça Catalunya un estol de banderes roges... Un estol de banderes roges? Potser és que roden una altra pel·lícula. O un espot... La ciutat ha canviat; ja no és el que era. Jo també he canviat; ja no sóc el que era. No em sap greu. Les ciutats canvien, malgrat tot. Tot canvia. Tots canviem. Malament, si no. I tot continua igual. La ciutat és ara un batibull de gent diversa; però ja ho era, un batibull de gent diversa, i sempre ho serà. El canvi; la ciutat dels canvis. La millor ciutat del món: la ciutat puta i la ciutat senyora; la ciutat golfa i la ciutat elegant, la ciutat bruta i la ciutat neta; la ciutat dels okupes i la ciutat dels especuladors, la ciutat dels pispes i la ciutat dels lladres; la ciutat que atrau i la ciutat que repel·leix; la ciutat dels blancs, la ciutat dels negres, la ciutat dels foscos, la ciutat dels grisos, la ciutats dels rojos, la ciutat dels clars, la ciutat dels verds, la meva ciutat; la ciutat de la Rambla dels Estudis, la ciutat de la Rambla del Raval, la Prashan Rambla; la ciutat dels mòbils i la ciutat dels locutoris; la ciutat pobra i la ciutat benestant; la ciutat dels brètols i la ciutat dels gamberros; la ciutat cosmopolita i la ciutat provinciana; la ciutat del mar i la ciutat de la muntanya; la ciutat dels pisos pastera i la ciutat de les habitacions d'hotel a tres-cents euros la nit; la ciutat que m'agrada, la ciutat que m'irrita, la ciutat que vull, la ciutat que no em vol, la meva ciutat; la ciutat on viu la gent que estimo i la ciutat on viu gent que, potser, odio; la ciutat estranya, la ciutat normal; la ciutat on van néixer els meus pares, la ciutat on no ha nascut cap dels meus fills; la ciutat dels bars, la ciutat de les pixarades, la ciutat de les bicis, la ciutat del vici; la ciutat dels uns i la ciutat dels altres; la ciutat dels matahambres, de les pizzes, dels pintxos, de les coques de La Montserratina, dels kebabs, dels entrepans de pernil, dels xauarmes, dels rotllets de primavera... Les hores passen, el sol es pon. Tinc feina, encara. He de preparar la bossa per marxar. Demà. I deixar per uns dies la ciutat imperfecta, la ciutat que potser estimo, la meva ciutat...\nnon aspettare il sabato inizio del riposo d'iddio\n«...l'última vegada que els russos van anar a Alemanya la cosa va acabar molt malament...»\nJe retrouverais le secret


L'aeroport de Girona arriba als 80.000 passatgers durant l'agost\nL’aeroport de Girona-Costa Brava, ubicat a Vilobí d’Onyar, comença a mostrar signes destacats de recuperació de l’activitat. Durant el mes d’agost ha registrat 80.672 passatgers, una xifra que duplica la que hi havia el mateix mes de l’any anterior. Concretament són un 116,7% més d’usuaris que al juliol del 2020. És una xifra que encara queda lluny, però, de la del 2019 (-73,6%).\nPel que fa a l’acumulat d’aquest any, la terminal gironina suma 157.163 passatgers. En nombre d’operacions, s’han fet 1.955 enlairaments i aterratges, un 16% més dels que hi havia l’agost de l’any passat. Aquest augment en nombre de passatgers reforça la recuperació turística que han registrat diversos establiments de la Costa Brava sobretot en el mes d’agost.\nEls passatgers internacionals han predominat a l’aeroport gironí, ja que n’hi ha hagut 80.314 durant l’agost, dels 80.672 en total. La companyia que ha transportat més passatgers, com és habitual, és Ryanair. L’aerolínia irlandesa ha sumat 53.756 usuaris aquest agost, mentre que l’agost de l’any passat eren 27.061. Per altra banda, Transavia també ha transportat una part important dels usuaris, amb 24.522 passatgers aquest agost (l’any passat va tenir 7.170 usuaris).\n22 de May de 2012 Aspronis alerta que les retallades posen en perill la feina de 2.500 persones amb especials dificultats d’inserció\n3 de September de 2011 Canet vol donar un impuls a l’economia local potenciant el patrimoni artístic\nNoticia anterior Noticia anterior Caldes deixa enrere 16 anys de barracons amb l’estrena del nou institut\nNotícia següent Notícia següent Hipra subministrarà al Vietnam 50 milions de dosis de la seva vacuna contra la Covid


EN MARXA UNA NOVA EDICIÓ DEL CERDÀ DE L’ANY – Pirineus TV\nEN MARXA UNA NOVA EDICIÓ DEL CERDÀ DE L’ANY\nL'Institut d'Estudis Ceretans ha convocat una nova edició del Cerdà de l'Any, el guardó que reconeix una persona o entitat que ha treballat desinteressadament per a la comarca. S'ha decidit prorrogar fins al 9 de febrer les propostes que poden fer els veïns i veïnes i també els ajuntaments de l'Alta i la Baixa Cerdanya. De moment ja s'han rebut 26 candidats així que, amb aquests dies de més, fàcilment es tornarà a superar la trentena. D'entre totes les propostes, el jurat escollirà els tres finalistes i després s'iniciarà l'últim procés de selecció.\nFins al 18 d'abril, doncs, es podrà votar per correu electrònic qui ha de ser el guanyador d'entre els tres candidats. El vot popular valdrà el 50% i l'altre 50% anirà a càrrec del jurat, que donarà a conèixer qui és el Cerdà de l'Any el 22 d'abril.\nTal com va passar fa un any, l'IEC preveu no poder tampoc celebrar la gala en aquesta edició. L'entitat confia en poder organitzar-la pel juliol o l'octubre, sempre i quan la situació sanitària ho permeti. Serà una gala especial, on s'homenatjaran els guardonats del 2019 i del 2020. Recordem que l'any passat, la guanyadora va ser la mestra i activista Monique Guerrero.\nPer altra banda, el concurs de dibuix que l'Institut d'Estudis Ceretans organitza anualment per escollir el cartell del guardó ha comptat amb la participació de 20 escoles, des de Martinet fins a Font Romeu. En total s'hi han presentat 800 dibuixos. La setmana vinent es coneixeran els tres guanyadors i el treball que es convertirà en el cartell del Cerdà de l'Any 2020.\nParlen al vídeo: MARIA TERESA LICCIARDI, MEMBRE INSTITUT ESTUDIS CERETANS


Convocat el premi DONA TIC 12×12 2016 – CatEi\nConvocat el premi DONA TIC 12×12 2016\nEts dona i treballes a les TIC?\nPresenta’t al Premi 12×12 Dona TIC !\nEl congrés 12×12, Organitzat per Tertúlia Digital i l’estratègia smartCAT de la Generalitat de Catalunya, acollirà el proper 15 de desembre la Segona edició dels Premis 12 × 12 Dóna TIC , amb la col·laboració de l’Observatori Dona, Empresa i Economia.\nL’Objectiu dels premis és reconèixer i posar en valor el paper Fonamental de les dones en el món professional, empresarial i acadèmic a les TIC. A més, és vol Treballar per a que hi hagi més presencia femenina en carreres Tecnològiques i enginyeries.\nAcadèmica / Investigadora: La dona s’ha de dedicar a la formació i / o recerca en l’Àmbit de les TIC .\nDivulgadora: La dona ha de Treballar a l’Àmbit de la comunicació vinculada a les TIC .\nDóna TIC Revelació: La dona ha d’haver tingut un paper rellevant i destacable en l’Àmbit de les TIC.\nEstudiant TIC: La noia ha de ser estudiant de QUALSEVOL Enginyeria o Enginyeria Tècnica i ha d’haver Desenvolupat 1 projecte i/o iniciativa destacable en l’Àmbit de les TIC\nEl Termini per presentar els candidatures és Fins el 15 de novembre de 2016 i el Lliurament de premis és realitzarà durante el 12×12 Congress “La trobada de les TIC de Cap d’Any” el dia 15 de desembre de 2016 a l’auditori de l’Edifici Imagina, Av. Diagonal, 177, 08018 Barcelona.\nConsulteu aquí les bases: http://tertuliadigital.com/12×12/premi-dona–tic\nPremis 12×12 DONA TIC 2015\n21 Setembre 2016 cateinf\tNews, web


