Úvod do vědy o politice\nV roce 1991 vyšla v nakladatelství Lunarion knížka Adolfa Müllera Úvod do vědy o politice. Jedná se o záznam souboru politologických přednášek, které autor proslovil ve školním roce 1990-1991 na VŠE v Praze. Doporučujeme její nákup nebo zapůjčení; zde naleznete pouze vybrané kapitoly.\nNarozen roku 1929, zemřel 8 týdnů po návratu z exilu v březnu 2002 . Absolvoval VŠPHV a právnickou fakultu univerzity v Praze. Do roku 1968 byl vědeckým pracovníkem Ústavu pro mezinárodní politiku a ekonomii při Ministerstvu zahraničních věcí v Praze. Po svém odchodu do západního Německa v roce 1968 byl nejprve stipendistou nadace Alexandra von Humboldta, potom spolupracovníkem východoevropského institutu při univerzitě v Kolíně nad Rýnem. Později se stal docentem, posléze profesorem politické vědy na Vysoké škole sociální v Münsteru.\nNapsal (spolu s Heinrichem Böllem) knihu Viva Dubček, která jako prvá (vyšla v září 1968) shrnula vzestup a pád "Pražského jara". Vydal rozsáhlou práci o dějinách československé zahraniční politiky: Československo a hledání bezpečnosti. Spolu s B. Utitzem přehled našich moderních vztahů s Německem: Německo a Československo. Podílel se na několika sbornících o politickém vývoji ve východní Evropě, o evropské bezpečnosti, mírovém hnutí a pod., a byl spolupracovníkem několika německých odborných časopisů.\nV roce 1971 založil a do r. 1991 vedl exilové nakladatelství INDEX, které vydalo na dvěstě českých a slovenských knih, mnoho časopisů (Listy, Čtení na léto, Blätter, 1 500 000 slov, Most) a trojjazyčnou řadu německých, anglických, francouzských vědeckých studií z per východoevropských, exilových či disidentských autorů.\nVe školním roce 1990-91 byl hostujícím profesorem na Vysoké škole ekonomické v Praze. V roce 1994 byl vyznamenán Medailí Jiřího z Poděbrad. Převzal ji v pražském Karolinu spolu s Františkem Janouchem či Jiřím Pelikánem. Nadace Jiřího z Poděbrad pro evropskou spolupráci tak ocenila jeho činnost "pro blaho Československa" a jeho příspěvek "k rozvíjení plodných vazeb mezi demokratickými silami československé společnosti a ostatní Evropy v dobách nesvobody". V roce 1999 mu prezident Václav Havel udělil Medaili Za zásluhy.\nI. Politologie či věda o politice\n1. Obecná charakteristika oboru\n2. Názorové školy soudobé politické vědy\nII. Objekt zkoumaní: politika\n1. Význam sporů a pojem politika\n2. Hledání definice pomocí různých metod\n3. Příklady názorů a definic\nIII. Politika a ideologie\n1. Ideologie - ujasnění pojmu\n2. Ideologické souvislosti\nIV. Morálka a politika\n1. O morálce obecně\n2. Morálka a moc\nV. Společnost, její složení a politické vazby\n2. Struktura společnosti a zájmové organizace\n3. Elity či "politická třída"?\nVI. Politické strany a hnutí\n1. Historický vývoj politických stran\n2. Klasické funkce politických stran\n3. Třídní charakter?\n4. Politická hnutí\nVII. Systémy v politice\n1. Dělba moci - "system of government"\n2. Politický systém a "společenský řád"\n3. Hospodářský systém\n4. Politická kultura\nVIII. Demokracie v různých dimenzích\n(obecné poznámky: politická struktura, způsob tvorby názorů, koncentrace moci' kontrola moci, mocenské změny, legitimnost moci, ústava, mezilidské vztahy, hospodářské spolurozhodování, sociální poměry)\nIX. Sociální politika\n1. Co je to sociální politika?\n2. Principy sociální politiky\n3. Funkce moderní sociální politiky\n4. Vztahy mezi politikou hospodářskou a sociální\n5. K definicím sociální politiky\nX. Politické konflikty a jejich řešení\n1. Co je to konflikt?\n2. Jaké existují možnosti řešení\nXI. "Nové" problémy: životní prostředí\n1. Co je to ekologie\n2. Modely ekologického vývoje\n3. Závěry pro politiku\nXII. Mezinárodní vztahy a zahraniční politika\n2. Politika mezinárodní\n3. Mezinárodní právo\n4. Mezinárodní organizace\n5. Nové iniciativy; mírová hnutí


