Prvo svađa onda strastveno pomirenje? Otkrivamo zašto je pomirbeni seks toliko dobar u vezi – Net.hr\nPrvo svađa onda strastveno pomirenje? Otkrivamo zašto je pomirbeni seks toliko dobar u vezi\nPiše: Žena Net / Vrijeme: 20:02 19.08.2016 / Rubrika: Brak & veze\nFoto: Caden Crawford/Flickr\nStručnjaci tvrde da je seks nakon svađe uobičajen način rješavanja sukoba među partnerima\nDok neki vjeruju da je on zdrav i da preostala ljutnja može dodatno začiniti seksualni život para, drugi tvrde da je to samo disfunkcionalno ponašanje. Evo nekoliko razloga zašto je seks pomirenja dobar.\n2. “Za vrijeme seksa pomirenja možete biti ranjiviji“, kaže dr. Diana Kirschner, seksualni terapeut i psiholog. “Kad ste tako intimni, veća je vjerojatnost da ćete imati snažan orgazam, koji oslobađa oksitocin, hormon koji stvara fiziološki mehanizam povezivanja s partnerom.”\n3. Adrenalin u vašem tijelu izaziva u mozgu iste reakcije kao i seksualno uzbuđenje. Vrlo je tanka linija između ljutnje i seksualnog uzbuđenja. Za neke je suzdržavanje od agresije, baš kao seksualna frustracija – mora se ‘izbaciti’.\n5. Poslije seksa zaboravit ćete zbog čega ste se uopće posvađali. Prema istraživanjima, naime, žene se duže ljute nego muškarci. Dakle, ako znate da ste pogriješili, strastveni seks mogao bi mu odvuči pažnju dovoljno dugo da zaboravi na sve.


Lexus UX 250h F Sport - japanski ples sa zvijezdama\nDriveTeam > Vijesti > Test > Novi na cesti > Lexus UX 250h F Sport – japanski ples sa zvijezdama\n29. listopada 2019. 9 Min Čitanje\tOznake hibridni automobili Lexus potrošnja test UX 250h vožnja\nNovi na tržištu, crossover kompaktnih proporcija osvaja futurističkim dizajnom i tehnologijom, Lexus UX 250h spreman je pomrsiti račune i njemačkoj konkurenciji malom potrošnjom (do 6 litara) i odličnim performansama. Je li to dovoljno za tržišni uspjeh?\nKako je dobro, vidjeti te opet. Poznate stihove popularne pjesme, možemo slobodno pjevušiti, bolje rečeno citirati kada je riječ o japanskoj marki, koja je opet aktivna na domaćem tlu. Kao što već znate, Lexus je jedno vrijeme bio odsutan u Hrvatskoj, na sreću, to nije dugo trajalo… Japanska prestižna marka, pod domenom Toyote tako nam je za početak predstavila novi – UX. Model koji je ako prema reakcijama prolaznika suditi, odmah ostavio odličan dojam. Ne čudi nas to uostalom, ako znamo da modeli poput Mercedes-Benz GLA i njemu sličnih odlično prolaze kod kupaca.\nPotpuno novi model u gami Lexusa UX, predstavljen je na Ženevskom auto salonu 2018. i time najavio ulazak marke u nešto manji segment vozila. Zahvaljujući TNGA-C platformi koju dijeli zajedno s novom generacijom Toyote Prius, Corollom, ali i iznimno popularnim ‘dijamantom’ koji se skriva iza oznaka CH-R, godinu dana kasnije u prodaju je puštena i hibridna inačica pod oznakom 250h.\nEfektni izgled stražnjeg djela automobila dodatno naglašava LED svjetlo duž cijele širine vozila. Japanci se hvale svojom tradicionalnom arhitekturom dizajna “Engawa” (foto: Hrvoje Grguljaš)\nZahvaljujući upravo toj modularnoj platformi, međuosovinski razmak od 2640 mm dijeli baš s CH-R modelom, što ga svrstava u sam vrh klase (samo GLA ima veći međuosovinski razmak – 2.699 mm). No, ne bojte se, ovo nije samo skuplja verzija Toyote. UX je širi, niži i gotovo 15 centimetara duži, što mu pomaže pri boljem smještanju putnika unutar kabine. No, valja naglasiti kako i Lexus UX zajedno sa Toyotom CH-R zbog karakterističnog dizajna C-stupa pati od pomalo klaustrofobičnog osjećaja na stražnjim sjedalima, a tom dodatno doprinosi i crna obloga krova koja je specifičnost F Sport paketa opreme.\nU vladavini „svetog trojstva“, na brdovitom Balkanu, ostale premium marke nisu toliko zastupljene, no vremena se polako mijenjaju. Tradicionalni njemački izbori cijenom i paketima opreme nisu ni malo jeftini, slično je i s Lexusom. No, njegova šansa je definitivno hibridna tehnologija i to što ljudi vole biti drugačiji. Upravo Lexus UX svojim futurističkim dizajnom, atraktivnim LED svjetlosnim potpisom straga duž cijele širine vozila, te fantastičnom metalik sivom titanium bojom kakvu je imao naš testni primjerak plijeni poglede gdje god se našao.\nIz kojeg god kuta ga pogledate, isijava atraktivnošću. Prepoznatljive oštre linije Lexusa nisu zaobišle ni UX, a povišeni dojam svidjet će se brojnim kupcima… (foto: Hrvoje Grguljaš)\nUgodnim zvukom zatvaranja vozačevih vrata odmah dobivate na znanje kako se u ovoj priči radi o nečemu finom, profinjenom. Izbor materijala ugodnih oku i pod rukom svakako idu u prilog ovom kompaktnom crossoveru, dok će sportska sjedala u kombinaciji brušene kože (serijski dolaze uz F Sport paket opreme) razmaziti i one najzahtjevnije. Analogni sat pored ekrana infotainment sustava šalje jasnu poruku kako je epitet „luksuz“ u ovom crossoveru svakako prioritet.\nNaravno, uz ekološku osviještenost jer je ipak riječ o hibridu. No, vratimo se na interijer. Upravljanje funkcijama na ekranu se radi preko trackpada (treba se naviknuti na korištenje, op.a) postavljenog na središnjem grebenu na kojem je prirodno položena ruka vozača. Ekran broji 7 inča, no moguće je nadoplatiti i veći, 10,25 inčni. Kako ergonomija ne bi patila, nije osjetljiv na dodir, pa se svim funkcijama auta upravlja putem već spomenutog trackpada, koji iziskuje malo uhodavanja i ”finog treninga” prstiju s obzirom na količinu mogućnosti koje ovaj, pomalo kompleksan, infotainment sustav nudi. Naravno, sveprisutni načini povezivanja putem Apple Car Playa, bežičnih punjača te Wi-Fi hot spota ponovno ukazuju na to kako je ovaj automobil namijenjen trendseterima i tehno-freakovima!\nAtraktivni kokpit i vozačko okružje ne zahtijevaju previše navikavanja, sve je futuristički, a tako smirenog tona. Jedino bi voljeli u cijeloj priči vidjeti i ambijentalno osvjetljenje, za točku na i…\nIza upravljača nalazi se neobično postavljena ručica za odabir opcija stila vožnje koja nudi klasični, sportski i eko modus. Kontrole automatskog klima uređaja pregledne su i jednostavne, a oduševljava i detalj prekidača grijanih sjedala koji nudi opciju automatske regulacije topline. Ispred vozača nalazi se odličan head-up display koji projicira trenutnu brzinu, ograničenje u području vožnje te postotak baterije za hibridni pogon.\nHibridna verzija Lexusa UX 250h isporučuje ukupno 178 KS, što je 6 KS više od standardne benzinske inačice. U svakodnevnoj vožnji snage ima i više no dovoljno, a tome naravno pridonosi struja! Baza je atmosferski benzinski motor s 4 cilindra u liniji te s VVT-E, inteligentnim vremenskim varijabilnim upravljanjem ventila, a uparen je s CVT mjenjačem. Sinergija motora i mjenjača donosi linearno ubrzavanje, a ako ga se pritisne odlučno, pojavljuje se uvjerljivi i zdravi zvuk benzinskog agregata. Potonje je posebno naglašeno kada se stavi u „Sport“ režim vožnje gdje (pre)umjetni zvuk iz zvučnika pomalo kvari sveukupan dojam.\nPoznata receptura za uspjeh, hibridni sklop od 178 KS dovoljan je za svaki oblik vožnje. Pa čak i onaj kada se posebno namjerite na papučicu gasa…\nPotrošnja na testu nije prelazila 6,0 l, a pri jačem ubrzavanju neupadljivo se uključuje benzinski motor što i pretjecanja čini lakšim i uvjerljivijim. Na takve stvari smo se već razmazili kada su Japanci u pitanju. Naravno, uz sveprisutne sustave pomoći vozaču koji su serijski, valja istaknuti dinamički radarski tempomat s funkcijom kočenja (DRCC) te sustav za praćenje traka (LTA).\nOvjes je udoban, odlično upija neravnine na zahtjevnijim cestama, a ne pati od ljuljanja u zavojima što je karakteristično za crossovere malo višeg težišta. Odlično pozicioniran upravljač ne zahtijeva puno korekcije od vozača pa je dovoljno vrlo malo pokreta kako bi se kroz zahtjevne zavoje automobil odlično provukao. Potonje je dodatno naglašeno ukoliko se kupi verzija ovog automobila s pogonom na sva četiri kotača, no onda raste i cijena te se proporcionalno smanjuje praktičnost. Baterije su u hibridnoj verziji smještene ispod stražnjih sjedala, a danak tomu je skroman, plitak prtljažnik koji broji tek 320 litara. No, situacija se očekivano mijenja pri sklapanju stražnjih sjedala kada obujam prtljažnika raste na 1231 litru.\nPočetna benzinska verzija UX 200 Finesse sa 171 KS i CVT automatskim mjenjačem stoji 271.000 kuna, dok je za testni primjerak 250h F Sport potrebno izdvojiti 364.000 kuna. Uz pokoju stavku dodatne opreme poput metalik boje i aluminijskih naplataka, cijena će se zaustaviti na 375 tisuća kuna, što je u cjenovnom okviru klase. No, ostatak proizvođača (još uvijek) ne nudi hibridne inačice svojih automobila pa valja istaknuti kako je za ovaj primjerak moguće zatražiti i državnu subvenciju za nabavu energetski učinkovitih vozila. Upravo ta stavka može ovaj poprilično zanimljiv i moderan automobil učiniti još dostupnijim!\nPalac gore za odvažan, a opet ozbiljan nastup Lexusa.\nOznake hibridni automobili Lexus potrošnja test UX 250h vožnja\nBMW 530e iz Driveteam.hr garaže na prodaju, vrhunska limuzina u izdanju budućnosti


Kinč, proba purana, stolček za coprnice i gaće pod jastukom – 7Plus\nKinč, proba purana, stolček za coprnice i gaće pod jastukom\nIako nam blagdan Svete Katarine 25. studenoga nije donio snijeg na vrata kako to stara narodna prognoza kaže, mnogim je starijim generacijama donio sjećanja na dane djetinjstva.\nNaime, tim su blagdanom nekad počinjali narodni običaji kojima su se naši stari pripremali za božićne blagdane. Blagdan Svete Katarine, zatim blagdan Svetog Andrije, Barbare, Nikole, Tome, Lucije, svaki svetac nosio je drugačije običaje u iščekivanju Božića. O tim nam je običajima u novomarofskom kraju govorio etnolog Tibor Martan, a mi ih prenosimo vama, možda na taj način obnovite neka stara sjećanja ili jednostavno saznate kako su nekad protjecali dani koje danas često i zaboravimo.\nBlagdani Svete Katarine i Svetog Andrije uvode nas u razdoblje adventa i označavaju kraj jeseni u tradicijskoj kulturi. – Katalenje je izrazito ženski blagdan jer se toga dana nije smjelo šiti, a naročito se izbjegavala uporaba preslice i kolovrata. Posebno se pazilo da se kotač kolovrata slučajno ne pomakne – govori Tibor Martan objašnjavajući da se time iskazivala osobita čast svetoj Katarini, koja je bila mučena razapinjanjem na kotaču s oštricama. Uz to, običaj je nalagao da se na stolu nađe pečeni puran. – Tog se dana po prvi put zaklao ovogodišnji puran ili pura kako bi se isprobala kvaliteta mesa za nadolazeći božićni objed – dodaje. Došel je, došel sveti Jendraš, pitam te počem vino daš! – stihovi su koji svjedoče o tome da je 30. studenoga, blagdan Svetog Andrije, bio „rezerviran“ za prodaju vina. Osim toga, bio je to dan za ljubavna proricanja.\nU rujnu počinje modernizacija nerazvrstanih cesta na području Općine Ljubešćice\nU četvrtak, 26. kolovoza, u prostorijama Općine Ljubešćica općinski načelnik Nenad Horvatić i predsjednik uprave COLAS-a Hrvatska d.d. Siniša Košćak...\n– Djevojke stasale za udaju pokušavale su odgonetnuti tko će im po svršetku adventa doći u snoboke. Dan uoči samog blagdana morale su postiti, tek bi uvečer prije spavanja smjele pojesti tri zrna pšenice i popiti žlicu vode. Prije odlaska na spavanje ispod jastuka stavile bi britvu, zrcalo, muške gaće ili kakvu fotografiju muškarca. Vjerovale su da će tako u svom prvom snu ugledati budućeg zaručnika – objašnjava Martan.\nIzrada kinča, tradicijskog ukrasa za bor, nekad je započinjala na blagdan Svete Barbare, 4. prosinca. -Kinč je bio ukras izrađen od raznobojnog papira u obliku cvijeća, kuglica i lančića koji se mogao ukrasiti zrncima kukuruza ili graha – napominje Martan. Sveta Barbara podnijela je mučeničku smrt na način da joj je na panju odrubljena glava, a krvnik je bio njezin otac koji se nije mogao pomiriti s činjenicom da je njegova kći kršćanka. – Upravo iz tog razloga na blagdan Svete Barbare nije se smjelo na panju cijepati drva, oštriti kolje te sjeći živicu i drugo raslinje. Osim toga, sveta Barbara je i zaštitnica rudara, pa se iz štovanja prema njoj tog dana nije smjelo raditi u zemlji – pojašnjava.\nOdnekad je 6. prosinca bio dan za darove te zamaskirane goste. Sveti Nikola bi u pratnji Krampusa i anđela svraćao u ona domaćinstva u kojima je bilo male djece te bi jabukama darivao djecu koja su znala moliti. U molitvama su djeci pomagali anđeli, dok je Krampus djecu plašio zvoneći lancima i prijeteći šibama. Martan napominje i da je sveti Nikola zaštitnik putnika i pomoraca, pa se na njegov blagdan nije se smjelo prati rublje, izrađivati užad te vezivati čvorove.\nCoprnica ili zaručnica?\nUz blagdan Svete Lucije, 13. prosinca, i danas se veže običaj sijanja božićne pšenice. Tibor Martan govorio nam je i o običaju pravljenja stolčeka koji bi se započeo izrađivati na taj blagdan i dorađivao bi se do Badnjaka, a tada bi se nosio na polnoćku. – S njega se moglo vidjeti koje su među ženama coprnice, po tome što su one leđima okrenute oltaru. Vidjelac je potom morao bježati kući da ga coprnice ne bi raznijele, a kako ga ne bi sustigle, morao je za sobom prosipati zrnca maka. U Madžarevu se vjerovalo da će mladić sa stolčeka vidjeti buduću zaručnicu – govori. Djevojke bi pak na blagdan Svete Lucije na jedanaest komadića papira ispisale imena mladića koji su im se posebno sviđali, dok bi jedan papirić ostavile praznim. Papire bi presavile i spremile u zemljani lonac te svakog jutra izvlačile po jedan papir s imenom mladića i bacale ga u vatru, s tim da papir nisu smjele otvarati. Na božićno jutro otvorile bi posljednji papir te saznale hoće li se te godine udati i za koga.\nNadalje, 21. prosinca slijedi blagdan Svetog Tome, Tomaševo. Na taj se dan odlazilo na sejem kupiti meso i svinjske kožice potrebne za spravljanje božićne hladetine. Žene su kupovale i rupce koje će na Božić nositi k misi. Osim toga, to je bio dan velikog čišćenja kuće prije Božića.\nPovezane teme:Etnolog Tibor Martan o starim predbožićnim običajima u novomarofskom kraju\nKoncert za Moniku Hajdin 4. prosinca\nDo utvrđivanja novorođenačke žutice ubuduće bez uzimanja uzoraka krvi