1 u n i t a t El departament de Recursos Humans. - ppt descargar\nPublicada porRaíssa Bergmann Cordeiro Modificado hace 1 año\nPresentación del tema: "1 u n i t a t El departament de Recursos Humans."— Transcripción de la presentación:\n1 1 u n i t a t El departament de Recursos Humans\n3 Empresa i organització empresarial\nL’empresa, des d’un punt de vista tècnic, és una organització que combina recursos financers, tecnològics i humans per produir o comercialitzar béns o serveis amb l’objectiu d’obtenir el màxim benefici per als seus promotors.\n4 Els recursos de l’empresa\nEls recursos de l’empresa són els mitjans que aquestes entitats utilitzen per arribar als seus objectius. Classificació de recursos de l’empresa: – Recursos financers – Recursos tecnològics – Recursos humans (RH) Recursos financers Són els fons necessaris per poder dur a terme l’activitat empresarial. Recursos tecnològics Són les inversions que l’empresa ha de fer per dur a terme la seva activitat. Recursos humans (RH) És el conjunt de persones que, directament o indirectament, presten els seus serveis a l’empresa.\n5 Les àrees funcionals de l’empresa: departamentalització\nL’empresa es divideix en àrees funcionals que responen a les diverses activitats que s’han de dur a terme. Les àrees funcionals d’una empresa Àrea Funció Direcció Establir els objectius, organitzar els recursos, vigilar i controlar l’activitat. Proveïment Obtenir de l’exterior els recursos materials necessaris per a l’activitat de l’empresa. Producció Elaborar els productes que l’empresa pretén posar en el mercat. Comercial Promocionar, distribuir i comercialitzar els productes acabats. Administració Fer totes les tasques administratives que genera l’activitat de l’empresa. Comptabilitat Gestionar els comptes de l’empresa. Econòmica i financera Buscar els recursos financers necessaris per a l’activitat empresarial. Recursos Humans Fer totes les tasques relacionades amb la gestió i administració del personal de l’empresa.\n6 L’organigrama de l’empresa\nL’organigrama d’una empresa és la representació gràfica de la seva estructura organitzativa. Exemple d’organigrama.\n7 Organització dels recursos humans\nPer organitzar de manera eficient els recursos humans de l’empresa, cal fer una anàlisi dels treballadors que la componen (directius, operaris, etc.), assignar funcions concretes a cadascun d’ells i determinar les interrelacions que cal establir-hi.\n8 Departament de Recursos Humans\nEl departament de Recursos Humans és l’encarregat de la gestió i administració del personal de l’empresa. Funcions i tasques lligades a la gestió de personal Funcions Tasques Ocupació – Planificació de les necessitats de personal de l’empresa. – Anàlisi i descripció de cadascun dels llocs de treball. – Captació i selecció dels treballadors. – Pla d’acollida de nous treballadors. – Avaluació de l’acompliment de cada treballador. Desenvolupament del personal – Formació del personal. – Política de promoció. Compensació econòmica – Valoració del llocde treball. – Política retributiva. Relacions laborals – Drets i deures laborals. – Prevenció de riscos laborals. Serveis socials – Incentius socials voluntaris.\n9 Departament de Recursos Humans\nFuncions i tasques lligades a l’administració de personal - Documentació relativa a l’inici de la relació laboral. - Elaboració del rebut de salaris. - Acompliment de les obligacions periòdiques amb: – Seguretat Social. – Agència Tributària. - Documentació d’incidències laborals. - Tràmits relacionats amb faltes i sancions. - Documentació relativa a l’extinció de la relació laboral. - Informació als treballadors.\n10 Models de gestió de recursos humans\nHi ha tants models de gestió com empreses. Models basats en les tendències tradicionals de gestió de recursos humans La seva finalitat és incrementar la productivitat de l’empresa mitjançant la reducció de costos. Classificació Models basats en les tendències actuals de gestió de recursos humans La seva finalitat és que el treballador estigui el més satisfet possible a l’empresa.\nDescargar ppt "1 u n i t a t El departament de Recursos Humans."\nDirecció per projectes (Organizació Sanitària Integral)\nL’ESTATUT DEL TREBALLADOR AUTÒNOM Dra. Esther Sànchez\nELS DRETS I DEURES DE LES FAMILIES DE PERSONES AMB DID


▷ La gira Hijos de la Ópera s'inicia al Teatre Fortuny\nLa gira Hijos de la Ópera s'inicia al Teatre Fortuny\nEl Teatre Fortuny estrena el 13 de desembre el concert de lírica “Hijos de la Ópera” amb Monsterrat Martí (filla de Monsterrat Caballé), Cecília Lavilla (filla de Teresa Berganza) i Plácido Domingo Jr. (fill de Plácido Domingo) en el marc de Reus Capital de la Cultura Catalana 2017. Una producció a càrrec de Corso Iniciativas, empresa especialitzada en esdeveníments lírics d’alt nivell.\nEl repartiment inclou també artistes com la soprano Amanecer Sierra i el baríton Luis Santana, acompanyats al piano per Antonio López, els quals oferiran un tomb des del repertori líric, als musicals, els boleros i la sarsuela. Aprofitant la proximitat amb les dates nadalenques, oferiran també peces del repertori nadalenc.\nTres referents del món de l’òpera presenten aquest espectacle que s’estrena al Teatre Fortuny de Reus, pel lligam del director artístic de Corso Iniciativas, el tenor reusenc Carles Ivan Borràs, amb aquest teatre i els seus artistes. Posteriorment el muntatge viatjarà a Barcelona per començar una gira que els portarà a diverses ciutats del món.\nLa presentació d'aquest concert s'ha realitzat aquest dimarts al Teatre Fortuny i hi han participat Carles Ivan Borràs i el director general de Corso Iniciativas, Gerard Casas. També hi han participat la comissària de Reus Capital de la Cultura Catalana 2017, Montserrat Grau, i el gerent del Consorci del Teatre Fortuny, Josep Margalef.\nLes entrades per aquest espectacle es poden adquirir a uns preus de 48, 28 i 15 euros a la taquilla del teatre de dilluns a divendres d'11:00 a 13:00 h i de 18:00 a 20:00 h (pl. de Prim, 4) o bé al web www.teatrefortuny.cat. També els dies d'actuació a la taquilla una hora abans de començar l'espectacle.


Web: GS Gestió de Vendes i Espais Comercials\nCFGS GESTIÓ DE VENDES I ESPAIS COMERCIALS (GVIEC)\nEMPRESES AMB LES QUE PODRAS TREBALLAR\nEl Cicle Formatiu de Gestió de Vendes i Espais Comercials et permetrà gestionar les operacions comercials de compravenda i distribució de productes i serveis, i organitzar la implantació i animació d'espais comercials.\nEstudiem tècniques d´ aparadorisme i de marxandatge en un punt de venda. També fem pràctiques reals en botigues.\nGestió de productes i Promocions al punt de venda\nAquest mòdul professional conté la formació necessària per exercir les funcions de gestió i promoció de productes en el punt de venda.\nEn el mòdul s'estudien les diferents les diferents formes d'investigació comercial, entenent els objectius en cada cas i decidint quina metodologia utilitzar i analitzar els resultats.\nS'estudien totes les operacions a les quals han estat sotmesos els productes, des de la matèria primera fins que són adquirides pel client final.\nDescobreix com gestionar i coordinar totes les operacions dutes a terme al magatzem d'una empresa.\nAprendrem les pautes que ens permetran formar i gestionar els equips de venda.\nAquest mòdul professional conté la formació necessària per exercir les funcions de definició, aplicació i seguiment de les polítiques de màrqueting.\nAquest mòdul habilita a l'alumnat per saber analitzar, elegir i aplicar les diferents formes de venda i negociació.\nEn aquest mòdul els alumnes aprendran les eines, tècniques i continguts de màrqueting online per la elaboració d'un pla de màrqueting digital.\nAmb l’objectiu de posar de manifest tots els continguts i habilitats apresos durant el cicle, en aquest mòdul, tractarem de crear una empresa a partir d'una idea. Tot un repte no?\nEl cicle de Gestió de Vendes participa en els següents projectes d'Innovació:\nLast modified: Friday, 10 May 2019, 11:39 AM


El sector de la restauració viu amb angoixa la incertesa sobre les noves mesures que els obliguen a tancar 15 dies – Solsona FM\nEl sector de la restauració viu amb angoixa la incertesa sobre les noves mesures que els obliguen a tancar 15 dies\n16/10/2020 16/10/2020 solsonafm\t0 Comments\nLa disposició de mesures per frenar l’expansió de la Covid-19 ha entrat en vigor a la una de la matinada, tot i que la Generalitat està a l’espera que s’hi pronunciï el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya. La resolució deixa en suspens la prohibició de reunions de més de sis persones, la suspensió de l’activitat presencial a les universitats i la limitació de l’aforament les activitats de culte, a l’espera que el TSJC resolgui. El sector de la restauració, un dels més afectats per les restriccions s’ha mostrat obertament en contra de l’aplicació del decret, i ha demanat que les normes que es vulguin proposar es consensuïn amb els afectats.\nEl Procicat aprovava ahir el tancament de bars i restaurants i noves restriccions d’aforament a comerços i actes culturals per frenar els contagis de coronavirus. Es redueix al 30% l’aforament al comerç i als mercats i es limiten les activitats esportives als gimnasos.\nSobre el sector de la restauració, aquest matí n’hem parlat a La Central amb Roger Vilaginés, del restaurant Mare de la Font. Després del tancament per la primera onada, explica que estaven contents per com havia anat la campanya d’estiu. Assegura que en conèixer la decisió de tancar han passat per les diferents fases del dol: sorpresa, incredulitat, la ràbia de pensar que sempre son l’ase dels cops, i, finalment, ahir, l’acceptació. Vilaginés posa de relleu que un restaurant té una dinàmica que no pots obrir i tancar d’un dia per l’altre:\nSegons les noves mesures, bars i restaurants tancaran 15 dies però podran oferir recollida o servei a domicili, amb els restaurants dels hotels restringits únicament als hostes. Roger Vilaginés considera que això és enganyós:\nAl marge de bars i restaurants, el Govern demana limitar la mobilitat fora del domicili i els contactes socials i ha recomanat a les empreses fer teletreball sempre que sigui possible. A més, als centres de treball s’han d’extremar les mesures de prevenció i higiene i promoure entrades esglaonades per evitar concentracions de gent. Entre les restriccions, també hi ha que parcs i jardins, i parcs infantils dels municipis, hauran de tancar a les vuit del vespre.\n← L’ANC de Solsona organitza una columna de vehicles cap a Lledoners\nEl Solsonès detecta 25 positius en una setmana →


