Festival Hellfest – nomadam\nNápad určitě bezva a na hradě se dobře kalí. Jelikož sem velmi vynalézavý, tak jsem zavolal složce Mesi a G.B., ti se toho ujali a naverbovali neuvěřitelné množství lidí. Takže Jepej a Pinďa na straně z bývalé střední a potom kované Modřaňáky, ty zpunktoval GB, tedy Pavla a Jirku. No a byl pátek 21 a všechno šlo jako po másle. První grupa nazvaná Mes se vydala super autem (aspoň to řikali) do Volyně, kde jsme měli bod srazu. Já a GB jsme se díky neuvěřitelné dobrosti německé nejmenované telekomunikační firmy vydali taktéž do Volyně se souputníky z Modřan. Tato dobrosrdečnost se odrazila ve výborném fáru značky Folcwagón, ale ta nejbáječnější věc byla, že firma sponzorovala i hladovou benzínovou nádrž.\nCesta nám pěkně odsejpala a po dálnici jsem jeli pěkně proti předpisům, no něco mezi 130 až 180, to podle toho kolik škodováků a aviatiků předvádělo pokusy o předjetí jiných auto-socek. Po chvíli jsme si řekli, že raději zavoláme skupinu Mes, kde jako jsou (my už jsem byli za Strakonicema). Podle nerozhodnosti a roztřeseného hlasu vůdce Mesiho jsme s GB usoudili, že se ztratili někde uprostřed dálnice a že jsou ve frontě. No tom bylo velmi zvláštní, že na dálnici se dá těžko ztratit (vede furt rovně) a potom to, že kolona před půl hoďkou se rovnala asi 5 autum jedoucích vedle sebe přibližnou rychlostí 120km/h. V tu chvíli nám bylo jasné, že skupina Mes jenom mlží, a že pravděpodobně jedou velmi rychlým autem typu Velorex.\nJak to bylo z druhého pohledu\nSraz v půl páté u Mesiho vůbec Jepeje s Pinďou nevzrušil a dorazily za 5 minut pět. Prej špatně odbočily. ??? a to sem se ještě ptal: „ Víš kudy se ke mně jede? Jóó, dyť sem tam už několikrát byl, sem snad blbej nebo co, to mě máš za ……“ V pět na smíchově bylo celkem nereálný protože byl ucpanej Baranďák.Tam měl být sraz s Vojtěchem. Byl samozřejmě v hospodě. Tak, a skupina Mesi byla kompletní. Pak už jen směr Strakonice. Zdravejch šedesát do kopečka, sto na rovině a sto třicet z kopečka bylo to co šáde dokázala. Neustále hecování řidiče ať tam dá dvojku do kopce se nám jednou splnilo. Největší šou byla když jsme předjížděli náklaďák do kopce. Rychlost předjíždění byla tak velká, že jsme mohli na boku ávie luštit křížovky. No a pak ta kolona, zpochybněná, tam si zase Jepej vyjel do leva aby viděl co se ve předu děje a když byl skoro v levim pruhu tak se kolona zastavila a proti nám jel autobus. Stres řidiče se nedal popsat. Když se jede autem vkuse a pořád se chlastá pivo tak je jedna zastávka za Prahou u pumpy je málo. Tak Dan začal skučet ať zastavíme na chcací. Všichni že se nikomu nechce a když jsme před Volyní zastavily tak takovej úprk z autam se ještě neviděl. Dokonce mě předběhl i Vojtěch. ÚÚÚlevááááá neuvěřitelná pak už jenom Volyně a brutální tempo autem na hrad. Přez přejezd přez koleje jsme jeli běžnejch 60km. Nádhernej jump. Hned sem si vzpoměl jak mi Jepej vyprável jak jel přez podobnej přejezd a vyskočil do vzduchu sedum metrů a letěl deset metrů do dálky a škrtnul jenom zástěrkama – byly v autě prej čtyři. Na hrad jsme přilšli úplně z druhé strany, protože si řidič nenechal poradit a jel tak dlouho kolem kopce až se nám hrad zase začínal vzdalovat, tak jsme auto nechali uprostřed lesa. Dál se jet nemohlo, protože autíčko začalo vařit.\nDorazili jsme do malebné Volyně a co hned upoutalo pozornost hochů z Modřan (ty to neznali, já nebyl samořejmě překvapen) je, že ve Volyni je neuměrné množství chytrých holek. A tak jsme se usadili na náměstí u hospůdky a objednali si od další chytré servírky (ony byly dvě a jedna chyřejší než druhá). Hošani z Modřan jenom poulili oka a já sem byl nucen poslouchat jenom sípání a chroptění, když kolem šla nějaká pěkňoučká holčina. (Malá vsuvka: ti kdož by náhodou nevěděli co znamená chytrá, tak to znamená že dotyčná dívka má až moc pěkný oči) Nejvíce chroptěl GB, a když uviděl jednu malou slečnu (tak 4-5 třída ZŠ), tak jeho extáze dosáhla vrcholu a načež se začal třást, vydávat neopakovatelné zvuky, poulit oční bulvy a žíly mu neuvěřitělně nabobtnaly a zezelenaly. Pak to opadlo, protože vrchní přinesla gambáče a Jiřík se přeorientoval na zlatavý mok. Jak jsme tak dojídali objednané žrádýlko, z tu jasna se ozval ohromný rachot a objevilo se to, spíše TEN vehykl a v něm 4 rozjásáné tváře. Tak jsme se sebrali a odfrčeli do vesnice Čepřovice, kde jsme nechali erárního pasáta. Já jsem nafasoval tunu jídla a pak jsme ještě vyfásli jednu pěknou brandy. A šli jsme. Na hrad je to 3.5 kiláku a batohy začaly poněkud těžknout, a že teda bysme využili dobroty TOHO vehyklu a jako že by pro nás Jepej přijel. No klasika, Mesi se začal vymlouvat, že už sou na hradě, že jim upad vejfuk a že Jepej se na nás může leda vyprdnout. Když jsem jim poradil tak blbou cestu na hrad. Nezbralo ani to, že by řidič Jepej dostal loka tak chutné brandy. No nic, tak jsme šli dál a až jsem dorazili k hradu. Nedaleko hradu stálo TO vozidlo a opravdu, vypadalo daleko hůř než jsme ho viděli naposled ve Volyni. Urvaný přední blatník, propíchnutý kolo (teda rezerva) a výfuk byl tak nechutně znetvořenej, že Jiřík se z toho ublink. Až někdy večer mi Jepej důvěrně (no, až zas tak důvěrný to nebylo) zdělil, že navigátor byl Mesi, a že dorazili k hradu jakousi lesní cestou, která je určená pro traktory a podobná vozidla traktoroidního kalibru nebo spíš bagry vybavené termonukleárním pohonem a pásy pro pohyb v měsíční krajině. Jinak musím podotknout, že k hradu vede krásná asfaltka, a že Jepej už příště nezvolí Mesiho jako hlavního navigátora.\nJeště než jsme se dostali do útrob zříceniny, narazili bodří hošani z modřan na pěknou prekérku. Lístek na jeden den se neprodává a tím pádem jestli chtěj něco vidět tak si musí koupit lístek za 200 kila. V tom Jiříka popadl hurónský smích (dobrá mě taky) a odpotácel se koupit k nejbližšímu stánku budvara. Vtip je v tom, že kluci z modřan tam byli jenom do soboty a my jsme jim v Praze nakukali, že lístek v pohodě koupí na hradě za 130. Takže oni za jeden den zaplatili 2 stovky a my s Jiříkem jsme využili krásy moderní techniky a koupili si lístek v předprodeji za 184. U vstupu se ještě stala jedna kuriozní věc, bodyguardi z agentury nejdříve nevěřícně koukali na naše HI-TECH lístky a pak zavolali jakéhosi Pepu. Pepa chvíli přemitál co s tím, pak volal někam na ústředí a pak jim sdělil, že je to dobrý. Prý to je prodej přes ňáky interfernet nebo co a odpotácel se do nejbližší hajzlokabinky (tady musím podotknout, že sice jsem taky navštívil tento sociální útvar z bakelitu, ale moje příští cesta už vedla do lesa, který se tvářil a hlavně voněl příjemněji) .\nNěkdy kolem 8 hodiny jsme se usadili na stráni u hlavního pódia a začali se oddávat zvukům Už sme doma a lahodným chutím budvárka. To vím naprosto přesně, jelikož jsem se na tuto výpravu vypravil s deníčkem a poctivě začal zapisovat co se děje. A kapely pomalu odcejpaly a pak nás zaujal Děda Mládek Illegal Band. Zprvu tím, že děda (teda on není tak starej ale spíš je plešatej) se po svém divokém skákání propad zkrze pódium a poté tím že hrál na valchu. To Jiříka začalo okamžitě zajímat a koumal a koumal až zjistil, že zvuk z tohoto lidového nástroje se dá technicky označit za šumovrčení. Pěkně se to rozjelo, v 9.23 přišla skupina Mesi a rozprostřela se kolem nás a tím jsem utvořili útvar. A pivo teklo a teklo, děda Mládek zanotoval osvědčené hity jako Sex Bomb od Toma Jonse a pak jednu francouzskou lidovou. Tím sem byl vyzván, abych překládal, ale šikovně jsem se z toho vykroutil a briskně zdělil, že karibskou francouzštinu nepřekládám, protože tuto jednoduchou fráninu používají jen křováci z kmene Lemekerout. V 22.15 nastopil Vohnout. V deníčku mám poznámenáno, že Mesi měl nějakou důležitou diskuzi s Vojtou, ale už nevím vo co šlo, takže se pokusím dostat vyjádření od obou. A jak začala padat tma, začalo nějak něco páchnout. Všeobecně se ví, že když se stmívá tak pachy nestoupají do oblak, ale že puch se drží při zemi a vytváří jakýsi aromatický oblak v dosahu cca 15 stop od puchu vytvářejícího jedince. Za použití rovnice o 2 neznámých vyšlo že x se rovná Jiřík. Chtě nechtě, po zvalchování jeho zad přiznal barvu – „Uááá, nechte mě, já sem se fakt nemyl 3 týdny, nám neteče voda a tím pádem nám pavouci ve vaně zalátali kouhoutek a špunt a už nikdy nám nepoteče, uááá … chro … nechte mě … pozor dyť mi vylejeto to pivo …“. A bylo to venku, Jiřík seděl zahanbeně opodál, masíroval si kotník a mumlal si pod vlasy, že jsme mu udělali obrovskej puchýř a že asi dostane žloutenku. Zde nastala jakási mezera, protože od 23 hodiny až do 1.45 mám v deníčku mezeru a jenom jednu poznámku „právě sem ze zeblil a začínám tuhnout“. Ale nějak sem se chtěl z toho dostat a živý kapely dohrály a tak jsem se přesunuli na „DJ“ scénu. Tam už se slušně pařilo a tak já s Mesim a občas taky někdo jinej začal metat kozelce na place. Jenom Jiřík seděl nějak zaraženej a po otázce ať de taky, opáčil – „Na to vám seru, tenhle sairait se mi hnusí a nebudu tady šaškovat jak ňáká patnáctka na lunetiky“. To stačilo, dál nemělo ani cenu něco říkat. Ve 2.45 příšel pořadatel, vytrh kabel vod repráku (ten Pepa ze začátku) a řek že už nic nebude, že zvířátka pana krbce taky musí někdy spát a hlavně že ho tlačí poskakující flaša rumu od tohoto dusotu. Ale my jsme byli neoblomní, zůstali a rozpařili macháčka. Modřaňáci nejdřív remcali, že sme sračky a že se o prd sázíme. Pak řekli hlášku noci „My Vás (nás jako socky) porazíme)“. A tak sme sedli a začali. Na jednu stranu to říkám nerad, ale zase na tu druhou … prostě Mesiho osvítil nějaký opilecký bůh Vytuh a Mesi začal vyhrávat. A to tak, že Modřaňáky rozválcoval na cucky. Dokonce Pavel prohrál sázku, že výhodí svoje spodní slip-o-idní prádlo na strom a tam je nechá. Pak už moje poznámky jsou velice chatrné, jedině si vzpomínám na hodinu 3 a 25 minutu. Nějaký místní bodrý hoch hupsnul na Mesiho (asi se mu tolik líbil) a nechtěl z něj vstát. Pak tma … zase tma … pak sem prohrál sázku a musel sem se za tmy šplhat na věž po lešení … tma … lezu dolů … a pak jenom šumění obráceného žaludku, andělíčci mě odnášejí a já tuhnu … Potom někdy (to někdy je opravdu výstižný, protože si pamatuju jenom to, že všude byla tma) jsme se sebrali – modřaňáci, já a Jiřík šli chrápat kilometru pod hrad na louku. Kde spala skupina Mesi nikdo neví, ale kolují informace že dvorní fotoman Vojta přemluvil místního medvěda brtníka, aby je pustil na tu noc do brlohu.