Štednja predsjednice Kolinde Grabar Kitarović došla je u prvi plan tijekom predsjedničke kampanje. Ona je, naime, na kraju prošle godine iznosila 1,8 milijuna kuna, od čega je oko 800 tisuća kuna 2018. godine stiglo iz NATO-a. No, čini se da u pitanju nije otpremnina, kako tvrdi sad već bivša predsjednica, nego mirovina.\nKolinda Grabar Kitarović u izbornoj noći (Snimak zaslona/Youtube)\nKolinda Grabar Kitarović na HRT-ovu sučeljavanju sa Zoranom Milanovićem objasnila je porijeklo svoje ušteđevine koja ukupno iznosi 1,8 milijuna kuna. Od toga, više od sto tisuća eura, oko 800.000 kuna, isplaćeno joj je 2018. godine iz NATO-a, što je vidljivo u njezinoj imovinskoj kartici. Tamo piše kako je riječ o neoporezivom jednokratnom primitku od rada uz plaću u NATO-u, gdje je radila kao pomoćnica glavnog tajnika. Sad već bivša predsjednica to je nazvala otpremninom, no čini se kako je u pitanju ipak – mirovina.\nŽive od plaća, a štednju ne diraju\n“To nije otpremnina. Kad zaposlenici NATO-a napuste organizaciju, mogu odabrati da uzmu svoju mirovinu u ukupnom iznosu” – potvrdio je za Večernji list službenik iz sjedišta NATO-a u Bruxellesu.\nInače, bivša pomoćnica glavnog tajnika NATO-a mladat je završila svojevoljno kako bi se uključila u predsjedničku utrku i preuzela tu dužnost na koju je izabrana prije pet godina.\nGrabar Kitarović je sama kazala na HRT-u tijekom sučeljavanja kako je zbog uplate NATO-a došlo do pomaka u njezinoj imovinskoj kartici. Dodala je i da suprug i ona žive od plaća, a štednju ne diraju.\nNajavila da će ostati u Hrvatskoj\nDa je pet godina mandata predsjednici godilo, govore još neki podaci iz njezine imovinske kartice. Tako je lani uspjela otplatiti cijeli kredit iz 2007. godine u visini 1,1 milijun kuna, a kojeg je trebala otplaćivati do 2030. godine. Grabar Kitarović je pojasnila kako je to uglavnom učinila prodajom stanova. Štednja od milijun kuna, kako je već rečeno, uvećana je za isplatu iz NATO-a. Plaća je predsjednici skočila s oko 22.720 na 24.376 kuna. Suprug Jakov Kitarović bio je nezaposlen i bez primitaka da bi 2019. u imovinskoj kartici pisalo kako prima plaću od gotovo 14.000 kuna, a zaradio je i 180.000 kuna kroz ugovor o djelu.\nNakon objavljenih rezultata u izbornoj noći, Kolinda Grabar Kitarović izjavila je da će ostati u Hrvatskoj te kako će najprije uzeti dva tjedna godišnjeg odmora, što si nije mogla priuštiti posljednjih pet godina. Za njezinu egzistenciju građani, posebno umirovljenici, pritom – nemaju razloga brinuti.\nMilanka Opačić u izmijenjenu imovinsku...\nImovinska kartica novog ministra rada i...


Što dijete očekuje prvih dana u školskoj klupi - tportal\nŠto dijete očekuje prvih dana u školskoj klupi\nZadnja izmjena 01.09.2011 09:08\nNeki će prvi put sjesti u školsku klupu, a neki će se nakon ljeta brzo prisjetiti kako je u školi. Ako imate prvoškolca kod kuće, možete mu dati par zgodnih savjeta prije nego što nastava počne\nSrećom pa su danas djeca sve bolje pripremljena za školu, rekla nam je pedagoginja Sanja Mešić i istaknula da se to odnosi na socijalne vještine, druženje s drugom djecom, komunikaciju i interakciju s vršnjacima i starijom djecom. Tako već unaprijed klinci i klinceze imaju neki pojam što se to u školi radi i koliko će im život biti drukčiji nego u vrtiću.\n'U prvom razredu imali smo dobre i loše dane. Nekada su mu se dale raditi zadaće, a nekada je bio nesretan jer se nije mogao dogovoriti oko igre s prijateljima. Kako god bilo, na kraju smo probleme rješavali razgovorom i ponekad je trebalo puno više rečenica i truda da dođemo do srži problema koji ga muči', rekla je mama Gordana, čiji će dječak Tin sada krenuti u drugi razred osnovne škole. Naglasila je kako je komunikacija s djetetom najvažnija jer se jedino tako mogu rješavati bilo kakve nesuglasice i s učiteljicom i malim prijateljima u razredu koje djeca nekada dožive jako ozbiljno, posebno na početku školovanja.\nTakođer, većina djece pohađa neki predškolski program gdje odgajatelji rade i na pripremi za školu, a mališani su navikli na odvojenost od roditelja. Stoga će školarcu trebati mjesec ili dva da se privikne na školu, nove obaveze, prijatelje i učiteljicu. Često se u razredu nađe i pokoje poznato lice iz vrtića ili parka i dijete se odmah osjeća bolje. U razgovoru mu to svakako možete spomenuti i reći kako će se viđati svaki dan, baš kao i prije.\nMožete očekivati da će dijete prvih dana biti malo povučenije u razredu jer je na 'novom terenu' pa će ispitivati situaciju. Eventualnu nelagodu možete spriječiti tako da razgovarate s djetetom o školi, prošećete se koji put do nje i ostanete u parku gdje će se možda često igrati za vrijeme odmora, posebno ako će ići u produženi boravak.\nRazgovarajte s djetetom i pomognite mu da se uklopi\nUčenje djeteta brojati, čitati i pisati posao je učiteljice i to nije važno za upis u prvi razred. Kada dijete krene u školu, najvažnija je otvorena, dvosmjerna komunikacija s učiteljicom i redovit dolazak u školu, kao i informiranje o napretku djeteta', rekla je Sanja Mešić, koja radi sa školarcima u OŠ Stenjevac.\nTako ćete uvijek na vrijeme saznati postoji li kakav problem, a osim učiteljice svaka škola ima i stručnu službu koju čine pedagog i neki drugi stručnjak: defektolog, psiholog, logoped ili primjerice socijalni pedagog.\nAko je dijete manjeg uzrasta, o bilo kakvim problemima ili promjenama više se komunicira s roditeljima i preko njih s djetetom, da se ne stvore neke dodatne traume i da dijete ne bi dobilo dojam da je drukčije od ostalih. Ovisno o problemu, razgovara se s roditeljima, s djetetom i po potrebi se upućuju stručnjaku izvan škole.


Dvije Varaždinke otišle na različite strane svijeta u potrazi za poslom i avanturom - pročitajte kako im je\ndvije suvremene priče naših mladih\nPočetna Magazin Druga Hrvatska Dvije Varaždinke otišle na različite strane svijeta u potrazi za poslom i avanturom - pročitajte kako im je\nDa naši mladi odlaze raditi u inozemstvo - i to osobito otkako smo ušli u EU - već je dobro poznata činjenica. Gotovo svi mi poznajemo nekog iz našeg susjedstva koji je otišao trbuhom za kruhom u neku razvijeniju zemlju. Ovdje donosimo priču dvije Varaždinke koje su otišle na dva prilično različita mjesta - Ivana Kukec u Hrvatima već dobro poznati irski Cork, a Dijana Divjak u glamurozni Dubai. Ivana je završila inženjerstvo okoliša na Geotehničkom fakultetu u Varaždinu, a Dijana veterinu u Zagrebu.\nPočinjemo razgovor pitanjem zašto su otišle, premda već znamo da je dio odgovora u problemu s nalaženjem posla.\n- Otišla sam jer mi u Hrvatskoj jednostavno nije bilo mogućnosti za naći posao. Za "obične poslove" sam prekvalificirana a za poslove u struci nemam iskustva, a nitko nije voljan dati priliku mladima da steknu to iskustvo. - govori Ivana, da bi nadodala kako je jedan od ključnih razloga njezinog odlaska i želja za avanturom.\nDijana ima nešto drugačije objašnjenje:\n- Nakon završenog fakulteta, putovala sam po Europi nekoliko mjeseci i kroz to sam iskustvo razvila osjećaj koliko je korisno za osobni razvoj iskusiti život drugdje i upoznati druge kulture tako da nisam trazila posao samo u Hrvatskoj, nego sam u isto vrijeme slala molbe u više zemalja. U Hrvatskoj sam tad konačno i dobila odgovor iz jedne veterinarske stanice da bi mogla kod njih raditi stručno osposobljavanje, no ipak sam se odlučila za posao u Dubaiju, jer tu se mogu financijski samouzdržavati. I mogu završiti stručno usavršavanje u tradicionalnoj kineskoj medicini, vlasnici klinike su otvoreni za razne interese svojih zaposlenika i rado nas podržavaju. Sad radim kao veterinarski akupunkturist za male životinje.\nKako ste se snašle, radite li ono što ste htjele?\n- Snašla sam se super, u roku dva tjedna pronašla sam posao, koji iako je plaćen minimalno, s njim se može normalno živjeti. - govori Ivana. Nije našla posao u struci, no prezadovoljna je i onime što sada radi u Trabolgan Holiday Village, omiljenom odredištu za odmor cijelih obitelji.\nDijana, pak, radi u struci. Počela je raditi svega tri tjedna nakon prvog kontakta s poslodavcima.\n- Dočekali su me na aerodromu, dali mi privremeni smještaj na nekoliko mjeseci dok se nisam osamostalila. Prije nego sam dosla u Dubai kontaktirala sam neke poznanike koji tu žive već neko vrijeme, pa su mi pomogli svojim savjetima. Ovdje se radi puno, 48 sati tjedno, a vikendom - to jest, petkom i subotom - nešto kraće.\nObje imaju i svoj dosta bogati društveni život, a Dijana je čak nedavno doživjela da statira na snimanju Star Treka - i može ju se na tren vidjeti u jednoj sceni. Bavi se i jahanjem, a nakon ove svoje kratke filmske uloge počinje učiti pomalo i glumu.\nKako ste prihvaćene u novoj sredini?\n- Prihvaćena sam super, Irci su stvarno fenomenalni ljudi, pristupačni i ljubazni, Iako ima nekih kojima smetaju stranci, ali takvi su u manjini. - govori očito zadovoljna Ivana.\nDijana daje u suštinu sličan, ali detaljniji prikaz.\n- U Dubaiju je velika etnička raznolikost - moji šefovi su Austrijanci, kolege Hrvat, Bosanac, Lebanonci, Filipinci, Indijci, Rumunjka i Šrilančanin. Mnogi ljudi tu dolaze radi posla, sami su i željni upoznavanja. Moj dečko, isto Varaždinac, došao je u Dubai ubrzo nakon mene. Udvoje je puno lakše. - zaključuje Dijana, te nadodaje kako se i Hrvati sve češće međusobno sastaju, praktički na tjednoj bazi.\nPlanirate li se vratiti u Hrvatsku ili mislite duže ostati tamo?\n- Ne planiram se tako brzo vratiti, ovdje mogu napokon živjeti svoj život a ne da živim na grbači roditeljima. - kaže odrješito Ivana.\nDijanini planovi su, međutim, nešto drugačji.\n- Vraćam se početkom sljedeće godine, jer ovdje ne mogu dobiti licencu da radim kao samostalni veterinar. Veselim se povratku, želim prenijeti svoje znanje i iskustvo u našu praksu. Optimistična sam u vezi rada u Hrvatskoj, nadam se da je okolina spremna na alternativne metode liječenja ljubimaca.\nNa kraju Dijana ima i poruku mladim Hrvatima.\n- Nemojte se zakopati u jedno mjesto razglabajući i negodujući o političkim i gospodarskim prilikama. Nije u Hrvatskoj ni najbolje a ni najgore, neka se obrazuju i putuju koliko mogu. Neka ne čekaju da netko ili država nešto napravi za njih dok rade posao koji ne vole. Treba imati ideje i snove, treba biti hrabar i krenuti ih ostvarivati i biti pozitivan. Nikad nije kasno za obrazovanje, uvijek možemo početi karijeru iz početka, ionako se uči cijeli zivot.\nKljučne riječi: cork, dijana divjak, dubai, ivana kukec, mladi u inozemstvu,\n21.11.2016. 20:18h Zadnja izmjena: 21.11.2016. 20:19


4 razloga zašto trebate jesti gljive – SirokiBrijeg.info\nGljive su jedini “biljni” izvor vitamina D (često se svrstavaju u biljke, ali su ustvari zasebna skupina), koji se povezuje sa smanjenim rizikom obolijevanja od raka, šećerne bolesti i hipertenzije. Zapravo sadrže ergosterol, koji se pretvara u vitamin D2 – tip D-vitamina koji organizam može odmah apsorbirati – kada ih dotakne sunce.\nOtprilike 6 šampinjona ima samo 30 kcal. Da, većina povrća je niskokalorična, no gljive su jedinstveno “mesnate”, a time i vrlo zasitne. U jednoj su studiji sudionici koji su bili na dijeti i u tri obroka tjedno gljivama zamijenili meso. U šest mjeseci smršavjeli 2250 g više nego oni koji su se držali standardne dijete.