JAN KANTŮREK A POVÍDÁNÍ NEJEN O ZEMĚPLOŠE • Vlčí Bouda\n1.6.2015 Různé Karel Krajča, František Mejstřík and Zbyněk Skulina\nKdyž se českému čtenáři řeknou slova Zeměplocha nebo Pratchett, velice pravděpodobně se mu vybaví také jméno Jan Kantůrek. Nestává se tak často, aby byla postava překladatele tak silně spojena s původním dílem. Osobně to mám spíše tak, že autora překladu zjistím až poté, co si jeho jméno přečtu v tiráži nakonec. A pak na něj s klidným svědomím zapomenu. Dělat překladatele musí být nevděčná práce… Když je ale na obalu jméno pana Kantůrka, lze jej s klidným svědomím považovat za jakýsi punc kvality. I díky jeho nápadům a práci se slovy je Zeměplocha u nás tak takovým kultem. Jsme proto velice rádi, že se nám s ním podařilo, alespoň takto virtuálně, popovídat.\nCo, nebo kdo vás přivedl k zájmu o SF a fantasy?\nU mě to bylo jednoduché. Byly to Verneovy romány a opravdu tím okamžikem zlomu byly romány J.M.Trosky, které se mi dostaly do ruky v chlapeckém věku. Mimo to jsem narazil i na takové skvosty, jako byl Tajemný tank nebo Doylův Ztracený svět, potažmo Druhá výprava. Pak přišly knihy Lemovy, Adamovovy (Tajemství dvou oceánů), Obručevovy (Plutónie), Bělajevovy (Člověk obojživelník)… ostatně hodně z nás ovlivnila ruská sci-fi. A knihy dr. Nesvadby… Pak přilétly první západní vlaštovky. Znamení psa, Den trifidů, Já, robot atd. Bylo toho moc.\nUrčitě máte překladatelskou profesní deformaci a přemýšlíte nad titulky a podobně. Nám připadá, jakoby se v poslední době překládaly pouze tituly, kde jsou hlavní postavy buď z ghetta, nebo gangsteři. Už pár let se totiž hlavně titulky hemží patvary jako -ej výrazy, kladení „v“ před slova začínající na „o“ a tak dále. Nepřijde nám, že vy byste tímto syndromem ve své práci trpěl. Jak si to vysvětlujete? Může za to literární nevyspělost překladatelů?\nTo je těžká věc. Tam, kde to dodá věci kolorit, nebo ho to nějak ozřejmí, je to samozřejmě vhodné, ale nesmí to být samoúčelné. To bývá obvykle chyba začátečníků, kteří chtějí ukázat, že to umí. Někdy je těžké rozlišit, kdy už by se měla hovorová řeč použít a v jakém rozsahu a kdy ne. Ale to už je věc každého z překladatelů. Já se tomu samozřejmě nevyhýbám, občas je na místě i vhodně umístěné sprosté slovo, ale rozhodně je zbytečné být sprostý za každou cenu. Věřte, že zdaleka nejsem puritán, ale bohužel, čeština, tím myslím více méně oficiálně a literárně používaná, dost hrubne, lidé na veřejnosti, občas dokonce i ve sdělovacích prostředcích, se někdy vyjadřují tak, že z toho mám husí kůži. Myslím, že na tom mají velký podíl právě veřejná média, kde už dávno čistotu jazyka nikdo nehlídá a kde někteří „moderátoři“ mluví tak, že by se za to dříve styděl i člověk, který má sotva základní vzdělání. A to nemluvím o zaplevelení češtiny všemi možnými – ismy. Anglikanismy, amerikanismy, slovakismy… No, dřív to bývaly hlavně rusismy, i když jich bylo míň. Ale proč? Budeme díky tomu světovější?\nTechnika jde dopředu snad ve všech odvětvích, překladatelství nevyjímaje. Snad každý zná Google translator, ale existují i specializované programy pro překladatele. Na druhou stranu dobrý starý slovník má také něco do sebe – přece jen je často nutné si něco ověřit, něco vám vypadne… Otázka je tedy nasnadě: elektronika nebo knihy? Nebo obojí? A pokud, v jakém poměru?\nJsem v mnoha věcech staromilec, raději poctivou, dobře vypravenou knihu, než E-knihu, raději malé, ale dobré ovoce z české zahrady, než podtrhnuté krasavce z celého světa, kteří chutnají jako papundekl, raději colt .357 magnum než nového Glocka atd. U jazykových pomůcek je to trochu jiné. Používám raději slovník, ale na druhé straně neexistuje slovník, ve kterém bych našel totéž, co na netu. Mám doma řadu nářečních a slangových slovníků, ale to se týká převážně češtiny. Angličtinu nedohledáte nikde jinde, než na Internetu. A navíc, nic nepředstavuje tak dokonale vybavenou a ilustrovanou univerzální i specializovanou encyklopedii, jako net. Nikdo, kdo umí aspoň trochu anglicky, už se nemůže vymlouvat, že „on to nevěděl.“ Takže co najdu, tak ze slovníku, co nenajdu, z Internetu. Odpověď tedy zní: oboje.\nV rozhovoru s Vaším kolegou Viktorem Janišem jsme se shodli na tom, že i překladatel je literát, který dokáže například díky dobré slovní zásobě a stylizaci udělat i z průměrného díla pořádně čtivou věc. Souhlasil byste?\nŘekl bych to takhle: Když si přečtete knihu, užijete si to a pobavíte se, není důležité, kdo ji překládal. Překladatel je za to prostě placený. Jako je truhlář placený za to, že udělá skříň, nebo postel. Teprve když se vám kniha nelíbí, je dobře zjistit, jestli je to autorem, nebo překladatelem. Je pravda, že překlad může hodně pomoci, nebo ublížit, ale otázka je, jestli by prostě neměl být jen ekvivalentní. Poskytnout nezkreslený obraz o autorovi. Máme ho vylepšovat? Máme opravovat chyby, které udělal? Tohle je debata na dlouho, ale já si prostě nejsem jistý, jak dalece by měl překladatel vnášet do své práce vlastní literární ambice. Viktor Janiš je skvělý překladatel s velkým nadáním a potencionálem, ale řadí se do třídy, kam já už se nikdy řadit nebudu a upřímně řečeno, ani mě to moc netrápí. Myslím, že i „pokleslé žánry“ mají nárok na dobrý překlad a u toho zůstanu, protože já prostě žádné literární ambice nemám.\nJaký jste měl pocit z prvního setkání s panem Pratchettem, pamatuje si na něj?\nVzpomínám si, bohužel až příliš dobře. Bylo to v Hamburku a bylo to trapné.\nJeho odchod ze světa byl šokem pro celou redakci. Nikdy bych nečekal, že mě takto osobně zasáhne smrt někoho “cizího”. Pak mi došlo, že s jeho romány jsem doslova vyrůstal. Dokázal byste popsat Terryho Pratchetta někomu, kdo o něm nikdy neslyšel? Jak na něm budete vzpomínat?\nAni tohle není tak jednoduché. Přes dvacet let překládám jeho knihy, celé dny žiju ve světě, který stvořil, ale setkali jsme se jen pětkrát. Byl jen o týden starší než já. Před šesti lety se chystal přijet na další premiéru v divadle V Dlouhé a pan nakladatel Talaš předpokládal, že uspořádáme malou oslavu našich prakticky společných šedesátých narozenin. Tu návštěvu Terry zrušil, protože mu právě detekovali jeho zhoubnou nemoc… Při své poslední návštěvě už měl jisté zdravotní problémy. Během těch krátkých setkání jsme si ale rozuměli a myslím, že kdybychom měli možnost sejít se vícekrát, stali by se z nás přátelé. Byl příjemný, vzdělaný, vstřícný a oplýval suchým „anglickým humorem“. Bude mi moc chybět, ale svým způsobem mě bude provázet až dokonce života.\nPamatujete si, kdy jste se poprvé setkal se Zeměplochou? Co jste si po přečtení prvního románu myslel?\nBylo to, myslím, v roce 1992, kdy první dvě knihy, Barvu kouzel a Lehké fantastično, přivezl pan Talaš z Anglie. Dal mi je k posouzení a mě okamžitě okouzlily. Už dlouho jsem nepřečetl knihu tak rychle a s takovým nadšením jako tyhle. Bylo to ve světě fantasy něco úplně nového. Měl jsem podobný pocit, jako když jsem se jako kluk setkal s prvními němými groteskami, tady všechny ty gagy ovšem někdo mistrovsky převedl do textové podoby. Ale já je doslova viděl a k tomu ještě v barvách!\nPrvní díl Zeměplochy (Barva kouzel) u nás poprvé vyšel v roce 1993. To znamená, že se Vaší prací táhne minimálně 22 let. Myslíte si, že Vás dokázala něčím ovlivnit i v osobním životě?\nRozhodně. Beru ho s ještě větším klidem a humorem. Navíc mám šanci přivydělat si k penzi a to, jak říkal Terry, v klidu, v teple a bez zvedání těžkých předmětů. A co je nejdůležitější, přestal jsem se bát Smrtě.\nProslul jste svou vynalézavostí, s níž převádíte slovní hříčky v Zeměploše, kde čerpáte inspiraci?\nMyslím, že jeden z velkých fyziků kdysi řekl něco v tom smyslu, že není velký, ale že trochu vyčnívá, protože stojí na hlavách těch velkých. To rozhodně platí o v mém případě. Přečtěte Čapky, Poláčka. Vavřincovou, Jirotku. Drdu, Radu a Žáka, Galušku, Plachtu, Kubína, Wericha Nepila a Švandrlíka, ale i Morávka, Klostermanna, Baara, Hermanna, Kische a mohl bych jmenovat řadu dalších a budete mít inspirace až až. Většina z nich má nejen překrásnou a bohatou češtinu, ale i smysl pro humor. Učil jsem se u nich. No a pak přidáte kousek vlastní invence a je to\nDokázal byste si vzpomenout na moment, kdy Vás Terry Pratchett doběhl tak, že jste nevěděl jak dál?\nTo bylo mnohokrát. Prakticky v každé knize najdete něco takového. Vymýšlíte, zkoušíte, a když se vám to podaří, tak to pustíte z hlavy a pokračujete v práci. Čtenáři vědí, že tu a tam se v knihách objevila pod čarou má poznámka, v níž jsem se přiznal, že tady opravdu nevím a vysvětlil jsem co jak. Naštěstí a díky panu Pratchettovi takových poznámek není moc. Myslím, že to bylo při jeho druhé návštěvě, kdy už věděl, že mé překlady jeho dílu nedělají ostudu, mi řekl zhruba tohle: Je mi jasné, že se všechny jazykové vtípky a hříčky nedají přeložit. Pokud to nezmění příběh, nebo charakter postavy, používej češtinu, jak jen to jde. Když se ti nabídne možnost udělat nějaký vtip, který umožňuje čeština a v angličtině není, udělej to. Vždyť část mé práce je založena právě na takových hříčkách. Ale práci to dá. Vezměte si například jen názvy: Equal Rites (Čaroprávnost), Sourcery (Magický prazdroj), Going Postal (Zas(r)laná pošta), a tak dále. Občas se stane, že se mě někdo zeptá: Poslyšte, já jsem to četl v angličtině a tenhle vtip tam není, nebo tenhle je tam úplně jiný. Vy to předěláváte. Snažím se to nepředělávat, ale tam kde to jinak nejde… Konec konců, já to mám od pana Pratchetta dovolené!\nJaký je Váš nejoblíbenější díl a u kterého dílu jste se nejvíc zapotil. Tipoval bych sérii o Vědě na Zeměploše, kde je hromada odkazů a termínů. Je velký rozdíl překládat populárně naučnou literaturu faktu a fantasy román?\nTo je těžké rozhodování. Jeden z mých nejoblíbenějších dílů je Sekáč, snad proto, že se tam Smrť chová mnohem lidštěji, než sami lidé a pak rozhodně Čarodějky na cestách. Miluju pohádky a způsob, jak je Terry interpretuje v Čarodějkách, je skvělý. A samozřejmě celý cyklus Toničky Bolavé, kde si užívám s McFígly jejich fíglovštinu. Ta mi dává opravdu zabrat. A co se týče Vědy na Zeměploše, asi jste si nevšimli, že odbornou část vždy dělá někdo jiný, obvykle nějaký odborník, a já překládám jen ty humorné zeměplošské spojky. Ale pokud jde o rozdíl mezi fantasy a populárně naučnou knihou, záleží na tom, jak se v tématu populárně naučné knihy vyznáte. Pokud ano, velký rozdíl v tom není, jen je to méně zábavné, pokud se ve věci nevyznáte, je to časově náročná a nevděčná dřina.\nČasto říkám, že texty Terryho Pratchetta mají dvě roviny, a že mnohdy ta největší legrace probíhá v poznámce pod čarou. To nebývá úplně běžné. Osobně mám takové poznámky, jak autora, tak překladatele, velice rád. Dávají pak dílu takový osobní rozměr. Je sympatické, že se Vám podaří něco podobného propašovat i do překladů, které se Zeměplochou nesouvisí.\nHm. Myslím, že takových byste mnoho nenašli. Snažím se poznámkám mimo Pratchettovy knihy maximálně vyhýbat, protože by mě někdo dříve nebo později obvinil, že si z nich dělám berličku a navíc ještě podceňuji čtenářskou inteligenci. Ale pravda je, že některé knihy by bez poznámek nebyly tím, čím jsou. Znáte Eccovo Znamení růže? Tam snad jednu čtvrtinu knihy tvoří poznámky k textu, které jsou součástí aparátu knihy a dají se prakticky číst jako naučná encyklopedie. Britský autor westernů J.T Edson má knihy plné poznámek pod čarou. Půlkou vás láká na své ostatní knihy a v půlce podává technické informace o westernových reáliích. Co jsem se tam naučil o zbraních, revolverech, nožích, lasech, postrojích, typech koní a vozů, by se těžko jinde hledalo. Já mám zkrátka a dobře poznámky pod čarou rád.\nJak hodnotíte překladatelskou práci jako takovou? Je to dobré zaměstnání? Jak se vlastně stalo, že se z koníčku stalo zaměstnání, za které navíc pravidelně získáváte ocenění kritiky i veřejnosti?\nNa překladatelství jako zaměstnání, si nemohu stěžovat. Dostal jsem se k němu náhodou a jsem moc rád. Pro náš klub, tedy klub J. Vernea, jsem amatérsky překládal první Howardovy Conanovské povídky. Později jsem měl to potěšení přeložit je prakticky všechny. Ty si někde přečetl pan nakladatel Talaš a oslovil mě s tím, že si právě zakládá malé nakladatelství a hledá nepříliš drahé překladatele do začátku. Jeho prvními překladateli jsme tedy byli pan Tomáš Hrách a já. Začínali jsme na westernech a podobných příjemných věcech. Například cyklus Sackettové se mi moc líbil. Učil jsem se, tak říkajíc, za chodu. Pravda je, že kdekoliv jinde ve světě bych byl zámožný člověk, ale to u nás, s naším malým trhem, prostě nefunguje. U nás na překladatelství nezbohatnete, i když musím říci, že pan nakladatel Talaš na mně zase nešetří. Teď, kdy už jsem ve věku, kdy náš stát většinu starých lidi jednoduše odpisuje jako nepotřebné haraburdí a vybavuje je na zbytek života penzí, která je ve většině případů sotva na přežití, mi to dává jistou dávku nezávislosti a částečnou jistotu, že zatím nemusím snížit svou životní úroveň. A ti, co mě znají, vědí, že ani zdaleka není nadprůměrná. Co se týče těch ocenění, každému udělá dobře, když někdo jeho práci ocení, ale znáte to: Všechna sláva, polní tráva…\nÚdajně, podle vašich vlastních slov anglicky umíte číst, ale neumíte mluvit. Není to kontradikce?\nProč? Mám prostě tak zvanou pasivní znalost jazyka. Je mi jedno, jestli si vezmu na čtení českou, nebo anglickou knihu. Jenže u angličtiny vnímám skupiny znaků, kterým rozumím. A věřte, že moje slovní zásoba je v tomto směru skutečně velká. Ale pamatuji si je v souvislostech. Musím je vidět, když je nevidím, nejsem si jistý ani tím jak se píší, ani tím, jak se vyslovují a velkou část z nich prostě v hlavě nenajdu. U filmů mi stačí anglické titulky a rozumím i mnoha slovům, které v titulcích nejsou. Vždyť existují lidé, kteří skvěle mluví, ale neumí psát. No a u mě je to obráceně. Nemyslím, že bych si v Anglii nedokázal koupit rohlík, ale zázrak to prostě není.\nZeměplocha u nás vyšla také v podobě audioknihy, kterou jste namluvil Vy sám. Jaké to bylo? Přemlouvali Vás dlouho?\nDlouho. První knihy vydala agentura Head Made, jejíž šéf a největší podílník se zamiloval do Pratchettových knih a mě k tomu přibral nádavkem. Doporučoval jsem, aby si našli nějakého renomovaného herce, ale zmíněný pan Koutský trval na svém. Fanoušci jsou zvyklí slýchávat to ve tvém podání, text znáš dokonale, uděláme to takhle. Nakonec mě tedy přemluvil. Nemrzí mě to, bylo to zase něco nového. A díky tomu se z nás stali přátelé. O několik let později další dvě knihy vydalo nakladatelství Talpress, v přibližně stejné podobě, takže v mém podání je knih pět. Všechny jsou nekrácené, doplněné hudbou, každá asi na deseti CD. Celkem něco málo přes padesát hodin.\nPřekládáte mimo jiné i komiks, je nějaký rozdíl mezi prací na komiksu a románu? Je přeložení komiksu příjemná laskomina, nebo i zde čeká nějaké úskalí?\nPřeklady komiksů mám rád, pokud se jedná o postavu, která se mi líbí. Komiksy miluji od dětství, kdy jsem narazil na seriály ve Vpředech, Junácích a Mladých hlasatelích. Myška (tenkrát) Miky, kocour Felix, Pepek námořník, Pim a Red, Roy a jeho Bobři, Punťa a Kiki, a samozřejmě Rychlé šípy. Superman, Batman, Mocný Thor, Fantom, Tarzan… Mám nejraději ty staré komiksy, ze zlaté éry. Obrázky kreslené filigránským způsobem tuží a barvou, jednoduché přímočaré dobrodružné příběhy, kde vítězí dobro nad zlem. Za minulého režimu byly komiksy označovány za velmi pochybnou pokleslou západní kulturu a dostat se k nim bylo velmi složité. Geniální Kája Saudek měl smůlu, že žil tady, kdyby žil na Západě, byl by milionář a měl světové renomé. Miluju tyhle seriály dodnes. Tu a tam si dokonce udělám radost a některý z nich si koupím. Malého Nema v říši snů. Prince Valianta. Modesty Blaisovou. Seržanta Rocka. Cisco Kida. U překladu komiksu vám práci usnadňuje obrázek, většinou hodně napovídá. Na druhé straně musíte často hledat tak trochu textovou zkratku, bubliny se většinou příliš zvětšovat nedají. Ano občas si překlad komiksu rád užiju. Komiks je téma, o kterém se dá mluvit celé hodiny, je to obrovský, hustě zalidněný svět a každá postava má své osudy. Ten, kdo se komiksy alespoň nějaký čas nezabýval, si to nedokáže ani představit.\nJaký je váš vztah ke komiksu, resp, jeho „kultuře“? Teď nám nejde o problematiku komiksových sérií, náročnosti / nenáročnosi překladu, ale spíše o fanoušky. Ti komiksoví jsou přece jen více zapálenější a (tím tneme i do vlastních řad) větší blázni. Chápeme, asi nejde jednu vyzdvihnout, zeptáme se tedy jinak. Co vás nejvíce štve na komiksových fanoušcích a co na těch knižních?\nProč je podle vás komiksový fanoušek blázen? Přesněji – proč by měl být větší blázen, než ti šílenci, kteří jezdí se svými fotbalovými a hokejovými mužstvy po celém světě, při každém gólu si téměř načurají do kalhot a mají pocit, že když někde nevyvolají výtržnost, nebude to ono? Jsou to blázni? Na komiksových fanoušcích jako takových mě v zásadě nic neštve. Proč by mělo? Máš rád Batmana? Proč ne? Sin City? Prima. Máš rád Loba? No… dobrá, tvoje věc. Asterixe? Skvělé, já taky. Spousta lidí začalo svět komiksu teprve objevovat a to je dobře. Ale to, co je tady k mání, pokud samozřejmě neumíte alespoň trochu anglicky, není ani ta pověstná špička ledovce a podle mě tady chybí nějaký časopis, který by fanoušky komiksů seznámil s jejich historií, souvislostmi, velkými osobnostmi a pomohl jim nějak se orientovat. Jenže zase narážíme na náš malý trh. Prý by na to nebyl dostatečný odbyt. No, nevím. Myslím si spíš, že je to hodně pracné, shánět práva na příběhy, které by sloužily jako ukázky. Vadí mi trochu jen to, když mi lidé, kterým ještě není třicet, vysvětlují, co je to komiks, jak geniální je to fenomén a jak oni tomu skvěle rozumí. Při tom neznají klasické základy. Je to jako kdyby vás někdo poučoval o české literatuře a znal ji tak od roku 1968 výše. Trochu mi vadí i to, když ti, kteří se mému komiksovému koníčku kdysi smáli, dnes bystře napíšou scénář ke komiksu, protože je to „trendy“ a prodává se to. Zbytečná řeč. A fanoušci knih? Odkdy je člověk, který si chce něco přečíst blázen? Myslím, že blázny bychom měli hledat jinde a myslím, že bychom jich našli až až.\nDokážete si představit, že někdo jiný převezme žezlo a bude ve světě Terryho Pratchetta pokračovat?\nTo, že by v díle Terryho Pratchetta někdo pokračoval ve stejném duchu si nějak představit nedokážu i když člověk nikdy neví. Mluví se o dceři Rianě… No, nevím.\nA nakonec: jak se Vám poslední díl Zeměplochy líbil?\nKniha „Pod parou“ není špatná, ale podle mého mínění, a to říkám už několik let, nejlepších bylo asi pětadvacet prvních knih cyklu. Pak trochu zvážněly a usadily se. Téma je zajímavé, příběh se příjemně vyvíjí, ale kdyby to bylo o deset – patnáct let dříve, byla by to prostě úplně jiná jízda. Tím nechci říci, že je kniha špatná. Je v ní řada skvělých nápadů a příjemný situační humor. Myslím, že si ji víc užijí ti čtenáři, kteří znají některé postavy z minula. Lorda Vetinariho, Vlahoše von Rosreta a jeho ženu – Krasomilu Adorátu a samozřejmě klasickou dvojku Tračník-Nóblhóch. Zajímavý je i nově používaný druh – skřeti, které pan Pratchett na scénu přivedl ve „Šnupci“ a tady jim poskytl poměrně velký prostor. Myslím, že fanoušky Terryho Pratchetta kniha potěší jako vždy.\nAutor. Videoherní znalec a novinkář. Na světě je jen máloco, o čem by alespoň něco málo nevěděl nebo na to neměl názor. Svým neutuchajícím zájmem i o ty nejmenší maličkosti vede nekonečný boj s lidskou omezeností. Ve volném čase se věnuje hudbě a eletronickému pokouřeníčku.\nPavel Bareš – Jsem mizerný povídkář\nJaponsko, manga, Planeta Nippon a Anna Křivánková\nJan Šuba a portál pro začínající spisovatele Má kniha.cz\nMEGAROZHOVOR PLNÝ CRWE #2\nFantastická duše Terryho Pratchetta\nPastýřská koruna – poslední příběh ze Zeměplochy\nHry, fantastika a psychologie aneb Rozhovor s Mgr. Kateřinou Lukavskou, Ph.D.\nComics Holky aneb O komiksech a ženách\nTuzemská sci-fi a fantasy nakladatelství: Straky na vrbě\nTuzemská sci-fi a fantasy nakladatelství: Mytago\nFILUTA TERRYHO PRATCHETTA\nROZHOVOR: SENIOR ZA OVLADAČEM\nSOUDNÝ DEN ZEMĚPLOCHY\nDÍKY ZA VŠE, TERRY\nDLOUHÁ VÁLKA TERRYHO PRATCHETTA A STEPHENA BAXTERA\nROZHOVOR O SNĚHU, KTERÝ MÁ PATU\nPUTOVÁNÍ DLOUHOU ZEMÍ S TERRYM PRATCHETTEM A STEPHENEM BAXTEREM\nONDŘEJ NEFF: JSEM NAPROSTÝ TECHNOOPTIMISTA\nROZHOVOR S PRIMÁŘKOU KLINIKY INFEKČNÍCH, PARAZITÁRNÍCH A TROPICKÝCH NEMOCÍ, ČÁST 2.\nROZHOVOR S PRIMÁŘKOU KLINIKY INFEKČNÍCH, PARAZITÁRNÍCH A TROPICKÝCH NEMOCÍ, ČÁST 1.\nHONZA VOJTÍŠEK – … JSEM JINAK SAMOTÁŘSKÝ INTROVERTNÍ MISANTROP (ČÁST 2.)\nHONZA VOJTÍŠEK – … JSEM JINAK SAMOTÁŘSKÝ INTROVERTNÍ MISANTROP (ČÁST 1.)\nPokud se podíváte na jakýkoliv žebříček nejlepších komiksů všech dob, s pravděpodobností, blížící se stům procentům, tam naleznete nějaký, který má na svědomí Alan Moore. V předchozím článku jsme rozebrali jeho život, dílo a názory a nyní je čas si [...]