TIB - Excursió: Camí del Correu: de Banyalbufar a Esporles - CTM\nSenderisme | Itinerari turístic N209\nEl camí del Correu és la via pública d'origen medieval que connectava Banyalbufar amb Esporles. Després de la inauguració de la carretera entre Esporles i Banyalbufar en el segle XIX, el camí fou abandonat. El 1999, el Consell de Mallorca va rehabilitar aquesta via.\nDurada aproximada: 2,5 hores\nTelèfon: +34 971 148 580\nPàgina web: www.ajbanyalbufar.net/\nCorreu electrònic: ajuntament@ajbanyalbufar.net\nL'excursió comença a Banyalbufar. Per arribar-hi, cal agafar la L200.\nComençam l'itinerari a la parada d'autobús situada a la via principal de Banyalbufar. Des d'aquest punt, ens dirigim cap a l'Ajuntament, que es troba just darrere de la parada, damunt l'oficina de Correus. Hem de seguir la senyalització Esporles/Camí del Correu/GR-221 i continuar pel carrer de Jeroni Albertí. Deixarem a la dreta Son Vives i aviat també el camí d'accés a un dels altres casals banyalbufarins: Son Albertí.\nDesprés d'uns minuts, arribarem a la font de la Vila. L'itinerari ascendeix entre petits pinars, cultius de malvasia i olivars, fins a arribar a l'abandonada guixera de Son Sanutges. Aquí el camí es bifurca en tres i hem de prendre pel d'enmig. Després d'uns revolts, ens endinsarem en el bosc i arribarem a la partió entre Son Sanutges i Son Valentí. El camí, en lenta pujada, ens du fins al coll del Pi (450 metres).\nArribarem a l'era del Moro, que constitueix una bona talaia des d'on contemplar el paisatge. El camí ofereix a partir d'aquí un dels trams més suaus i frescos de tot l'itinerari. En sobrepassar un acusat revolt que tomba a l'esquerra, arribarem a la paret de partió entre Son Valentí i ses Mosqueres, a escassos metres de la Potada del Cavall, petit cocó natural enmig del camí que la tradició oral s'encarregà de dotar de llegendes que implicaven el rei Jaume I. El camí davalla mentre dibuixa uns revolts molt marcats.\nL'itinerari descendeix entre l'olivar de ses Mosqueres, deixa la font del Creuer a la dreta i avança fins a arribar a la partió de sa Granja. Després d'uns minuts, arribam a la carretera Ma-10, que travessarem per continuar-hi paral·lels. Més endavant, creuarem el pont de la Turbina, que supera el torrent de Sant Pere; passarem a l'altra banda de la carretera i en pocs minuts serem a la plaça d'Espanya d'Esporles, punt final de l'itinerari. Des d'aquí, s'ha d'agafar l'avinguda de Joan Riutort i, en arribar al carrer de Jaume I, girarem a la dreta fins a arribar a la parada principal d'Esporles.\nDificultat: Fàcil, la ruta discorre per un camí ample, empedrat, amb bona senyalització durant tot el trajecte.\nTemps estimat: 2,5 hores.\nRecomanació: Passejar i gaudir dels típics carrers de Banyalbufar i Esporles.


Chrome 16 és el navegador més utilitzat del món, Actualitat, Disseny web a Girona - La Bisbal d'Empordà\nPublicat el 14 de Febrer, 2012 a les 00:00\nEl navegador web de Google continua escalant posicions a gran velocitat, de manera que la seva última versió és el navegador més utilitzat, per primera vegada per sobre tant de l'Internet Explorer 9 com d'Internet Explorer 8. Això sí, totes les versions d'Internet Explorer juntes converteixen encara al browser de Microsoft en el més usat, que perd llocs de forma constant.\nGoogle ha aconseguit amb les constants actualitzacions de Chrome que tots els seus usuaris actualitzin ràpidament, de manera que l'anterior passa ràpid a millor vida i l'última guanya posicions molt ràpid. Encara que existeixen versions diferents, es pot dir que Chrome és un únic navegador que s'actualitza sense generar dubtes i confusió en l'usuari a l'hora de fer el salt.\nNo ha passat el mateix amb Internet Explorer, que està clarament dividit i que lluny de guanyar quota de mercat, la perd. D'aquesta manera, des del seu llançament al novembre, Chrome 16 ha substituït completament a Chrome 15 i ha anat creixent de forma meteòrica, segons les estadístiques globals de StatCounter.\nEl desembre de 2011, el browser de Google (amb un 13,34 per cent de quota per a la versió 15 i 11,73 per a la 16) estava molt per sota de l'Internet Explorer 8 (22,12 per cent) i superava pels pèls a IE9 (10,74 per cent).\nNo obstant això, el panorama ha canviat molt en qüestió d'un mes. Chrome 15 ha passat literalment ha millor vida (0,41 per cent de quota al gener de 2012), enfront del seu germà Chrome 16, que ja ocupa el lloc número 1 de versions de navegadors per primera vegada en la història, amb un 25,79 per cent de quota de mercat. IE8 ha passat a tenir un 20,82 per cent i IE9 ha pujat lleugerament fins al 11,44 per cent de quota de mercat.\nD'aquesta manera, Chrome 16 s'ha convertit en la versió de navegador web més usada del sector i avantatja en gairebé cinc punts a Internet Explorer 8. El seu germà gran, Internet Explorer 9 ha guanyat menys d'un punt de quota entre desembre de 2011 i gener de 2012, enfront dels més de 14 que ha sumat Chrome 16.\nIE, EL MÉS USAT DE FORMA GLOBAL\nEn qualsevol cas, en el còmput global, Microsoft segueix guanyant la partida ... Això sí, veient com la distància amb Chrome es fa més i més petita. Internet Explorer va ser el navegador més utilitzat al gener de 2012, amb un 37,45 per cent de quota de mercat, encara que ha perdut 1 punt en l'últim mes.\nChrome s'acosta cada vegada més, ja que ha crescut del 27,27 per cent de quota de desembre de 2011 al 28,4 per cent de gener que sumen totes les seves versions. Així, Chrome ja està a menys de 10 punts d'Internet Explorer, amb una tendència a l'alça i una experiència més unificada que les diferents versions de l'IE.\nD'altra banda, tot això passa just quan Google llança la nova versió del seu navegador (el 9 de febrer de 2012), Chrome 17, indicant que és encara més ràpida i segura. Si el navegador segueix guanyant quota i els seus usuaris ja existents segueixen donant el salt en massa a la nova versió, les coses podrien seguir millorant per a la companyia del cercador en aquest terreny en els propers mesos.\nTampoc cal perdre de vista al navegador de Mozilla, les versions tenen un 24,78 per cent de quota del mercat global. Encara que Firefox es manté força estable, també experimenta un decreixement en els últims mesos. D'aquesta manera, el novembre de 2011 tenia un 25,23 per cent de quota, que va pujar lleugerament al desembre fins al 25,27 per baixar al gener de 2012 fins al 24,78 per cent de quota de mercat.