DEBELI, MRŠAVI, NABILDANI…: Pogledajte kako se mijenjao ideal muške ljepote u proteklih 150 godina – Net.hr\nDEBELI, MRŠAVI, NABILDANI…: Pogledajte kako se mijenjao ideal muške ljepote u proteklih 150 godina\nFoto: Nickolay Lamm Autor: Magazin.hr 21:58 07.08.2017\nIdealna fizionomija suvremenih muškaraca podrazumijeva lijepo oblikovano mišićavo tijelo s lijepim tonusom, ali tomu nije uvijek bilo tako. Grafički dizajner i istraživač Nickolay Lamm napravio je ilustracije koje zorno dočaravaju kako se savršeno muško tijelo mijenjalo posljednjih 150 godina.\nUzimajući u obzir nekoliko varijabli kao što su promjene u kulturi i dostupnost hrane, a pod utjecajem različitih slika koje je Lamm skupio iz svakog desetljeća na koje se usredotočio, rezultati se iznenađujuće razlikuju od onoga što biste mogli očekivati.\n1870-e: Doba debelih muškaraca\nDanas se pretilost često povezuje s lošim ekonomskim statusom, ali prije nego što su ljudi imali lak pristup hrani, punašne figure smatrale su se atraktivnima jer su predstavljale status više klase.\n1930-e: Mišićavi mezomorfi\nTakvo su tijelo imali Clark Gable i John Wayne, koji su se smatrali ultimativnim seks simbolima.\nIstraživanje je pokazalo da su muškarci s bradom idealni za brak i ozbiljnu vezu\n1960-e: Mršavi rokeri\nŠezdesetih godina prošlog stoljeća lijepa tijela nisu bila toliko važna. Mladi Amerikanci, a neki i ne tako mladi, oslanjali su se na dramatičnu odjeću i bujnu kosu više nego na savršene mjere za izražavanje individualnosti i seksualnosti. Pravi su primjer Mick Jagger i John Lennon.\n1980-e: Ekstremno nabildani muškarci\nArnold Schwarzenegger i Sylvester Stallone postavili su novi trend – maksimalno nabildano tijelo s izraženim mišićima i venama postalo je simbolom savršenih muškaraca. Umjesto da se izražava putem političkog aktivizma i prosvjeda kao u 1960-ima, tijelo mladog muškarca projiciralo je mladost – moralo je biti seksi, prikladno i mišićavo kao u osamnaestogodišnjaka.\n1990-e do danas: Fit muškarci\nOni izgledaju sjajno, ali nisu masivni. Imaju blago izražene pločice, muževne ruke i oblikovana prsa – ali ne previše. Dakle, fit tijelo bez masnih naslaga danas je najpoželjnije. Naglasak je na redovitom treniranju, a ne nabijanju mase. Iz tog je razloga Brad Pitt postao suvremeni seks simbol.\nideal ljepote muškarac muško tijelo muško tijelo kroz godine savršeno tijelo


Optometrija.net Objavljeno 23/03/2016\nVećina nas je svjesna da vitamini i prehrana imaju veliku ulogu u prevenciji zdravstvenih problema kao što su rak i bolesti srca. No, malo nas je svjesno da većina kroničnih oboljenja ovisi o prehrani koju konzumiramo.\nPrehrana kao znanost je evoluirala tijekom posljednjih stotinu godina dramatično. Liječnici su prije bili zabrinuti samo oko pothranjenosti uzrokovane nedostatkom hranjivih nutrijenata, no danas ih brine pothranjenost uzrokovana viškom masti, rafiniranih proizvoda, šećera, te određenih proteina.\nUzimanje vitamina za oči može nam pomoći u održavanju općenitog zdravlja naših očiju. Vitamini za oči također pomažu u prevenciji mnogih bolesti.\nNaveli smo koji nutrijenti i koja količina je dovoljna za održavanje cjelokupnog zdravlja, kao i zdravlja očiju.\nLUTEIN (5mg) – može spriječiti nastanak senilne makularne degeneracije.\nEKSTRAKT BOROVNICE (10mg) – poboljšava noćni vid, sadrži antioksidanse koji smanjuju rizik od očnih krvarenja. Dokazano je da povećava protok krvi u malim krvnim žilicama mrežnice, povećava protok krvi u makuli, smanjuje vjerojatnost nastanka senilne makularne degeneracije.\nCITRUS BIOFLAVONOID (250mg) – igra ključnu ulogu u zdravlju mrežnice, pomaže u odvodnji suza lakrimalnog sustava i regulira očni tlak. Smanjuje rizik od nastanka senilne makularne degeneracije za 39%.\nOMEGA 3 LANENO ULJE (500mg) – pomaže eliminirati oštećene stanice u očima.\nBETA KAROTEN (25,000 IU) – pomaže u održavanju vidne oštrine, održava jasan i oštar vid, posebno noću.\nVITAMIN A (5,000 IU) – smanjuje rizik od nastanka katarakte; sadrži antioksidanse koji sprječavaju nastanak senilne makularne degeneracije, regulira očni tlak, što smanjuje mogućnost oštećenja očnog živca i pojave glaukoma.\nVITAMIN C (1,000 mg) – kada se uzima s drugim antioksidansima pomaže u sprječavanju katarakte i senilne makularne degeneracije.\nVITAMIN B2 (40mg) – jača rožnicu kroz proces koji se naziva “povezivanje kolagena”, te zaustavlja progresiju keratokonusa.\nSELEN (100mcg) – pomaže apsorbciji vitamina E i mijenja ga u antioksidans koji održava cjelokupno zdravlje očiju.\nCINK (25mg) – pomaže tijelu apsorbirati i pretvoriti vitamin A. Pomaže u zaštiti od senilne makularne degeneracije i sljepila.