\nSobotní ráno začalo pěkně slunečně, což abych přiznal pravdu, pro člověka trpícím kocovinou není to pravé ořechové. A bylo něco kolem 8 hodiny a hošani z Modřan vzali svoje karimatky a odjeli do pryč. Mě bylo tak blbě, že sem se zase pobl… no ale to je u mě klasika, tím pádem není se čemu divit. Kolem 11 se probudil Jiřík. Ze spacáku vylezlo vlasatý monstrum a zamumlalo něco ve smyslu Uééé, bleh, bolí mě bedna. A tak jsme vylezli kopec na hrad kde už sme potkali skupinu Mes. Chytře mě napadlo, že je čas oběda a tudíž by nebylo od věci zajít na oběd do blízké vesnice, vzdálené tak 1.5 kiláku (to sem jim tvrdil). Všichni mi začali blahořečit jakýžeto mám geniální nápad a tak jsme vyrazili. Po asi hodině chůze mi došlo, že 1.5 kiláku je blbost a ve vočích GB, ale i ostatních, jsem posřehl takový divný lesk. Po hafo kilometrech jsme dorazili k putice, jenže jaksi bylo zavřeno. Nápad Vojtěcha, že to dobijem jako starověkej hrad neprošel. Ani Jepej neuspěl s návrhem uspořádat protestní hladovku alá blokáda Temelína. A v tom GB dostal spásný nápad, upravil slámu na hlavě, sundal fusakle, zapálil si Startku a šel na pani hospockou. A opravdu, za pár minut cvakl klíček od branky, v brance bába jako hrom tvářící se jako mílius a za ní zhycovanej Jiřík. Nádhera, všichni si dali nějakou sodu či co, ale Dan a Vojtěch se koukali jak se tam čepuje pivo nejakemu známému štamgastovi. V tom si nás pípař všimnul a prohodil: „ když to mám v ruce nechcete taky?“ No samozřejmě že jo, a byla tam hned fronta. Paráda až na tu kvalitu piva (pivo tam všude točej strakonickej nektar, tak příště pozor). Sice nás za hoďku vykopli, ale mňam. Tak jsme vyrazili zpátky na hrad.\nVe 13.15 už sme seděli na mezi a poslouchli ňáký cajdáky. V tom si Jirka vyndal nohy z bot. A úžas oblétl přítomné člověky. Tak pěstěné nohy nemá snad ani Lucka Bílá, pěkně lakované od středu ven a hrany zpilované pěkně do účka (ti co někdy chodili na nějakou technickou školu určitě ví co je U). Pak boty použil jako držáky na pivo a nazval to Držjiř. Dan ovšem nemohl být pozadu a tak využil druhou botu. Čekáme jenom na -123min. Pak konečně dorazí a musím konstatovat, že je to vopravdu nářez a doporučuji poslechnout si jejich CD. Pak odcházíme pařit macháčka. Bohužel bůh Vytuh asi zase dobře vytuh, protože Mesi zase začal vyhrávat a tak nejprve vyhrál klobásu v ceně Kč 35 a pak to Jiřík pěkně posral. Všichni se ujistili, že Jiřík je fakt pablb, protože hodil 42, ale na Vojtu maskoval, že hodil 43. Samozřejmě Vojta jako vždy podvádí a viděl mu pod prsty, že GB hodil 42 a tím pádem se Jiřík chytá za … nóó … naditou peněženku a jakou starej slouha Medlín odkulhává koupit klobásku pro Mesiho. To odpoledne ještě prohrává co se dá, ale na pečený kuře se už zlákat nenechal. Prohraje jenom, že musí do neděle do půlnoci nosit s sebou kus polena. Jak teda musim poznamenat, tak tuto sázku porušil nejméně 2x. A sem si jist, že poleno nedorazilo s ním do Prahy. No a odpoledne plyne dál, nic zvláštního se neudálo a tak nastal večer. Zabrali jsme 1/5 Dj placu a začali hrát karty. No karty, geniální hru – chaoz (já tomu řikam Makao – Masahora). Zde musim zastavit, protože se k nám přidal jakýsi šupák (prostě byl normálně sjetej) a chtěl si to s náma rozdat. OK, proč ne, karty se rozdaly a on s nima prásknul o zem a řekl „ PAS“ . ????? no v PRŠÍ nás ta hláška trochu zaskočila. No tak se Dan zeptal jestli umí hrát chaoz, odpověď NE, a umíš hrát Prší, odpověď „ NE“. (Pravdou je, že pokud by se ho člověk zeptal jestli má prdel, tak by asi taky odpověděl že NE – člověk dyš se na něj podíval, tak si byl jistej, že ten určitě nespapal pardubickej perník). Tak se hrálo zase jen ve třech, občas se k nám někdo z našich nafařil. Vobčas někdo se odporoučel zapařit (Já&Pivo, Mesi&Já, Já sám). Pak odbyla 11 večerní, slouha Vojta to odtroubil a Mesi se jako špalek sesul na zem.\nJako obvykle mel Dan neuvěřitelnou kliku a proto když dva dohrávali jednu hru půl hodiny, tak si na malinkou chvilinku lehnul na plac a bylo to. A vytuh. A ležel a byl vytuhlej a pak ňákej rozvášněnej mladík (zase, prostě Mesi se v Jížníchčechách líbil) na něj hupsnul a probudil ho. Malátný Mesi vstal, podíval se na nás, jeho skelné oči prozrazovaly, že asi někdy-někde brzo vrhne. Jenže nevrh, a tím pádem nebyla žádná sranda. Jenom to, že sme na něj vylili pivo … Ve 2 hoďky přišel správce Pepa, zase odšmik kabely a řek, že končíme a ať padáme z hradu. A tak sme vypadli. Mesi se rozvalil vedle auta a já s Jirkou sme přesvědčili Jepeje a Vojtu ať dou s náma na louku, že je to jen 5 minut a labužnická travička měkoučká jak peří. Po 15 minutách Vojta začal naříkat a nadávat nám kupodivu neslušnýma slovama. Ale Jirkova přesvědčovací metoda, že jim zahřeje spacák a dokonce, dyž si budou přát, že jim poví pohádku na dobrou noc zabrala. Nakonec svolili a došli na mýtinku. No a šlo se chrápat, ráno bylo jako každý jiný, jenom Vojta se málem utopil v rose a Jiřík si začal stěžovat, že tak bzučící sovy v životě neslyšel a že ho pěkně nakrkly. (Vysv.: sova = vosa)\nCesta domů skupiny Mesi byla děsně chaotická. Napřed Jepej začal organizovat pořádek okolo svého vozu a potom donutil Dana aby šel vyhodit cizí konzervu do popelnice. Fuj. Jedno pivko na probuzení a dost. Sme si řeli, ale potom sme stejně stavili ještě dvakrát, z toho jednou ve výborný hospůdce na srací a žrací. Jepejovi se podařilo zaparkovat až na po osmý. Z toho měli okolní balíci děsnou legraci a se zájmem pozorovali jak to dopadne. Restauračka byla výborná, obsluha taky a ještě lepší pivo. Očividně jsme byli nejhlučnější stůl a tak jsme bavili celou restauraci. O čem jsem se hádali si už nepamatuju, ale uchvátilo nás akvárko stojící opodál a v něm ty ryby co se přicucnou na stěnu akvárka a žerou plankton. Prej čistič či co … Ani se nebudu zmiňovat o tom, jaký to je, když se vám chce příšerně srát a není kde. Eště štěstí že tam byly dva hajzly. Následovala cesta domů a největší hádkou dne bylo, zda je Cukrák nalevo či napravo. Samozřejmě že byl nalevo. To nás motivovalo složit písničku „ Nalevo“ – super song. Jenom Pinďa zpíval napravo, protože se nenechal zmást věží vlevo a tvrdil, že je to blbost, že ho přes noc ukradli a dál ho nedonesli a tak ho nechali na druhy straně dálnice. Ale i tak to ve třech krásně znělo. To nám vydrželo až do Prahy, doma pak už jenom individuální rekonvalescence, Vojtěchovi bylo blbě až do uterý. A dal si příslib, že to pití trochu omezí.\nDůkaz byl hned příští víkend, kde jsme to zase rozjeli „ Na půl cesty“ a tam byla šou. Chudinka Vojtěch prohrál, že musí vylézt na lampu (mimochodem to sem vymyslel já) a foto samozřejmě je a bude. Pak se musel dostat po kolenou od stolu až ke dveřím, foto chybí protože sem to posral a nedomačkl spoušť. Sázku dne vyhrál Dan, totiž sme se usnesli, že do příští hospody výherce dané hry se bude nazývat Velký Mach .Tímto se tato sázka stala pravidlem a měl bych být zapsán zlatým písmem na stránkách klubových. No já taky něco prohrál ale jenom žrádlo. Největší sázku, tančení s barovou židlí na hlavě uprostřed hospody se nesplnila, protože nás vyrazili. Tak jsme se přesunuli jinam. Tímto apeluju na Masu Hora, aby tyto pravidla se vyskytli v nejbližšší době na webu a jestli ne, tak budu fakt nasranej. Jiřík G.B. (Geniální Blbec , pro ty co to ještě neví) dostal distanc za výmluvu, že de spát, protože má zlomenou nohu a klobása za ustavičné a nepřetržité sabotování klubových srazů.\nTím je moje reportážní story 03 u konce a festival Hellfest taky.\nPrevious Post U CML na Fryšavě\nNext Post 3.-5.7. Rock for People ’04


Návrat ze San Benedetta\nSoustředění v San Benedettu proběhlo ve skvělé atmosféře !\nKdyž jsem letos odjížděl do italského letoviska na jarní soustředění a v autobuse neseděly tradiční účastnice Amča Rappová a Klára Michalská - měl jsem trošku zvláštní pocit. Veškeré pocity mně však přešly poté co jsme dorazili do Itrálie a začala těžká tréninková práce.\nJablonečtí, Vojta Karásek, Tomáš Dostrašil, Ondřej Rapp, Linda Mejstříková a Karolína Hovorková, doplněni o vlčáky z Hradiště - Vaška Vlčka, Simču Sedláčkovou, Kateřinu Vávrovou a Blanku Španělovou vytvořili skvělou partu. Opravdu jsem se těšil na každý nový den, na každý trénink, který jsme společně mohli absolvovat.\nLetos nám sice úplně nepřálo počasí - dle znalců bylo během našeho pobytu asi nejhorší počasí na soustředění za posledních 10 let. Přesto jsme odtrénovali prakticky vše co jsem měl v plánu.\nByla radost měřit rychlé úseky Vojtovi, Tomášovi, Ondrovi i děvčatům. Linda, která statečně ukrajovala desítky metrů při nelehkých úsecích dokázala vždy v cíli obdařit okolí úsměvem. Byla v něm sice znát únava, přesto však mohla být spokojena. Její časy napovídaly velmi kvalitnímu výkonu na půlce na který se těším.\nSimča zase ve mně budila očekávání při tréninku překážek. Jsem přesvědčen, že má nemalé nadání.\nVšichni pak sršeli odhodláním, když mně tahali na kolečkových bruslích a že skutečně měli co tahat !\nTaké při odrazech či úsecích na pláži nebo při hře pokládaná - typicky bezkontaktním sportu - vkládali naši atleti do pohybu veškerou energii.\nNu jsme zpátky. Práce je vykonána, čeká nás doladění a vzhůru do sezony.\nJsem přesvědčen, že všichni podají výkony, které budou odpovídat odvedené práci a všichni budeme spokojeni tak jako nyní po našem návratu z Itálie, která sice letos nebyla tak slunná, ale pořád byla k nám atletům přívětivá.