La primera pintura rupestre trobada al terme de Pego permetrà tancar la història del territori – Ràdio Pego\nLa primera pintura rupestre trobada al terme de Pego permetrà tancar la història del territori\n7 de juny de 2016 Sara Garcia 0 Comment\nEls artífex del descobriment, Juan Pastor, Fernando Sendra i José Sendra han explicat a la presentació de la troballa, que l’incendi del maig de 2015 els ha permès passejar pel barranc de La Canal i adornar-se’n de la pintura. Es tracta d’un cérvol mascle adult amb fletxes a la panxa. De moment la primera pintura rupestre de Pego serà protegida com a Bé d’Interés Cultural. Els experts han destacat el tractament exemplar que han tingut els descobridors i les autoritats locals en tenir la certesa de la troballa. Han explicat que ha estat «molt eficaçment comunicat», el que no és habitual.\nL’incendi de maig de 2015 va arrasar amb el que tenia al davant i va deixar descarnada la muntanya que tant estimaven pegolins i pegolines. Este tràgic esdeveniment, però, també ha permès descobrir sendes que estaven perdudes, localitzar pous o altres elements arquitectònics que estaven ocults sota la vegetació. Aquell incendi també ha permès que tres amants de la història, tres autodidactes que els agrada saber sobre els seus orígens i que també compartixen l’estima pel caminar pel terme, hagen descobert la primera pintura rupestre a Pego.\nJuan Pastor, Fernando Sendra i José Sendra van aplicar els seus coneixements de prehistòria —adquirits amb l’assistència als Tallers d’Història Local promoguts per l’Arxiu Municipal i la Regidoria de Cultura i a cursos sobre patrimoni d’àmbit comarcal, entre d’altres— quan, caminant pel barranc de la Canal, van observar una taca amb un color ben especial.\nL’excursió d’eixe dia tenia com a objectiu connectar la zona d’acampada de COOPAGROTUR amb altres sendes de les rodalies. Van anar fins al Salt de la Canal, el més complicat. Passejant, passejant, en girar-se Juan Pastor es va donar compte que s’havien deixat una cova que, en passar no havien detectat. I van decidir tornar per inspeccionar-la. En parar allí Pep Sendra va cridar l’atenció sobre la «taca roja» i van descobrir que es tractava d’una pintura rupestre. De fet, van discutir sobre si representava una cabra o un cérvol. Asseguren que la zona del barranc de la Canal està «tota plena de foies i que dóna gust vore el que hi ha. I el que hi ha, ara és el moment de vore-ho».\n«Una casualitat», asseguren que va ser la troballa i «un estímul». Però de la cova ja s’havia fet ús. I és que expliquen que estava tapada amb una tela de galliner per a evitar que les raboses feren cau allí dins. De tota manera, puntualitzen que «la pintura estava fora de la cova», «a l’entrada a la dreta».\nLa regidora de Cultura, Laura Castellà els ha demanat la col·laboració per a fer de guies quan comence l’exhaustiu estudi que l’Ajuntament de Pego ha encomanat a l’especialista en art llevantí Virginia Barciela. Una petició que han acceptat encantats.\nLaura Castellà certificava que esta troballa permet que estiguen tots contents: els descobridors i les autoritats. Informava la regidora de Cultura que de moment la primera pintura rupestre trobada al terme de Pego «no formarà del Patrimoni Històric de la UNESCO perquè no està catalogada dins l’inventari». No obstant això, la pintura ja està protegida com a Bé d’Interès Cultural, el que provoca que «Pego comptarà amb tres BIC: les muralles, el Castell d’Ambra i la pintura rupestre». Destacava la regidora de Cultura la importància que comporta que els descobridors de la pintura hagen estat pegolins».\nL’alcalde de Pego, Enrique Moll, ressaltava que este descobriment torna a demostrar que este ha estat «un paratge on els ésser humans han viscut, han caçat […]» des de temps ancestrals i apuntava que «el vincle entre la costa i l’interior passa per Pego». Moll ha agraït als tres descobrir «la dedicació a la muntanya». Per la seua banda, estos han assenyalat que «no tenia sentit que a les Valls hi haguera pintures i no al terme de Pego» i tenen la certesa que n’ha d’haver més. De fet, ja s’han oferit per a «anar a per elles».\nVirginia Barciela González, col·laboradora honorífica de l’àrea de prehistòria de la Universitat d’Alacant, és conscient que es tracta «d’un jaciment molt especial per a vosaltres perquè és el primer que es documenta al terme municipal de Pego». Explicava també que des de 2013, junt amb dos companys més, està duent a terme un projecte de prospecció de les valls prelitorals de la Marina Alta que ha donat com a resultat 15 nous jaciments. Aventurava, l’especialista en art llevantí, que es poden trobar més pintures al terme de Pego.\nBarciela explicava a la sala que «la pintura descoberta és art llevantí, art rupestre prehistòric, que té cronologia neolítica (8.000 anys a.C). És un art que ací està realitzat per poblacions agricultores i ramaderes». Així mateix, descrivia que «el motiu principal que trobem a este abric és una imatge d’un cérvol que està sent caçat». Més concretament es tracta d’un cérvol mascle adult. Un fet que, apuntava, no és estrany perquè les poblacions agricultores i ramaderes «tenen en la caça un dels recursos de subsistència més importants». L’art llevantí reflectix molt bé la realitat, és molt naturalista, intenta representar eixa realitat amb molts detalls, puntualitzava Barciela.\nL’Ajuntament de Pego ha encarregat a Virginia Barciela una «documentació exhaustiva de la zona […] perquè estiga perfectament catalogada i es puga, així, contribuir a la seua conservació i a la seua divulgació». El primer pas que s’ha fet per començar eixe estudi és sol·licitar un permís a la Direcció General de Cultura. Una vegada es tinga eixe permís hi haurà diferents fases:\n1.- Prospecció de la zona per garantir que no es quede res al tinter.\n2.- Tractament de les imatges digital per descobrir com són realment les pintures.\n3.- Topografia de la cova en 2D perquè és molt il·lustrativa i donarà a conèixer les característiques de la cova i on estan els panells de pintures rupestres.\n4.- Reportatge fotogràfic d’alta qualitat per a tenir-ho tot molt ben documentat. Això permetrà la fotogrametria, és a dir, localitzar on està cada motiu i també permetrà realitzar calcs.\n5.- Contextualitzar tot este treball, contextualitzar el jaciment. Pensar, vincular-lo amb altres jaciments de la zona, que hi ha moltíssim. Pensar qui el va fer. Per què el van fer en eixe lloc. Qualsevol detall que permeta reconstruir la història del jaciment.\n6.- Georeferenciació. La creació d’una proposta de protecció.\n7.- Fitxa d’inventari de jaciments arqueològics.\nTotes estes són les principals eines de tipus administratius per poder protegir l’espai, informava l’experta en art llevantí.\nVirginia Barciela agraïa als tres descobridors «el respecte amb el que han tractat i han donat a conèixer esta troballa». Han sigut «molt respectuosos perquè de forma molt ràpida han comunicat a les autoritats la troballa i açò va a permetre a l’Ajuntament de Pego que impulse un estudi i que el descobriment es conega i que passe a ser un element patrimonial de primer ordre per al municipi».\nÉs justament el que començava destacant el Cap de Servei Territorial de Cultura i Esport, José Antonio López Mira, «la tasca i la gestió realitzada per tot Pego». Assegurava que «hi ha que sentir-se molt orgullós de poder gestionar estes troballes d’una manera tan eficaç», una circumstància que no és l’habitual. És per tant, concloïa «un exemple de gestió excel·lent», com també ho és que l’Ajuntament haja sigut tan ràpid a l’hora de contractar la millor especialista d’art rupestre de la província d’Alacant per fer el treball de prospecció.\n«La tasca només ha fet que començar», és el que afirmava López Mira qui deixava clar que «açò és la primera mostra de l’art rupestre que és susceptible que aparega a Pego». I explicava que «el que aparega art rupestre a Pego és una cosa que tots els prehistoriadors estàvem esperant», perquè continuava explicant que «era impossible que hi haguera art a les poblacions d’interior quan, el pas natural de la costa a l’interior, passa per ací».\nAfegia una realitat que no es pot amagar pel que fa a la troballa pegolina i és que, tot i que «l’excepcionalitat de la troballa», esta és «una merdeta en comparació a on està, és a dir, que la superfície rocosa és la pitjor de tot el barranc de la Canal». Un espai, però, que tot i que actualment puga semblar estrany s’ha de mirar en perspectiva i saber que els pobladors neolítics elegien els llocs «pel que els interessava a ells del territori», com és que des de l’abric es dominara amb la vista un indret bo per cultivar o caçar.\nJosé Antonio López Mira està convençut que al voltant de la pintura trobada hi haurà més. Aconsellava el tècnic de Conselleria que la prospecció hauria de ser no només de l’abric on s’ha trobat la pintura, sinó de tot el barranc de la Canal. La Conselleria, «hui per hui, no aconsella la posada en valor del jaciment, més que res per l’accés», perquè això suposaria «una destrossa del paisatge i de l’entorn de l’art».\nAvançava el Cap de Servei Territorial de Cultura i Esport que el que sí que es pot fer és preparar una exposició i una publicació quan Virginia Barciela avance en l’estudi de prospecció. El moment serà en les properes Jornades d’Estudi ‘Carmel Giner Bolufer’ que se celebraran esta tardor. López Mira també assegurava que «la part de difusió és la bàsica i fonamental».\nLa primera pintura rupestre descoberta al poble de Pego es catalogarà com a ‘Barranc de la Canal, abric 1’ perquè des de Conselleria es prioritza la toponímia de la zona on s’ha trobat el descobriment per preservar-la amb la troballa.\n← Dolo Ribot Romà, capitana cristiana de les festes de Moros i Cristians de Pego 2016\nJa és públic el cartell del concert de Festes 2016 →


La meua manera de perdre el temps: Els Plans - Ull del Moro\nHui tocava un super-rutó, ja el vaig fer farà uns 3 anys i guardava un molt bon record d'ell. Així que a les 7'00 del matí cap a Alcoi. Havíem quedat a les 8'00 a l'Estació. A l'entrada d'Alcoi veig a Pedro, Alfonso i Juan. Arribe el primer però mentre descarregue aplega la resta de la gent.\nRàpidament comencem a pedalejar i creuem Alcoi per anar cap al Viaducte i comença la pujada cap al Coll de les Creus, continuem cap a la zona del Regadiu. Continuem cap al Mas dels Plans de Dalt, on ja comença la pujada forta i llarga fins arribar al cim.\nEstem a 1.330 metres.\nLes vistes son fantàstiques, Aitana, Montcabrer, Puig Campana, El Bali de Benidorm....\nEs posem a esmorzar que ens ho hem guanyat.\nUna vegada recuperades les forces es posem les protes i comencem a baixar, l'altra vegada em va quedar la sensació de que era una baixada mooooolt tècnica..... hui he disfrutat molt.... al final m'ensenyaré a baixar i tot!!!! Continuem per un tram molt xulo.\nPassem per una zona amb mooooolta pendent però ha estat divertit fins que arribem a una carretera, anem cap abaix i passem per la Font del Regadiu on omplim d'aigua, ja està fent caloreta.... ja era hora!!!!\nArribem al Mas del Vicari i comença la pujada cap al Ull del Moro. La recordava dura.... i ha sigut dura. Menys mal que no es molt llarga i de seguida comencem a baixar de nou, una altra baixada rock'n'rollera fins arribar a la Font de la Salut. Hi ha que vorer com brolla l'aigua.\nJa queda poc per arribar a Alcoi però encara queda una altra baixada, la dels tobogans..... wwwwwwwwwwaaaaaaaaaaaauuuuuuuuuuuuuuuu. L'ultim tobogà no puc en ell, i mira que li tenia ganetes des de l'altra vegada que vaig passar, però ara encara es mes difícil que l'altra vegada perquè ademés de la pendent, es quasi una paret vertical, hi ha una curva a l'entrada.\nArribem al Viaducte i tornem cap a l'Estació, ja passa de les 13'00 i encara hi ha que tornar cap a casa. Es despedim dels cocentainers i Tono, uns d'Albaida i jo anem a pels cotxes.\nAl final no ha sigut una ruta llarga, però ha sigut molt bona. L'altra vegada vaig patir mes i no vaig baixar tant com hui que he disfrutat mes. Com sempre, la bona companyia, fa que que les rutes siguen encara millors. El vídeo està ací.\nPublicat per Rafel Vidal a 21:00\nMorro Gros, Rabosa i Xorret de Catí des de Castall...