Ruka na kosi, Šukrija Pandžo | Moja Lektira\nŠukrija Pandžo je rođen iste godine (1910.) kada su rođena i dva velika bošnjačka i bosanskohercegovačka pisca: Meša Selimović i Skender Kulenović. Pandžo je obilježio period između 1950-ih i 1980-ih godina u razvoju bošnjačke i bh. književnosti za djecu. On je bio pjesnik i pripovjedač za djecu, ali su njegove pjesme i priče rado čitali i odrasli. Poeziju je počeo pisati još kao srednjoškolac. Može se reći da je Pandžo zavičajni pisac i da se u njegovim djelima oslikava nostalgija na djetinjstvo.\nRuka na kosi je jedna od antologijskih priča cjelokupne bh. književnosti za djecu. To je prva od ukupno deset priča koje se nalaze u njegovom djelu “Ruka na kosi”. Tema te priče je život jedne djevojčice bez majke. Ostala je bez majke kao dijete, a nju su odgojili njen otac i očeva sestra, njena tetka. Iskazani su osjećaji jednog djeteta koje nije još ni krenulo u školu, a koje je svjesno nedostatka majčine ljubavi. Bilo joj je teško kada druga djeca govore o svojoj majci, o tome koliko se njihova majka brine za njih kada su bolesni ili u nevolji, kada im majka priprema ručak, sprema ih za školu. Ta djevojčica je nadasve hrabra i prkosila je svojoj nevolji tako što je ponavljala da ona nije sama, da ima svog oca i tetku. Nedostatak majčine pažnje je nadopunila i učiteljica kada je ona krenula u prvi razred. Učiteljica je pokazala veliku ljubav i nježnost prema toj djevojčici i to je poruka svim odgajateljima da se tako trebaju ponašati prema djeci, pogotovo djeci koja nemaju jednog ili oba roditelja.\nRuka na kosi je simboličan gest te učiteljice kojim ona pokaziva svoju ljubav i pažnju, a to je gest koji se djevojčici duboko urezao u sjećanje. Jezik kojim je napisano djelo je nadasve jednostavan i razumljiv. Pisao je i o motivima odnos selo – grad, te opisivao razlike između jednog i drugog. Seoska djeca se teško snalaze u gradu, doživljavaju ga kao opasnost. Grad za njega predstavlja jednu negativnost, a s druge strane izraženi su pozitivni osjećaji prema selu.\nU djelu su opisana djeca koja su vrlo živahna, skromna, djeca koja upijaju riječi odraslih, ali koliko god ta djeca bila vrijedna i skromna, oni ponekad zadaju glavobolje roditeljima svojim nestašlucima i neodgovornim ponašanjem. Sve u svemu Pandžo je opisao skromne živote te djece i njihovih roditelja, a koji su i slika bosanskog naroda i skromnog života u Bosni. Ove priče su kao stvorene za lektire u osnovnim školama. Mnoga djeca, ali i odrasli se mogu poistovjetiti sa likovima u pričama i pronaći dio sebe u Pandžinim pričama.\nMjesto radnje: škola, Crvanjske šume, livada pokraj rijeke, Vejino selo, Dobrenica\nDjeca su se igrala u vrtu nedaleko od Timkine kuće, djevojčica, Seka i Timka. Igrali su se pod veliko jabukom u hladu. Svaka je ponijela lutku i lutke su bile učenice i sjedile su u klupama koje su oni napravili od grančica. Njih tri još nikada nisu sjele u školske klupe, jer još nisu krenule u školu. I tako su se njih tri izmjenjivale u ulozi učiteljice. Odjednom je došao crni pas, pa su počele bježati. Timka i Seka su počele dozivati mamu, a ona je zastala i nije zvala mamu, jer ona nije imala majku. To joj je bilo osobito teško, jer su druge djevojčice u nevolji dozivale mamu, hvalile se kako im majke nešto kupuju. Majku je slabo zapamtila. Sjećala se kako je njena majka imala šarenu haljinu i kako ju je uvijek milovala po kosi. Njena majka je umrla u bolnici. Kasnije se o njoj brinula tetka, očeva sestra koja je sakrivala slike njene majke po kući jer je i njen otac tugovao. Znala je majku često sanjati. Kada je došlo vrijeme škole, Timka i Seka su govorile kako će ih u školu odvesti mama i tata, a ona bi rekla kako će je u školu odvesti tata. Ona je sjedila sa Timkom u klupi. Jedina utjeha u razredu joj je bila što je bilo još djece koja nisu imala majku. Učiteljica se trudila da joj pruži više pažnje nego drugoj djeci. A kada je došao drugi razred, učiteljica je morala otići na drugo mjesto i nije se stigla s njom oprostiti. Umjesto nje je došao učitelj koji joj je predao knjigu koju je učiteljica poslala.\nDjecu su odrasli plašili raznim pričama o groblju, a kako je njena kuća bila između dva groblja, ona je bila još više uplašena. Otac im je objašnjavao da nema razloga da se plaše. Također bi rekao da u selu nema lopova i razbojnika, pošteni ljudi su kod kuće, a mrtvih se ne treba plašiti. Jednu noć je otac izašao vani. Ujutru ga je majke pitala gdje je izlazio jer je čula vanjska vrata koja se otvaraju preko noći. Neki su vidjeli kako se pojavljivao plamen iznad zemlje. Otac je znao pričati kako je i on ljudsko biće koje se zna uplašiti. Jednom se preko noći uplašio kada je bio mlad, bio je mrak i na jednoj njivi se nešto bijelilo na putu. Čuo je ranije priče da su ljudi viđali mrtvaca zamotanog u bijelo platno. Otac je tada samo pobjegao, a sutra se vratio na isto mjesto. Međutim tu je bio samo bijeli kamen na zemlji. Drugi put se tako uplašio kada je bilo ljeto, sunčan dan. Na putu je sreo mačku koja je vodila svoje mačiće, a on je znao da je mačka najljuća kada vodi svoje mačiće. Mačka ga nije napala taj put. Troje djece je slušalo oca ne trepčući. Otac im je rekao da nema razloga da se ičeg plaše.\nOvo je priča o jednom volu. Nije svaki vol isti, neki hoće i ubosti. Takvi su najopasniji i nije se zgodno sresti sa njim na putu. Tako je u selu kod starog Memiša bio vol Garonja. Bio je strah i trepet i za djecu i za odrasle. Nije to bio obični vol koji se ukoči kada vidi čovjek, ali opet nastavi pasti travu. Ovaj vol kada primijeti čovjeka, ženu ili dijete, on počne da buči i trči. Svaki mu se sklanja s puta i bježi. Imao je sjajnu dlaku i krupne oči. I uvijek su se raspitivali na koju stranu je Memiš odveo svoja goveda, kako bi oni svoja odveli na drugu stranu. Svi su ispitivali Memišu zašto Garonja bode i zašto ga ne proda. A on im samo kaže kako i bode zbog djece, jer su ga djeca naučila dok je još bio tele. Jednog dana kod rijeke je bio dječak, Škembo i Medo. Igrali su se kod rijeke. Odjednom su čuli buku i Garonja je došao kod njih, tek nekoliko koraka udaljen od njih. Sva trojica su se popela na vrbu, a Garonja je stajao ispod vrbe, podigao glavu i počeo da riče na njih. Nisu mogli pobjeći. Kad odjednom dođe drugi vol i dok se Garonja borio rogovima sa njim, njih trojica su sišli sa vrbe i počeli bježati najbrže što su mogli.\nŽaba u školi\nJedan dječak je sjeo u hlad grma, izvadio lješnjake i počeo ih razdvajati i čistiti, kako bi ih mogao pojesti. Taj dječak se zvao Bajko. Nije baš bio miran i spor kao baja, nego je bio galamdžija i osobenjak. Volio je biti sam, igrati se sam, kao i razgovarati sam sa sobom. Znao je otići od kuće i doći na to mjesto i igrati se sam. Nisu ga kod kuće ni tražili, znali su za njegovu naviku da se voli udaljiti od kuće i biti sam. Tako je jednom naišao jedan čovjek obučen u gradsku odjeću sa naočalima na očima i pitao Bajku što tu radi sam. Tako mu je čovjek rekao da on žaba jer tako izgleda, debelo i najeo se lješnjaka. Bajko se na njegovu izjavu jako naljutio. Kada je Bajko krenuo u školu, majka ga je opremila što je bolje mogla. Kupila mu je opanku i dala mu zrelu krušku da ponese u školu. On je još stavio dosta lješnjaka. Kada je stigao u školu, shvatio je da mu je učitelj upravo taj čovjek koji ga je prije nekoliko dana sreo i nazvao žabom. Bajka su ostala djeca zezala što mu je nadimak žaba.\nU prvoj godini boravka u gradu Šekib nije smio sam izaći na ulicu. Boravio je u domu i imao je raspored u koje točno vrijeme smije izaći vani. Prvi put je izašao u grad kada je morao otići do gradske knjižare kupiti šestar. Do grada je morao prijeći preko jednog mosta ispod kojeg je tekla rijeka. Tada se već bio zaželio svog rodnog mjesta. Iako mu je u gradu sve bilo novo i zanimljivo. U gradu je sreo Osmu Panduricu. Često je dolazio u grad prodavati svoje proizvode sa sela. I tako je pratio Osmu da vidi gdje se on točno zaputio. I tako ga je Šekib stalno pratio, ali Osmo i dalje nije primijetio da ga Šekib pratio niti ga je prepoznavao. Na kraju ga je Šekib zaustavio i rekao mu tko je on. Od silnog uzbuđenja, Šekib nije obraćao pažnju na to koliko dugo se zadržao u gradu. Kada je shvatio da kasni natrag u dom, oblio ga je hladan znoj. Počeo je trčati što je brže mogao da ne zakasni natrag u dom. Inače tko nije poštivao raspored i vrijeme, bio bi strogo kažnjen za neodgovorno ponašanje.\nVeć je prošlo nekoliko školskih dana, a Veja nije na svom mjestu u školskoj klupi. Učitelj se raspitivao za njega, a djeca iz Vejinog sela su rekla da je to jutro sa njima krenuo Veja, ali da nije stigao do škole, nego da je negdje u putu zastao. Učitelj je prokomentirao kako je škola tek krenula, a on već izostaje. Djeca su rekla kako je Veja bio kod njih i kako je donio drvenu sablju, te govorio kako je on glavom i bradom Starina Novak. Međutim ni sutra nije došao. Ali u školi se sutra pojavio njegov otac i rekao učitelju kako je Veja krenuo jučer u školu i kako se nije vratio kući. Otac je rekao da je Veja pomalo čudan i da zna odlutati i igrati se sam. Otac se najviše plašio da mu se nije što loše dogodilo. Učitelj se rasporedio sa djecom da ga idu tražiti. Manju djecu je ostavio u školi, a stariju je raspodijelio u grupe. Svi su bili umorni od potrage, a od Veje ni traga ni glasa. Dule i Sajko su ga pronašli. Ležao je u sijenu. Sa sobom je imao torbu i drvenu sablju. Učitelj je došao kod njega i svi zajedno su krenuli njegovoj kući da ga vrate njegovim roditeljima. Djeca su ga zezala da ga kod kuće čeka Deli-Šipka, a učitelj ih je ušutkivao. Bilo je sigurno da će Veja dobiti batine od svojih roditelja za takvo ponašanje.\nDječak je volio slušati što stariji pričaju. Još dok je bio manji, volio se skrivati i gutati svaku riječ koju odrasli izgovaraju. Jednom je bila zima, napadao snijeg, a kod njih u kući je sjedio neki nepoznat stariji čovjek. Razgovarao je s ocem i pušio. Brci su mu bili mrki, dugački, a krupne oči kolutale unaokolo. Povremeno se smješkao i govorio preglasno. On je s ocem razgovarao o snijegu. Otac je rekao koliko je snijeg napadao. A on mu je rekao kako je to ništa i da kod njega u planini ima puno više snijeg i da je znatno hladnije. Sutra se dječak zaputio u brdo. Snježna mećava je zavila brdo u bijeli prekrivač. Ruke su mu bile zgrčene, tijelo mu se ukočilo od hladnoće. Čuo je kako ga zovu i traže, ali nije imao snage odazvati se. Otac ga je pronašao i odnio kući. Majka ga je čekala i smjestila u toplu postelju. Trebalo je nekoliko sati da se njegovo tijelo ugrije.\nLjeto je već odavno stiglo. Potoci su se usljed velikih vrućina isušili. Na putevima se naslagala prašina. Tisuće skakavaca je plovilo niz njive i livade. Čobani su čuvali stoku. A komarci su stalno napadali njihovu stoku, tih krvopija se nisu mogli riješiti. Stoku su čuvali u Dobrenici. Najviše je bilo pet čobana koji su zajedno čuvali svoja goveda. Zajedno su jeli, družili se i ubijali dosadu. Hasan Sajkov je bio dugonog. Imao je neke redovne bolove u trbuhu. Bio je nekako plačljiv i slabašan. Zvali su ga Peca jer je volio da jede pecu – kukuruznu kašu. Mada je volio više pitu od kukuruzne kaše. Huso s Carine je bio visok, imao je klempave uši. Noge su mu bile krive, a bio je po prirodi svađalica. Ali su ga svi trpili jer je bio najvještiji u donošenju jabuka iz Radovanovog Jelašja. Najveseliji od sviju je bio Meša, zvani Mečka. Imao je ispupčen trbuh. I uvijek je pjevao jednu te istu pjesmu. Huso bi uzeo dva drveta i oponašao gusle. Ali najveća razonoda im je bio Hajdar Čergo, najamnik Selima Šita. Svaki od njih je imao po nekoliko goveda uključujući dvije krave, dva vola i nekoliko junadi. On nije imao svojih, nego ga je majka dala u najam Selimu da kod njega čuva goveda. Njegova majka je bila bolesna i išla je od kuće do kuće, prela i češljala vunu za hranu. Kuća im je bila u lošem stanju. Oca su mu davno ubili, tako da ga on nije ni zapamtio. Ispričao je kako ga Selim tuče i kako mu ništa ne kupuje i da nema odjeće. Na kraju je on pao u rijeku i rijeka ga je progutala, nije znao plivati. Izvukli su mu beživotno tijelo, a oči su mu ostale otvorene.\nJednu noć se zaustavio kamion na cesti. U kamionu je bilo desetak učenika raznih srednjih škola. Momak je bio učenik prvog razreda gimnazije. To je i bio njegov prvi put da je sjeo u kamion. Sa sobom je imao torbu puni knjiga, između ostalog imao je sa sobom i knjige o biljkama i životinjama. Radovao se što će te knjige pokazati djeci u selu. Imao je sa sobom i kifle koje je ponio sestrama. Bila je hladna martovska noć, a kamion nije mogao dalje krenuti. Do kasabe su krenuli pješice. Došli su u kuću nekog čovjeka. Tu je bilo jako toplo i pomalo zagušljivo. Svi su tu prespavali. Ujutru su neki nastavili sa autom, a on je morao ići preko planine više od četrdeset kilometara pješice. Nije se usudio sam, stoga je bio u tom mjestu i tražio ljude koji izgledaju kao on kako bi provjerio može li se s nekim od njih vratiti kući. Krenuo je tako Tinjak i Dedija, prijatelj njegovog oca, a i on sa njima. Bio je gladan, ali nije htio jesti kifle koje je ostavio za svoje sestre. Na kraju je sretno stigao kući, njegova majka se rasplakala od radosti, a sestre su se obradovale kiflama.\nSjedi jedan dječak na školskoj klupi i promatra svoje prijatelje i prijateljice. On skriva poderane čarape koje proviruju iz iskrivljenih cipela. Osjeća se kao da svi njega gledaju. I tako se zagleda u oči jedne djevojčice pa mu postane milije i toplije oko srca, pa na trenutke zaboravi na svoje siromaštvo. Hlače su mu zakrpane tako da se trudi da ne hoda mnogo po učionici kako ostala djeca ne bi primijetila. I tako ga profesor pozva da izađe pred tablu nacrtati krug oko trokuta. Tada je stigao njegov otac u seljačkoj odjeći i donio mu hrane. Dva dana je pješačio da stigne do njega jer novac za auto nemaju. Kada je otac odlazio kući, bilo mu je preteško što svom školarcu ne može obezbijediti pristojnu odjeću.\nLikovi: Djevojčica, Bajko\nDjevojčica – dijete koje je ostalo bez majke kada je bila jako mlada. Majke se jako slabo sjeća. Sjećala se jedino njene šarena haljine i kako ju je često povlačila za njenu haljinu. I sjećala se kako ju je majka milovala po kosi. Jednoga dana majka je otišla u bolnicu i tamo je umrla. Njen otac je tugovao. Poslije se o njoj brinula tetka, očeva sestra. Ona se trudila da dijete ne osjeti nedostatak majke. Čak je i sakrivala njene slike. Otac je nekada znao uzeti krišom te slike i plakati. Njoj je bilo teško kada druga djeca dozivaju majke u nevolji ili kada se hvale kako im majke kupuju nešto. Onda bi ona rekla kako i njoj tetka nešto kupi ne bi li ta djeca shvatila pouku. Ali djeca koja su imala roditelje to nisu razumjela. Znala je majku često sanjati.\nBajko – Bajko je bio dječak koji je bio malo deblji, imao je veći okrugao stomak. Nije baš bio miran i spor kao baja, nego je bio galamdžija i osobenjak. Volio je biti sam, igrati se sam, kao i razgovarati sam sa sobom. Znao je otići od kuće i doći na to mjesto i igrati se sam. Nisu ga kod kuće ni tražili, znali su za njegovu naviku da se voli udaljiti od kuće i biti sam. Njegova majka se brinula o njemu, pa mu je tako na prvi dan škole kupila opanke, sašila ruksak i dala mu zrelu krušku da ima za užinu. Ali on je i taj prvi dan škole ipak ponio još lješnjaka sa sobom za svaki slučaj. Njegov učitelj ga je jednom sreo kako se igra lješnjaka i rekao mu da liči na žabu jer mu je trbuh pun lješnjaka. Njega su djeca zezala u školi što ima takav nadimak i uvijek bi mu dovikivala: kre-kre-kre.


Slobodna Dalmacija - Mario Zubović razriješen s dužnosti političkog tajnika HDZ-a\nMario Zubović razriješen s dužnosti političkog tajnika HDZ-a\n12. siječnja 2010. - 16:14\nNakon stranačkog brisanja njegovog velikog prijatelja i političkog pokrovitelja Ive Sanadera, bez svih funkcija u HDZ-u te u parlamentu ostaje i saborski zastupnik i član Predsjedništva HDZ-a, poznati zagrebački stomatolog Mario Zubović.\nOdlukom Predsjedništva HDZ-a u utorak, Zubović će i dalje ostati član HDZ-a i saborski zastupnik jer je njegov mandat neotuđiv ali zbog pomaganja Ivi Sanaderu u organiziranju stranačkog puča i poznate rečenice «Treba te predsjednik Sanader» kojom je pozvao HDZ-ove zastupnike na nedjeljni sastanak u središnjicu razriješen je s dužnosti političkog tajnika HDZ-a.\nRazrješenjem s te dužnosti, automatski prestaje biti i član Predsjedništva. Također vodstvo HDZ-a, uputilo je jučer i formalan prijedlog Klubu zastupnika HDZ-a u Saboru da Zubovića smijene s mjesta potpredsjednika kluba HDZ-a u parlamentu te da se pokrene postupak njegova razrješenja s dužnosti predsjednika Odbora za vanjsku politiku i predsjednika saborskog Izaslanstva u Zajedničkom parlamentarnom odboru RH-Europske unije.\nGubitkom funkcije šefa saborskog Odbora Zuboviću će se stanjiti i plaća za oko 3500 kuna. Prema imovinskoj kartici Zubović mjesečno prima 20.130 kuna plaće, a ona će ubuduće iznositi oko 16.500 kuna.\nSmjene Zubovića sa svih funkcija u službenom priopćenju HDZ-a objašnjenje su 'njegovim stajalištima i propustima koji su u suprotnosti s Programom i Statutom stranke'.\n- Na sjednici predsjedništva nekoliko je članova vodstva pitalo kolegu Zubovića zašto je bojkotirao predsjedničku kampanju Andrije Hebranga i zašto mu nije došao na skup u Zagrebu, no on je samo šutio. Nije rekao ni riječ – ispričao nam je visoki dužnosnik HDZ-a.\nNakon odluke Predsjedništva, Zubović je isključio mobitel i novinarima je bio nedostupan, no već prije opravdao se javno da je telefonski obavijestio Hebranga da osobno neće doći na njegov skup jer zbog obveza mora otputovati iz Zagreba.\n«Tog petka poslijepodne padala je kiša i nije se skupilo puno ljudi i sada Andrija na osnovu toga izvlači zaključak da ja nisam bio za njega. Učinio sam u kampanji za njega i za HDZ sve što sam mogao, a od tih 8,68 posto glasova što ih je u prvom krugu dobio u Zagrebu bio i moj glas – opravdavao se prije sjednice Zubović koji je neraskidivo prijateljstvo sa Sanaderom potvrdio i kada je uz Luku Bebića i Damira Polančeca glasovao protiv Sanaderovog brisanja iz HDZ-a, ali i u trenucima kada je Sanader tražio zaklon nakon iznenadnog povlačenja s premijerskog mjesta. Našao ga je na 'Malo vitra', jahti čije se vlasništvo pripisuje Zubovićevom zetu.\nVodstvo HDZ-a je jučer raspravljalo i o rezultatima predsjedničkih izbora, no nikakav zaključak nije donesen budući cjelokupna analiza na terenu nije gotova te će se o tome još razgovarati.