Dekret kutnohorský jako předzvěst bouře — ČT24 — Česká televize\nDekret kutnohorský jako předzvěst bouře\nŠest set let uběhlo 18. ledna ode dne, kdy král Václav IV., pobývající začátkem roku 1409 v Kutné Hoře, vydal dokument, který na staletí předznamenal peripetie českých dějin. Dekret kutnohorský radikálně změnil tehdejší poměry při rozhodování na pražské univerzitě, když českému živlu, "pravému dědici království českého", král přisoudil tři hlasy, jež do té doby náležely Bavorům, Sasům a Polákům, zatímco těmto třem národům ponechal hlas jediný, dříve patřící Čechům.\nBylo to v době hluboké církevní krize, papežského schizmatu a počínající reformace. Přímou souvislost s boji uvnitř katolické církve mělo i jednání krále, přejícího církevním reformám. Václav IV. podporoval svolání koncilu v Pise, který měl ukončit „dvojpapežství“, avšak pražský arcibiskup Jan z Jenštejna byl proti. Když král dal tento spor rozhodnout univerzitě, podpořili ho jen čeští mistři. Nečeské národnosti s převahou Němců se svými (do té doby) třemi hlasy se postavily proti. Krále, rozzlobeného tímto hlasováním, pohnuli k vydání Kutnohorského dekretu hlavně univerzitní mistři Jeroným Pražský a Jan Hus. „Byl to dekret revoluční, odpovídající sice dané náladě na univerzitě, ale nepromyšlený,“ podotýká ve své „Válce Čechů s Němci“ filosof Emanuel Rádl. Král podle něj neměl právo zasahovat do univerzitních privilegií a vydávat dekret, který byl cizinou pokládán za „destructio studii pragensis“. Přímým důsledkem tohoto „aktu násilí“ (Rádl) bylo znacionalizování univerzity. Prvním českým rektorem počeštěné univerzity byl v říjnu 1409 zvolen Mistr Jan Hus. Do konce téhož roku univerzitu na protest opustilo zhruba dva tisíce německých mistrů a studentů, kteří dali přednost nové univerzitě v Lipsku.\nTento vývoj značně oslabil prestiž pražské univerzity a přinesl Čechům škody kulturní a hospodářské. Z Karlova vysokého učení, založeného v r. 1348 jako univerzální a internacionální instituce, se stal ústav zemského významu. Zato superiorita českého živlu na univerzitě byla zaručena a český nacionalismus, který se vyvinul převážně z metafyzických sporů, se odtud šířil do všech vrstev společnosti. Univerzita jako nejvyšší teologická autorita ovlivňovala politická rozhodnutí krále a vydávala i oficiální česká stanoviska k problémům složité doby. Někteří univerzitní mistři svými proticírkevními postoji přispívali k revoluční náladě a po upálení Mistra Jana Husa pražská univerzita byla i aktivní složkou husitského hnutí.\nProslulá husitská tažení za „opravu církevních zlořádů“, spojená s krvavými masakry a ničením kulturních hodnot, se stala nejen postrachem Evropy, ale i předehrou dalších náboženských válek. Ukázala ovšem také sílu revoluční myšlenky a nadlouho upevnila nadnesené mínění českého národa o sobě samém. Jenomže univerzita od r. 1415, kdy se postavila proti radikálním Táboritům, postupně ztrácela vliv i vědeckou autoritu. Přicházela o jednu fakultu za druhou: v r. 1419 o teologickou, v r. 1436 o právnickou, později zanikla lékařská fakulta a zůstala jen filosofická. V r. 1556 byla založena konkurenční jezuitská univerzita, kde Češi nejen neměli tři hlasy, ale dokonce ani jeden, a navíc ani žádného profesora. „Jaká to odpověď na Dekret kutnohorský!“, poznamenává Emanuel Rádl.\nNicméně české úsilí o vymanění z cizího vlivu, vyjádřené před šesti stoletími Kutnohorským dekretem, přetrvalo Bílou Horu i protireformaci a silně ovlivnilo středoevropskou historii také v novověku. První Československá republika chtěla být demokratickým státem, ale v národnostní otázce byla výrazem snahy o vypořádání především s německým a maďarským živlem, poraženým v první světové válce. ČSR byla vítěznými mocnostmi uznána v „historických hranicích zemí Koruny české“, ovšem včetně území, jež německé a maďarské „menšiny“ v počtu čtyř milionů (čtvrtina obyvatel nového státu) dlouhodobě obývaly. Z obavy, aby se čerstvě založená Masarykova a Benešova republika opět nerozpadla, byli čeští Němci diskriminováni už nepřizváním k rozhodování v nevoleném Národním shromáždění. Byl to základ dalších problémů. „Německo bude jistě opravovat mír Versailský a ve světě nebude proti tomu protestu; Rakousko se spojí s Německem; koridor gdaňský bude zrušen, národnostní princip, kterým se bojovalo proti Německu, bude zbraní v rukou německých,“ prorokoval Rádl. Znevýhodňování menšin v duchu odčinění „doby temna“, ať už to byla pozemková reforma, zákon o státním jazyce nebo řešení dopadů hospodářské krize, ovšem pokračovalo. Výsledek parlamentních voleb v r. 1935, které vyhrála Henleinova sudetoněmecká strana, pak zapůsobil jako ledová sprcha. To už byla předzvěst Mnichovské dohody, v níž naši západní spojenci dali za pravdu Hitlerovi a souhlasili s drastickým okleštěním československého státu o sudetská území.\nTeprve po druhé světové válce, kdy se podařilo získat spojenecký souhlas s odsunem drtivé většiny českých Němců a Maďarů, se Československo stalo v podstatě „etnicky čistým“ státem. Tím také skončila mnohasetletá etapa zápasu Čechů s Němci od Kutnohorského dekretu až po naši dobu. Hrany sporů mezi státy se obrousily v celé Evropě. Národní principy nejsou v Evropské unii právě preferovány, takže „nová“ evropská organizace už zase začíná mít podobu mnohonárodnostního útvaru, nikoliv nepodobného Svaté říši římské císaře Karla IV., nebo Rakousko-uherské monarchii. Zda bude příští poměr Čechů a Němců v takovém soustátí lepší než v minulých staletích, to se samozřejmě teprve ukáže.\nMistr Jan Hus zdroj: wikipedia.org http://img2.ct24.cz/cache/140x78/article/3/299/29869.jpg


Drivelan Ultra získal velkou popularitu Proč má takové recenze?\nDávkování Drivelan Ultra\nErektilní dysfunkce je neschopnost dosáhnout a/nebo udržet erekci potřebnou k provedení uspokojivého sexuálního styku. Naštěstí, toto onemocnění se dá léčit různými způsoby.\nErektilní dysfunkce – když se objeví, člověk, místo toho, aby se hledat pomoc u odborníka, se snaží skrýt tento problém dokonce i před partnerem. To je chyba. Protože, pokud by se to začalo léčit impotenci, sexuální život, rychlejší dotázaných a vrátili by se k normě.\nProblémy s erekcí-není to nic zvláštního – oslabený nebo částečné erekce se může stát s každým mužem. Tento druh problému je nejčastěji způsobena stresem, únavou nebo nadměrné pití alkoholu a po odstranění jejich sebeovládání.\nPoruchy erekce mají vliv na kvalitu života mužů a jejich sexuální partnerky. Tento problém byl po mnoho let podcenili. Problémy s потенцией patří k velké skupině mužů v každém věku. Moderní medicína pomáhá v boji s nimi, který nabízí biologicky aktivní doplňky.\nPilulky na potenci mohou být na předpis nebo bez – záleží na druhu účinné látky, které obsahují. Na pomoc přicházejí různé léky na potenci, které obsahují osvědčené přípravky a extrakty, které umožní znovu si vychutnat sex. Většina léků na potenci bez předpisu, obsahuje koncentrované výtažky z rostlin, k, jako je jednou odkazuje Drivelan Ultra.\nTablety Drivelan Ultra – to je moderní doplněk stravy, který díky pečlivě vyvinutá formule zaručuje efektivní a komplexní účinek. Jeho složení je založen na minerály a komponenty rostlinného původu\nDrivelan Ultra je to novější, více optimalizované verze slavného doplněk Drivelan o trochu více výkonné moci akce. Neustálý rozvoj doplněk ujistil povstání integrovaného centra na silné a plnohodnotné erekci. Kromě toho, mnoho zákazníků zažívá další akce finanční prostředky v rámci 24-48 hodin po požití.\nTablety Drivelan Ultra pozitivní vliv na mužské zdraví a sexuální život. Doplněk stravy zvyšuje pohlavním styku, pomáhá udržet erekci a zvětšení penisu.\nAby s radostí plně vychutnat kouzlo života, je třeba zavést rovnováhu v péči o tělo. Pro zlepšení komfortu a sebevědomí ve chvílích intimních, stojí za to vyzkoušet Drivelan Ultra, který byl vyvinut renomovaných výrobců. Funguje jako podpůrný prostředek na sexuální funkce mužů a zvyšuje potenci. Jejich další účinky: stimulace intenzita pocitů během přibližování se a win-win pomoc na potíže s erekcí.\nReceptura tablet Drivelan Ultra to jsou vědecky správně zvolená kombinace látek, které jsou nejlepší pro růst penisu a mužské potence. Jsou přítomny v nich aktivní komponenty umožňují průběžně zvětšení penisu, což Vám zároveň silné a silné erekce. Účinnost přípravku potvrzují klinické zkoušky a získané certifikáty.\nNavíc, vzorec těchto tablet je chráněn, takže si můžete být jisti, že takové složení nenajdete v jiných produktech, potenci, dostupných na trhu.\nasi po 14 dnech léčby si všimnete, že nejen, že máte erekci, pochůzky, ale penis tlustší a tvrdší, než kdy předtím. To bude efekt zvýšeného průtoku krve, která vyplní všechny subjekty erektilní tkáně v penisu členovi. To znamená pevné erekce – pokaždé, když Váš partner bude chtít mít sex.