Broskve s arašídovou omáčkou a hořkou čokoládou\n28.7. 2018Maria Jurková4080x0 Komentářů\nAneb takový trošku jiný způsob, jak si vychutnat broskve nebo nektarinky. 🙂\nVyzkoušejte je v kombinaci s polevou z arašídového másla a hořkou čokoládou.\nBroskve jsou úžasné, a to nejen svým složením a zdravotním přínosem. Jako jediný jejich nedostatek vnímám to, že na ně čekám celý rok a pak je jich najednou strašně moc a doslova se jich přejídám. No a pak zase dlouho nic… 🙂\nTedy jestli patříte mezi opravdové milovníky arašídového másla a všeho z něj (stejně jako já).\nPak vás tato kombinace s dobře zralými broskvemi a hořkou čokoládou nemůže zklamat – je to lahůdka, která skvěle i vypadá.\nU nás doma oceňuji arašídové máslo bohužel jen já. Moji tři drazí Italové vůbec nechápou smysl arašídového másla, a dokonce nad ním občas ohrnují nos. Takže tuhle svačinku si připravuji pro sebe a moje kamarádky, které to ocení rozhodně víc než oni.\nAle i bez arašídového másla máme doma opravdu velkou spotřebu broskví, tedy když je jejich sezóna a jsou správně zralé. To se jich můžeme doslova ujíst.\nTy, které uchráním, jsou pak úžasné v domácí krémové zmrzlině (e-book s recepty na zdravé domácí zmrzky najdete zde), v domácí marmeládě anebo v této neobvyklé kombinaci s hořkou čokoládou a arašídovým máslem.\nPříprava je velmi jednoduchá, jediné, co vám zabere pár minut času, je poleva z arašídového másla.\ndobře zralé broskve (nebo nektarinky) – 4–5 ks\n100 ml rýžového mléka (vyzkoušejte domácí podle receptu zde)\nhořkou vysokoprocentní čokoládu na posypání\njednoduchá poleva kterou můžete využít na více způsobů\nOloupejte broskve, nakrájejte je na plátky a vyskládejte je na větší talíř.\nRozmixujte arašídové máslo, rýžové mléko a javorový sirup a vlijte do malého hrnečku.\nArašídovou směs nechte projít varem. Pokud je moc hustá, přidejte ještě trochu mléka, odstavte z ohně a nechte trochu vychladnout. Nabírejte polevu na lžíci a krouživým pohybem jí ozdobte nakrájené broskve.\nNakonec posypte nastrouhanou hořkou čokoládou a můžete podávat.\nTo je všechno 🙂\nPovedl se vám recept? Dejte mi vědět – udělá mi to radost.\nTagy: arašídové máslobroskvečokoládaOvocesvačina\nsnídaně kokosové mléko silvestr kakao maliny bez masa bez lepku koláč rostlinná mléka pohanka cizrna články rozhovor krémová polévka bez mléka vegan těstoviny zelenina banány mrkev ořechy Losos datle svačina batáty kokos bez cukru Ovoce salát rajčata halloween polévka rýže pomalý hrnec bábovka čokoláda svačinka arašídové máslo zmrzliny přílohy kari mandle pro děti dýně ořechové máslo