Slobodna Dalmacija - Slobodna Dalmacija - Vlasnica kafića u Vrgorcu: ZAMP me bacio u živo blato, odakle ću im dati 6500 kn?\nDalmacijaA RAČUNI STIŽU...\nVlasnica kafića u Vrgorcu: ZAMP me bacio u živo blato, odakle ću im dati 6500 kn?\nIz dana u dan sve više vrgoračkih ugostitelja razmišlja o zatvaranju svojih objekata, jer ubiše ih, kažu, razni nameti, skup najam…\nSenka Mihaljević prije godinu i pol dana, uz pomoć obitelji i kredita, otvorila je moderni kafić “Notturno” u svom prostoru u središtu Vrgorca. Prigodom otvaranja posjetili su je ljudi iz ZAMP-a, koji brine o zaštiti glazbenih autorskih prava, i ponudili joj na potpis ugovor o plaćanju mjesečno 200 kuna za korištenje glazbenih usluga. Međutim, ona je to odbila.\n– Ne koristim glazbenu liniju niti puštam glazbu preko zvučnika s CD-a i zato sam odbila potpisati taj ugovor. No, bez obzira što nisam potpisala ugovor, uplatnice su redovito stizale svaki mjesec – otkriva nam ta obrtnica. Međutim, ubrzo je vrag odnio šalu, jer su došli inspektori iz ZAMP-a, podnijeli prijavu Prekršajnom sudu i stigla je kazna od 3000 kuna.\n– Pokušala sam im objasniti da nisam potpisala nikakav ugovor s njima te da me ne mogu teretiti za ništa, jer nemam glazbenu liniju u kafiću, nego samo MAX-TV za koji plaćam pretplatu. Na to su mi oni odgovorili: “Morate izbaciti TV iz kafića ako ne želite plaćat ZAMP-u”. Zar to nije apsurdno? Pa, ovo je legalna pljačka kako bi se pojedini uhljebi koji ne rade ništa nahranili, a žive na našoj grbači. Podnijela sam žalbu na tu kaznu, ali iskreno sumnjam u konačni ishod jer su se oni tako zakonski osigurali da uglavnom sudovi donose presude u njihovu korist. Razgovarala sam i s odvjetnicima, koji kažu da bi se trebala zatražiti ustavnost tog zakona – istaknula je Senka Mihaljević.\nSve ovo posebno teško pada Mihaljevićima jer nemaju ni kune duga prema državi, iako u Vrgorcu ugostitelji posluju na rubu opstanka i bore se za svaku kunu.\nJe li Zakon neustavan?\n– Unatoč poteškoćama u poslovanju, nemamo dugova na poreznoj kartici. A sve to nauštrb vlastita života i, što mi najteže pada, života i rada moje djece koja takorekuć ne mogu zaraditi ni za džeparac. Čupali smo se rukama i nogama da ne padnemo u dužničko ropstvo, ali, nažalost, na putu smo prema tome. No, ne svojom voljom, već silom nepravednog zakona. Ne mogu se ne upitati: Zašto smo mi žrtveni janjci? Pozivam sve hrvatske ugostitelje i obrtnike koji prisilno plaćaju ZAMP-u da se udružimo i damo ovaj zakon na ocjenu ustavnosti. Sad me terete za kaznu od 3000 kuna, retroaktivno za dug, s pristojbom se to penje na 6500 kuna. To je živo blato iz kojeg se ne mogu iščupati – veli obrtnica.\nJaz između javnog i privatnog sektora sve je veći i obrtnici tvrde da sve ide preko njihovih leđa.\n– Štiteći javni sektor, ova država nas “zdrave šalje u bolnicu”. A gdje je lijek, gospodo? Ovo nije politika, ovo je život. Radimo 24 sata i propadamo, tu je izvor problema. Nelikvidnost nas kojim radimo sutra će doći i do vas – poručila je Senka Mihaljević.\nTEKST I FOTO: MATE PRIMORAC\nZAMP: Uočeno je korištenje glazbe\nGospođa Mihaljević koristi glazbena djela putem TV prijemnika, za što je svuda u svijetu, a u Hrvatskoj sukladno Zakonu o autorskom pravu, potrebno imati odobrenje autora glazbenih djela i platiti naknadu za javno korištenje glazbe. Autorska naknada za javnu izvedbu glazbenih djela nije sadržana u iznosu HTV pretplate. Takvo korištenje treba prijaviti prije negoli ono započne.\nU caffe baru “Notturno” u Vrgorcu, u vlasništvu Senke Mihaljević, naš terenski zastupnik je uočio korištenje glazbe. Stoga smo od lipnja 2014. godine s gospođom Mihaljević kontaktirali – kroz dopise, telefonske razgovore i razgovor u njezinu objektu. U tim kontaktima pojasnili smo joj njezine obveze s obzirom na korištenje glazbe i ponudili prijedlog ugovora, koji je ona u razgovoru prihvatila, ali nikada ugovor nije i potpisala. Do prosinca 2014. godine nije reagirala na naše podsjetnike da ugovorno regulira podmirenje nastalog duga te je i dalje glazbu koristila bez odobrenja. Stoga smo bili prisiljeni – sukladno odredbama Zakona – protiv gospođe Mihaljević podnijeti prekršajnu prijavu.\nPočetkom veljače gospođa Mihaljević sama se javila u našu poslovnicu i ponovno smo dogovorili ugovor kojim bi joj se uz tekuću naknadu u 2015. godini omogućilo plaćanje duga iz 2014. godine u 12 rata. Ukupni iznos naknade za 2014. i 2015. godinu za korištenje djela u objektu “Notturno” iznosi 3285,21 kn (plus PDV). To je ujedno i jedini iznos koji – kroz spomenuti ugovor – HDS ZAMP od gospođe Mihaljević potražuje.\nKazna sa suda koju spominjete vjerojatno je kazna Prekršajnog suda i za taj iznos HDS ZAMP gospođu Mihaljević ne tereti, to je prihod državnog proračuna – kazali su nam o ovom slučaju u Službi za odnose s javnošću ZAMP-a.


Kako zvuči kad se HDZ poziva na 'moralnu odgovornost'? Komično, licemjerno i uvredljivo | 24sata\nKako zvuči kad se HDZ poziva na 'moralnu odgovornost'? Komično, licemjerno i uvredljivo\npetak, 12.2.2021. u 11:09\n"Svi oni pojedinci koji su iskoristili pravo cijepljenja na štetu drugih morat će se suočiti s moralnom odgovornošću pred hrvatskom javnošću", poručio je ministar zdravstva Vili Beroš. Znači, neće im se ništa dogoditi.\n"Svi oni pojedinci koji su iskoristili pravo cijepljenja na štetu drugih morat će se suočiti s moralnom odgovornošću pred hrvatskom javnošću", poručio je ministar zdravstva Vili Beroš, komentirajući slučajeve Damira Borasa, Luke Burilovića, Stipe Gabrića Jamba i mnogih drugih koji su se preko privatnih veza i mimo registra uspjeli domoći cjepiva.\nObjava zvuči ozbiljno i važno. Pomalo i pompozno. Svakako grandiozno.\nAli čak i komično. I gadljivo. A možda i uvredljivo.\nJer, kako treba shvatiti tu "moralnu odgovornost" kad se jedan HDZ-ov ministar na nju poziva? I kako doživjeti tu "hrvatsku javnost" kad ju zaziva član HDZ-ove vlade koja često tu javnost zanemaruje, ignorira, podcjenjuje, pa i vrijeđa?\nBeroševa objava ne zvuči samo patetično, već i licemjerno.\nBježe od morala\nMoralna odgovornost ono je od čega HDZ postojano desetljećima bježi: uporno degradira moralne vrijednosti i uporno izbjegava odgovornost. Moralna odgovornost postao je prazni označitelj kojeg se vladajući hvataju upravo onda kad žele izbjeći bilo kakve konkretne sankcije.\nI hrvatska javnost nešto je što HDZ godinama zaobilazi.\nSud hrvatske javnosti u ovoj zemlji dolazi tek nakon HDZ-ova suda, koji u pravilu odnose prevagu čak i pred kaznenim sudovima. Onaj tko je preživio HDZ-ov sud ne strahuje ni od Božjeg suda.\nHrvatska javnost nije, dakle, nešto čega se HDZ-ova ekipa, ali i ne samo ona, previše plaši.\nNemoral na bacanje\nHrvatska javnost, ona koju Beroš sada zaziva, godinama osuđuje korupciju i kriminal, nepotizam i klijentelizam, osuđuje pljačku državnog proračuna, osuđuje kršenje zakona ili pisanje nemoralnih zakona, osuđuje uhljebe i lokalne šerife, osuđuje povlaštene i pomilovane, osuđuje ratne zločine, seksualno nasilje i govor mržnje, osuđuje primitivizam i nasilništvo, afere i skandale...\nPa svega toga i dalje ima na bacanje. U vladajućim krugovima, u HDZ-u, Vladi i parlamentu, institucijama, uhljebničkim ustanovama, na lokalnim razinama.\nKad hrvatska javnost pobjeđuje? Kad HDZ-u, odnosno njegovu šefu, tako odgovara. Kad netko postane uteg za stranku i premijera. Kad politici dogori do noktiju. Kad se stvori kritična masa.\nU ovoj državi, dakle, "moralna odgovornost pred hrvatskom javnošću" ne vrijedi apsolutno ništa. Još manje kad se HDZ na nju poziva.\nVili Beroš nije trebao to posebno istaknuti, to bi se u normalnoj državi trebalo podrazumijevati. Ali naglašavanjem upravo te "moralne odgovornosti" kao da je želio naglasiti kako nikakvih drugih sankcija neće biti, te neka ljudi slobodno nastave raditi po svome.\nIma i druga strana priče. Uzimanje cjepiva preko reda "krajnje moralno upitnim" proglasio je ovih dana i Branko Bačić (HDZ), koji je svojedobno kao glavni tajnik stranke u sefu čuvao par milijunu kuna crnih stranačkih fondova. Što on zna o moralno upitnim djelima?\nA kad smo kod moralne odgovornosti, HDZ je u Ustavni sud imenovao bivšeg ministra koji se svojedobno potpisivao lažnim imenom.\nKako onda zvuči kad se HDZ poziva na moral?\nBilo je osuda hrvatske javnosti u slučaju Alemke Markotić i njezina držanja mise pred stotinama vjernika ispred Katedrale, pa je Beroš izjavio kako o tome ništa ne zna. Nije se usudio spomenuti moralnu odgovornost.\nKomično je, dakle, pa i uvredljivo, kad se HDZ pompozno poziva na "moralnu odgovornost pred hrvatskom javnošću", kao kategorijom koju upravo ta stranka derogira i izbjegava.\nA još je teže očekivati da će one koji su ugrabili cjepiva preko reda - i one koji su dograbili imovinu, kuće, poslove, pozicije, mirovine - takva osuda posebno zaboljeti. Sigurno manje od uboda injekcije.


Zemljoradnja: prokletstvo ili blagoslov? | Rastimo u vjeri\nZemljoradnja ili poljodjelstvo je naporan rad. U poljodjelstvu se ništa ne događa odmah, trenutačno i sada. Vrijeme koje prolazi od trenutka ulaganja truda i rada prilično je dugo. Plodovi tla uvijek dolaze s odlaganjem zadovoljenja potreba.\nU zemljoradničkom poslu potrebno je veće strpljenje nego u drugim poslovima. Zadovoljenje potreba radi kojih je uložen rad u zemljoradničkom životu je prilično odgođeno i k tome neizvjesno. Plaća koja stiže svaki mjesec čini se većom nagradom i izaziva veće zadovoljstvo od uroda zemlje koji se ubire jednom godišnje. Stoga mnogi zaziru od zemljoradnje i radije se, kao izvoru svojeg uzdržavanja okreću poslovima koji donose sigurnija, pa makar i manja, mjesečna primanja. Zbog svoje težine i zahtjevnosti, zbog neizvjesnosti uroda i izloženosti vremenskim nepogodama zemljoradnički se posao i rad često doživljava najtežim oblikom uzdržavanja ljudskog života.\nI u Bibliji nalazimo tekstove koji priznaju težinu priskrbljivanja hrane zemljoradnjom. Jedan od najpoznatijih je: „S trudom ćeš se od nje hraniti svega vijeka svog! Rađat će ti trnjem i korovom, a hranit ćeš se poljskim raslinjem. U znoju lica svoga kruh svoj ćeš jesti dokle se u zemlju ne vratiš“ (Post 3,17b-19). Ovaj se odlomak najčešće tumači kao Božje prokletstvo izrečeno zemlji i čovjeku. Mnogi smatraju da se upravo u ovom tekstu krije razlog zbog kojega se ljudski rod i zemlja nalaze u stanju suprotnosti i stanju neprijateljstva. Zemljoradnički posao i zemljoradnici osuđeni su na stalni napor koji ne donosi mnogo uspjeha. Teška je to kazna za učinjeni grijeh neposlušnosti Bogu. Ipak, uzmemo li u obzir alternativu ovoj kazni kojom je Bog zaprijetio čovjeku ako bude jeo sa stabla što je nasred vrta: „I ne dirajte u nj, da ne umrete“ (Post 3,3), tada se kazna teškog zemljoradničkog života ne čini baš tako strašnom.\nObrađivanje zemlje je šansa spasenja života. Fizički rad i s njime povezana muka i težina (usp. Post 3,18-19) nisu plod prokletstva. Rad na zemlji i obdržavanju njezinog tla plodnim ni prije čovjekove neposlušnosti Božjoj zapovijedi nije bio laka djelatnost. Nema govora o tome da je u edenskom vrtu sve „padalo s neba“. Rad je i ondje izazivao znoj na licu i tražio fizički napor. Razlika je u tome što je ostvarenje osnovne zadaće čovjeka da se brine za zemlju i priskrbljuje hranu sebi i svojoj obitelji postalo neizvjesno, nesigurno i opterećeno mogućnošću neuspjeha.\nBiblijski tekst ovdje govori o stanju čovjeka koji unatoč radu više nije siguran u urod zemlje, a time ni za svoj život. Ipak, osuda čovjeka na zemljoradnju i nije baš neka osuda, nego nova prilika koju Bog pruža čovjeku da uzdrži svoj život, da sebi samome i svojoj obitelji priskrbi potrebnu hranu – kruh. Zemljoradnja je u takvom slogu misli izvor novoga života, a ne kazna i prokletstvo. Zemljoradnja je Božji blagoslov i pružanje nove prilike čovjeku da sačuva život koji mu je Bog dao.\nOdnos čovjeka prema Bogu ovisi o njegovom stavu prema zemlji i vlastitom zemljoradničkom poslu. U biranju stavova prema zemlji radi se o izboru života ili smrti. Unatoč poljuljanom odnosu Bog uvijek pruža novu priliku. Moguće je krenuti drugačijim putem. Mogućnost uspostave boljih odnosa vezana je uz osobnu odluku biranja između stilova života. Sve je stvar izbora – blagoslov ili prokletstvo, život ili smrt. Ne radi se samo o jednoj odluci. Poremećaj ili popravak odnosa plod je niza izbora. Moguće je izabrati biti sretan i zadovoljan zemljoradnik, moguće je s radošću primati svaki urod zemlje.\nMoguće je biti zadovoljan sa svojim domom, u svom mjestu i na zemlji onakvoj kakva ona jest. Moguće je voljeti svoju zemlju, ma kako ona bila škrta i neplodna, pronaći u njoj zadovoljstvo i uživati u njezinoj ljepoti.\nPiše: Dr. Đurica Pardon\nTags aktualno Category Novosti Views 755


Culturenet.hr - 'Dom i svijet' - izložba zbirke MMSU\n'Dom i svijet' - izložba zbirke MMSU\nvrijeme: 28.03.2008. - 30.04.2008.19 h\nmjesto: Rijeka, Muzej moderne i suvremene umjetnosti, Dolac 1/II\nU riječkom Muzeju moderne i suvremene umjetnosti (MMSU), u petak, 28. ožujka, u 19 sati, bit će otvorena izložba 'Dom i svijet', po izboru gostujućeg kustosa Igora Španjola (Moderna galerija, Ljubljana). Izložba će trajati do 30. travnja.\n'Izložba je pokušaj organiziranja pogleda na zbirku MMSU, identifikacije određenih tema i problema, linija i veza na intuitivnoj razini i s osobne pozicije gostujućeg kustosa iz 'svijeta' koji se tim činom zapravo nakratko vraća 'doma'. Osnovna pretpostavka izložbe jest postojanje važnog paralelizma među umjetničkim istraživanjima vizualnosti, tjelesnosti i razumijevanja vlastitog identiteta koji se razvijaju unutar modernističke tradicije apstraktne umjetnosti te procesima i iskustvima transformacije svakodnevnog života i neposrednog svijeta. Produkcija vizualne umjetnosti neprestano se kreće na relaciji između gubljenja aure i njenog ponovnog pronalaženja. Tema doma i svijeta u tom se pogledu rasprostire od utopije i nostalgije (autonomne i osobne poetike) na jednoj strani pa sve do banalne svakodnevice (nacionalistički diskurs, reality show) na drugoj. Stoga izložba nije zamišljena kao izbor najboljih već najprikladnijih radova za identifikaciju problemskih težišta i njihovo organiziranje u cjelinu. Stariji i noviji radovi pritom nastupaju na istoj razini, ne kao arhivski dokumenti prošlosti već kao neposredna aktualnost suvremenosti.' Igor Španjol\nJulije Knifer: Kompozicija, ulje na platnu


Pjesnikinja oduševila: Zbog onog što je govorila na inauguraciji zapratilo je pola miliona ljudi | Krupljani.BA\nAmanda Goreman (22) postala je najmlađa pjesnikinja koja je ikad nastupila na predsjedničkoj inauguraciji, a nakon što je u svojoj pjesmi pozvala na “jedinstvo i zajedništvo” postala je pravi hit na društvenim mrežama te je u ovom trenutku prati nešto manje od pola miliona ljudi.\n“Kad dan dođe, pitat ćemo se gdje možemo naći svjetlo u ovoj beskrajnoj sjeni”, stihovi su kojima je započela njena petominutna recitacija. U nastavku se referirala na upad mase u Kapitol ranije ovog mjeseca.\n– Vidjeli smo silu koja će našu naciju radije razoriti nego dijeliti zajedništvo, koja će našu zemlju uništiti ako to znači odgađanje demokratije. Gotovo su uspjeli u tome, ali iako se demokratija može povremeno odgoditi, nikad je se ne može trajno poraziti – govorila je Amanda.