\nTablety Drivelan Ultra přizpůsobují pro práci lidského těla, zavádí změny postupně, aby se postupně připravit tělo a orgány pro změny. Proces akce tablet Drivelan Ultra třífázový:\n1 – tělo prochází detoxikaci\n2 – efektivní průtok krve z krevních cév kavernózních těles penisu\n3 – fáze stabilizace\nK dispozici bez lékařského předpisu, testován v nezávislých laboratořích, osvědčené tisíci mužů. Doplněk stravy na potenci Drivelan Ultra – to je přední přípravek na zvýšení mužské sexuality a, při kterém se kluci cítí v posteli, jako v dobách jejich mládí. Pilulky na erekci Drivelan Ultra jsou založeny na složení absolutně ekologické\nZa prvé, použití Drivelan Ultra zaručuje zvýšení sexuální touhy a přání. Tento nástroj je nejistota v ložnici zmizí, a objeví kompletní připravenost a velké přání k akci. Za druhé, tento produkt poskytuje působivé, silné erekci vždy a všude. To zaručuje zábavu a spokojenost, jak pro muže, tak pro ženy.\nInformace umístěné na webových stránkách výrobce, týkající se akce a efektů, které může přinést pravidelné používání Drivelan Ultra, kontrolovat, jako obvykle, recenze spotřebitele – muže, kteří se rozhodli na kurz výše zmíněné drogou.\nDoporučená denní dávka je 1 kapsle 2 krát denně, během snídaně a oběda. Kapsle zapít sklenicí vody. Pro dosažení optimálních výsledků, doporučuje se používat přípravek po dobu nejméně 3 měsíců, ale z důvodu individuálních rozdílů v domě těla a metabolismu, čas potřebný pro dosažení optimálního výsledku může být různé pro každý z tvůrců Drivelan Ultra.\nPravidelný příjem Drivelan Ultra vám umožňuje znovu získat radost z fotografování zblízka intimní. Pouze jeden vstupní dávka doplňky posiluje erekci, zabraňuje předčasné ejakulace je také zvětšení penisu, které účinně zlepšuje kvalitu sexu.\nDrivelan Ultra Obsahuje složky přírodního původu, např. výtažky z rostlin, potřebné vitamíny a minerály. Některé ze spojů, v nich obsažené, vliv na zvýšení hladiny testosteronu, stimuluje organizmus a zlepšují prokrvení intimních orgánů.\nNení to stojí za to vyplnit sami chemickými a nutně zdravé prostředky\nkteré inzerují sebe v médiích jako ideální lék na potenci. Je lepší vyzkoušet nejprve doplňky rostlinného původu, které jsou bezpečné pro tělo, které umožní, měkký a bezpečný způsob, jak zlepšit náš sexuální život. Kompletní seznam složek najdete na internetových stránkách výrobce.\nNavzdory široké nabídce na trhu v současné době není v prodeji žádný produkt, který by odpovídal Drivelan Ultra.\nTablety Drivelan Ultra je možné zakoupit přes oficiální stránky výrobce. Stačí vyplnit formulář a uvést vaše osobní údaje, způsob doručení a formu platby. V dalším kroku jsme vyzváni k potvrzení objednávky a její možnou změnu (výměnu malé balení na více).\nPo schválení všech výše uvedených dat, zakázku dostane k realizaci, a produkt se rychle a diskrétně zaslána na adresu kupujícího.


Od včerejška už pracujeme na sebe. Opravdu???\nTelevize a noviny jako každoročně již sedm let nám oznamují, že od včerejška (11.6.) už pracujeme jen na sebe. Až do včerejška jsme totiž pracovali na stát, na ten poživačný, rozhazovačský stát, který vytvořili socialisté. Je to o několik dní dříve než loni, ale stále to je moc dlouho. Takoví Slováci pracují "na sebe" už od začátku května. Ale třeba Maďaři ještě stále pracují na stát a nějakou dobu budou. Tato myšlenka na oslavu ukončení podpory státu vznikla před sedmi lety v Centru pro ekonomiku. Těm, kdo to neví, tak to je organizace ODS založená Klausem, která má jediný úkol. Propagovat neoliberalismus v ČR.\nŘíkají nám, že až do včerejška jsme pracovali na daně. Ale ani to není pravda. Oni do toho zahrnují i sociální a zdravotní pojištění. Ale tato pojištění nejsou odvody státu, ale to děláme pro sebe, abychom byli ošetřeni v nemoci a byli zajištěni na stáří. To je ta jejich demagogie -- dokud to vybírá stát do státních fondů, je to zločinná daň. Až to budeme platit do soukromých fondů, tak to bude naše věc.\nJenže - ani ty daně nedáváme nějakému státu, ale našemu státu. Vždyť přece tento stát je zatím státem Čechů, což se ale vůbec nedá říci o jejich zaměstnavatelích. Takže Češi až do včerejška pracovali pro sebe, přesněji pro svůj stát. A čím vytváří potřeby nezbytnější pro život všech lidí, tím je to později. Je to tak v pořádku -- jsme totiž lidská společnost, která se stará o všechny potřebné, o nemocné a invalidy. Ty peníze jdou do školství, protože se staráme o vzdělání všech našich dětí, nejen těch bohatých. Dáváme peníze na policii a armádu, i když si o tom myslíme své. Další část těch peněz jde na opravy silnic a železnici. Opravujeme a udržujeme i naše kulturní dědictví. Část těch peněz padne i na státní správu. A všechny tyto peníze (snad s výjimkou platů poslanců a ministrů) jsou vynaloženy dobře a účelně.\nVšichni tito slouhové režimu z CEPu včetně novinářů nám lžou a zamlčují pravdu. Pravdou totiž je, že průměrný zaměstnanec pro sebe začíná pracovat podstatně později. Od včerejška ještě nepracujeme pro sebe. A ještě dlouho na sebe pracovat nebudeme.\nMusíme přece pracovat také na naše chlebodárce. I oni chtějí žít -- hlavně bezpracně a na vysoké noze. Je to zaměstnavatel, který si nechává velkou část hodnot vytvořenou prací jeho zaměstnanců.\nPodle odborných propočtů, tak zemědělec, horník, či dělníci a podobní, pracují skutečně pro sebe až poslední měsíc v roce. Někteří zaměstnanci asi tak od poloviny listopadu. Zato novináři, politici, lékaři a další příslušníci inteligence někdy kolem začátku září.\nAž se najde někdo, kdo vyvrátí zmíněné výpočty, bude teprve pak moci halasit do celého světa o tom, jak dlouho čeští lidé v produktivním věku skutečně pracují na státní byrokracii, na své sociální jištění, na podnikatele všeho druhu, především pak na ony globální světovládce a kolik jim tedy skutečně zůstává oněch dní, v nichž pracují jen a jenom na svoje životní potřeby. Kdybychom šli do hloubky, museli bychom započítat i zisky výrobců všeho, co lidé koupí. V každém koupeném zboží musíme totiž přispět na nemalé zisky jejich výrobců a prodejců.\nAno, každý pracující člověk vytvoří každoročně obrovskou hodnotu. Část si vezme stát na svůj provoz, ale stejnou ne-li větší si vezmou kapitalisté jako svoje zisky.\nProč ti novináři nenapíší pravdu? Proč lžou? Proč nás štvou proti státu? Což je sociální stát tak velkým nepřítelem lidí? Je možná nepřítelem nenažraných zaměstnavatelů, ale obyčejných lidí ne. Nepřítelem lidí je neoliberální stát, dávající do rukou zaměstnavatelů neomezenou vládu nad svými zaměstnanci. Stát, který dává sociální zabezpečení lidí do rukou soukromníků, kteří si z něho vybírají svoje zisky -- a ne malé.\nSoukromý fond odebírá z fondů až 30%. Státní fond dával na svůj provoz 2 až 3%. Zisky nevytvářel. Proto všechny peníze šly na důchody nebo do zdravotnictví. Především bychom si měli položit otázku, jestli chceme připustit, aby v Evropě přestalo existovat sociální zákonodárství, nezávislá justice a lidská práva, jak je vnímáme podle Všeobecné deklarace .\nNovináři nenapsali, kdy na sebe začnou pracovat Číňané. Takže nevíme, jaké daně vlastně platí. Já se domnívám, že moc vysoké daně platit nemohou, protože mají tak nízké mzdy, že jim stačí sotva na obživu. Stojí tedy před námi otázka, zdali chceme, aby pracovní, sociální a ekologické standardy v Evropě klesly na úroveň Číny ve jménu konkurenceschopnosti v předem daném modelu pravidel GATT a WTO.\nJestliže bychom s tím souhlasili, tak je cesta, kterou nám vnucují evropští liberální politici, české nevyjímaje, ta správná. Měli bychom konkurovat Číně v láci výroby i v láci pracovní síly. Potom je tedy opodstatněné zrušení nebo omezení průběžně financovaných důchodů, zdravotního pojištění, a sociální a pracovní legislativy, stejně jako ekologických zákonů a zákonů na ochranu spotřebitele.\nPokud ne, tak bude nutné změnit směřování evropské politiky. To by však vyžadovalo změnu architektury celosvětového obchodu, uspořádaného dnes podle pravidel WTO. Liberální ekonomové pracují na odstraňování celních bariér mezinárodního obchodu a k odstraňování regulace kapitálových toků. Pokud chceme zachovat evropský sociální i politický model, tak budeme muset přistoupit k revizi dohod WTO. Zlikvidovat liberalismus v základech, přijmout v plné shodě jiná pravidla, pokud to ještě vůbec jde. Liberální stát je stát milionářů a jejich slouhů. Navíc se budeme muset bránit. Dovoz ze zemí, kde tyto normy neplatí, by měl být zatížen takovým clem, které by komparativní výhody nedodržování práv pracujících a ekologických standardů anuloval. Cla by podle mne měla dorovnávat i rozdíl v ceně práce, měřené paritou kupní síly.\nPozn. Autor přiznává, že fakta a myšlenky z druhé poloviny článku posbíral na internetu.\nPoznamenává čtenář Jan Faltýsek: Den daňové svobody není myšlenka pocházející z hlav Klausova CEP. Je to věc daleko starší ZDE, v ČR ji organizuje nikoliv CEP, ale Liberální institut.