Rosa Albert i Rosa Pérez se sumen a la carrera pel lideratge d'EUPV - Diari La Veu\nEscriba el número 424039\nRosa Albert i Rosa Pérez se sumen a la carrera pel lideratge d'EUPV\nLa formació d'esquerres escollirà una nova direcció els dies 24 i 25 de febrer\nEl Consell Polític Nacional d'Esquerra Unida del País Valencià (EUPV), màxim òrgan de direcció de la formació entre assemblees, va acordar el dissabte 20 de gener, per un "gran consens", convocar per al cap de setmana del 24 i 25 de febrer una assemblea extraordinària per sufragi universal per a triar nova direcció. Esquerra Unida arrancava així un període que culminarà amb una votació de tota la militància el dissabte 24 de febrer i la celebració d'una assemblea el diumenge 25, en la qual es donarà a conéixer la composició de la nova direcció del partit. Per a açò, l'òrgan va triar per unanimitat una comissió coordinadora de set persones que s'encarregarà del procés assembleari: Rosa Albert, Roberto Rovira, Amadeu Sanchis, Aurora Mora, Rosa Pérez, Luis Poveda i Estefanía Candel.\nFins a la data hi havia confirmada la candidatura de l'exalcalde de Bunyol Rafa Pérez. L'últim coordinador, David Rodríguez, havia perdut la confiança de la formació per haver-se pagat un viatge a Cuba amb diners públics, motiu pel qual va ser destituït. Ara, des del seu equip s'ha llançat el nom de Rosa Albert com a candidata de continuïtat.\nAlbert, actual coordinadora d'EU a la ciutat de València, és també la candidata del Partit Comunista. Així es desprén del comunicat del mateix PCPV, on diu que "proposa Rosa Albert per a encapçalar la candidatura 'L'esquerra a l'ofensiva'". A més, han fet una crida a tot el partit per a cohesionar-se al voltant d'aquesta llista. El PCPV també ha volgut mostrar "tot el seu suport" al "camarada David Rodríguez" i li ha transmés "tot el reconeixement i l'agraïment del Partit per la seua honestedat i la seua extraordinària lleialtat al PCPV i al projecte d'Esquerra Unida".\nD'altra banda, hui també s'ha fet pública la candidatura 'Endavant l'esquerra per a guanyar el país', liderada per la diputada provincial d'EUPV Rosa Pérez. Pérez encapçala una llista caracteritzada per "la presència de noms coneguts de la política municipal i autonòmica, amb una mitjana d'edat que ronda els 35 anys", expliquen en la nota de premsa. Entre aquests noms destaca el de l'exdiputada alacantina a les Corts Esther López Barceló, actual dirigent també d'IU i que ocupa el tercer lloc de la llista, després del regidor d'EUPV a Gandia Nahuel González.\nL'exportaveu d'EUPV a les Corts Ignacio Blanco o l'actual eurodiputada d'IU Marina Albiol també mostren el seu suport a la llista de Pérez. Blanco figura en el número 30 de la llista i Albiol la tanca en el número 76.\nEscriba el número 202568


MOMO és un projecte educatiu amb el qual els estudiants de l'IES Josep Iborra, a Benissa, crearan curts d'animació amb ajuda d'impressió 3D i electrònica digital. Es tracta d'un projecte que uneix art, tecnologia i societat i que culminarà el proper 24 de maig a la Universitat d'Alacant.\nL'alumnat de secundària crearà un curtmetratge d'animació en Stop Motion amb l'ajuda d'una Impressora 3D, dins del projecte d'innovació educativa. 'MOMO, El projecte', és una idea llançada pel Caleidoscopio Start UP (Universitat Miguel Hernández d'Elx), i està recolzat per l'Ajuntament de Benissa.\nMOMO es desenvolupa per primera vegada en l'Institut benisser, convertint-se en una experiència totalment innovadora que obri noves perspectives a l'alumnat sobre les aplicacions artístiques de les noves tecnologies. MOMO és un projecte que pretén unir la tecnologia més capdavantera, com és la Impressió 3D, amb el cinema, la cultura i també amb la societat, ja que els curtmetratges hauran de tenir una fi social o mediambiental.\nL'alumnat que participe haurà d'aprendre Impressió 3D per imprimir les peces que, una vegada assemblades, construeixen la maquinària de Motion Control, com es diu en cinema o animació, que serà la que suporte la càmera que gravarà el curtmetratge.\nA més, també hauran d'escriure el guió i construir els decorats i personatges del curtmetratge.\nLa proposta pretén anar més enllà i convertir-se en un projecte que cree sinergies entre estudiants. Per això, el 24 de maig l'Escola Politècnica Superior de la Universitat d'Alacant acollirà l'esdeveniment de MOMO, on tots els centres participants presentaran els seus treballs. En el projecte participen més de 1.000 estudiants de Primària, ESO i Batxiller i 87 centres educatius de les províncies de València, Castelló i Alacant.\nPer a l'Ajuntament de Benissa, la participació en aquest tipus de projectes, suposa una oportunitat d'obrir la formació dels més joves a noves demandes, oferint un horitzó diferent a aspectes vinculats a la formació professional futura de l'alumnat i conjugant diferents matèries per donar lloc a un projecte en el qual l'alumnat pren part activa en el seu procés formatiu.


Bars i restaurants podran obrir de 7.30 a 17.30 a partir de dilluns | Mataró Audiovisual\nEntre les novetats de cara a dilluns també destaca l'ampliació de les activitats extraescolars i de lleure per als joves de Secundària, Batxillerat i FP o la recuperació de presencialitat a les universitats\nRedacció dj., 04/03/2021 - 13:05\nA partir de dilluns, bars i restaurants podran obrir de forma ininterrompuda de 2/4 de 8 del matí a 5 de la tarda. Aquesta és la principal mesura de flexibilització acordada pel Procicat aquest matí i anunciada per la consellera de Salut en funcions Alba Vergés i el conseller d'Interior Miquel Sàmper. El de la restauració és un dels sectors més afectats per la pandèmia, ha arribat a estar tancat completament i ha patit diferents tipus de regulacions horàries, actualment té limitada l'obertura a tres hores en franja de matí per a servir esmorzars i tres i mitja al migdia per als dinars. Ara a partir de dilluns i amb la unificació d'aquestes dues franges i la consegüent ampliació en l'ampliació en l'horari d'obertura s'atén a una part de les demandes del sector que reclamava la desaparició de les franges horàries.\nEntre les altres modificacions anunciades avui també hi ha l'ampliació de la presencialitat a les universitats fins al 30%, l'ampliació dels extraescolars i el lleure en els cursos de Secundària, Batxillerat i Formació Professional, l'obertura dels vestidors en els espais esportius o la represa de les competicions esportives federades de majors de 16 anys.\nEl què no variarà el pròxim dilluns serà el confinament perimetral, que seguirà sent comarcal, ni el toc de queda, que segueix marcat per les 22 h. Es manté també la limitació de reunions socials de màxim 6 persones, també en bars o restaurants.\nTot i l'alleujament de les mesures la consellera Vergés ha volgut recordar durant la compareixença que "l'epidèmia segueix activa tot i que la corba segueix baixant". En aquest sentit ha apuntat que cal seguir complint amb les mesures bàsiques de sempre i ha recordat que cal seguir evitant la interacció social i les activitats amb persones fora de la bombolla de convivència.