HT otpušta 60 radnika, prosječna otpremnina 230 tisuća kuna bruto - Svakodnevno\nHome Hrvatska Home HT otpušta 60 radnika, prosječna otpremnina 230 tisuća kuna bruto\nHT otpušta 60 radnika, prosječna otpremnina 230 tisuća kuna bruto\nHrvatski Telekom (HT) će do 31. ožujka 2018. godine, zbog kako kažu poslovno uvjetovanih razloga, otpustiti otprilike 60 zaposlenika.\nUz otpremninu zajamčenu Kolektivnim ugovorom, zaposlenicima će se ovisno o godinama radnog staža u kompaniji, isplaćivati i stimulativne otpremnine, a za pojedine kategorije zaposlenika bit će isplaćen i dodatak od šest zaposlenikovih plaća. Prosječna otpremnina po zaposleniku iznosit će 230 tisuća kuna bruto.\nIz HT-a poručuju kako su otkazi dio nužnih promjena i prilagodbe novim tehnološkim trendovima, a ističu da su otpuštenim radnicima osigurali pristup savjetovanju kako bi se lakše snašli na tržištu rada i potrazi za novim zaposlenjem. Također, subvencionirat će edukacije u iznosu do pet tisuća kuna, a najavili su i da će, ovisno o poslovnim potrebama, nekim otpuštenim radnicima ponuditi posao u Području za korisničko iskustvo.\nPodsjetimo, ovo nije prvo otpuštanje većeg broja radnika u HT-u. Prema dostupnim podacima 2009. godine otpustili su 190 ljudi, 2011. njih 300, a 2012. zbog poslovno uvjetovanih razloga bez posla je ostalo 450 ljudi. U 2016. godini broj radnika smanjio se za 220, dok je prošle godine HT otpustio stotinjak radnika. U pozadini tih otkaza stoji, objašnjavali su, ubrzano mijenjanje i digitalizacija telekomunikacijske industrije.\nPrevious articleJunior Aurel Benović izborio mjesto među “velikim dečkima”\nNext articlePREDSJEDNICA S EU POVJERNIKOM NA SATU MATEMATIKE U OŠ IZIDORA KRŠNJAVOG Bili su u učionici u kojoj je informatička oprema sufinancirana EU novcem


Jesu li žene doista sve depresivnije? - tportal\nJesu li žene doista sve depresivnije?\nVELIKA OBMANA O DEPRESIJI\nZadnja izmjena 14.09.2011 11:29\nNedavno je istraživanje pokazalo da su moderne žene u Europi sve depresivnije. Ipak, je li riječ o epidemiji ili je iza sve češće dijagnoze široka marketinška akcija farmaceutske industrije? Liječnici tvrde: da biste antidepresive uspješno prodavali na tržištu, morate uvjeriti ljude da su zapravo depresivni\nSve više žena poseže za pilulama sreće i sve ih više boluje od depresije, objavljeno je prošlog tjedna. Moderne žene će dvostruko više patiti od te bolesti nego generacije žena prije 40 godina, a kod jedne od sedam će to bitno utjecati na zdravstveno stanje u nekom periodu života. Žene su čak dva puta više izloženije depresiji od muškaraca, tvrdi istraživanje objavljeno časopisu European Neuropsychopharmacology, a prenosi Daily Mail\nRezultat te ogromne stope dijagnosticiranih depresija je proporcionalno velik porast broja recepta za antidepresive. Ukratko Prozac i Cipramil danas idu k'o halva! Legitimno je pitati se što ili tko stoji iza tog nevjerojatnog porasta. Njemački znanstvenici koji su radili na ovoj europskoj studiji krive jedan faktor - suvremeni životTvrde da se suvremenim ženama sve teže nositi s teretom uspješne karijere i brige o obitelji.\nNo je li to doista tako jednostavno? Vratimo se unatrag 40 godina, predlaže Daily Mail i opisuje kako su tada britanske žene rijetko imale slobodno vrijeme, odrastale su za vrijeme Drugog svjetskog rata, pretrpjele nestašice, siromaštvo i niske plaće. Bile su često žrtve spolne diskriminacije i još su se grijale na ugljen. Zamislimo i tridesetogodišnju ženu koja živi sedamdesetih u tadašnjoj SFRJ, a odrastala je u poraću. Je li toj ženi život bio manje stresan i je li baš sve bilo puno lakše nego sada? Usporedimo i situaciju današnjih muškaraca: oni ostaju bez radnih mjesta, nisu više glava obitelji, njihovi su životi također užurbani i stresni. Ipak, stopa depresije muške populacije nije se popela tako visoko.\nVidimo li svoj problem kao depresiju samo zato jer nam je to nametnuo marketing?\nIz ordinacije ispraćene s receptom\nUstvari, jedan od glavnih razloga ovog zapanjujućeg povećanje korištenja antidepresiva leži u činjenici da su žene često iz ordinacija ispraćene s receptom za ove snažne i potencijalno opasne lijekove, jer ne postoji ništa drugo da im pomogne u emocionalnim problemima koji su ih i doveli u stanje da moraju posjetiti liječnika.\nTvrdi to analiza rezultata ankete koju je provela neovisna britanska ženska udruga Platform 51. Jedna je od tri žene barem jednom uzela antidepresiv, a više nego polovini njih nije bio ponuđen nijedan alternativni lijek ili terapija. Četvrtina žena ostala je na toj terapiji više od godinu dana, a da njihove recepte nitko nije revidirao ili pregledao. To se događa unatoč smjernicama britanskog zdravstvenog kontrolnog tijela koje kažu da bi terapija razgovorom trebala biti prva linija borbe za pacijente s blagim oblikom depresijeTek bi teže slučajeve trebalo liječiti kombinacijom terapije razgovorom i antidepresiva.\nIstodobno, mnogi liječnici opće prakse u Velikoj Britaniji kažu da se osjećaju prisiljeni propisati ženama antidepresive, jer je teško organizirati alternativnu podršku kao što je psihoterapija. 'Bilo bi bolje da mnoge od pacijentica mogu ići na savjetovanje nego da piju antidepresive. Ali morate ispuniti previše obrazaca i kontaktirati previše ljudi', otvoreno priznaje dr. Peter Kandela, liječnik opće prakse. 'Kad napokon pacijentica dođe do terapeuta, često je prekasno da bi joj se moglo pomoći', kaže. Kako antidepresivi nose potencijalni rizik od ozbiljnih nuspojava u rasponu od tjeskobe gubitka apetita i libida pa do konvulzija i manije, liječnicima opće medicine se savjetuje da antidepresive propisuju samo za ograničeno razdoblje, maksimalno do nekoliko mjeseci.\nTrijumf farmaceuta nad zdravom logikom\nDakle, jesu li žene danas doista depresivnije nego ikad? Profesor David Healey, s odsjeka psihijatrije na Sveučilištu u Cardiffu, misli kako je to malo vjerojatno. Povećanje broja recepata za antidepresive samo je trijumf farmaceutskih kompanija. Profesor Healey, autor knjige 'Neka jedu Prozac', tvrdi da su antidepresivi danas 'mali mamini pomagači' – nova inkarnacija nekad popularnog Valiuma.\n'Od šezdesetih do kraja osamdesetih tvrtke su reklamirale sredstva za smirenje pa su morale uvjeriti ljude da su zabrinuti', objašnjava dr. Healey.\nKada je zbog brojnih slučajeva razvijanja ovisnosti pala popularnost lijekova tipa Valium, farmaceutske tvrtke razvile su novu vrstu lijekova - antidepresive.\n'Da biste antidepresive uspjeli prodati na tržištu, morate uvjeriti ljude da su depresivni', zaključuje profesor Healey. 'Sve je pitanje etikete. Ljudi su danas pod stresom kao što su oduvijek bili. Svoj problem vide kao depresiju jer im je to nametnuo marketing.'\nFarmaceutske tvrtke, nastavlja, oduvijek su bile zainteresirane za pronalaženje novih profita za svoje postojeće lijekove, jer sa starima ne moraju provoditi skupa testiranja kao što je slučaj s novim lijekovima. Tako je jedna američka studija objavljena u lipnju tvrdila da escitalopram, lijek protiv depresije, olakšava valunge kod zdravih žena koje inače ne pate od depresije.\nMeđutim, nije nebitno pitati se kad su to točno valunzi u menopauzi postali takav problem koji treba medicinsku njegu i lijekove\nAntidepresivi su također često propisivani ženama s menstrualnim problemima. Tu praksu kritizira dr. Claudine Domoney, ginekolog u londonskoj bolnici Westminster.\n'Liječnici bi trebali istraživati druge metode prije prepisivanja antidepresiva za PMS. Zašto bi mlada žena koja pati od PMS-a trebala uzimati lijek s potencijalno ozbiljnim nuspojavama, kad to stvarno nije potrebno?'\nIstina je da je danas život užurbaniji, ali je točno i da su žene oduvijek imale problema s raspoloženjem kao dio prirodnih uspona i padova u životu.\nU prošlosti bi ih možda podržala velika i bliska obitelj. Danas se za pomoć moraju obratiti liječnicima. No odgovor sigurno nije u izdavanju još jednog recepta za antidepresive, zaključuje novinarka Daily Maila.


VIDEO Artemija Jelas: Šibenska šansona, ljubav, Dedić, glazba bez granica… - Šibenik News - Šibenik, obala, Hrvatska\nVIDEO Artemija Jelas: Šibenska šansona, ljubav, Dedić, glazba bez granica…\nImala sam priliku upoznati Artemiju Jelas, dosta nakon što se široj javnosti 2007. godine predstavila u jednom od prvih glazbenih natjecanja kod nas Showtime. Artemiju sa Šibenikom povezuje susret sa šibenskom publikom 2002. godine na Festivalu šibenske šansone, gdje je osvojila nagradu kao najbolja debitantica. Ona je istinska zaljubljenica u glazbu i živi ju na svoj nenametljivo kvalitetan način. Svojom intenzivnom i snažnom interpretacijom svaku pjesmu donese na neki prepoznatljiv način, bila obrada ili njena pjesma. Dallas Records 2010. godine izdao je nekoliko njenih singlova kao što su ''Čudna ljubav'', te ''Dobre namjere'', pjesmu na kojoj je gostovao virtuoz na gitari Vlatko Stefanovski. Album „Sve u svoje vrime - šotovoće piva Artemija“ izašao je također 2010. za Dallas Records. To je album poznatih uglazbljenih stihova Jakše Fiamenga koji je također čest gost Šibenika i svih šibenskih glazbenih događanja. Artemija je tim poznatim pjesmama i njihovom dalmatinskom štihu donijela modernu i neobičnu interpretaciju na potpuno drugačiju glazbenu podlogu. Odgovorila mi je na neka pitanja i time još jednom dokazala kako „živjeti glazbu“ ne znači popunjavati novine, portale i sve ostale medije onim što nema veze sa glazbom. Glazba za nju je, a vjerujem i ostaje način na koji će reći sebe i o sebi.\n1.Glazba? Što je glazba? Zašto glazba?\nCitiram: „Glazba je zvonka radost“. U mom životu glazba je nešto što je dio mene kao organ bez kojeg ne bi mogla. Uvijek sam znala da ću joj biti vjerna cijeli život, moja ljubav i strast.\n2.Koje je tvoje prvo sjećanje na glazbu? I sjećaš li se prve pjesme koju si pjevala pred publikom?\nVeć kao mala sam plesala, glumila i pjevala bez imalo srama. Zabavljala sam roditelje i familiju svakodnevno. Prvi nastup je bila pjesma Boba Marleyja „No woman no cry“.\n3. Postoji li u glazbenom svijetu netko tko ima odličnu glazbu, ali da pojavu te osobe nikako ne podnosiš ili ne povezuješ sa glazbom. Ili misliš da to ipak ide jedno s drugim?\nApsolutno poštujem sve vrste glazbe i nemam nikoga posebno koga mogu izdvojiti kao omraženu ličnost. Sloboda za svakoga! Ljudi su ti koji se lako hipnotiziraju nekim, a zato postoje i mediji koji u tome pripomažu.\n4. Kakve vrste nastupa su ti najdraže?\nNajdraži su mi nastupi uživo sa svojim muzičarima koji su izvrsni. Razmjena energije sa publikom, smiješak kolega dok sviraju solo dionice… Definitivno najljepši način stvaranja muzike.\n5. Najbolja balada? Postoji li to za tebe?\nIma puno balada i ne bih se mogla odlučiti za najljepšu. Možda jazz standard „My funny Valentine“ i svakako sve pjesme Arsena Dedića. Napisao ih je toliko puno da se spremam obraditi ih i dati im novi život.\n6. Što misliš o načinu funkcioniranja naše glazbene scene u Hrvatskoj? Kakvo je ovdje „glazbeno tlo“?\nIma kod nas odličnih glazbenika, izvođača. Mogućnosti su uvijek otvorene, malo teže jer su nametnuta neka pravila, ali sve se da postići strpljenjem i radom na sebi koji se kad-tad isplati, onako svakom po zasluzi.\n7. Kao glazbenici , što je za tebe uspjeh?\nZa mene je uspjeh raditi a biti ono što jesi, istinit i strastven. Bitno je samo koliko si sretan, treba pomiriti ego i u glazbi biti ponizan i svet.\n8. Ono nezaobilazno pitanje moram te pitati, jer svakako me zanima kako vidiš dalje, u budućnosti svoj glazbeni put?\nSvoj glazbeni put vidim onako kako ga stvaram svaki trenutak, sada i ovdje. Puno je planova i želja. Pomolim se i pustim da me vodi unutarnji glas.\n9. Što misliš o glazbenom natjecanju Zvjezdice, koji se prikazuje na jednoj domaćoj televiziji?\nSigurna sam da su Zvjezdice zabavne jer djeca su čudo. Međutim nisam gledala show pa ne mogu komentirati. Danas je puno natjecanja, a mi smo mala zemlja. Treba zasukati rukave i izbrisati granice iz glave.\n10. Steve Wonder ili Prince?\nHm, težak izbor, ali Steve Wonder je moja ljubav i definitivno jedno od najvećih glezbenih čuda.