Koncept ekologické teologie Ducha\nNa rozdíl od předchozích generací jsme dnes schopni pohlížet na naši planetu jako na celek. Na záběrech pořízených na Měsíci jsme viděli, jak na obzoru vychází Země. Astronauti popsali, jaké to je hledět na Zemi z velké vzdálenosti a uvědomovat si, že je domovem všech těch rozmanitých forem života, které známe, celých dějin lidstva a vší lidské lásky. Dnes si začínáme jinak vážit pohostinnosti Země vůči životu i své příslušnosti ke globálnímu společenství, v němž všechno souvisí se vším.\nZároveň si uvědomujeme, že lesům na Zemi, krajině, řekám, mořím a ovzduší způsobujeme nenapravitelné škody. Používání fosilních paliv a další lidské činnosti způsobují změny klimatu, které urychlují vymírání četných druhů a lidem přinesou obrovské utrpení. Ničíme životní prostor a ohrožujeme biodiverzitu. Tím se zpronevěřujeme nejen své zodpovědnosti za jiné formy života, nýbrž i povinnostem, jež máme vůči příštím lidským pokolením.\nPro dnešní teologii je to problém zásadní a zároveň krajně naléhavý. Některé ekologické kruhy reagují s pochopitelnou netrpělivostí na to, co nazývají křesťanský antropocentrismus a zaměřenost na individuální vykoupení. Prohlašují, že je nutno nahradit tento antropocentrismus biocentrickým pohledem a že jednostranné zaměření na vykoupení v Kristu musí ustoupit obnovené teologii stvoření. Já jsem však přesvědčen, že ekologická teologie, má-li být teologií vpravdě křesťanskou, nemá být biocentrická, nýbrž radikálně teocentrická, tj. zaměřená na Boží mystérium, zjevené v Kristu, a že nemá teologii vykoupení odmítat ani ignorovat, nýbrž musí hlouběji proniknout mystéria vtělení a vykoupení, vzájemně nejvnitřněji spojená, aby svůj významný ekologický náboj učinila ekologicky přínosným pro naši dobu.\nNa tomto pozadí chci načrtnout tři strukturální prvky ekologické teologie, vycházející z plnosti tradice. Taková teologie bude totiž zaprvé jak teologií Ducha, tak teologií Slova, tedy teologií veskrze pneumatologickou a hluboce zakořeněnou ve vtělení; zadruhé bude jak teologií stvoření, tak teologií vykoupení v Kristu; a za třetí toto vykoupení v Kristu bude zahrnovat zbožšťující proměnu člověka a jiných stvoření. Zakončím krátkou úvahou o svém prožitku Ducha-Stvořitele a svaté Moudrosti při setkání s přirozeným světem.\nI. Ekologická teologie Ducha a Slova\nVe 20. století vyzval Yves Congar západní církev, aby se vrátila k teologii, v níž má Duch svatý své trvalé místo. Připustil, že výtky ortodoxních teologů jako Nikose Nissiotise, podle nichž má západní teologie sklon ke christomonismu, tj.k soustředění na Krista na úkor Ducha, jsou přinejmenším částečně oprávněné, a vyslovil se pro vyvážený a vzájemný vztah mezi Slovem a Duchem.\nTento koncept vycházel z myšlenky, že příběh Kristův byl od začátku do konce nejen příběhem Slova, nýbrž i skutečným příběhem Ducha, a že působení Ducha nelze omezovat na začátek Ježíšova života. Congar považuje Ježíšův život a působení, příběh jeho božské identity coby milovaného Syna, jeho početí, křest, službu Božího vyslance, jeho smrt na kříži, zmrtvýchvstání a povýšení a nakonec jeho vylití Ducha na učedníky za pravý příběh Ducha. Tento historický pohled na působení Ducha v Ježíšově životě připravuje půdu pro pohled na církev, v níž je Duch činný nejen při jejím založení, nýbrž i po celý její život, a to konkrétně a historicky, takže o seslání Ducha je stále znovu a znovu nutno prosit. Jak v Ježíšově příběhu, tak v historii církve konají Slovo a Duch společně dílo Boží.\nJsem přesvědčen, že toto poznání má zásadní význam nejen pro ekleziologii, nýbrž i pro veškerou křesťanskou teologii, včetně současné ekologické teologie, kterou je ještě nutno vytvořit. Za významné prameny takové teologie považuji díla patristických teologů, např. Ireneje, Atanáše a Ambrože. Irenej (cca 115-190) čerpal inspiraci z biblické představy tvůrčí síly Božího dechu a Božího slova: „On je [...] Tvůrce, [...] který skrze sebe sama, tj. skrze své Slovo a svou Moudrost učinil nebe a zem a oceány a vše, co je v nich.“ V jeho spisech se stále znovu vynořuje představa, že Bůh při stvoření a vykoupení jedná „oběma rukama“ - Slovem a Duchem. Ireneus vychází ze součinnosti Slova a Ducha při stvoření a vykoupení, nicméně jednání Trojice vidí diferencovaně a píše, že Otec „plánuje a rozkazuje“, Syn „provádí a tvoří“ a Duch „živí a dává růst“.\nAtanáš (cca 296-377) zdůrazňuje božství Ducha; těsně spojuje Ducha s tím, koho nazývá Slovo (logos), Moudrost a Obraz: „ Duch totiž není mimo Slovo, nýbrž jest ve Slově“, a je-li Duch ve Slově, je v Bohu. Přesvědčen o jednotě Slova a Ducha může Atanáš rozšířit existující učení o Slovu-Stvořiteli na jasně artikulovanou teorii o Duchu-Stvořiteli: „Neboť Otec tvoří všechno skrze Slovo v Duchu. Neboť kde je Slovo, tam je též Duch, a co je tvořeno skrze Slovo, má sílu bytí z Ducha, jenž je ve Slově.“ Jak při stvoření, tak při novém stvoření v Kristu jedná Trojice v jediném a nedělitelném aktu, avšak různým způsobem: Otec všechno „tvoří a obnovuje“ skrze Syna a v Duchu svatém. Atanáš vidí Ducha jako toho, kdo „spojuje tvorstvo se Slovem“. Duch je sjednocujícím poutem mezi Slovem a lidmi žijícími v milosti. Společenství mezi tvorstvem a Slovem je možné teprve skrze Ducha svatého.\nAmbrož z Milána ve svém spise O Duchu svatém z roku 381 formuluje pozoruhodně jasnou teologii Ducha-Stvořitele. Zdůrazňuje, že Duch je ten, kdo dává tvorstvu život. Duch spolu s Otcem a Synem je Stvořitelem všech věcí. Za dar Ducha považuje Ambrož zvláště půvab a krásu stvoření. Duch svatý, jenž nás vede vstříc novému stvoření v Kristu, je mocně činný i při původním stvoření. V „christologii Ducha“ popisuje Ambrož Ducha jako „původce“ vtělení. Je-li „plod těla dílem Ducha“, je-li Duch odpovědný za vtělení, pak z toho vyplývá, že není nic, co by Duch nebyl stvořil. Duch Boží je původce stvoření i vtělení. Na závěr Ambrož píše: „Nemůžeme tedy pochybovat, že Duch, jehož známe jako původce vtělení Páně, je Stvořitelem.“\nVšechny věci jsou stvořeny skrze Moudrost Boží v životadárném Duchu a naše vykoupení se děje skrze vtělení božské Moudrosti z moci Ducha. Chci zde vyložit, že toto chápání vzájemných vztahů mezi Duchem a Moudrostí (Slovem) je pro odpovídající moderní ekologickou teologii nezbytné. Na tomto pozadí se chci teď věnovat neméně zásadnímu strukturálnímu prvku této teologie, totiž vnitřnímu vztahu mezi stvořením a novým stvořením v Kristu.\nII. Ekologická teologie stvoření a zároveň vykoupení v Kristu\nV tomto odstavci bych rád ukázal, že vpravdě křesťanskou ekologickou teologii lze nalézt nikoli distancováním se od teologie vykoupení, nýbrž jen tehdy, budeme-li stvoření a spásný příběh Kristův vidět jako jeden celek: Bůh Stvořitel je Bůh, jenž nám v Ježíši z Nazareta a v Duchu seslaném o Letnicích dává své nejvlastnější já jako dar. Křesťanská teologie stvoření a křesťanská ekologická teologie by se při vytyčování pozic neměly vztahovat pouze ke zkušenostem přirozeného prostředí a k tomu, co na tomto poli nabízí věda. Také by se neměly vztahovat jen ke starozákonním textům o stvoření, přestože jejich význam je zásadní. Měly by se vztahovat k tomu, co považují za rozhodující zásah Boha do dějin lidstva: k události Krista.\nV této události se Bůh zjevuje jako láska, jež sděluje sebe samu: ve vtěleném Slovu a vylitém Duchu je nám darováno nejvlastnější Boží já. Rahner poukazuje na to, že toto Boží sebesdělení, protože je vpravdě Božím sebezjevením, autenticky vyjadřuje v našem konečném příběhu, kdo je Bůh. Boží sebesdělení může být tudíž považováno za charakteristický rys veškerého Božího konání: stvoření, milosti, vtělení i konečné proměny všech věcí. Stvoření a vykupující vtělení, stvoření a nové stvoření v Kristu jsou v Božím trojičním aktu sebesdělení jedno. Bůh se v lásce rozhodl umožnit všemu, co není Bůh, účast na Božím já, a tak došlo ke stvoření.\nVycházeje z teologické tradice - kterou dává do souvislosti s františkánskou školou a příkladně vysvětluje s odvoláním na Dunse Scota (1266-1308) - Rahner tvrdí, že Bůh byl od počátku svobodně rozhodnut stvořit svět, v němž Slovo se stane tělem a Duch bude vylit. Takový názor nepovažuje událost Krista ani za doplněk stvoření, ani za pouhý lék proti hříchu - to, že Bůh vtělením sděluje sám sebe, je vlastním účelem a smyslem stvoření. Stvoření universa je součástí zásadního Božího rozhodnutí darovat tomu, co není Bůh, v lásce sám sebe.\nVe světle vtělení tedy stvoření neznamená jen, že Bůh stvořil konečnou „jinakost“, nýbrž že Bůh této konečné „jinakosti“ svobodně sděluje vlastní skutečnost Boží. Z tohoto úhlu pohledu universum vzniká a život na Zemi se vyvíjí v procesu Božího sebesdělení. Bůh není tomuto procesu nebo všemu stvořenému nikdy vzdálen, nýbrž je v sebedarující lásce všemu imanentní. Sebesdělení transcendentního Boha „je to, co je na stvoření nejvnitřnější“. Rahner vidí zachraňující Boží přítomnost mezi lidmi jako spíše formální než eficientní kauzalitu: Skrze ni budeme všichni proměněni a naplněni, neboť Bůh nám v Duchu sděluje vlastní Boží já. Aniž by nás stravoval oheň božské nekonečnosti, můžeme přijímat Boží život jako své vlastní naplnění. Rahner je dále přesvědčen, že tato přítomnost Boha(inhabitatio Dei) skrze milost je nejlepší analogií základního vztahu Boha ke všemu stvořenému. Veškeré tvorstvo je způsobem sobě vlastním určeno k tomu, aby nalezlo naplnění v Bohu. Bůh je tvůrčím způsobem přítomen v každé bytosti tak, že „skutečnost samého Boha je světu sdělována jako jeho nejvyšší určení“.\nTo hlavní z křesťanského obrazu Boha nalezneme jen ve vtělení: Zatímco Bůh a svět zůstanou věčně odlišní, daroval Bůh Boží já stvořenému světu tak, že Bůh „je nejvnitřnějším středem skutečnosti světa a svět je vpravdě osudem Boha samého“. Skrze Ducha se Slovo stává tělem a Bůh tělo neodvolatelně přijímá. Zmrtvýchvstání ukřižovaného Ježíše v síle Ducha znamená, že Boží Slovo je navždy tělem, hmotou, stvořením, součástí materiálního universa. Ve stvoření, vtělení a jeho vrcholu, tj. zmrtvýchvstání, předává Bůh Boží já tomuto světu, tomuto universu a všemu stvořenému - a činí to věčně.\nTohle všechno znamená, že ekologická teologie musí respektovat jak stvoření, tak nové stvoření v Kristu. Nové stvoření není útěkem před původním stvořením a zcela určitě ani jeho zrušením, nýbrž je jeho od Boha daným osudem a jeho naplněním ve vykoupení. V ekologické teologii je nutno chápat stvoření a nové stvoření ve vzájemném vztahu a vzájemné závislosti.