Manel Tarés: El desprestigi de la Renfe (II) - Revista Cambrils\nEl desprestigi de la Renfe (II)\nPublicat el Divendres, 1 de desembre de 2006 01:00h\nEl mes passat explicava aquí mateix les disfuncions del servei ferroviari, sobretot el de la línia que travessa el nostre municipi, la Ca-1 de Barcelona a Tortosa. Els problemes de la Renfe shan anat repetint al llarg dels darrers deu anys, però, des daquella llarga època de les vagues, declarades o encobertes, fins a lactual multiplicació davaries i incidències, hi ha hagut períodes en què el servei ha estat prou satisfactori llevat de les insuficiències endèmiques dels caps de setmana. Sorprenentment, no ha estat fins ara que els mitjans de comunicació shan abocat de ple en denunciar els excessos de lADIF (lempresa gestora de la infraestructura) i la Renfe (lempresa explotadora). Amb tot, la informació que sha donat és esbiaixada, amb clares omissions.\nEn primer lloc, shan accentuat les deficiències del servei de rodalia, que uneix la capital catalana amb el seu rerepaís. Encara que és cert que la xarxa metropolitana és la més afectada (52 avaries en dos mesos, abans que en perdés el compte...), la tradicional òptica barcelonina dels grans mitjans de comunicació ha negligit la cobertura informativa de la xarxa de trens regionals, que passa per casa nostra. Així, no shan tingut en compte els viatgers que van diàriament a Barcelona des de Torredembarra o Tarragona o, fins i tot, des de Reus o Cambrils. Ni tampoc aquells que fan servir el tren per moures pel Camp de Tarragona. Soblida sovint que, dins la nostra demarcació, els trens regionals (és a dir, de mitjana distància) exerceixen de trens de rodalia. En segon lloc, tant la Renfe com ladministració i la premsa shan apressat a culpar les obres de lAVE de les avaries i les interrupcions, quan només 7 de les 52 avaries daquesta tardor són imputables a les obres del tren dalta velocitat. És més, moltes shan produït al nord de Barcelona, on no hi ha obres de lAVE! La resta van ser ocasionades principalment pel llastimós estat de les infraestructures i el material mòbil. En tercer lloc, al·legar que sestà treballant perquè el nostre país pugui disposar dun tren dalta velocitat que ens situaria a nivell europeu com han declarat els buròcrates del tren és una manera molt roïna de llençar pilotes fora: als milers dusuaris habituals ens preocupa més la comunicació ferroviària entre les comarques i les principals capitals catalanes que no pas les línies de llarg recorregut. Finalment, loportunisme polític ha maldat per reclamar un traspàs de les competències ferroviàries de la Renfe a la Generalitat.\nÉs indiscutible que la causa daquest desgavell ha estat la inexistència duna política ferroviària ambiciosa i constant durant la darrera dècada. Les antigues polítiques dirigides a loptimització de la rendibilitat econòmica han afectat greument moltes línies del nostre país (Manresa-Lleida, Vic-Puigcerdà, etc.), mentre que lajust pressupostari ha primat inversions com lEuromed (un autèntic frau a lalta velocitat) o lAVE per davant dels trens de curta i mitjana distància. Les negligències shan arrossegat des de tots els nivells: tant els ministres de Foment com lAdministració catalana, els ens locals i comarcals i els mateixos usuaris pel fet de no haver-ne denunciat les mancances òbvies. Al nostre municipi hi ha total desinterès per aquest tema: el tren és vist com un mitjà minoritari, tot i que interessant perquè hi aporta turistes. El tren no shi percep com un sector estratègic, sinó que fa nosa al creixement urbanístic: és per això que se lexpulsa fora de lhoritzó urbà, malgrat trinxar el territori. Potser ja és hora de veure les coses duna altra manera.


Arxius de Escola - Pàgina 37 de 79 - Joviat\nJa fa temps que l’escola participa en la Prova Cangur de matemàtiques. Aquest any dos alumnes de cicle superior han estat guardonats. Dan Clotet de 5è i Guillem Puig de 6è. La nostra enhorabona.\nFesta de pas endavant d’Infantil a Primària\nSembla que fos ahir… però ja han passat tres cursos des de que els nostres dracs van començar a venir al Parvulari. I algun d’ells ja els teníem aquí a la Llar! Per celebrar que el curs que ve ja aniran a Primària, dilluns dia 17 de juny celebrarem la seva FESTA DE PAS a […]\nEls gegants treballem els oficis. 1.Fem massa de pa\nRecordeu que al festival els nens i nenes d’EI4 anàvem caracteritzats amb les robes de diferents oficis (forners, sabaters, sastres, ferrers…). Això és perquè ens va cridar molt l’atenció la manera que tenia la gent de guanyar-se la vida durant l’edat Mitjana. Doncs bé, ara hem decidit posar-nos a prova i veure si és gaire […]\nEl passat divendres vam fer una sortida ben interessant i divertida a les fonts del Cardener. Vam poder veure sobre el terreny tot allò que havíem estat treballant a l’aula\nRecollim el nostre premi Baldiri Reixac al Romea\nAhir diumenge, l’equip de mestres de Parvulari, acompanyades pel director pedagògic de l’escola -el Jordi Vilaseca- vam anar al teatre Romea de Barcelona a recollir un dels 25 premis Baldiri Reixac que atorgava la Fundació Carulla en l’apartat “experiències en grup”. A més dels d’aquest apartat, també es van atorgar deu premis a escoles, sis […]\nUn passeig x Lacetània\nEls nens i nenes de 3r hem participat al llarg d’aquests darrers trimestres en el projecte telemàtic “Un passeig X la Lacetània”, on a través d’un personatge milenari, en Sàlix, hem pogut viatjar per la nostra comarca i fer servir diferents recursos digitals (enregistraments d’àudio, hipertext, vídeos…) per enviar resposta als diferents reptes que en Sàlix […]\nPer fi ha arribat el gran dia! Després de tot un any de treballar en el nostre projecte d’emprenedoria ha arribat, per fi, el moment que tant esperàvem en el que hem anat al mercat de la Font a vendre els productes que les nostres cooperatives han fabricat al llarg dels darrers mesos. No sabíem si […]\nUn viatge al món animal\nDimecres passat els nens i nenes d’EP3 ens vam desplaçar a Masquefa al CRARC (Centre Recuperació d’Amfibis i Rèptils de Catalunya). Allà vam poder veure de molt a prop algunes espècies realment sorprenents i que no sempre podem fer-ho, degut a que el seu hàbitat natural és a altres regions del món. Entre els animals més […]\nVisita a la masia de Camadoca\nHem observat els animals del riu, la bassa i el bosc. Hem après la diferència entre animals autòctons i invasors. Ara sabem que els animals que tenen accidents no sempre poden tornar a la natura i hi ha uns centres on en tenen cura. Si es recuperen s’alliberen i tots junts vam alliberar una merla. […]\nAnterior Page1 … Page17 Page18 Page19 Page20 Page21 Page22 Page23 Page24 Page25 Page26 Page27 Page28 Page29 Page30 Page31 Page32 Page33 Page34 Page35 Page36 Page37 Page38 Page39 Page40 Page41 Page42 Page43 Page44 Page45 Page46 Page47 Page48 Page49 Page50 Page51 Page52 Page53 Page54 Page55 Page56 Page57 … Page79 Següent