Mladé Havířovanky vybojovaly baráž - Karvinský a havířovský deník\nMladé Havířovanky vybojovaly baráž\nHavířov – S naprostým přehledem si basketbalové kadetky BK Havířov poradily se svým soupeřem v play off I. ligy Brandýsem nad Labem a dosáhly skvělého úspěchu – účasti v kvalifikaci o extraligu.\nBasketbalové družstvo kadetek BK Havířov dosáhlo letos velkého úspěchu. | Foto: Ivo Dudek\nBasketbalistky si z půdy soupeře přivezly jedno vítězství, takže na vlastní palubovce v sobotu a neděli útočily na postup do kvalifikace, což byl předsezonní cíl družstva. Povedlo se. Mladé Havířovanky nedaly soupeřkám šanci, po dvou stobodových debaklech vyhrály sérii 3:1 a za čtrnáct dní budou usilovat v baráži o extraligu o to, aby už pro věkovou kategorii juniorek (do 19 let) vybojovaly pro Havířov nejvyšší soutěž.\nTrenérka talentovaných děvčat Iveta Rašková mohla být na svůj tým právem hrdá. „Dneska (v neděli – pozn. aut.) sice Brandýs trošku vzdoroval, ale my jsme už připomínaly rozjetý vlak, který se těžce zastavuje," pousmála se. Lepší vyvrcholení domácí sezony si nemohla přát. „Byl to náš poslední domácí zápas. Kvalifikaci odehrajeme venku a ta už se vztahuje jakoby do další sezony. Vlastně jsme letos v domácím prostředí prohrály jen jednou," vybavila si Rašková porážku od Pardubic, která možná stála Havířov pořádání oné květnové kvalifikace.\n„Mohli jsme jako klub o to usilovat, čímž by holky měly lepší výchozí pozici. Doma jsme mnohem silnější," souhlasila havířovská trenérka. Čím to? „Je tady výborná kulisa, holky jsou doma zvyklé, věří si tady. Jsou pořád hodně mladé, v jejich věku je to hodně o sebevědomí. Když si věří, dokážou hrát výborně," přibližuje.\nHavířov: Písková 6, Minářová 8, Popelková 5, Botková 3, Heincová 15, Rašková 16, Kopecká 10, Nováková 2, Dvořáková 26, Konvičná 4, Kubíčková 10.\nHavířov: Písková 4, Minářová, Popelková 12, Botková 6, Heincová 11, Rašková 14, Kopecká 14, Nováková, Dvořáková 24, Konvičná 9, Kubíčková 12. Trenérky: Iveta Rašková a Martina Šindlářová.\n„Je to velký úspěch,"\nříká o postupu kadetek basketbalistka Lucie Dvořáková\nSedmnáctiletý talent basketbalového Havířova jménem Lucie Dvořáková byla v právě končící sezoně jednoznačným tahounem družstva ligových kadetek.\nV neděli se svými spoluhráčkami úspěšně zakončila celoroční snahu o postup do extraligové kvalifikace, když Havířov vyprovodil Brandýs trojciferným skóre. Její mise v týmu ale končí. V kvalifikaci už kamarádkám nebude smět pomoct.\n„Jsme tady dvě starší holky, já a Denisa Konvičná, které přecházejí do starší kategorie. Budu proto ostatním držet pěsti, aby v kvalifikaci uspěly," řekla po svém posledním utkání mezi kadetkami.\nLucko, kam bys tento úspěch ve své kariéře zařadila?\nHodně vysoko, nejspíš úplně na vrchol. Řekla bych, že je to hodně velký úspěch i v historii klubu. Já třeba hraji i extraligu za Ostravu, ale postoupit s holkama tady v mateřském klubu má pro mě daleko větší význam.\nJaká je podle tebe největší devíza vašeho družstva? Co dovedlo tým až do kvalifikace?\nJe tady výborný kolektiv, ten dělá hodně. Oproti třeba Ostravě působíme semknutěji. Významný podíl na našem výkonnostním růstu mají i trenérky. Někdy je to s nimi na tréninku sice těžké (smích), ale jak vidno, nese to své ovoce.\nCo vám trenérky nejvíce vštěpují do hlav?\nNejvíce se tady preferuje obrana, té se hodně věnujeme. Účelem je dosahovat rychlých a levných košů, hrát jednoduchý rychlý basket.\nAsi to vychází, sezonou jste prosvištěly s minimálními ztrátami…\nSamotné nás to docela překvapilo. My jsme stejnou soutěž hrály už loni, ale končily jsme ji někde na spodku tabulky. Dokonce jsme musely hrát baráž o to, abychom si ji mohly zahrát znovu, ale pak už to šlo samo, ani nevíme jak. Posunuly jsme se hodně kupředu, i díky trenérkám, vlastně hodně díky trenérkám, které na nás mají značný vliv. Chodíme třeba i na ranní tréninky.\nA jak ses vlastně dostala k basketbalu?\nPřivedl mě k němu táta v šesté třídě. Já dříve tancovala, ale starší sestra basket hrála, tak k tomu dostrkal i mě (úsměv). Mamka se sice zprvu smála, že neudržím ani balon, ať raději zůstanu u tance, ale přišla jsem na trénink a okamžitě mě to chytlo. Doufám, že v klubu ještě nějakou dobu vydržím.\nMáš s basketem nějaké plány?\nZatím mě to jen baví. Budu to tady chtít dohrát, co budu na střední škole a na výšce se teprve uvidí.


Stránka 65 z 91\nBritský gigant BAE Systems pracuje na revoluční koncepci, neoficiálně nazývanou „chytrá kůže“ (smart skin). Počítá s využitím desítek tisíc senzorů umístěných na povrch letadel, lodí nebo aut, odkud ...\nBrazilská firma Embraer připravuje zahájení sériové výroby dopravních a tankovacích letounů KC-390. Počáteční fáze počítá s výrobou 28 letadel pro brazilské vojenské letectvo FAB (Forca Aerea ...\nJižní Korea a Indonésie podepsaly dohodu o společném vývoji stíhačky 4,5 generace pracovně nazývané KFX (Korean Fighter Experimental). Informaci o podpisu přinesla před pár dny korejská vládní ...\nAmerické Velitelství pro speciální operace SOCOM (Special Operations Command) převzalo první nový vrtulník MH-47G Chinook. Do konce roku 2015 získají americké speciální síly celkově 8 vrtulníků MH-47G ...\nStratosféra přitahuje. Portugalská firma Quarkson plánuje během několika let do svrchních vrstev atmosféry Země vyslat bezpilotní letadla s extrémně dlouhou výdrží jménem SkyOrbiter. Cíl je stejný jak ...\nRuský průmysl pracuje na řadě robotických průzkumných a bojových systémů. Jedním z nich je i projekt hybridního bezpilotního letadla Chirok. Vojenským posláním stroje se stanou průzkumné a útočné ...\nFirma General Electric vyvíjí kompozitní lopatky pro novou generaci proudových motorů GE9X. Nové motory jsou určeny pro připravované velké dopravní letadlo Boeing 777X. Své uplatnění však technologie ...\nIzraelská společnost Urban Aeronautics již roky pracuje na robotickém dopravním prostředku AirMule kategorie VTOL (Vertical Take-Off and Landing ), tedy na stroji s kolmým startem a přistáním. Podle ...\nVe Spojených státech běží dva programy stíhaček šesté generace. Americké letectvo US Air Force v rámci programu F-X hledá náhradu za stroje F-22A Raptor a americké námořnictvo US Navy v rámci programu ...\nČeská republika na summitu NATO podepsala smlouvu na nákup 200 kusů „chytrých bomb“ PGM (Precision-Guided Munition) pro stíhačky JAS-39 Gripen. Munice je nakupována v rámci jednoho balíčku s Dánskem, ...\nAmerická firma IOMAX vyvíjí nový turbovrtulový bojový letoun Archangel Block 3. Stroj lze využít jak k průzkumným, tak i k bitevním úkolům. Firma vychvaluje letoun jako ideální prostředek pro ...