Jugu naslov prvaka TRVL – Regionalna vaterpolo liga\nJugu naslov prvaka TRVL\nNakon sedam godina pokal namjenjen prvaku Regionalne lige vratio se u Dubrovnik. U fantastičnoj atmosferi gruškog bazena, Jug CO je izvrsnom igrom svladao prošlogodišnjeg prvaka riječko Primorje EB rezultatom 9:5.\nNakon egala u prvom dijelu utakmice, jugaši su ubacili u više brzinu u trećoj četvrtini, odlijepili su se na dva gola razlike, a onda je uz Xavi Garcia, uz Josipa Vrlića i najboljeg vratara Lige Marka Bijača, ponajbolji igrač utakmice uz zvuk sirene pogodio za 7:4 i riješio pitanje pobjednika.\nJosip Vrlić s tri prekrasna pogotka bio je prvi strijelac utakmice i MVP Final foura, Paulo Obradović zabio je dva dalekometna gola isto koliko i ‘ministar obrane’ Xavi Garcia dok su po jedanput precizni bili Luka Lončar i Pavo Marković.\nPaulo Obradović u trenucima slavlja sjetio se svoga suigrača koji večeras nije bio u Gružu.\n‘Ovu pobjedu posvećujem Felipe Perroneu koji je više od svih nas želio biti ovdje i osvojiti ovaj trofej.’\nJugašima je ovo drugi naslov pobjednika Regionalne lige. Prvi su osvojili u premijernoj sezoni 2008/09.


Oprema je potrebna u svakoj specijaliziranoj prostoriji. Ako imamo zadatak opremiti ih potrebnim elementima, ali nismo stručnjak za određeno područje, to nam može stvoriti mnoge poteškoće. Vrijedno je voditi brigu o svojoj najsavršenijoj klasi koja će donijeti bolje rezultate. Na početku moramo odrediti koju količinu i kakav namještaj želimo. U toj će situaciji biti sjajna ideja dogovoriti se sa ženama koje će raditi tamo i trenutno imaju neko iskustvo. Nije trik nabaviti nepotrebnu ili nekvalitetnu opremu.\nUzmimo laboratorij kao dokaz. Vjerojatno će se njegov uređaj potpuno razlikovati ovisno o aktivnostima koje će se u njemu odvijati. Laboratorijski mikroskopi, pločice, plamenici i epruvete često su osnova, ali drugi zaposlenici možda žele puno više. Također će biti naveden odnos s njima, navodeći njihov zahtjev. Naravno, i sam proračun nas okružuje. Ne možemo im dati sve što odaberu. Moramo tražiti kompromis. Dopustimo nam ipak da pronađemo kvalitetu. Što će nam se dogoditi s mikroskopom koji će naše usluge tek nakratko ispuniti? Treba pažljivo pregledati tržište, pitati stručnjake za vaše mišljenje i tek onda donijeti odluku.\nNaizgled jednostavna soba ponavlja ured. Mnoge žene planiraju jednostavno umetnuti bilo koji stol, računalo i ormar. Međutim, iskustvo kaže drugačije. Uzmimo izbor računala kao dokaz. Volio bi da knjiga upravlja njemu i njezinim očekivanjima. Ne treba računalo za premalo tisuća zlota za nekoga tko samo uređuje tekstove. Funkcija i položaj stola je također prostor. Znanstveno je dokazano da su dobre situacije pogodne za fokusiranje, a druge suprotne. Možda mnogo izaberite manji stol na kojem se možete brzo naručiti. Također su važni ukrasi prepreka i izbor izvora svjetlosti.\nUzimajući u obzir sve savjete dane gore, možemo vidjeti da davanje specijaliziranih prostorija poput laboratorija ili naizgled običnih ureda nije laka situacija. Točno bismo trebali prepoznati potrebe naših kupaca i opremu koju koriste. U miru, tko zna, možda će u piću iz takvih stanova netko otkriti nešto za strašnu bolest i to ga vjerojatno ne sprječava da ne radi nepravilno laboratorijski mikroskop!\n« Blagajna bydgoszcz\nJe li interpretacija djelo»


2. korizmena nedjelja, 24. veljače 2013.\nKoji se u tebe uzdaju postidjet se neće.\nIzbavi, Bože, Izraela iz svih tjeskoba njegovih! (Ps 25, 6.3.22)\nU one dane: Bog izvede Abrama i reče: »Pogledaj na nebo i zvijezde prebroj ako ih možeš prebrojiti.« A onda doda: »Toliko će biti tvoje potomstvo.« Povjerova Abram Gospodinu i uračuna mu se u pravednost. I reče mu Gospodin: »Ja sam Gospodin koji sam te izveo iz Ura Kaldejskoga da ti predam ovu zemlju u posjed.« Abram upita: »Gospodine moj, po čemu ću razaznati da ću je zaposjesti?« Odgovori mu: »Prinesi mi junicu od tri godine, kozu od tri godine, ovna od tri godine, jednu grlicu i jednoga golubića.« Sve mu to Abram donese i rasiječe na pole i metnu sve pole jednu prema drugoj; pticâ nije rasijecao. Ptice grabežljivice obarale se na leševe, ali ih je Abram rastjerivao. Kad je sunce bilo pri zalazu, pade Abram u dubok san i obuze ga jeza, mrak velik. Kad je sunce zašlo i pao gust mrak, pojavi se zadimljen žeravnjak i goruća zublja te prođu između onih dijelova. Toga je dana Gospodin sklopio savez s Abramom rekavši: »Potomstvu tvome dajem zemlju ovu od Rijeke egipatske do Velike rijeke, rijeke Eufrata.«\nDrugo čitanje Fil 3, 17-4, 1\nU one dane: Povede Isus sa sobom Petra, Ivana i Jakova te uziđe na goru da se pomoli. I dok se molio, izgled mu se lica izmijeni, a odjeća sjajem zablista. I gle, dva čovjeka razgovarahu s njime. Bijahu to Mojsije i Ilija. Ukazali se u slavi i razgovarali s njime o njegovu Izlasku, što se doskora imao ispuniti u Jeruzalemu. No Petra i njegove drugove bijaše svladao san. Kad se probudiše, ugledaše njegovu slavu i dva čovjeka koji stajahu uza nj. I dok su oni odlazili od njega, reče Petar Isusu: »Učitelju, dobro nam je ovdje biti. Načinimo tri sjenice: jednu tebi, jednu Mojsiju, jednu Iliji.« Nije znao što govori. Dok je on to govorio, pojavi se oblak i zasjeni ih. Ušavši u oblak, oni se prestrašiše. A glas se začu iz oblaka: »Ovo je Sin moj, Izabranik! Njega slušajte!« I upravo kad se začu glas, osta Isus sam. Oni su šutjeli i nikomu onih dana nisu kazivali što su vidjeli.


Gibonni na Prokurativama\nTko se sinoć našao na Prokurativama, nije pogriješio. Na prvoj večeri ovogodišnjeg festivala zabavne glazbe u Splitu, zaista se tražilo mjesto više.\nNešto više od dva sata Gibbonievog koncerta nikoga nije ostavilo ravnodušnim, jer se uz hitove poput Zlatne godine, U ljubav vjere nemam, Sreća, Oprosti i druge naprosto moralo zaplesati.\nZaplesao je i naš gradonačelnik Andro Krstulović Opara, te poznati fotograf Feđa Klarić koji je isključivo došao uživati.\nOno što je sami koncert uveličalo su zapravo Gibonnijevi gosti. Muški zbor Brodosplit, sačinjen od 28 članova dao je dodatnu dimenziju cijelom koncertu, kao i čarobna Stephanie Sounds koja je samom Zlatanu skoro otela show.\nVečeras nas očekuje dodjela glazbene nagrade Cesarica za hit godine, na kojem će nastupiti i mnogi nominirani, dok je subotnja večer rezervirana za natjecateljski, finalni dio ovogodišnjeg Splitskog festivala.


Luka Modrić: Želim napraviti nešto veliko u dresu Hrvatske | 24sata\nLuka Modrić: Želim napraviti nešto veliko u dresu Hrvatske\nAko izbjegnem ozljede, mogu još odigrati barem četiri godine na ovoj razini. Moram napraviti nešto veliko s Hrvatskom i osvojiti Primeru, rekao je Modrić\nOpet nas čekaju Španjolci, ali ključ je prva utakmica. Turska je najvažnija, rekao je Luka Modrić u ekskluzivnom razgovoru za Marcu.\nRealov veznjak dobro poznaje igrače Španjolske.\n- Ivan i ja dobro znamo protiv koga ćemo igrati. Pomaže kad igrate u Primeri, posebno ako se radi o Realu i Barceloni. Španjolska je sjajna, radi se o jednoj od najbolji reprezentacija svijeta - dodaje Modrić.\n"Zvone je bio moj idol"\nHrvatska u nedjelju otvara Euro protiv Turske.\nNovinar Marce podsjetio je Luku u uspjehu "brončanih".\n- Bilo je to nešto posebno za Hrvatsku. Malo je nedostajalo da odemo do kraja. Zahvaljujući toj bronci, svi su počeli učiti više o našoj zemlji. Nadam se da ova generacija može ponoviti nešto slično - kaže Luka i dodaje:\n- Zvone Boban je bio moj idol. Nosio je "desetku" kao i ja. Ne bih htio uspoređivati te dvije generacije, svaka ima dobre i loše strane.\nNije isto igrati za klub i reprezentaciju.\n- Svaki put kad navučem hrvatski dres, osjetim nevjerojatan ponos, to je nešto posebno. Kad igramo za reprezentaciju, uvijek možemo dati više - rekao je Modrić..\n"Baš sam se naplakao"\nDa, da, plakao sam. Svi znaju kada. Bio je to naš najteži poraz, rekao je Luka na pitanje o onoj nesretnoj večeri na Prateu, na Euru 2008. godine i četvrtinalu protiv Turske.\n- Izgubili smo na penale. Baš sam se naplakao - dodao je Modrić.\nNa pitanje o ciljevima Hrvatske, Luka odgovara:\n- Prolazak skupine. To je glavni cilj. Ako to ne uspijemo, bit će to razočaranje. Došli smo pobjeđivati. Naravno da je teško reći da ćemo osvojiti Euro, ali svi koji su ovdje misle na to - kaže Modrić.\n"Nešto veliko s Hrvatskom i naslov u Primeri"\n- Što još želim napraviti u karijeri? Želim napraviti nešto veliko s Hrvatskom i osvojiti Primeru s Realom. To još moram napraviti - kaže Luka koji još ne razmišlja o mirovini.\n- Ako izbjegnem ozljede, mogu još odigrati barem četiri godine na ovoj razini. Sad se osjećam sjajno i fizički i psihički. Želim igrati, kad vidim da nisam više u tome, onda ću razmisliti što dalje - dodaje naš veznjak.


Ššš... Tu Francuskinje odlaze na ljetne praznike (i zašto biste i to trebale)\nSvjetlucavi Eiffelov toranj možda vas je prvo privukao u Francusku, ali vjerujte nam, mali gradovi izvan francuske prijestolnice ono su što će vas natjerati da se vratite po još. Iza Slavoluk pobjede, Louvre i Sacré-Cœur, ti su gradovi dom mnoštvu manje poznatih atrakcija koje odišu francuskim šarmom i karakterom - minus gužva.\nNiste sigurni odakle početi? Okrenuli smo se Francuskinje i europskim putnicima da saznaju kamo odlaze na ljetni odmor. Da, kad se mnoštvo turista u redu za uspon na Eiffelov toranj, mještani odlaze iz grada prema tihim kanalima Annecyja, uvalama Cassis obloženim jahtama i krševitim liticama Korzike. Prijavite svoj dopust: Prema Francuzima, ovdje biste trebali otići na ljetni odmor.\nOprostilo bi vam se što mislite da je ova slika savršena za razglednice Amsterdam ili Venecija, a ne grad u Francuskoj. Annecy, alpski gradić na jugoistoku Francuske, smjestio se na obali jezera Annecy i ima mrežu kanala koji sijeku popločane ulice. Kuće u gelato boji s prozorima prekrivenim cvijećem gledaju na vodu, što ovaj grad čini jednim od najživopisnijih mjesta u zemlji.\nLokalni savjet: Prihvatite vodene mrlje. Tisuće Francuza svakog ljeta putuju na jezero Annecy kako bi iskoristili vodu poput čaše i uzvišene uvjete. Napravite kao lokalni stanovnik i idite na jedrenje, skijanje na vodi, vožnju kajakom ili stand-up veslanje.\nCassis se često zanemaruje zahvaljujući blizini popularnog Marseillea, ali nemojte se zavaravati - samo zato što za njega niste čuli ne znači da ga treba propustiti. Živopisni lučki grad na Azurnoj obali savršena je osnova za istraživanje slavnog nacionalnog parka Calanques i umaranje u nemoguće tirkizno Sredozemno more. To je mnogo manje očit izbor od Nice i Cannesa s 10 puta većom šarmom.\nLokalni savjet: Posjetite lokalni francuski restoran, odaberite stol na ulici i naručite bouillabaisse uz čašu poznatog bijelog vina Cassisa. Nećete požaliti.\nGordes, jedan od najljepših gradova u Provansi, nalazi se na popisu francuskih kanta svakog putnika. Kameno odmaralište u boji meda dom je neobičnim francuskim buticima, galerijama i tržnicama te ima širok raspon smještaja mogućnosti, od luksuznih kuća za odmor do lokalnih noćenja s doručkom. Svakako posjetite opatiju Sénanque kako biste uhvatili popularnu lelujavu lavandu polja.\nLokalni savjet: Ne propustite tržište poljoprivrednika. Radi tijekom cijele godine i savršeno je mjesto za kupnju suvenira koje ćete zapravo koristiti, poput lokalnog ulja od tartufa i provansalske posteljine.\nKorzika, jedna od 13 regija Francuske, nimalo nije poput kopnenih gradova te zemlje. Otok strši iz Sredozemnog mora i ima neusporediv krajolik zlatnih litica, neravne obale i planina od kojih zastaje dah. Budite spremni za avanturu: Korzika je poznata po zavojitim pješačkim stazama i stazama za brdski bicikl.\nLokalni savjet: Ne otiđite bez jednodnevnog izleta na otoke Lavezzi, nakupine netaknutih plaža i ronilačkih mjesta na južnom vrhu Korzike.\nDijelom elegantan odmarališni grad, dijelom opuštena enklava za surfanje, Biarritz udovoljava gotovo svim vrstama putnika. Smješten na baskijskoj obali na jugozapadu Francuske, Biarritz privlači europske kraljevske članove i tvrdoglave surfere. Duge pješčane plaže i obilje škola surfanja čine ga i izvrsnim mjestom za obiteljski odmor.\nLokalni savjet: Svratite do Cite de l'Océan et du Surf, elegantnog modernog muzeja posvećenog pitanjima oceana i očuvanju. Nagrađivanu strukturu dizajnirao je Steven Holl Architects u suradnji sa Solange Fabião.\nAlan Haffey / 500 px\nNaše informacije kažu nam da je Saint-Jean-Cap-Ferrat potrebno posjetiti u Francuskoj. Grad je gotovo u potpunosti okružen vodom, što ga čini mekom za jahte i luksuzne putnike. Nalazi se u blizini Nice, pa je lako istražiti Francusku rivijeru ili skočiti do Italije da biste nastavili svoju europsku avanturu.\nLokalni savjet: Krenite prema Vila Ephrussi de Rothschild, mini palača smještena visoko na vrhu brda s nevjerojatnim pogledom na more i okolicu. Krenite na imanje kako biste pogledali uređene vrtove, slike iz 18. stoljeća i namještaj koji je sakupila bivša vlasnica, barunica Ephrussi de Rothschild.\nJeste li bili u nekom od ovih francuskih gradova? Podijelite svoje savjete i preporuke za putovanje s nama.\nDoznajte za prigodnu haljinu Meghan Markle\nKako svoje stare majice pretvoriti u slatke gornje majice s kravatama\nZdravi savjeti za putovanje i pakiranje Tory Burch