\nIII. Teologie vykoupení skrze zbožšťující proměnu lidí i všeho stvořeného\nTřetím zásadním strategickým úkolem pro křesťanskou ekologickou teologii je formulovat teologii vykoupení neboli nového stvoření v Kristu, která bude schopna hlásat událost Krista v nové době a ukázat, jak je významná nejen pro lidi, nýbrž pro celé stvoření. Taková teologie by musela brát vážně celou řadu novozákonních textů, které mluví o stvoření a usmíření všech věcí v Kristu (1 K 8,6; Ř 8, 18-25; Ko 1, 15-20; Ef 1, 9-10.20-23; Žd 1, 2-3; 2 P 3,13; J 1,1-14; Zj 5, 13-14; 21, 1-5; 22,13). Musela by nabídnout praktickou alternativu k teoriím o pokání a zástupném trestu, které už nejsou vhodné, aby dnešnímu světu předaly dobrou zvěst o osvobozujícím Bohu Ježíši. Musela by být práva celému Novému zákonu s jeho rozmanitými obrazy a představami toho, co pro nás dělá Bůh v Kristu.\nPavel mluví v této souvislosti především o proměně: „Na odhalené tváři nás všech se zrcadlí slavná zář Páně a tak jsme proměňování k jeho obrazu ve stále větší slávě - to vše mocí Ducha Páně“ (2K 3,18; srov. Ř 12,2; F 3,21). Konáním Ducha jsme proměňováni v obraz Krista, který je zase ikonou Boha. Joseph Fitzmyer to považuje za „jeden z nejvíce sublimujících“ Pavlových popisů události Krista a upozorňuje, že autoři řecké patristiky z tohoto obrazu odvodili představu zbožštění. Řečtí teologové jako Maxim Vyznavač to spojují se synoptickou tradicí o proměnění Krista a jeho zářící roucho vykládají jako znamení, že tohoto proměnění jsou účastny i stvořené věci. Považuji představu o zbožšťující proměně za schůdnou cestu, jak dnešnímu světu sdělit, co znamená vykoupení pro lidi i vše stvořené.\nRole teologa Atanáše je při koncepci teologie zbožštění skrze vtělení centrální. Důležité je, že pro něho nejde při vtělení prostě o začátek Kristova života, nýbrž o celý Kristův život a zejména o jeho smrt. Bůh vstupuje do tělesného bytí a umírání, aby obojí mohlo být skrze zmrtvýchvstání proměněno. Slovo Boží se stává člověkem, aby lidé mohli být zbožštěni. Jistě, nemáme božskou přirozenost, ale skrze milost dostáváme „podíl na božské přirozenosti“ (2 P 1,4). Atanáš tvrdí, že se toto zbožšťující vtělení Slova týká i jiných stvoření, která mají podíl na Bohu svým vlastním způsobem. Podle něho „veškeré stvoření má podíl na Slově v Duchu“. Vykupující zbožštění se týká nejen lidí, nýbrž veškerého tvorstva, my všichni jsme v Duchu připodobňováni Slovu:\n„V něm tedy Logos oslavuje stvoření, neboť je skrze zbožštění a přijetí za děti přivádí k Otci. [...] Duch tedy nepatří ke stvořenému, nýbrž je vlastní božství Otcovu, a skrze něj také Logos zbožšťuje všechna stvoření. Ten pak, skrze něhož je tvorstvo zbožštěno, nemůže sám býti mimo božství Otcovo.“\nAtanáš považuje Ducha za božského právě proto, že v něm je stvoření skrze Slovo zbožštěno. Přítomný Duch činí stvoření rovné Slovu. To se v Atanášově myšlení sice týká především a jedinečným způsobem člověka, ale na určité rovině skutečnosti se to spolu s člověkem vztahuje i na veškeré tvorstvo. Vtělení Slova, jež zahrnuje život, umírání a zmrtvýchvstání Ježíše i vylití Ducha, proměňuje veškeré tělo, nejen tělo Ježíšovo. Tuto myšlenku rozvedl papež Jan Pavel II., když nazval vtělení „největším dílem Ducha“ v dějinách stvoření a spásy:\n„Jestliže se Syn Boží stal člověkem, znamená to, že do jednoty s Bohem byla přijata nejen lidská přirozenost, nýbrž do jisté míry všechno, co je ‚tělem‘: celé lidstvo, celý viditelný a hmotný svět. Vtělení má tedy i kosmický význam a rozměr.“\nDomnívám se, že vykoupení v Kristu může být chápáno jako zbožšťující proměna na třech rovinách: 1. na rovině lidství zahrnuje odpuštění hříchů, ospravedlnění z milosti, přítomnost Ducha svatého, přijetí za syny a dcery Boží, společenství v životě Trojice, povolání k učednictví a zmrtvýchvstalý život; 2. na materiální rovině představuje vtělení, vrcholící zmrtvýchvstáním, počátek proměnění universa se všemi jeho procesy a formami, „počátek proměnění a zbožštění veškeré skutečnosti, jenž v sobě už skrývá konec“, jak to vyjádřil Rahner; 3. na rovině biologického života se biblické zaslíbení - přestože nám chybí adekvátní obraz pro tvorstvo proměněné v Bohu - vztahuje na naplnění „celého tvorstva“ (srov. Ř 8,19), všech věcí „jak na zemi, tak v nebesích“ (Ko 1,2) v Kristu, což zahrnuje způsobem pro nás dosud nepředvídatelným i ostatní živé bytosti a celou vzájemně propojenou strukturu života na zemi.\nV Ježíšovi z Nazareta bere Bůh na sebe „tělo“, které může být proměněno a zbožštěno. Jsem přesvědčen, že k tomuto „tělu“ patří každý klokan, každý pes a každý delfín. Jsou stvořeni skrze velkou Moudrost Boží a skrze Ducha Božího, jenž je v nich přítomen, nějakým reálným způsobem mají účast na vykoupení a usmíření v Kristu. Ve vtěleném Slově se Bůh s veškerým životem na zemi včetně všech evolučních procesů spojuje do události, která je radikálním připodobněním a zároveň neporušitelným slibem.\nIV. Zážitek Ducha a božské Moudrosti ve stvoření\nKdyž jsem se nedávno procházel na vysočině u Adelaide (Adelaide Hills, Austrálie), vytrhla mne z myšlenek pouhá přítomnost obrovského eukalyptu (Eucalyptus camaldulensis). Stojí na břehu řečiště, které bylo v létě téměř vyschlé. První, co mi bylo nápadné, byl jeho mohutný kmen, měřící v průměru kolem čtyř metrů, s odlupující se kůrou v mnoha barevných odstínech od bílé přes šedou až po červenavě hnědou.Strom je asi 35 metrů vysoký a modrozeleným listím jeho koruny prosvítalo zářivě modré, zelené a oranžové peří papoušků z rodu lori (Trichoglossus haematodus).\nStarší eukalypty shazují větve; takto vzniklé otvory v kmeni poskytují úkryt mnoha tvorům. Při záplavách se v nich rozmnožují ryby, korýši a hmyz, ve větvích spadlých do řečišť a na břehy potoků a řek žije mnoho druhů živočichů. Tyto stromy se dožívají až 700 let. Ten, o kterém mluvím, tam musel stát už dávno předtím, než Angličané založili v roce 1836 město Adelaide. Celé věky před touto událostí poskytoval ochranu domorodcům z kmene Kaurna, kteří se v zimě stěhovali z rovin u dnešní Adelaide do kopců, kde nacházeli úkryt, palivo a potravu.\nSpatřil jsem tento strom v okamžiku, kdy jsem prožíval pocit jednoty se světem, a jeho jinakost mne zcela ohromila. Byl jsem přenesen do božské sféry bytí, která přesahuje oblast člověka a slov, cítil jsem, že jsem veden vstříc nekontrolovatelnému, nespoutanému Duchu Božímu, který „vane, kam chce“ (J 3,8). V setkání s tímto velkolepým stromem a vším, co v něm a kolem něj žije, lze zakusit Ducha jako nepochopitelnou a nevyslovitelnou přítomnost Boha, jako zázračně tvůrčí plodnost, jako onoho dárce života z Kréda, jako Hopkinsovu „nejlahodnější svěžest“, která je v „nejvnitřnější hloubi“ všech věcí. Ale tato zkušenost má ještě jednu stránku. V Duchu mohu tento eukalyptus přijmout jako zjevení a sebesdělení Boha. Tento strom vyjadřuje sobě vlastním, smyslově vnímatelným způsobem tutéž věčnou Moudrost Boží, která přijala v Ježíši z Nazareta tělo a má lidské rysy. Svým jedinečným, specifickým a omezeným způsobem je tento strom dar a přítomnost božské Moudrosti v našem světě, je to zjevující slovo, klidné a krásné, přinášející zvěst o věčném Slovu.\nKlíčová slova: Křesťanství, Současná teologie, Současné myšlení


Technický tip Surfcam Traditional - Odložení generování drah\nTechnický tip Surfcam Traditional – Odložení generování drah\nVýpočty složitých drah nástroje trvají v některých případech delší dobu. Zejména u dokončovacích operací tvarově složitých modelů, kdy je zvolen velmi malý stranový krok. Navíc, pokud je takovýchto operací potřeba více, může být výpočet drah opravdu velmi dlouhý. Do této chvíle nemohl programátor výpočty drah nástrojů nijak pozastavit a odložit je na vhodnější chvíli (např. pracovní přestávku). V tomto díle technických tipů pro Surfcam Traditional si ukážeme, jak je možné definovat operaci obrábění, ale samotný výpočet dráhy odložit na později.\nPříkaz Odložení generování dráhy je možné využívat pouze u verzí 2019 R1 a novějších. Starší verze tuto funkci bohužel neobsahují. Aktivace odložení generování dráhy je možná dvěma způsoby, přičemž oba dva jsou mezi sebou provázány.\nIkona na hlavní pracovní liště\nNejrychlejším způsobem, jak příkaz Odložení generování drah aktivovat, je využití ikony na hlavní pracovní liště.\nVe výchozím nastavení je tato funkce vždy vypnutá, což značí vyobrazená ikona (viz obrázek).\nPro aktivaci klikněte na ikonu, která se změní (viz obrázek).\nAktivace v záložce Nástroje\nPříkaz je dále možné aktivovat přes záložku Nástroje ► Odložení generování drah (viz obrázek).\nJak bylo již dříve zmíněno, funkce odložení generování drah slouží především pro urychlení práce a zamezení delším prostojům, které jsou způsobeny výpočtem drah na složitých dílech. Na následujícím příkladu si ukážeme, jak se s touto funkcí pracuje.\nV prostředí Surfcam otevřete libovolný model dílu a aktivujte funkci Odložení generování drah.\nVytvořte několik drah nástroje pro dokončení tvarových ploch s malým stranovým krokem (např. 0,5 mm).\nPo definování všech parametrů drah opět klikněte na ikonu funkce Odložení generování drah pro vypočítání všech drah nástroje, které jsou obsaženy v manažeru operací (viz obrázek).\nPrevPředchozíPředstavujeme CAMWorks 2021


Portál:Biologie/Obrázek dne/2008-11 – Wikipedie\nRosnice červenooká (Litoria chloris) je malý obojživelník z čeledi rosničkovití. Žije převážně ve východní Austrálii.\nHlemýžď zahradní (Helix pomatia) je druh suchozemského plže z čeledi hlemýžďovití a současně největší ulitnatý plž v Česku. Má žlutohnědou schránku s tmavými páskami. Dožívá se až šesti let, vyskytuje se v křovinách a hájích, ale často i v zahradách. Zimu přečkává v půdě.\nPseudobiceros je rod ploštěnce\nJeřáb Antigonin (Grus antigone) je velký krátkokřídlý pták z čeledi jeřábovití.\nVrubozubec paví (Astronotus ocellatus; Agassiz, 1831) je ostnoploutvá ryba z čeledi vrubozubcovití. Pochází z Jižní Ameriky, z oblasti Amazonie a Guyany. Jedná se o masožravou rybu, která se živí malými rybkami a hmyzem. Dorůstá délky až 30 cm. Je oblíbenou akvarijní rybou.\nJežura australská (Tachyglossus aculeatus) je jedním ze čtyř žijících druhů australských ježur a pouze jediný člen rodu Tachyglossus. Ježura australská je pokryta kožešinou, na hřbetě tmavohnědou a na břiše světlehnědou, a ostny.\nMandril rýholící (Mandrillus sphinx) je opice z čeledi kočkodanovití. Je nápadný pestře zbarvenými lícemi dospělých samců. Samec dosahuje hmotnosti až 40 kg, samice jsou poloviční.\nAč původem z Afriky je žirafa příbuzná s jelenem či krávou. Nicméně žirafa náleží do vlastní čeledi, kterou sdílí pouze se svým nejbližším příbuzným okapim.\nPlž Hypselodoris bullocki u ostrova Sipadan u malajsijské části Bornea.\nSamčí květy jednodomé variety morušovníku černého (Morus nigra).\nKultivar Leucospermum glabrum x L. tottum v Tasmánii.\nRosa na trávě.\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Portál:Biologie/Obrázek_dne/2008-11&oldid=12175924“\nNaposledy editováno 22. 1. 2015 v 15:19\nStránka byla naposledy editována 22. 1. 2015 v 15:19.