Elio P5: Tříkolový prototyp dostane nový motor a převodovku, ukáže se příští rok | auto.cz\nTitulní strana > News > Novinky > Elio P5: Tříkolový prototyp dostane nový…\n10.6. 2015 Jan Mička\nElio P5: Tříkolový prototyp dostane nový motor a převodovku, ukáže se příští rok\nSpolečnost Elio Motors na světě není dlouho, přesto ale pracuje na další generaci svého tříkolového prototypu. Představit jej má příští rok.\nMyšlenka tříkolového vozu je stará jako celá automobilová historie, současní výrobci však od ní už prakticky upustili. Naštěstí se najdou výjimky jako je holandský Carver nebo britský Morgan, spíše se ale jedná o zajímavost než vozidlo pro masy. Americká společnost Elio má zcela odlišné smýšlení.\nFirma Elio Motors byla založena roku 2008 a od té doby se stále drží jediné myšlenky – vyrábět použitelná tříkolová vozidla s nízkou spotřebou, přijatelnou cenou a dlouhým dojezdem. V minulosti jsme se na Auto.cz setkali s oranžovým prototypem P4 (je na snímcích), které poháněl tříválec o výkonu 41 kW. Vozidlo motor v pohodě stačí, sprint z 0-96 km/h zvládne pod 10 sekund a v průměru si řekne o 2,8 litru benzinu na 100 kilometrů. Díky třicetilitrové palivové nádrži tedy urazí více než 1000 kilometrů na jedno natankování. Firma navíc přišla se zajímavou studií: P4 prý totiž ročně do ovzduší vypustí méně metanu než jedna kráva.\nV současnosti firma začala pracovat na další generaci svého prototypu s označením P5 a celkově vznikne třicet exemplářů číslovaných vzestupně. V tomto případě jde hlavně o nový tříválcový motor vyvinutý společně IAV Automotive Engineering a pilotovanou převodovku Multi-mode od japonského Aisinu. Elio říká, že P5 představuje jedinečnou kombinaci výkonu a efektivity, oficiální informace však mluví akorát o spotřebě 2,8 l/100 km, která se od předchozího prototypu P4 neliší.\nElio Motors pracuje na prototypu společně s firmou Comau, který je ve vlastnictví koncernu FCA. Pro výrobu vozu byla vybrána továrna v americkém městě Shreveport, kde GM dříve vyrábělo Hummer H3 a Chevrolet Colorado. Cena vozu má být nízká – pouze 6.800 dolarů (asi 165.000 Kč). Představit by se měl v polovině příštího roku.\nPřidat názorDiskuse: Elio P5: Tříkolový prototyp dostane nový…\nRe: Koncepce 12.06.2015 17:27 mozgog\n. 10.06.2015 22:33 gil54\nRe: Koncepce 10.06.2015 22:32 gil54\nKoncepce 10.06.2015 18:26 megacruiser\nBože proč.... 10.06.2015 16:23 252kW


Konfigurace ERA Proxy prostřednictvím politiky | ESET Remote Administrator | ESET Online nápověda\nAdministrace > Politiky > Konfigurace ERA Proxy prostřednictvím politiky\nKonfigurace ERA Proxy prostřednictvím politiky\nERA Proxy stejně jako další komponenty ERA infrastruktury je možné konfigurovat výhradně prostřednictvím politik. Pokud potřebujete například změnit interval připojení nebo vyměnit certifikát, vytvořte si novou politiku. Níže uvádíme přehled dostupných možností konfigurace komponenty ERA Proxy.\nPro vytvoření politiky klikněte v horní části okna na Rychlé odkazy > Vytvořit novou politiku.... Politiku si pojmenujte a v části Nastavení vyberte položku ESET Remote Administrator Proxy.\nPort Remote Administrator (změna vyžaduje restart!) – port, na kterém mezi sebou komunikuje ESET Remote Administrator Server a Proxy. Změnu musíte provést také v nastavení serveru a následně je potřeba restartovat služby ERA Server i ERA Proxy.\nPřipojovat se k těmto serverům – v této části můžete definovat/změnit IP adresu nebo název serveru, ke kterému se má ERA Proxy připojovat. Tuto možnost zpravidla využijete při změně IP adresy ERA Serveru nebo migraci.\nLimit dat – nastavte maximální velikost souboru, který se může na ERA Server odeslat.\nInterval připojení – ERA Proxy se k ERA Serveru připojuje standardně každých 20 sekund. V případě potřeby můžete tento interval pomocí této možnosti změnit. Pro definování můžete použít také a CRON výraz.\nCertifikát – certifikát, který používá ERA Proxy pro ověření zabezpečeného spojení. Více informací naleznete v kapitole Klientské certifikáty.\nDiagnostika – v této části můžete aktivovat/vypnout odesílání informací o pádech ERA Serveru do společnosti ESET.\nProtokolování – v této části nastavíte úroveň, od které se mají události zaznamenávat do protokolů. Pokud vyberte možnost Trace, do protokolu se zapíší veškeré informace. Při výběru možnosti Kritické budou do protokolu zapisovány pouze chybové informace. Výchozí hodnota je Varování.\nVyberte klienty nebo skupiny, na které chcete politiku aplikovat.\nZkontrolujte, zda nastavení odpovídá vašim představám a pro vytvoření politiky klikněte na tlačítko Dokončit.


porno videa pro lesbické spolubydlící - Punishworld.com\nlesbické spolubydlící Extreme Sex\nWebyoung Teenage Cutie Adria Rae Chytil Kimmy Rubbing 1 Out\nUrčitě chcete nějaké vidět extrémní lesbické spolubydlící porno videa, ne? Jste na správném místě. Milujeme lesbické spolubydlící videa a zejména ta drsná. A protože milujeme tento druh porno, ujišťujeme se, že uvidíte jen to nejlepší a nejdrsnější lesbické spolubydlící porno tady. Možná si myslíte, že je nemožné najít skutečné a syrové lesbické spolubydlící porno, ale víme, že je to možné. Snažili jsme se najít kvalitu drsnou lesbické spolubydlící obsah, takže jsme vytvořili tento web, abychom sdíleli nejlepší hardcore obsah, který jsme našli při procházení Internetu. Tímto způsobem můžeme zaručit, že všechny lesbické spolubydlící videa tady jsou to, co hledáte, pokud jste extrémní na zlomy a fetiš. Proto se tolik lidí vrací zpět na naše stránky, aby našlo nejnovější drsné lesbické spolubydlící porno. A to nejlepší na tomto webu? Všechno lesbické spolubydlící videa jsou zdarma!


Herní PC Intel i7 8700/ 16GB/ Nvidia RTX 2080 8GB/ 2TB/ DVDRW/750W - Compík.cz\n› Počítače › Herní PC sestavy › Herní PC Intel i7 8700/ 16GB/ Nvidia RTX 2080 8GB/ 2TB/ DVDRW/750W\nBěžná cena 48 590 Kč\nCena 37 677,69 Kč bez DPH\nKód produktu 6060I7RTX2080\nPopis PC sestavy: Nadupaný herní počítač s procesorem 8. generace Intel i7 Coffee Lake. Pro herní výkon je PC osazeno nedostatkovou absolutní TOP grafickou kartou Nvidia RTX 2080 8GB. PC obsahuje 2TB pevný disk, který lze rozšířit o SSD disk. Toto PC je určeno pro nejnáročnější hráče her.\nGrafická karta: Nvidia Geforce RTX 2080 8GB DDR6 HDMI, DVI, DisplayPort


Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby - | VímVíc.cz\nOstatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby -\nMám zájem o nabídku Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby -\nFirma BAGOSTAV družstvo hledá pracovníky na pozici Ostatní řemeslníci a kvalifikovaní pracovníci hlavní stavební výroby. Jedná se o práci na plný úvazek s platem od 13 500 Kč. Minimální požadované vzdělání je základní + praktická škola. Pokud vás nabídka práce zaujala, můžete zavolat na telefonní číslo *********. Kontaktní osoba je Sergiy Dunayev, předseda.\nFirma BAGOSTAV družstvo (IČ 27208222) nabízí volné pracovní místo. Bližší informace naleznete v registru ekonomických subjektů ARES.


Karel Plíhal nahrává novou desku. Po dvanácti letech\nIntrovertní a asi nejpoetičtější tuzemský písničkář Karel Plíhal v těchto dnech začal nahrávat své nové album. Zařadil na něj skladby z posledních tří let a pod názvem Vzduchoprázdniny ho vydá 1. září.\nKarel Plíhal se už na domácí hudební scéně pohybuje sólově přes třicet let. Není tak masově oblíbený jako Jan Nedvěd či Jaromír Nohavica, ale originalitou poetiky, instrumentálními schopnostmi i fantazií je často nechává za sebou. Nové nahrávky vypouští s rozvahou a je znám svým perfekcionismem. Zatím poslední autorskou desku Kluziště vydal v roce 2000, pak se několik let věnoval projektu alba "kainarovských" písní Nebe počká a v poslední době o sobě nedal moc vědět.\nJako pro autora je pro Plíhala příznačné neustálé hudební hledačství, a zároveň určitá uzavřenost, se kterou působí stále až roztomile nesměle a roztržitě. Jeho příznivci oceňují i obrovský klid a pozitivní energii, která mu nikdy nechyběla. Postupem času přešel z akustické kytary na elektrickou, začal používat nejrůznější efekty a jeho tvorba tak dostala punc nadčasovosti i vícegenerační srozumitelnosti, se kterou se dnes už pohybuje mezi žánry.\nNová porce písniček bude teprve sedmým řadovým albem a prvním titulem od roku 2005, kdy vyšly koncertní kolekce Karel Plíhal v Olomouci a Karel Plíhal v Telči. O rok později byla také vydána veleúspěšná kniha Jako cool v plotě, sebrané říkanky a průpovídky, kterými autor na koncertech odděloval jednotlivé písně.\nPodobně jako v minulosti bude i nové album obsahovat především písničkové miniatury, kterých by se na desce mělo objevit 22, a stejně tak se písničkář ani tentokrát nepustil do politických protestsongů; naopak nebudou chybět jeho pověstné bajky o zvířátkách — Velbloud, Kuře nebo Slon se dostali i do názvů. Díky prázdninovému nahrávání se fanoušci Plíhala příliš nedočkají na koncertech, ale o to víc jim to slibuje vynahradit od září, po vydání novinky.