Kinsale - Skibbereen\nDrombeg Stone Circle, The Wild Atlantic Way i el pitjor allotjament\nL'esmorzar al White Lady el demanaves i tant podia ser un irish breakfast com un salmó amb torradetes i ous remenats o uns ous ferrats amb bacó. El cas és que vam esmorzar força, vam recollir i vam carregar les motos.\nSegons la guia, hi havia una petita passejada fins a Charles Fort, una fortalesa baluardada amb planta d'estel, construïda el segle XVII i situada a l'entrada del port natural de Kinsale, però nosaltres ens hi vam acostar en les motos i el cert és que no ens vam penedir pas, doncs la passejadeta de petita no en tenia res. També ens va sorprendre el tamany de la fortalesa, molt més gran que no ens pensàvem, i per això vam decidir no entrar-hi i donar mitja volta.\nEncara que a l'anada cap a la fortalesa no ens hi havíem aturat, sí que havíem vist que hi havia un parell de punts a la carretera que eren un mirador perfecte sobre la badia i el port natural i per tant a la tornada ens hi vam aturar.\nUna de les curiositats que vam trobar a les carreteres, va ser la senyalització del treballs de poda de les plantes que intenten fer-se seva la carretera, no tant perquè es facin aquests treballs, que hauria de ser normal i habitual, sinó perquè molts cops eren els propis veïns els que s'ocupaven de fer-ho, fins i tot senyalitzant-ho i donant pas alternatiu als vehicles.\nTambé vam poder veure unes estructures que ens van semblar metàl·liques i que ens van recordar les típiques muscleres, però no estaven surant a l'aigua ni d'elles penjaven llargues cordes, tot i que vam acabar suposant que la seva finalitat seria molt semblant.\nCirculàvem pel tipus de carreteres que et venen al cap quan penses en Irlanda: estretetes, amb murs baixos de pedra als costats, amb petits ponts i amb un fons de color verd.\nI a més, de tant en tant podíem veure castells o altres edificacions de l'edat mitjana, com l'Abadia de Timoleague, edificada el 1240 pel monjos franciscans sobre els terrenys d'un antic monestir del segle sisè fundat per Saint Molaga, el sant que al cap i a la fi li acabà donant el nom a la ciutat (Timoleague és una deformació de la locució la casa de Molaga en gaèlic).\nUn cop a la bonica localitat de Clonakilty, vam aturar-nos perquè volíem descansar una miqueta i la Núria havia d'anar al lavabo. Vam prendre alguna cosa fresqueta a la terrassa del Richys Bar & Bistro, que va posar els seus serveis a la nostra disposició, i vam entrar a l'oficina de turisme de Visit Ireland, on vam poder agafar de franc uns llibrets amb la informació turística de les diferents zones del Wild Atlantic Way.\nSi la ruta conté el nom Atlantic, és normal que ens portés constantment cap a la costa i és per això que vam veure algunes platges, com Red Strand Beach, una platja en una badia en forma de ferradura que acostuma a fer les delícies dels amants del surf.\nSeparant Red Strand Beach de Long Strand Beach hi ha Galley Head, un petit cap que s'endinsa al mar des d'una alçada de 133 peus (més de 40 m en el SMI) i que té al seu damunt un far i la vivenda del lighthouse keeper, erigits el segle XIX i als quals s'hi arriba per una carretereta la mar de mona.\nEns vam trobar un cartell en el mur que delimita el conjunt i que van formar part de la fortalesa normanda Dun Deidi pertanyent al clan dels O'Cowhig en el que s'indicava que es tractava d'una propietat privada amb l'accés prohibit. De tota manera, com que érem en un lloc força interessant, vam buscar on aparcar les motos i vam passejar una mica, admirant el paisatge i jugant amb l'herba, que era tan espessa i flonja que podies saltar com si es tractés d'un matalàs d'espuma.\nDecebuts per no haver pogut visitar el far, però contents per com ens ho estàvem passant i per tot el que estàvem veient, vam tornar enrera, doncs la carretera s'havia acabat a l'entrada al recinte del far.\nLa carretera R998 ens va dur a través de Long Strand, després vam agafar l'N71 fins a la turística localitat de Rosscarbery, on ens vam desviar cap a la carretera R597.\nVam aparcar les motos al petit descampat que serveix d'aparcament a l'hora de visitar el cercle de pedres de Drombeg i un home assegut en un cotxe i llegint un llibre ens va demanar d'on érem, doncs encara que no es pagui entrada, sí que hi ha un control dels visitants, però cap infraestructura.\nEs tracta d'una construcció megalítica formada per disset grans pedres organitzades en cercle i ordenades simètricament on se celebraven rituals i cerimònies. L'alçada de les pedres també té el seu significat, les dues més altes marquen l'entrada al cercle i l'eix a través d'aquesta "porta" està aliniat d'est a oest, de tal forma que el 21 de desembre, durant el solstici d'hivern, el sol forma part d'aquest eix. A més, la pedra més a l'oest, l'oposada a l'entrada i la més baixa de totes, té sobre seu les marques de dues copes.\nEn el mateix prat, però una mica a l'oest, hi ha també les restes de dues cabanes de pedra de planta rodona i, el que és més sorprenent, un fulacht fiadh, una combinació de pou i forn que s'omplia d'aigua que es feia bullir amb pedres escalfades en una foguera propera i així es cuinava la carn.\nVam tenir molta sort perquè vam poder visitar-ho pràcticament sols (hi havia una parella i uns pares amb el seu fill) i només va aparèixer un grup d'unes vuit persones quan ja estàvem a punt de sortir i tornar a agafar les motos per continuar el camí.\nEl Wild Atlantic Way ens estava enamorant, doncs miressis on miressis tenies una postal al teu davant i tant és així que no només vam circular per carreteres estretes que s'intentaven menjar les plantes dels voltants, amb sots i amb una franja d'herba al mig, sinó que fins i tot vam arribar a ficar-nos en alguna petita pista per arribar allà on volíem anar.\nPensàvem quedar-nos a Skibbereen (en irlandès An Sciobairín, port per petites embarcacions), doncs la guia en parlava molt bé de la ciutat més meridional d'Irlanda i res més entrar-hi vam veure l'anunci d'un B&B força econòmic i, segons la propaganda, el que tenia millor preu en tota la ciutat, així que ens vam acostar al pub on s'havia de contactar. Allà, un home amb bastant mal aspecte ens va acompanyar a un alberg al carrer principal on ens va ensenyar una habitació per sis persones que ens va assegurar que seria per nosaltres sols. Estava que es queia i bastant més brut del que ens va semblar a primera vista, però ens hi vam quedar.\nEs tracta d'una de les ciutats que més van patir La Gran Fam irlandesa i hi ha un memorial dedicat que no vam poder visitar per l'hora que era, però sí que vam aprofitar per comprar una mica de pa, fer una bona passejada i descobrir que la crisi l'havia tornat a maltractar.\nDurant la passejada vam anar fixant-nos-hi en els llocs que hi havia per sopar: un kebab, una pizzeria, el restaurant de l'hotel "maco", un pub on no quedava clar que donessin de menjar, un bar en el que només posava el preu de les cerveses, una església transformada en restaurant formal i car i el pub on havíem recollit les claus i on s'oferia menjar casolà i música en viu, que és el que finalment vam acabar triant, tot i que no vam aguantar fins l'inici de l'actuació musical.


Casado imita Ayuso i porta a les eleccions de CyL l'eslògan "Més ramaderia, menys comunisme"\nEl líder del PP, Pablo Casado , ha assegurat aquest divendres que el seu partit recolza "tota la ramaderia d'Espanya" i ha demanat al cap de l'Executiu, Pedro Sánchez , que s'assumeixin responsabilitats i cessi el ministre de Consum, Alberto Garzón , perquè " no hi ha precedents" d'un Govern que parli "malament" del seu país. A més, ha defensat la campanya que ha llançat el PP argumentant que en la seva formació estan en contra de l'"intervencionisme comunista" per la "misèria" d'aquesta ideologia.\nEn aquesta campanya en xarxes socials sota el lema ' Més ramaderia, menys comunisme ' --que recorda la d' Isabel Díaz Ayuso a Madrid sota el lema 'Comunisme o llibertat--, el PP exigeix la marxa del ministre de Consum després de polèmica creada per les declaracions sobre la ramaderia intensiva i la pitjor qualitat dels seus productes. A més, inclou un vídeo que recull paraules de Sánchez defensant una reducció del consum de carn i una ramaderia de valor ambiental i social.\nCasado, que ha visitat una explotació ramadera extensiva de boví a Navas del Marqués (Àvila), ha justificat aquesta campanya del PP assegurant que el comunisme, "una ideologia política que és al Consell de Ministres perquè Alberto Garzón és el líder del Partit Comunista espanyol", intenta "intervenir en els hàbits i en l'economia familiar", en dir als espanyols que mengin menys carn i als ramaders "que han de tancar les explotacions".\nEL COMUNISME, LA IDEOLOGIA QUE "MÉS MISÈRIA I MORT HA DEIXAT"\nTambé ha emmarcat en aquesta ideologia l'estratègia 2050 que va presentar Pedro Sánchez i que, segons ha dit, defensa no viatjar amb avió a "una determinada distància" o "no canviar massa de mòbil" quan, segons ha ressaltat, ells sí que ho fan. fins i tot viatgen a Falcón. A parer seu, és d'una "hipocresia tremenda".\n" Aquest és l'intervencionisme comunista contra el que nosaltres estem ", ha declarat Casado en aquest acte de precampanya a Àvila, en ser preguntat expressament si s'ha inspirat en el lema de campanya electoral de la presidenta madrilenya, Isabel Díaz Ayuso, 'Comunisme o llibertat'.\nDesprés d'assegurar que el PP no utilitza el terme comunista de forma "pejorativa" perquè "tant Yolanda Díaz com Alberto Garzón estan orgullosos de ser comunistes", ha subratllat que el comunisme "és la ideologia que més misèria, més opressió i més mort ha deixat al segle passat a Europa".\nSegons ha subratllat, això no ho diu ell sinó “els arxius de l'URSS, de la Xina i de Cambodja”. "I ho diran els arxius de Cuba quan acabem amb 62 anys de terror d'un règim dictatorial, per més que Sánchez no ho digui per no enfadar-se amb els ministres comunistes", ha asseverat el cap de l'oposició.\nDEMANA AL GOVERN ASSUMIR RESPONSABILITATS\nEl cap de l'oposició ha reivindicat la carn que es produeix a Espanya i ha recalcat que el seu partit està "tremendament indignat" amb l'"atac" del Govern al sector primari "des de ja fa tres anys". Segons ha afegit, darrer atac a la carn per Garzón els ha portat a dir: "Fins aquí es pot aguantar això".\nCasado ha demanat un dia més a Sánchez que cessi ja Garzón perquè si no ho fa ell es fa "responsable" de les seves declaracions i "compra les tesis" del ministre que "la carn espanyola és de mala qualitat" i amb "animals maltractats". "A més, reconeix que no mana res i és un president feble i que és un copresident de dos Governs, un presidit per Sánchez i un altre per Yolanda Díaz, que abans presidia Pablo Iglesias", ha afegit.\nPer això, ha demanat "responsabilitats immediatament" perquè, segons la seva opinió, "no hi ha precedents d'un Govern que ataqui" els seus propis productes i "parli malament" del seu país a l'estranger . "Li demano que cedeix a Garzón, que demani disculpes als ramaders i es retracti de les seves paraules o estarà assumint que és un president feble i no mana res", ha manifestat, per subratllar que el Govern "no està gens unit".\nDit això, i en un paratge amb les vaques de fons, ha expressat el suport a la ramaderia espanyola. "Jo dono suport a tota la ramaderia d'Espanya, la intensiva, l'extensiva, la de boví, la de porcí. Tota la ramaderia, perquè tota la ramaderia compleix estrictes mesures de seguretat alimentària", ha manifestat.\nEn ser preguntat com valora les macrogranges, Casado ha assenyalat que avui han acudit al seu poble d'adopció a Àvila i no a una macrogranja perquè no les hi són. "A Castella i Lleó, hi ha granges i granges grans. No sé si macrogranges per nombre de caps de bestiar, però ramaderia intensiva per ser concrets en l'ús del terme on no es maltracta els animals i es compleix l'estricta normativa nacional i europea", ha subratllat.\nCasado ha destacat que no es maltracta els animals a les explotacions ni contaminen. Segons ha dit, el PP té un model mediambiental i de sostenibilitat, però "no està renyit amb la producció càrnia ni amb el preu de la llum", aprofitant per expressar la seva defensa que el gas i la nuclear "siguin energies verdes" a un moment en què els espanyols estan "pagant un 70% més" al rebut de la llum.\nDIU QUE EL PP ÉS "EL PARTIT D'AIXÒ QUE ANOMENEN L'ESPANYA BUIDADA"\nDavant el fet que hi hagi ajuntaments governats pel PP que han retirat els tuits que van fer en passat en defensa de les macrogranges, Casado ha afirmat que al PP "no hi ha hagut "directriu" de traslladar els seus governs municipals o autonòmics que donin suport les macrogranges i ha assenyalat que per obrir-ne una cal complir "una estricta normativa".\nFinalment, ha recomanat a Garzón que acudeixi a "conèixer el bestiar espanyol" i que no donen "lliçons" al Partit Popular sobre el camp perquè són "el partit d'això que en diuen Espanya buidada". "Estarà buidada d'idees d'algun partit però és plena de riquesa i ple de projectes", ha conclòs.