Ústav religionistiky FF MU » průběh státní závěrečné zkoušky magisterské\nStátní závěrečná zkouška magisterská (religionistika): Průběh\nNavazující magisterské studium religionistiky je ukončeno státní závěrečnou zkouškou.\nK státní závěrečné zkoušce je student povinen se přihlásit prostřednictvím IS MU nejpozději jeden měsíc před vypsaným termínem zkoušky. Nejpozději 5 dní před konáním zkoušky student požádá Studijní oddělení FF MU o vydání potvrzení o splnění podmínek studijního programu a odevzdá je na sekretariátě Ústavu religionistiky FF MU. Bez tohoto potvrzení není oprávněn státní závěrečnou zkoušku konat.\nStátní závěrečná zkouška má ústní podobu a probíhá před komisí, která je nejméně tříčlenná. Zkouška sestává ze dvou samostatně hodnocených celků:\nobhajoba magisterské diplomové práce / rozprava k magisterské oborové práci,\nústní zkouška z religionistiky.\nObhajoba magisterské diplomové práce je zpravidla úvodní částí státní závěrečné zkoušky. Nejpozději tři dny před konáním obhajoby student (prostřednictvím Archivu závěrečné práce) obdrží posudky zpracované vedoucím práce a oponentem. Na jejich základě se může předem připravit a při obhajobě poté nahlížet do vlastních poznámek k prezentaci magisterské práce i k námětům či výhradám obou posudků. Obhajoba sestává ze stručného představení práce autorem, prezentace obou posudků, autorovy reakce na posudky a závěrečné rozpravy. Magisterská oborová práce se neobhajuje, je pouze předmětem neklasifikované rozpravy v úvodu státní závěrečné zkoušky.\nÚstní zkouška je hodnocena souborně, v případě neúspěchu se opakuje v plném rozsahu. Má následující strukturu: (1) představení a obhajoba návrhu výzkumného projektu, (2) prezentace a pohovor na téma z obecné religionistiky určené komisí v rámci vylosovaného okruhu a (3) prezentace a pohovor na téma ze studentem zvolené specializace magisterského studia; téma určuje komise v rámci vylosovaného okruhu. Specializaci (Archaická náboženství, Západní náboženské tradice, Východní náboženské tradice nebo Náboženství a moderní společnost) si student pro účely státní závěrečné zkoušky volí na začátku semestru prostřednictvím zápisu do příslušné seminární skupiny v kurzu RLZkM Státní závěrečná zkouška magisterská.\nZahájení zkoušky a vylosování tématu projektu\nTermín zahájení státní závěrečné zkoušky je vyhlášen v IS MU jako zkušební termín předmětu RLZkM Státní závěrečná zkouška magisterská. K tomuto termínu se všichni studenti přihlášení k danému termínu dostaví k vylosování tématu výzkumného projektu (viz níže). Termínem losování je oficiálně zahájena státní závěrečná zkouška a po vylosování tématu od ní již nelze odstoupit.\nNejdříve se losuje tematický okruh, v jeho rámci se následně losuje konkrétní specifikace (odrážka). Specifikace se losují z okruhů Obecné religionistiky (například si lze tedy vylosovat specifikaci „esencialistický a konstruktivistický přístup k tvorbě pojmů“, „náboženství jako vědecký pojem“, „etické a emické klasifikace reality, problém dominance a respektu badatelů vůči aktérským výpovědím, vztah mezi světem aktéra a světem vědce“ atd.). Znění vylosované specifikace je závazným tématem, v jehož rámci se musí projekt pohybovat a přispívat k jeho řešení. Název projektu se nicméně obvykle nebude přesně krýt se zněním vylosované specifikace: student si název projektu volí sám a obvykle zvoleným názvem danou specifikaci zúží a konkretizuje. Musí však být schopen detailně a přesvědčivě obhájit vazbu svého projektu na vylosovanou specifikaci. (Dodržení tématu je jedním ze zásadních kritérií hodnocení.)\nPoté je určen čas na samostatnou přípravu návrhu výzkumného projektu v délce 36 hodin (přesný nejzazší termín odevzdání je určen uzávěrkou vyplňování příslušného odpovědníku). Návrh výzkumného projektu se vypracovává do odpovědníku „Formulář projektu“, zveřejněného mezi odpovědníky kurzu RLZkM Státní závěrečná zkouška magisterská (Studijní materiály > Odpovědníky). Je nutno ve všech polích dodržet uvedené limity znakového rozsahu.\nI v případě, že návrh výzkumného projektu není odevzdán určeným způsobem či v určeném termínu, student přistupuje k pokračování ústní zkoušky (viz níže). Komise v takovém případě konstatuje, že návrh výzkumného projektu nebyl řádně předložen, tedy že je nevyhovující; ústní část zkoušky proběhne běžným způsobem a bude určeno její celkové hodnocení.\nZadání otázek k pohovoru a příprava\nÚstní zkouška pokračuje podle rozpisu komisí v poznámce ke zkušebnímu termínu v IS MU (zpravidla 2-3 dny po zahájení zkoušky losováním tématu projektu).\nKomise zadá v rámci okruhu konkrétní otázky, jednu z obecné religionistiky, jednu ze zvolené specializace. Obě otázky jsou položeny z toho okruhu, který byl vylosován při zahájení zkoušky (okruh je obecné vymezení, např. „Komparace, klasifikace, genealogie“, otázka komise tedy nemusí mít vazbu na konkrétní vylosovanou specifikaci – ta je losována pouze pro účely zpracování návrhu výzkumného projektu – ale vždy bude mít vazbu na vylosovaný okruh).\nPosléze má student nárok na patnáctiminutovou přípravu. Za účelem přípravy dostane čisté archy papíru s razítkem Ústavu religionistiky FF MU, které se po zkoušce zakládají do protokolu.\nObhajoba magisterské diplomové práce / rozprava k magisterské oborové práci\nPo čase na přípravu probíhá obhajoba magisterské diplomové práce, nebyla-li již úspěšně obhájena v jiném termínu. Magisterská oborová práce se neobhajuje, je pouze předmětem neklasifikované rozpravy v úvodu státní závěrečné zkoušky.\nTéto části je vyhrazeno asi 30 minut (asi 10 minut představení cílů, základních tezí a výsledků práce, asi 5 minut shrnutí posudků vedoucího a oponenta, asi 15 minut reakce na připomínky a podněty posudků a členů komise a podrobná rozprava), v případě oborové práce asi 15 minut.\nObhajoba návrhu výzkumného projektu\nPoté probíhá obhajoba návrhu výzkumného projektu. Je jí vyhrazeno asi 30 minut (asi 10 minut představení projektu, asi 20 minut rozprava a reakce na připomínky a podněty členů komise).\nPrezentace a pohovor na zadané téma\nNakonec přichází na řadu zodpovězení otázek z obecné religionistiky a ze specializace, které student zahájí prezentací na dané téma, poté následuje pohovor a reakce na připomínky a dotazy členů komise (celkem asi 30 minut).\nPrůběh opakovaných pokusů studentů, kteří neúspěšně skládali státní závěrečnou zkoušku podle dřívějšího modelu\nStudenti, kteří v tomto svém studiu neúspěšně skládali státní závěrečnou zkoušku podle dřívějšího modelu, ji obdobně i opakují, tzn. otázka se nelosuje, projekt se nezpracovává, stačí se dostavit až na termín uvedený v rozpisu komisí. Jedinou výjimkou je čas obhajoby magisterské práce, který se prodlužuje na asi 30 minut i v těchto případech.\nVýstupy z učení magisterského studia oboru Religionistika na FF MU a způsob jejich ověřování na státní závěrečné zkoušce\nMagisterské studium religionistiky na FF MU organicky navazuje na studium bakalářské. Není však pouhým faktografickým rozšířením bakalářského studia ve zvolené specializaci, nýbrž klade zvýšený důraz i na další klíčové kompetence, zejména na kritickou a tvůrčí práci s informacemi, schopnost samostatně koncipovat výzkumný projekt a smysl pro širší teoretické souvislosti. Magisterské studium religionistiky na FF MU je tedy vhodné pro ty absolventy bakalářského studia, kteří mají zájem o systematické rozvíjení těchto kompetencí v rámci religionistiky.\nZ tohoto profilu magisterského studia religionistiky na FF MU vyplývá i pojetí státní závěrečné zkoušky. Faktografické znalosti jsou jistě nezbytné, ale spíše se předpokládají. V žádném případě nejsou hlavním předmětem ověřování a k úspěšnému složení zkoušky rozhodně nestačí. Hlavním předmětem ověřování je schopnost kritického, analytického a tvůrčího teoretického myšlení o religionistických tématech a schopnost faktografické znalosti soustavně zasazovat do širšího teoretického rámce a přesvědčivě obhájit vlastní přístup a teoretickou pozici. Rozhodně tedy nepostačí na státní závěrečné zkoušce jen deskriptivně zopakovat znalosti či teoretické pozice načerpané v jakémkoli kurzu či literatuře; je třeba znalosti kvalifikovaným, samostatným a tvůrčím způsobem uspořádat a rozvinout.\nPříprava na státní závěrečnou zkoušku by tedy rozhodně neměla začínat měsíc před termínem jejího konání. Spíše je nutno mít okruhy a jejich specifikace během celého studia na paměti, opakovaně se k nim vracet a systematicky k nim shromažďovat teoretické podněty, faktografii i vlastní myšlenky.\nNávrh výzkumného projektu\nObhajoba návrhu výzkumného projektu je nedílnou součástí ústní zkoušky. Doplňuje rozpravu nad zadanými otázkami na straně jedné a obhajobu závěrečné práce na straně druhé. Z hlediska prokázání kompetencí získaných studiem návrh výzkumného projektu doplňuje především realizaci a obhajobu závěrečné práce. Zatímco realizací a obhajobou závěrečné práce se prokazuje schopnost pracovat systematicky, dlouhodobě a s použitím jasných metodologických postupů na vybraném výzkumném problému (formulovaném s pomocí vedoucího práce) a tuto práci zdárně završit, návrhem projektu se prokazuje schopnost samostatně formulovat konkrétní téma výzkumu v rámci zadané (vylosované) specifikace, podrobně rozpracovat výzkumný problém a objasnit jeho teoretickou relevanci, formulovat a zdůvodnit výzkumné otázky a zvolit vhodné metody získávání a analýzy dat, respektive pramenných údajů.