Průvodce, jak čekat na úspěch 09 duben 2020\nPrůvodce, jak čekat na úspěch\nJak nás naučit čekat pomáhá dosáhnout našich novoroční předsevzetí\nNaše životy jsou postaveny na našich očekáváních z budoucnosti. Máme na mysli tyto cíle, sny, které nás neustále tlačí k našim limitům. Jsme na začátku nového roku a mnoho lidí to chápe jako iniciativu k dosažení svých cílů. Tato usnesení se stala jakýmsi trendem. Ale většina selže.\nPodle zpráv USA a Světové zprávy asi 80% lidí selže při jejich řešení pro nový rok. Podle mého názoru tato statistika není způsobena nedostatkem sebekázně obecné populace, ale spíše kvůli jejich neschopnosti řádně čekat.\nČekání a nuda jsou minulostí. Žijeme ve století rychlého internetu, rychlých dodávek a rychlé zábavy. V minulosti jste museli jít do kina, pokud chcete sledovat nejnovější filmy. Pokud jste chtěli jíst něco fantastického, museli jste jít dolů do místní restaurace. Jediným způsobem, jak si objednat oblečení, bylo procházení katalogů, vyplňování pohlednice a čekání na týdny, než dorazí objednaná položka. To vyžadovalo čas. To zahrnovalo čekání. A to byla obrovská nepříjemnost. V dnešní době je vše rychlejší. Filmy můžete okamžitě sledovat na svém notebooku nebo telefonu, kdekoli chcete. Můžete si objednat pizzu prostřednictvím aplikace a mít pizzu přímo u dveří za méně než hodinu. Svůj oděv, knihy a dárky si můžete objednat na internetu. S prvotřídním Amazonem jste někdy dokonce přislíbeni doručení na další den.\nStali jsme se závislými na těchto komoditách. Ano, většina z nich jsou komodity a ne nutnost. Většinou nezáleží na tom, zda kniha, kterou jste si objednali, dorazí zítra nebo za dva týdny. Na tyto rychlé služby jsme zvyklí do té míry, že jsme zapomněli čekat. Všiml jsem si, že už nevím, co je nuda.\nVyrostl jsem ve velmi staromódní rodině, alespoň pro dnešní standardy. Teprve o dva roky jsem dostal svůj první notebook s 12 a internetovou sbírku. Moje dětství a moje dospívající roky byly poznamenány mým nekonečným hledáním věcí, které mám dělat. Vzpomínám si, že někdy jsem byl tak znuděný, že jsem si vzal jízdní kolo a pokusil se stokrát jezdit po škole. Nevzpomínám si, jestli jsem skutečně dosáhl 100 kol. Ale chápete to. Dnes jsem strávil tolik času odvrácením sebe od nudy, že už nedokážu vysvětlit, jaké to je cítit se nudit. Musel jsem se to znovu naučit.\nČekání je dovednost, trpělivost je talent. Myslím, že většina z nich nedosáhne svého nového roku řešení jednoduše proto, že většina z nich trvat nějaký čas na splnění. Pokud váš cíl ztrácí 20 liber, musíte pravidelně chodit do posilovny a vylepšovat svůj jídelníček. To se nestane přes noc a jednoduše kvůli moderním komoditám okamžitých výsledků a uspokojení našich potřeb nevíme, co dělat, pokud něco vyžaduje trpělivost. S tím souvisí i naše kariéra spisovatelů. Musíme se naučit být trpěliví, pokračovat v psaní bez ohledu na to, zda dostáváme zaplaceno nebo jakýkoli druh zpětné vazby. Existuje jen málo lidí, kteří dosáhnou úspěchu přes noc. Většina z nás bude muset čekat na svůj úspěch.\nJak se tedy naučíme čekat?\nČekání není něco negativního. Naše lidská mysl dělá to něco negativního a navzdory, ale není to tak. Čekání je součástí našeho života. Musíme počkat, až dostaneme to, co si přejeme, je něco, co platí pro naše předky v době kamenné, když čekali, až jejich kořist upadne do pasti, a platí dnes, když máme ambicióznější cíle v kariéře, vztazích a životě . Jak se naučíme tuto důležitou dovednost? Ve vašem myšlení jsou posuny, které se musí uskutečnit:\nPřestaňte myslet na budoucnost. Čekání je neuvěřitelně těžké, když neustále přemýšlíte o budoucnosti a ve chvíli, kdy je vaším cílem dosaženo. Spisovatelé se často ptají, kdy to konečně zvládnou. Přemýšlejí, jestli se to stane v příštích měsících, nebo dokonce v příštím roce. Když v budoucnu neustále žijete, ztratíte ze zřetele aktuální práci, kterou musíte udělat. A čekání se stává nesnesitelným. Když jsem příliš zaujatý svým konečným cílem, ztratím svou jízdu a motivaci, když můj konečný cíl nebude splněn v příštím týdnu nebo měsíci. To se mi při psaní stalo mnohokrát. Soustředil jsem se na eventuální úspěch, že jsem ztratil motivaci, když se nic nestalo. Zastavil jsem se poté, co můj třetí příspěvek nezískal žádné tleskání ani komentáře, dokonce ani názory. Stalo se mi to mnohokrát, píšu, hledám úspěch, nechápu to okamžitě a zastavím se. Mnohokrát jsem začal a přestal psát na střední, protože jsem nechápal, jak čekat. To je jeden z těch nových začátků. Tentokrát jsem připraven a budu se snažit psát, dokud budu potřebovat, abych byl úspěšný.\nŽijte v tuto chvíli. Tato rada by se zpočátku mohla zdát trochu esoterická a vlastně jsem ji získala od přečtení „The Power of Now“ od Eckhart Tolle. Knihu mohu doporučit, pokud se chcete naučit čekat a obecně vést klidnější život. Z této knihy jsem se dozvěděl, že pokud chcete správně čekat, posuňte svou mysl od budoucnosti do současnosti. Všechno se děje v současné době, také vaše nejdůležitější práce na dosažení vašeho cíle. Neodkládejte, nesnažte se plánovat budoucnost. Nejlepší je, když uděláte nyní, co je třeba udělat, aby bylo dosaženo vašeho cíle. Je to tak jednoduché. Pokud stále nečekáte na budoucnost, ale místo toho žijete v přítomném okamžiku, čekání nepřijde jako nesnesitelné, ale můžete si dokonce užít čas strávený čekáním.\nPřijměte tuto radu nejen pro svou práci zaměřenou na cíl, ale také pro každodenní život. Příští měsíc jsem vyzval, abych si nechal sluchátka doma na cestě do školy a místo toho přijal nudu čekání. Tentokrát je zvláště užitečné, protože budete muset držet na uzdě tyto myšlenky o budoucnosti, kteří se bezpochyby dříve nebo později změní v obavy. Budete se muset naučit být v tuto chvíli. Snažím se nemyslet na psaní a můj dosavadní pokrok. Vím, že pokud pravidelně publikuji, úspěch dříve nebo později přijde. To je vše, co potřebuji vědět. Nemusím si dělat starosti se svými statistikami a pokud mám dostatek názorů. Vše, na čem záleží, je psaní každý den. Také jsem zrušil své amazonské hlavní členství. Snažím se opustit online streamování. Všichni si zvykli na mou mysl, aby byla trpělivá.\nČekání je těžké a považováno za obrovské nepříjemnosti. Proto ji musíme přijmout, podobně jako studené sprchy. Pokud dokážete čekat, je pravděpodobné, že se budete držet svých cílů, i když se časy ztíží. Pokud jsme v životě trpěliví, dříve nebo později dosáhnete všeho, co jste si stanovili.\nJak dlouho trvá naučit se programovat na vyšší úrovni? Jak se můžete stát průmyslovým návrhářem bez profesionálního designu nebo uměleckého zázemí? jak převést JPEG na rawJak vyhledávače detekují nové webové stránky? Jak mohu získat bezplatnou doménu, pokud mám hosting? Kolik stojí vytvoření elektronického obchodu Magento? Jak mám postupovat při vytváření tohoto webu? Programátoři, kteří se učili samostatně, co vás přimělo naučit se kódovat?\nThunkable: Jak vytvořit synonymum za 11 minutJak si postavit chatbot generace generace za 15 minutUživatelské hry: jak spolupracovat s vašimi uživateli na inovacíchJak odejít do důchodu s důvěrou penězJak jezdit na vlně svého prvního zaměstnáníJak pochopit Petoův paradox?Jak používat CBD (& THC) během léčby rakovinyJak live streamovat do Twitch pouze pomocí vašeho mobilního zařízení?


Nová ranvej pražského letiště | Suchdolské noviny\nNová ranvej pražského letiště\nStavba nové paralelní dráhy pražského letiště by měla začít v roce 2022 a trvat by měla zhruba čtyři roky. O termínech se však definitivně rozhodne až v příštím roce podle analýzy budoucího vývoje v letecké dopravě. Provozní kapacity letiště by se díky nové dráze měly zvýšit o tři až čtyři miliony cestujících na 21 milionů odbavených pasažérů za rok. ČTK to dnes sdělil mluvčí letiště Roman Pacvoň. Letiště zároveň uvítalo rozhodnutí soudu, který zamítl stížnosti kritiků výstavby. Její odhadovaná cena je devět miliard korun.\nProti výstavbě dráhy dlouhodobě protestují některé pražské městské části a organizace, které se obávají nepříznivých dopadů zamýšlené stavby na životní prostředí. Jejich kasační stížnost proti rozsudku Městského soudu v Praze však ve středu zamítl Nejvyšší správní soud (NSS). Žalobci se neúspěšně domáhali zrušení aktualizace Zásad územního rozvoje hl. m. Prahy, kterou se vymezila zamýšlená třetí vzletová a přistávací dráha na Letišti Václava Havla.\n„Jelikož zatím není k dispozici písemné vyhotovení rozsudku, včetně odůvodnění, nemůžeme se k němu blíže vyjádřit. Obecně však můžeme uvést, že vítáme každé rozhodnutí, které umožňuje rozvoj infrastruktury letiště v souladu s politikou územního rozvoje státu,“ řekl ČTK mluvčí Letiště Praha Roman Pacvoň.\nVýstavba paralelní dráhy je součástí dlouhodobých rozvojových plánů letiště, které chce vzhledem k zvyšujícím se počtům cestujících navýšit své provozní kapacity. Letiště počítá, že za letošní rok by mělo odbavit skoro 17 milionů pasažérů, což odpovídá i současným maximálním kapacitám.\nPodle letiště bude více než tři kilometry dlouhá paralelní dráha primárně sloužit pro přistávání letadel. Kapacity pohybů letadel na letišti, tedy vzletů i přistání, by se díky ní měly zvýšit až na 72 pohybů za hodinu.\n„Pokud jde o letecké pohyby, a to zejména v provozních špičkách, již nyní se stává, že některým leteckým společnostem nemůžeme nabídnout pro ně ideální požadované časy přistání a vzletů,“ podotkl Pacvoň.\nLetiště v souvislosti s výstavbou ranveje počítá také s tím, že díky ní by mohl být zcela zastaven noční provoz od půlnoci do 5:29 hodin. Snížit by se měl provoz i po 22:00 a od 5:30 do 5:59.\nAktuálně letiště dokončuje dokumentaci pro územní řízení. Již dříve se letišti podařilo získat prodloužení stanoviska EIA o dopadech na životní prostředí na dalších pět let.\nVedle paralelní dráhy připravuje vedení Letiště Václava Havla v Praze i další velké projekty, které by měly vyjít až na 27 miliard korun. K největším uvažovaným projektům patří rozšíření Terminálu 2, na kterém by měla vzniknout mimo jiné nová letadlová stání s nástupními mosty. Terminál dosud funguje pro lety do schengenských zemí, zatímco Terminál 1 je určen pro ostatní lety. Po rozšíření by měly být oba terminály rozděleny podle dopravců.\nNová ranvej by měla sloužit především pro přistání ze směru od Nebušic, zatímco z nynější hlavní ranveje by měla letadla většinou pouze startovat, a to směrem na Jeneč. Takzvaná vedlejší přistávací dráha se používá především jako záložní, např. při opravách hlavní ranveje.\nO stavbě dráhy se mluví už přes deset let a její realizace se kvůli územním problémům postupně oddalovala. Proti stavbě protestovali obyvatelé některých částí na severozápadě Prahy. Podle nich je příprava ranveje motivována pouze ekonomickými cíly na úkor životního prostředí. Letiště se však zavázalo, že hlukové limity překročeny nebudou a některým jiným částem by se mohlo naopak ulevit. (Zdroj – zpráva ČTK 10.6.2018)\nPodrobné informace o chystané paralelní dráze pražského letiště najdete zde:\nDne 27. ledna 2017 vydalo Ministerstvo životního prostředí (MŽP) stanovisko č.j. 50446/ENV/16, kterým prodloužilo platnost stanoviska EIA z 26.10.2011 k výstavbě paralelní dráhy na letišti v Ruzyni o 5 let, tedy do 26.10.2021.\nPetice NE paralelní dráze\nVeřejný prostor před terminály 1 a 2 Letiště Václava Havla 15.12.2015\nSoutěž na veřejný prostor před terminály 1 a 2 Letiště Václava Havla Praha 25.6.2015\nLetiště Praha vypsalo tendr na projektovou dokumentaci nové dráhy 5.4.2012\nTerminál Sever 2 letiště Praha Ruzyně 2.4.2008\nKategorie: Dění v Praze 6 Doprava Přečetli jsme