Margarida i Pere: TORRE DE VALLFEROSA\nAl començament d'octubre de 2007 l'Oriol, la Margarida i jo vam fer una sortida (treta de belmontebtt.com) per veure la Torre de Vallferosa. A la webb d'en Belmonte hi trobareu molta informació.\nVa ser força dura, potser una mica massa pel nostre nivell familiar, amb moltes pujades i baixades. Ens total vam fer 38 km i 782 m de desnivell.\nEl paisatge és maco, amb força bosc i molts camps de conreu. Ve a ser una Castells de la Segarra però amb una mica més de muntanya. La ruta és sempre per pista, tret d'una baixada trialera cap a la Torre i de la Torre cap a la vall propera.\nHi ha una ruta marcada, la ruta del riu Llobregós, d'uns 60 km, que sembla interessant i passa en part per on vam anar nosaltres. Pot ser una alternativa a la dels Castells de la Segarra que fem cada any amb Bttbadalona . S'haurà d'explorar per veure com és.\nSortida d’Ardèvol, on també tenen una torre de guaita\nEstem ben contents abans de començar, asseguts als peus de la Torre\nLa Creu i la jardinera no sé pas d'on hauran sortit\nEl canvi climàtic està provocant que els bolets de la zona siguin una mica peculiars\nNou model de casc integral\nOriol, fet un “pajaritu”\nUna altra torre de guaita, aquesta mig enrunada. Fem la foto de la cara que s'aguanta\nLa ruta del riu Llobregós en aquest cartell\nJa veiem la torre, de lluny i des de dalt. No sembla massa alta\nDes d'aquí ja fa una mica més de respecte\nAquí ens sentim petits i impressionats ciclant als seus peus\nAl costat de la Torre de Vallferosa hi ha l'església de Sant Pere, molt malmesa. És una pena, i no és la única que està així, per desgràcia\nLa Pila Baptismal\nAquesta gosseta ens va seguir uns 20 km (però ella en va fer uns 200: no parava de pujar, baixar...). Sembla que es va quedar en una granja molt a prop d’Ardèvol\nL’Oriol escapant-se de ser menjat per l'àguila de pedra\nDe més a prop fa més por\nUn servidor il·luminat per la llum del crepuscle. Faig bona cara, però estic patint ja que és molt tard i encara ens queda molt camí per fer.\nVam arribar a Ardèvol quan ja fosquejava. Uns nens del poble ens van voler ensenyar la seva Torre per dintre i van anar a buscar la clau, però no vam poder pujar-hi ja que era massa fosc.\nJo crec que sí, i ben aviat\nHola, la volia fer demà, suposo que és massa tard i us enganxo de vacances, , però tens el track GPS?\nJo l'he conegut a través e la revista "Descobrir Catalunya" i segons el itinerari que proposen caminant es de 10 km (anar i suposo que 10 tornar) per això que el teu itinerari de 38 km potser m'interessa més.\nAniré sol per avaluar si la puc fer amb família o no\n3 d’agost de 2013 a les 17:28\nAlbert, sí que tinc el track, el que passa és quefins avui no he vist el teu comentari.\nSi encara vols el track, te l'envio a l'adreça que em diguis.\n5 d’agost de 2013 a les 15:57


L’hora d’una revolta demòcrata? (Núria Ferragutcasas)\n651x366 Imatge d'arxiu d'un debat del partit Demòcrata. Sanders, Biden i Warren, d'esquerra a dreta. / Reuters Imatge d'arxiu d'un debat del partit Demòcrata. Sanders, Biden i Warren, d'esquerra a dreta. / Reuters\nEls votants demòcrates estan clarament units en el seu objectiu: derrotar Donald Trump a les eleccions d’aquest novembre. Ara bé, posar-se d’acord en el qui i en el com ja són figues d’un altre paner. Durant els últims dies, al començament de les primàries presidencials amb els caucus d’Iowa, s’ha intensificat el debat sobre qui tindria més probabilitats d’aconseguir la victòria, si un candidat de l’ala moderada del partit o un de la progressista. El fantasma d’una reedició de les presidencials del 2016 aterreix els electors demòcrates. Llavors la seva candidata, moderada però amb un greu problema de popularitat, Hillary Clinton, va perdre contra tot pronòstic. Per això, quatre anys més tard, una gran part d’ells creuen que ha arribat l’hora d’una “revolució política”, com reclama el senador de Vermont Bernie Sanders, o d’un “gran canvi estructural”, en paraules de la senadora de Massachusetts Elizabeth Warren.\nTant Sanders com Warren creuen que només un candidat o candidata amb un programa de polítiques “progressistes i valentes” -com ara un sistema de salut universal a l’europea i un augment dels impostos als més rics- pot arribar a la Casa Blanca. Sanders lidera les últimes enquestes nacionals i dels caucus d’Iowa juntament amb l’altre favorit de la cursa demòcrata i representant de l’ala moderada, l’exvicepresident dels Estats Units Joe Biden. Els segueixen a més distància el també moderat Pete Buttigieg, exalcalde de South Bend (Indiana), i Warren.\nLes propostes en matèria de salut representen, com cap altra cosa, aquesta batalla entre moderats i progressistes. Sanders i Warren són els únics candidats que volen “eliminar el sistema privat de salut actual i crear-ne un de públic”. L’anomenat Medicare per a tothom, la proposta del senador de Vermont per ampliar l’existent i popular cobertura de salut pública per a les persones més grans de 65 anys a tot el país, garantiria el dret a la salut als Estats Units. Actualment, més de 27 milions de nord-americans no tenen assegurança mèdica.\nBiden, Buttigieg i altres candidats moderats consideren que el Medicare per a tothom és una proposta massa radical i arriscada. La meitat de la població obté assegurança mèdica a través de la seva feina i la majoria està satisfeta amb els serveis que rep, malgrat les llacunes que presenta. Per això defensen protegir la llei Obamacare i enfortir un sistema on coexisteixin assegurances privades i una opció pública.\nSi finalment s’imposa la moderació i Biden guanya, però ho fa sense generar il·lusió i amb dificultats per mobilitzar els demòcrates, té tots els números de repetir el daltabaix de Clinton. Si, per contra, triomfa una revolta dels demòcrates més a l’esquerra del partit amb Sanders al capdavant, hauran de buscar la manera de persuadir els votants demòcrates i de centre que els consideren massa radicals. Els demòcrates necessitaran fer pinya i una gran mobilització de les bases si volen evitar la reelecció de Trump.


Pis de 142m² en venda a Recoletos, Madrid\nHabitatge de luxe, amb sostres alts i una reforma amb les millors qualitats, en un edifici recentment renovat en un dels carrers més prestigioses de Recoletos.\nPis de tres dormitoris amb una excel·lent reforma orientat a un pati de generoses dimensions en el cor de Recoletos. La zona és immillorable, a poca distància del parc del Retiro i de la Porta d'Alcalá.\nVam entrar a l'habitatge a través d'un preciós pati. Des d'un vestíbul accedim al saló, que integra la cuina. Per una gran porta doble vam arribar al primer dormitori en suite, que pot obrir-se al saló per crear un espai més gran o pot destinar-se a àrea de menjador, televisió, etc.\nDes del passadís primer accedim a un bany, després a un dormitori doble i finalment a un dormitori en suite amb el seu vestidor incorporat.\nIdeal com a primera o segona residència, o com a inversió.\nhabitació màster suite\nEl barri de Recoletos, per la seva proximitat al parc del Retiro ia l'avinguda de Recoletos, ofereix un gran nombre d'elegants restaurants, bars i botigues de les marques més prestigioses. El carrer de Serrano vertebra aquest barri i acaba a l'emblemàtica Porta d'Alcalá i en l'entrada al Retiro.\nAquest barri destaca, a més, per les seves preciosos edificis clàssics i els seus tranquils carrers arbrades.\nEn venda, Pis 1.570.000 €