\nZákladní požadavky na návrh výzkumného projektu\nStruktura projektu je jednotná a žádnou její část nelze vynechat. Na jednotlivé části projektu jsou kladeny konkrétní obsahové požadavky, jejichž cílem je (1) napomoci formulovat všechny podstatné části projektu a (2) maximalizovat míru objektivity hodnocení projektů.\nZákladním parametrem projektu je jeho vazba na výstup (v případě, že by výzkumný projekt byl skutečně řešen). Tímto virtuálním výstupem se míní individuální odborná studie založená na práci jednoho člověka po dobu jednoho roku. Projekt proto formuluje cíle dosažitelné za jeden rok a nepočítá s výzkumným týmem.\nNa obecné rovině lze požadavky na návrh výzkumného projektu v souvislosti s jeho formální výstavbou shrnout následovně:\nDodržení vylosovaného tématu: schopnost formulovat v rámci vylosované specifikace konkrétní téma, schopnost detailně a přesvědčivě zdůvodnit vazbu konkretizovaného tématu projektu na vylosovanou specifikaci.\nJasnost, stručnost a přehlednost prezentace: tento požadavek je prověřen především omezením rozsahu textu projektu maximálním povoleným počtem znaků u jeho jednotlivých částí.\nJasné formulace všech podstatných aspektů výzkumného plánu: tomto požadavku slouží rozčlenění projektu do částí s jasně vymezenými obsahovými požadavky.\nKoherentnost návrhu: jednotlivé části projektu na sebe logicky navazují a zároveň jsou vzájemně propojeny tak, aby jejich naplňování obsahem poskytovalo zpětnou vazbu týkající se soudržnosti celku.\nZásadním požadavkem kladeným na projekt je udržování vazby mezi teorií a konkrétními problémy, resp. mezi obecně formulovanými cíli a východisky a konkrétními praktickými kroky k jejich dosažení. Proto struktura projektu nutí členit obecně formulovaný úkol do konkrétně představitelných dílčích kroků vedoucích k jeho realizaci.\nV případech, kde je to relevantní, je vyžadována také reflexe etické dimenze výzkumu.\nPožadovaná struktura projektu je následující:\nPoložka ve formuláři návrhu výzkumného projektu Ověřované kompetence / hodnocené charakteristiky\nSchopnost výstižně formulovat téma a dodržet zadání (vylosovanou specifikaci).\nPřesnost překladu, jazyková kvalita.\nAnotace (max. 1000 znaků):\nStručné shrnutí záměrů a cílů projektu.\nSchopnost jasně a stručně shrnout podstatné aspekty řešeného projektu.\nSlova a kratší sousloví vystihující podstatu projektu (obvykle 3-10).\nSchopnost jasně vystihnout několika slovy a souslovími (obvykle substantivními) podstatné aspekty řešeného projektu.\nTeoretická východiska a cíle (1000-2000 znaků):\nJasný popis toho, čeho chce projekt dosáhnout, ve vztahu k obecnějším teoretickým problémům, k jejichž řešení má prostřednictvím prozkoumání dílčí otázky přispět.\nSchopnost jasně formulovat cíle, jichž má být dosaženo prostřednictvím roční komplexní výzkumné aktivity;\nschopnost ukázat, z jaké pozice / v jakém diskursu je celý problém formulován;\nschopnost prokázat vazbu mezi řešením problémů dílčích a obecných, tj. schopnost objasnit širší souvislosti řešení dílčího problému.\nPosun ve stavu bádání (1800-3600 znaků):\nPopis toho, v jakém stavu se nachází bádání v dané oblasti a jakým způsobem navrhovaný projekt naše poznání rozšíří.\nSchopnost vystihnout v několika větách podstatné problémy aktuálního stavu bádání a jejich stávající řešení;\nschopnost jasně identifikovat nedostatky, slabá či nepokrytá místa aktuálního stavu poznání a zvolit originální a přínosné téma;\nschopnost demonstrovat, jakým způsobem mohou konkrétní kroky a naplnění konkrétních zvolených cílů navrhovaného výzkumu tyto mezery zaplnit či nedostatky napravit.\nZpůsob řešení (1800-3600 znaků):\nDetailní popis postupu řešení:\n1. konkrétní výzkumné otázky (a jejich zdůvodnění v rozsahu dostatečném pro názorné předvedení vazby mezi těmito otázkami a konkrétními výzkumnými cíli na straně jedné a mezi těmito otázkami a dílčími výzkumnými kroky – jejichž popis následuje – na straně druhé);\n2. objasnění povahy relevantních dat / pramenných údajů a případného způsobu redukce jejich množství tak, aby se analýza dala reálně provést ve stanoveném čase (tj. jeden člověk v jednom roce) reálně provést;\n3. objasnění způsobu získání dat / pramenných údajů a jeho relevance vzhledem k výzkumným otázkám;\n4. je-li tato otázka v daném typu výzkumu relevantní, objasnění (a) možných etických (právních) problémů spjatých se způsobem získávání (a případně i interpretace) dat a (b) způsobu jejich řešení v rámci projektu;\n5. objasnění metody analýzy dat a její relevance vzhledem k výzkumným otázkám, výzkumným cílům a teoretickým východiskům projektu;\n6. předběžný časový plán řešení projektu.\nSchopnost realisticky naplánovat dílčí praktické kroky k realizaci komplexního a dlouhodobého úkolu;\nschopnost přeformulovat obecně vymezený problém do konkrétních, empiricky zodpověditelných otázek;\nschopnost ukázat vazbu mezi empiricky konkrétním a teoreticky obecným aspektem řešení výzkumného problému;\nschopnost prokázat relevanci konkrétního typu informací pro zodpovězení konkrétních otázek;\nschopnost zvolit vhodný způsob získávání informací ve vztahu k jejich požadovanému typu;\nschopnost prakticky využít znalost základních vědeckých metod sběru dat / vyhledávání pramenných údajů;\nschopnost promyslet etickou a právní dimenzi pěstování konkrétní vědecké praxe a řešit etické problémy související s citlivostí získávaných informací (je-li to v daném typu výzkumu relevantní);\nschopnost volit takový postup analýzy, který odpovídá požadovaným výsledkům, typům dat / pramenných údajů a teoretickým předpokladům;\nznalost základních metod analýzy dat / pramenných údajů ve společenských, resp. historických vědách a schopnost zdůvodnit jejich použití v konkrétním případě.\nOčekávaný přínos a využitelnost výsledků projektu (max. 1000 znaků):\nStručné objasnění toho, komu jsou výsledky výzkumu určeny a jakým způsobem bude možné je využít v dalším rozvoji bádání, případně též ve vzdělávání či jiných oblastech společenské praxe. Poznámka: Cílem této části není uvést co nejširší myslitelné využití, tj. popsat, k čemu všemu by bylo hypoteticky možné výsledky využít. Cílem je pouze vysvětlit, jakým způsobem je budou moci využít jejich primární adresáti.\nSchopnost identifikovat skupiny, pro něž jsou výsledky plánovaného výzkumu potenciálně nejvíce přínosné;\nschopnost identifikovat oblasti bádání, jejichž rozvoji mohou výsledky výzkumu potenciálně nejvíce přispět.\nOdkazy (výhradně) na použitou literaturu.\nSchopnost identifikovat teoretické, empirické a metodologické práce nejrelevantnější pro zdůvodnění výzkumu;\nschopnost proměnit znalost aktuálního stavu odborné diskuse v efektivní způsob zdůvodnění potřebnosti projektu a vhodnosti postupů zvolených k jeho řešení.\nBibliografie k tématu projektu:\nSeznam zásadních teoretických a metodologických prací, souhrnné literatury a nejvýznamnějších pramenů / datových zdrojů.\nSchopnost se rychle a kvalitně zorientovat v hlavních zdrojích informací pro zpracovávaný projekt.\nV termínu zahájení státní závěrečné zkoušky student (a to i v případě opakování zkoušky) odevzdává vytištěný seznam četby v jednom vyhotovení (tištěném pokud možno oboustranně). Před tímto termínem jej rovněž odevzdává elektronicky do IS MU (do odevzdávárny předmětu RLZkM v daném období). Seznam je odevzdáván na předepsaném formuláři. Je rozdělen na dvě části: první je věnována obecné religionistice, druhá zvolené specializaci. V každé z těchto částí je seznam členěn podle okruhů, má tedy v každé části 18 podnadpisů dle přesného znění okruhů a pod jednotlivými okruhy jsou uvedeny přečtené tituly. Ke každému tematickému okruhu jsou vyžadovány minimálně 3 tituly v části Obecná religionistika a minimálně 3 tituly v části Specializace. Maximální počet titulů uvedených pod každým okruhem je 10.\nUvedené tituly se mohou, ale nemusejí překrývat s tituly doporučené četby v tematických okruzích. Tituly se také mohou pod jednotlivými okruhy opakovat (stejně jako se mohou v odůvodněných případech překrývat některé tituly v Obecné religionistice a ve Specializaci). Vždy se však musejí k danému okruhu úzce a zdůvodnitelně vztahovat, a to nejen faktograficky, ale i zpracovávanými teoretickými otázkami.\nSeznam četby se zakládá do protokolu a vybrané tituly v něm uvedené se mohou stát předmětem pohovoru v rámci ústní části zkoušky.\nDalší podrobnosti, pravidla a předpisy\nDalší podrobnosti státní závěrečné zkoušky určuje platný Studijní a zkušební řád MU a Studijní příručka, zveřejněná na stránkách Ústavu religionistiky FF MU.\nTematické okruhy a požadavky státní závěrečné zkoušky\nViz stránku Státní závěrečná zkouška magisterská (religionistika): Tematické okruhy, formuláře.