Ahaonline.cz >Recepty >Rychlovky za pár korun: Salát z »točeňáku« podle Květy Kroupové\nSalát z »točeňáku« podle Květy Kroupové\n400 g kuřecího točeného salámu • ½ čínského zelí • 2 cibule • 4-6 sterilovaných kapií • ocet • sůl • mletý pepř • cukr\nČínské zelí a kapie nakrájíme na přiměřeně malé kousky. Cibuli nakrájíme na kostičky, dáme do cedníku a spaříme vařící vodou. Kuřecí salám nakrájíme na kostičky. Všechno dáme do misky a podle chuti zakápneme octem s troškou vody a dochutíme solí, pepřem, případně cukrem. Výborně se také hodí nálev ze sterilovaných kapií. Servírujeme s pečivem.\n2. 7. 2013 • 14:00\n2. 7. 2013 • 07:30


Má každé miminko růstový spurt? - Diskuze - eMimino.cz\nAhojky, chtěla bych se zeptat jestli každé miminko prožívá růstový spurt?\nNáš synek má 3. měsíce tak jsem očekávala, že to přijde. V šesti týdnech jsem si s ním pěkně užila Ale teď zatím nic.\nBojím se aby si nastartoval dobře zvýšenou tvorbu mlíčka na další období.\nMáte zkušenosti? Díky za všechny odpovědi.\nAhoj, prvni dcera nemela zadny, aspon jsem to tedy nezaregistrovala a druha mela jen jeden zato poradne vyzivny , takze myslim, ze nemusi\nNe.. Já nikdy nepozorovala, že by chtěla kojit častěji. Přibírala vždy raketově, ty časy byly pořád podobné, jednu dobu se dokonce v noci ani zas tak moc nebudila.. Takže možná byl, ale já ho fakt nezaregistrovala\nUpřímně? Mám 3 děti a nevím, co to je.\nTy doby na růstový spurt jsou pouze uváděné jako typické, takže ne, nemusí mít spurt. Ale stejně tak se růstový spurt může vyskytnout ve 4 měsících, v 5měsícch, jen se tomu říká pro přehlednost laktační krize\nJá teď až se třetím zažila spurt v 6 měsících, předchozí dva ten 6měsíční neměli.\nPrvorozený měl zase ve 4 měsících, nepamatuju se, zda měl i ve 3 měsících, vím určitě, že měl ve 3 týdnech.\nA někdo nezažije vůbec Nelam si tím hlavu, hlavně, že víš, že vůbec nějaký spurt existuje a jak se při něm případně chovat, to je nejdůležitější\nTak u starší jsem mněla spurt asi od narození do cca 4 let furt žrala a neměla dost .Teď ve 4,5letech skoro nejí takže asi zkončil Mlatší 4m jsem zatím nic nezaznamenala.\nMy si ho užili ve 3.týdnu a trval 14 dní, opravdu to bylo dost náročný a moc doufám a modlím se, že další vlna nepřijde! Být tebou buď ráda, nevadilo by mi kdyby se neobjevil\nDcera měla spurty v těch prvních týdnech, pak už ne Na kojení to vliv nijak nemělo, kojila jsem plně do půl roka a pak ještě skoro do 14 měsíců, to už se odstavila sama.\n@fuggies nikdy jsem žádný spurt u syna nezaznamenala.\nMohl by mi někdo vysvětlit, co to vůbec je, růstový spurt? Jestli to zase není jenom nějaký terminus technicus. Mám 2 děti a netuším co to je.\nrůstové spurty jsou taková období, kdy miminko rychleji roste a tím pádem vyžaduje častější krmení.\nJa nezaregistrovala nic.\nTakže přesně, jak jsem myslela. Další terminus technicus, který vymyslely nějaké chytré hlavičky a některé maminy se toho hned chytnou Já to tedy taky nějak neregestruju Jasně, že malá jednou pije míň, jednou víc, ale fakt to neŕeším a hned to neznačnu nazývat nějakým termínem\nmožná jsi měla ještě dodat nějakou nadávku, třeba „ty inteligenti“\nO růstovém spurtu je dobré vědět, aby matky zbytečně nestrkali dětem UM a kojili podle potřeby dítěte. Hodně žen přišlo při růstových spurtech o mléko, protože si mysleli, že ho mají málo a dali dokrm, zbytečně, dítě si zvyklo na flašku a bylo po kojení. Přitom stačí při spurtu kojit dle potřeb, i třeba po půl hodině, když je to potřeba a nabídka se pak srovná s poptávkou.\nJasně, budu kojit po půl hodině A nehnu se z domu, ne? Svoje děti miluju nadevše, ale nejsem jejich otrok. Nevidím nic špatného na příkrmech. No nic, jen jsem si chtěla ujasnit dojmy a pojmy.\nKde nechat nastřelit miminku náušničky?\nDen dětí Plzeň-sever - máte nějaký tip?\nNovorodenec a hirschprungova choroba


🥇 Pronájem bytu Praha 1 | Flatio\nToužíte bydlet v historickém centru hlavního města České republiky a mít výhled na památky i rušné srdce Evropy? Vyberte si pronájem bytu v Praze 1 na Flatio a bydlete měsíc nebo i půl roku třeba i s výhledem na Karlův most nebo Staroměstský orloj.\nVyberte si z 391 nabídek bydlení na Flatio:\nChcete radši pobývat u Vltavy nebo dáváte přednost rušnějšímu centru? Mrkněte se na mapku a vyberte si pronájem v Praze 1 podle umístění bytu.\nNejnovější byty k pronájmu v Praze 1\nChcete při svém pobytu v hlavním městě České republiky bydlet v jeho kouzelném centru, kde to žije ve dne i v noci? Pronájem bytu v Praze 1 si na měsíc nebo třeba i půl roku seženete jednoduše na Flatio.\nKaždý den můžete sledovat, jaké nové nabídky byly přidány a vybrat si podle bohaté fotogalerie, virtuálních prohlídek nebo také s pomocí uživatelských hodnocení.\nCo je předností pronájmů na Flatio?\nKompletně zařízené byty.\nVyřízení žádosti o rezervaci do 24 hodin.\nVyberte si z nejnovějších bytů k pronájmu ideální bydlení pro Vaše potřeby a užijte si naplno Váš pobyt.\nByt k pronájmu - Praha 1, 2+1\nZobrazit všechny nabídky v Praze 1\nBydlení na Praze 1: co je dobré vědět?\nČeká Vás cesta do srdce Evropy a rádi byste se ubytovali v samotném historickém centru? Na Flatio si sežeňte pronájem bytu v Praze 1 na pár týdnů nebo i měsíců a neplaťte za předražené hotely či penziony. Ať Váš pobyt bude trvat 14 dní, měsíc nebo i půl roku, s námi ušetříte – kauce ani vysoké poplatky za zprostředkování u nás nenajdete.\nCentrum hlavního města České republiky se rozkládá na 5,53 km² a obývá ho trvale z údajů z konce roku 2017 celkem 29 499 obyvatel. Vše důležité máte kousek a o zábavu není nikdy nouze. Restaurace, památky nebo třeba bar pro večerní posezení s novými přáteli najdete třeba i pod svými okny.\nNejlépe hodnocené byty na Flatio v Praze 1\nKdo může lépe zhodnotit skutečnost údajů o nabízeném bytě od pronajímatele než jeho reálný uživatel? Vyberte si nejlepší byt v Praze 1 podle hodnocení předchozích nájemníků. Díky jejich zkušenostem se můžete spolehnout, že Vaše bydlení bude odpovídat uvedenému popisu, fotkám i virtuální prohlídce.\nUž na Vás nečeká žádné překvapení v podobě velmi pomalé WiFi nebo vrzající postele. S Flatio budete dopředu vědět, do čeho přesně jdete. A můžete si z pohodlí současného bydliště vybrat z nejlépe hodnocených bytů k pronájmu ten ideální právě pro Vás a Vaše potřeby.\nSháníte pronájem bydlení na Praze 1 bez realitky, bez kauce a levně?\nBydlete v centru Prahy na 14 dní, 3 týdny nebo třeba i 6 měsíců. Se střednědobými nebo krátkodobými pronájmy nemusíte utrácet za zdejší hotely nebo penziony – stačí využít domácího prostředí, které se nabízí v pronájmech na Flatio. Zařízení je rychlé a jednoduché. Stačí si dle virtuálních prohlídek nebo třeba hodnocení předchozích uživatelů vybrat ideální bydlení a požádat si o rezervaci. A do jednoho dne budete vědět, zda můžete na vybrané období s pronájmem počítat.\nKaždý nabízený byt je navíc kompletně vybavený nábytkem i příslušenstvím, Vy tak nemusíte po svém příjezdu nic řešit, protože vše bude připraveno. A okamžitě můžete začít bydlet.\nPraha 1 bez realitky\nŘíkáte si, že sehnat pronájem bytu v Praze 1 bez realitky není možné? Nabídka na Flatio Vám tento názor vyvrátí, protože potvrzuje, že to jde. Už Váš nečeká žádné vyhazování peněz za vysoké provize pro makléře, zaplatíte jen 500 Kč za rezervaci vybraného bydlení a servisní poplatek podle délky pobytu.\nPraha 1 bez kauce\nChcete získáte střednědobý pronájem bytu v Praze 1 bez kauce? Na Flatio to jde! Už nemusíte dávat do zástavy žádné peníze v hodnotě tří měsíčních nájmů, které budou jen tak ležet 4 týdny nebo třeba i celý půl rok. U nás Vám umožníme tyto finance investovat efektivněji – na výlety, kulturní akce nebo posezení s novými kamarády.