Održan "Paprikafest" u Lugu\nDrugi 'Paprikafest' u LuguPrema broju stanovnika, Lug ima najviše proizvođača mljevene paprike u Hrvatskoj. Uz cestu stalno stoje ploče na kojima se oglašava prodaja mljevene paprike. Procjene su kako svako kućanstvo koje ima imalo zemlje proizvodi papriku bar za svoje potrebe. Tako da je stvar prestiža tko će samljeti bolju.\n"Paprikafest" u Lugu, održan u subotu, 13. X. 2012. godine, bila je prilika da proizvođači pokažu svoje crveno blago brojnim posjetiteljima, a najzanimljivije je bilo na ocjenjivanju paprike. Žiri je ponovno imao tešku zadaću, kao i onaj na poslijepodnevnoj fišijadi. Cjelodnevnu manifestaciju pratilo je Lovačko društvo "Fazan" s vrućim jelima i hladnim pićima.\n(Članak je preuzet s web-stranice Radija Baranja)\nPrethodni i sljedeći članak: « Gdje je moj bicikl? Tekla voda Karašica … od Iločke do Gajića »


Teorija fraktala kroz Ultra Fractal\nU izlaganju će se objasniti kako se u Centru izvrsnosti SDŽ u nastavi na daljinu za 2. razred srednje škole obradila tema Fraktali. Iznijet će se kratki uvod u teoriju fraktala kao primjenu kompleksnih s naglaskom na korištenje programskog alata Ultra Fractal. Na primjeru Juliaovog skupa objasnit će se mogućnosti programa pomoću kojega nastaju fascinantne slike i animacije. Cilj korištenja ovog alata je potaknuti učenika na samostalno istraživanje parametara koji se pojavljuju u matematičkom modelu te se pritom i kreativno izraziti. Na taj način učenik produbljuje razumijevanje matematičke teorije te uočava njezinu konkretnu primjenu, a konačni rezultat je fascinantna fraktalna umjetnost.\nMarija Vrdoljak je zaposlena u Srednjoj tehničkoj prometnoj školi kao profesor matematike od 2014. godine, a 2019. godine je promovirana u profesora mentora. Naglasak u njezinom radu je na projektnoj nastavi te često s učenicima sudjeluje u aktivnostima kao što su Festival znanosti i Zlatna večer matematike. Profesorica je držala predavanja na stručnim skupovima u organizaciji Agencije za odgoj i obrazovanje te je održala govor na 7. Kongresu nastavnika matematike u okviru teme Suvremeni trendovi u nastavi matematike. U nastavnoj djelatnosti četiri godine je predavač u Centru izvrsnosti SDŽ i predavač je na Digitalnoj akademiji na učilištu Algebra u Splitu.\nAnte Toni Vrdoljak je zaposlen u OŠ Brda od 2010. godine. Kao predavač sudjeluje na stručnim skupovima u organizaciji Agencije za odgoj i obrazovanje. Kao koautor sudjelovao je na 7. Kongresu nastavnika matematike. Predavač je u Centru izvrsnosti iz matematike SDŽ te je vanjski suradnik na Ekonomskom fakultetu u Splitu od 2012.


POVRĆE IZ JUHE\nKod nas je juha redovito na meniju. Vrlo je praktično, a i zdravo, uz komad mesa i kosti, ubaciti u juhu hrpu povrća za Mišine obroke. Mrkva, celer, koraba, peršin, pastrnjak, krumpir, cvjetača,... sve je to povrće koje možete ponuditi i bebama početnicima.\nPovrće ponekad kuham na pari, iznad juhe s mesom, a vrlo često u samoj juhi, kad su meso i kosti već pustili svoje hranjive sokove. Okus je puno finiji nego kad se povrće skuha samo u vodi, a i mnogo minerala i drugih nutrijenata prijeđe iz kostiju i mesa u povrće. Važno je pripaziti da se povrće ne raskuha, već da strukturom ostane čvrsto kako se sve ne bi raskašilo u bebinoj ruci.\nVažno je samo da se juha ne soli, iako je začinim s malo papra, kurkume, suhih začina po želji.. Tek kad je Mišino povrće kuhano i kad odvojim juhu koju će on popiti umjesto vode, dosolim juhu za nas i pustim je da provrije još malo.\nostaci povrća poslije jela\nOvako je to izgledalo kad bi Mišo završio sa svojim obrokom, u drugom tjednu dohrane, a ovdje možete vidjeti kako Mišo papa celer.\nceler cvjetača juha koraba korjenasto povrće mrkva pastrnjak peršin početak dohrane povrće


Gastronomija - Škofjeloški Pasijon\nNa štandovima u gradu kao i u ugostiteljskim lokalima na cijelom škofjološkom području na raspolaganju je barokna kulinarska ponuda. Možete se poslužiti posebnim baroknim jelima, kruhom i pecivom.\nBarokno doba možete okusiti u slasnim baroknim jelima pripremljenim posebno za ponudu za vrijeme predstava pasije. Naglasak je na karakterističnim posnim – bezmesnim i karakterističnim loškim jelima iz doba u kojem je nastala Škofjološka pasija. Tako ćete moći kušati lošku medlu, lošku smojku i aleluju – posebno jelo od repe. Pripremili smo vam karakteristične kisele kruhove i starinska peciva od prirodnih sastojaka.\nLoška smojka izrazito je loško jelo koje ne susrećemo drugdje. U prošlosti su je u jesensko doba večerali ponajprije siromašniji. Loška smojka je pečena repica punjena prosenom kašom, a bogati građani dodali bi joj i kosanu svinjsku mast.\nAleluja je u prošlosti bila posno i obredno jelo za Uskrs. Ali današnja aleluja prilično je poboljšana u usporedbi s onom koja se jela za vrijeme posta ili velike gladiu 16. stoljeću. Aleluja je kuhana repina ljuska koja se može začiniti vrućim sitnim čvarcima.\nMedla je jelo od prosene kašeu koju se dodaje bijelo brašno ili heljdino brašno, maslac i mast. Medla može biti gušća ili rjeđa, ovisno o ukusu domaćice.\nSamostansku”mešanicu” ili tako zvanu lošku”mešanicu” u prošlosti su svaki petak kapucini dijelili prosjacima. Sastoji se od ječma, graha, kisele repe i zelja.\nSamostansku mešanicu (Tomaž Bradeško)


Znate li koliko vremena u životu "izgubite" gledajući u ekrane? Čak i do 44 godine! - Republika\nYou are at:Home»Zdravlje i Ljepota»Znate li koliko vremena u životu “izgubite” gledajući u ekrane? Čak i do 44 godine!\nEkrani su svuda oko nas i gotov je nemoguće provesti dan bez njih. Od televizora, računala, pametnih telefona pa do tableta i e-čitača, ekrani su neizostavan dio suvremenog života.\nmobiteli zdravlje život


Preporuka Audronė Tamulienė, Litva\nUvijek sam otvorena za nova iskustva\nAudronė Tamulienė, Litva\nUvijek sam otvorena za nova iskustva. Jedno sunčanog dana u rujnu me je jedan interesantni, pričljivi i iskusni taksist, koji je do nedavno radio u pošti, a već dugo godina živi u Njemačkoj, odvezao do mog poslodavca. Živi razgovor je razbio svaku napetost.\nKći moje štićenice me je dočekala. U vrtu sam primjetila stariju gospođu, pozdravila sam je i pitala za njezino ime. Predstavia se kao gospođa i dodala svoje prezime. Zajedno smo se odvezli do malenog restorana u blizini kako bi ručali: sjedili smo u blizini rijeke, a ja sam se divila pogledu na kameni most, stare radionice, od kojih je čak 400 renovirano.\nPrva 4 mjeseca nisu bila jednostavna i nisu protekla glatko, no nakon nekog vremena se mogu prisjetiit samo lijepih trenutaka. Baku sam stalno ispitivala o nečemu, htjela sam pomoći njezinom sjećanju putem razgovora, kako bi pomoću fragmenata uspjela sastaviti pune rečenice, not o nije uvijek bilo uspješno. Tada sam sama pokušala pričati i ostala iznenađena da sama mogu slagati jednostavne rečenice – o svom vlastitom vrtu, svojoj obitelji, o Litvi. Čak sam joj pokazivala slike, obiteljske fotografije i puštala glazbu. Kada sam pitala je li joj to zanimljivo, vidjela sam kako se veseli. Postala je življa, sama je postavljala pitanja, komentirala i čudila se, kako se sve to može nalaziti u tako malenom uređaju kao što je mobitel.\nSvaki dan smo zajedno vježbali u vrtu. Svaki njegovatelj je upoznat s tim šetnjama pomoću rolatora. Uzeli smo si vremena promatrati svaki pojedini cvijet i slušati cvrkut ptica. Baka je bila najviše oduševljena nebom – gledati tragove oviona na nebu joj je bilo zabavno!\nSreća je u malim stvarima: zalasci sunca, kava s mlijekom na terasi, jaje za doručak!\nKada vidim sreću u bakinom licu prije spavanja, kada si poželimo laku noć i lijepe snove, to mi pričinjava toliko radost i grije me oko srca.\nVrata i prozori za vrt su često otvoreni, važno je zarčiti u svakom godišnjem dobu. Jednu noć su mi prozori bili otvoreni, no nisam mogla pronaći baku. Strah me obuzeo isti tren! Nije bila u kuhinji, a vrata od vrta su bila zatvorena.. Konačno sam je pronašla u mraku gostinjske sobe. Zamijenila je dan i noć, iako je bio mrak... Nije jednostavno raspoznati vrijeme.\nNaša svakodnevica ima istu rutinu: nekoliko emisija na televizoru, posjeta tržnici, a nakon toga ručak i poslijepodnevno spavanje.\nVažno je uzeti vremena za sebe. U slobodno vrijeme vlakom odlazim u grad ili šetam po obližnjim šumama. Fotografiram i uživam u svom vremenu. Jedna od mojih fotografija je čak objavljena u novinama tog malog gradića. Ona je dio lijepih uspomena.\nOva vrijedna iskustva obogaćuju život. Zahvalna sam za svoju sudbinu i zahvalna sam svima onima koje sam susrela na svom putu! Sklad sa sobom i svijetom je najvažniji!\nLaura Bihari, Mađarska\nMađarski kolovoz je 2010. godine bio jako sparan, temperature su se penjale i do 38 stupnjeva celzijusa. No to me nije zanimalo jer sam nakon dva naporna mjeseca konačno dobila radni nalog u suradnji s Hausengelom. Bila sam oduševljena činjenicom da ću konačno raditi u inozemstvu. Bila sam u potpunosti neiskusna u takvoj vrsti putovanja, htjela sam putovati kombijem. Kako smo putovali noću, nisam ni razmišljala da bih nakon mađarske vrućine trebala ponjeti toplih stvari.\nPročitajte izvještaj Pročitajte izvještaj\nIznenađenje u vrtu\nMarzena Schulz, Poljska\nVeć kao dijete sam imala pozitivne asocijacije vezane za Njemačku. Ljudi su dobivali pakete sa zapada. Žudila sam za takvim paketima i žalila što nemam obitelj u inozemstvu koja bi mi mogla poslati takve poklone. Kao odrasla osoba sam godinama radila kao konobarica. U svom poslu sam često susretala Nijemce koji su bili jako ljubazni. Ti susreti su samo pojačali moju ljubav prema Njemačkoj i zapadu. Sanjala sam o poslu šefice recepcije, no za to je bilo potrebno dobro poznavanje njemačkog jezika. Pomislila sam kako je boravak u Njemačkoj najbolje rješenje za stjecanje jezičnih kompetencija.\nNa krilima kućnih anđela\nSlađana Zečević, Sid\nZbog vlastiti okolnosti sam se odlučila krenuti njegovateljskim putem i započeti novu životnu avanturu na području 24-satne njege. No, odakle početi? Prvi korak bio je pronalazak pouzdane agencije, koja stoji za svojih suradnika i pruža im svakodnevnu podršku. Na preporuku svoje sestre sam počela istraživati detalje o agenciji za posredovanje njegovateljima po imenu Hausenegl. Kao što je i za pretpostaviti, donošenje odluke o ovakvom obliku posla zahtjeva predanost i ozbiljnost jer mi je cilj bio raditi na zadovoljstvo svih uključenih strana, a to je agencija, obitelj, a naravno i ja! Istražujući po internetu sam pronalazila samo pozitivne komentare o agenciji, a ujedno sam i vidjela kako je mnoštvo njegovateljica nezadovoljno radom drugih agencija, što mi je samo pojačalo sigurnost i dodatno me ohrabrilo prilikom odabira Hausengela jer za tu agenciju nisam pronašla niti jedan negativni komentar.