Bryton Rider - Chyrté cyklocomputery a navigace s GPS\nHome » Bryton Rider cyklocomputery s GPS\nBryton Rider cyklocomputery s GPS\nNovinka v Čechách, chytré tachometry a navigace s GPS.\nBryton Rider je jednoduchý, výkonný a cenově dostupný GPS tachometr určený všem cyklistům. Největší novikou možnosti konektivity pro cyklisty, kteří používají chytré telefony pro synchronizaci svých aktivit.\nComputer Bryton Rider 310 se velice snadno ovládá, má pokročilé tréninkové funkce pro amibiciozné jezdce nebo závodníky. Tento cyklocomputer je určen pro silniční, městská, treková a horská kola. Díky sve ideální velikosti a odolnosti můžete s tachometrem Rider 310 můžete jezdit kdekoliv a kdykoliv.\nBryton Rider 310 díky preciznímu GPS modulu funguje i bez snímače rychlosti. Pokud zatoužíte po pokročilých informací o vašem tréninku nebo jízdě, tak toto zařizení funguje se senzorem rychlosti, kadence, výkonu či tepové frekvence komunikujícími protokolem ANT+. Na pěti uživatelsky nastavitelných datových stranách lze v reálném čase zobrazit až 70 různých metrik. Pro možnost sdílení a rozbor tréninku slouží vlastní tréninkový deník v cloudu.\nBryton Rider 310 má funkce měření výkonu a intervalové funkce pro kvalitní trénink, které umožňují nejen plánovat tréninky dopředu, ale udržují váš trénink na vysoké úrovni.\nBryton Rider 310 je velice přehledný, díky LCD displeji s velkými písmeny, auto pod-svícení což umožňuje snadnou čitelnost dat v každém počasí, a také za různých světelných podmínek.\nMůžete si jakkoliv přizpůsobit datové stránky, která vám umožní plně kontrolovat váš trénink nebo pohodovou jízdu bez nutnosti si ovládat tachometr rukou díky funkci je Auto-Scroll což je automatické načítání a skrolování datových stánek.\nZáznam jízdy se dá exportovat do formatu souboru .FIT nebo TCX. Dále máte možnost porovnání se s ostatními cyklisty a kamarády sdílením na populárních tréninkových stránkách na internetu jako je STRAVA a TrainingPeaks.\nDop. cena Bryton Rider 310: 2799 Kč s DPH, bez senzorů.\nDop. cena Bryton Rider 530: 4999 Kč s DPH, bez senzorů.\nNová mobilní aplikace Bryton přináší možnost bezdrátové synchronizace aktivit z computeru Bryton Rider pomocí protokolu Bluetooth Smart nebo WiFi.\nLast updated: January 26, 2018 at 10:06 am


Hubáčková: Zajistit trvalé ukládání jaderného odpadu do roku 2050 je fikce | Nechceme úložiště\nVyšlo: 6. ledna 2022\nHubáčková kvituje, že s ohledem na unijní klimatické ambice došla komise k závěru, že jaderná a plynová energetika, i když jen na omezenou dobu, má patřit mezi nástroje pro snižování emisí skleníkových plynů.\n"My tento zatím draft Evropské komise ohledně kritérií, za nichž investice do plynu a jádra bude možné financovat jako zelené, budeme ještě připomínkovat. V tuto chvíli je jasné, že bychom byli pro větší flexibilitu, pro možnost revize kritérií u podílů 'čistých', nízkouhlíkových a obnovitelných, plynů v případě, že se ukáže, že je reálná situace na trhu neumožňuje," uvedla ministryně. "U jaderné energetiky je zatím pro nás fikcí r. 2050, do kdy má být zajištěno trvalé ukládání jaderného odpadu. S ohledem na výběr finální lokality je to pro ČR těžko splnitelné," dodala.\nTakzvanou taxonomii, tedy systém podpory ekologických investic, odmítají odpůrci obou technologií - jaderných zdrojů i zemního plynu. Kvůli některým podmínkám však nabádají k opatrnosti částečně i jejich stoupenci. Komise bude podněty k návrhu přijímat do 12. ledna, do konce měsíce ho chce schválit.\nMluvčí Správy úložišť radioaktivních odpadů (SÚRAO) Martina Bílá ČTK sdělila, že zprovoznění hlubinného úložiště jaderného odpadu v České republice je z technického pohledu za určitých předpokladů možné v horizontu desítek let. Úložiště, v němž by měly být trvale v hloubce půl kilometru uloženy tisíce tun vyhořelého paliva z jaderných elektráren, má v ČR podle dřívějších informací vzniknout do roku 2065.\nV červnu 2020 Rada SÚRAO schválila zúžení na čtyři místa, na sklonku téhož roku o tom rozhodla vláda. Hlubinné úložiště jaderného odpadu má v Česku vzniknout na jedné ze čtyř následujících lokalit - Janoch u Temelína, Horka na Třebíčsku, Hrádek na Jihlavsku, či Březový potok na Klatovsku. Postup státu při hledání úložiště dlouhodobě kritizuje Platforma proti hlubinnému úložišti, jež sdružuje 35 obcí a měst a 16 spolků.\nMísto pro trvalé uložení vyhořelého jaderného paliva z českých atomových elektráren i dalšího radioaktivního odpadu se hledá od 90. let. Nyní se vyhořelé palivo z jaderných bloků ukládá do meziskladů přímo v areálech elektráren. Náklady na stavbu a provoz hlubinného úložiště mají podle dřívějších informací dosáhnout zhruba 111 miliard korun. Nejvyšší kontrolní úřad v listopadu 2020 uvedl, že na přípravy hlubinného úložiště vynaložila SÚRAO již přes 1,8 miliardy korun.\nFoto: Licence | Některá práva vyhrazena\nAutor: Kallerna / Wikimedia Commons\nPraha - Zprovoznění hlubinného úložiště jaderného odpadu v České republice je z technického pohledu za určitých předpokladů možné v horizontu desítek let. ČTK to řekla mluvčí Správy úložišť radioaktivních odpadů (SÚRAO) Martina Bílá. Úložiště, v němž by měly být trvale v hloubce půl kilometru uloženy tisíce tun vyhořelého paliva z jaderných elektráren, má v ČR podle dřívějších informací vzniknout do roku 2065. Plán Evropské komise k dočasnému zařazení jádra a plynu mezi zelené investice počítá s tím, že do roku 2050 budou muset mít jaderné elektrárny pro svůj odpad hlubinná úložiště, která zatím neexistují.\n"Česká republika disponuje dostatečně rozvinutým programem přípravy hlubinného úložiště včetně kompetentních institucí a odborníků, kteří tuto problematiku řeší. Zprovoznění velkých technologických celků v horizontech desítek let je z technického pohledu za určitých předpokladů možné," uvedla dnes Bílá.\nPlán Evropské komise zatím Bílá nechtěla komentovat, jde podle ní o předběžný návrh. "Před finálním schválením není možné termíny komentovat," řekla mluvčí. Pro vysokoaktivní odpad a vyhořelé palivo představuje podle ní hlubinné geologické ukládání nejmodernější řešení široce uznávané odbornou komunitou po celém světě jako nejbezpečnější a nejudržitelnější možnost pro nakládání s vysokoaktivním odpadem a vyhořelým palivem, na rozdíl například od dlouhodobého skladování.


Dvě osobnosti, které se doplňují jako výhodný spořicí účet se solidní platební kartou | Vogue CS\nMichaela Dombrovská23. 5. 2022\nDíky rozhovoru pro Vogue Leaders se poprvé naživo setkaly dvě osobnosti, které se doplňují jako výhodný spořicí účet se solidní platební kartou. Mají hodně společného, sdílejí způsob práce, pohled na svět i smysl pro humor. Hana Wasserburger je ředitelkou poradenských služeb společnosti Visa a Jitka Haubová první ženou v představenstvu Komerční banky.\nHana Wasserburger AUTOR: Petr Jandera\nJitka Haubová AUTOR: Petr Jandera\nJsou vysoce postavenými ženami v oboru, kterému jinak zatím stále dominují muži. Obě také věří v ženskou sounáležitost a vzájemnou podporu. Přitom si ani jedna původně nezvolila finančnictví jako svou profesní dráhu.\nPřestože jste se už určitě při nějaké příležitosti setkaly, dnes spolu osobně mluvíte poprvé. Jak byste se navzájem představily?\nHW: Dobrý den, moc mě těší, že se konečně setkáváme. Ve Visa mám na starosti poradenství pro banky v Česku, Slovensku a Maďarsku. Mám za sebou řadu let na manažerských pozicích, v bankovnictví i mimo něj.\nJH: Dobrý den, také mám z našeho setkání radost. V Komerční bance jsem provozní ředitelkou, mám na starosti to, abyste mohla platit, aby byly plné bankomaty a aby fungovalo zpracování transakcí. Předtím jsem pracovala ve státní správě. A naším společným tématem jsou platební karty.\nJe finančnictví oborem, ke kterému jste vždy směřovaly?\nHW: U mě asi pomohla náhoda. Když jsem se po druhé mateřské chtěla vrátit do práce, můj bývalý šéf mě přetáhl s sebou na novou pozici v bance. Určitě rozhodlo i to, že jsem vždy chtěla pracovat v oborech, které jsou inovativní a které se rychle mění.\nJH: Když jsem pracovala ve státní správě, Komerční banka byla partnerem několika konferencí. Tak jsme se propojily. Po nástupu jsem byla nejprve zodpovědná za malé a střední podnikání a obchodní část. Teď už jsem druhým rokem v části plateb a myslím si, že to má kouzlo. Prostřednictvím plateb se dá ovlivňovat svět.\nObě vaše společnosti kladou velký důraz na inovace a udržitelnost. Jak to spolu souvisí?\nHW: Platby se ubírají k větší digitalizaci. Už dnes můžeme vidět, že nezanedbatelná část lidí v Česku platí prostřednictvím telefonu, takže do budoucna můžeme očekávat platby zcela bez karet. Společně s Komerční bankou jsme na trh uvedli recyklovatelnou kartu. Snažíme se o udržitelnost a do budoucna doufáme, že klienti přejdou na placení zcela bez plastů.\nJH: Češky a Češi rádi testují novinky, byli jsme první postsovětskou zemí s bankomatem, máme nejvíce bezkontaktních platebních terminálů. Kromě recyklovatelné platební karty můžete zkusit i platby na recyklovatelném platebním terminálu a můžete si vybrat hotovost z bankomatu s recyklační technologií, který omezuje emise. To vše jsou současně technologické inovace, které celý obor posouvají vpřed. Aktuální novinkou je služba Click to Pay zjednodušující platby na internetu. Ty meziročně rostou o desítky procent. Nemusíte naklikat šestnáct čísel na kartě, datum a CVC kód, ale stále pracujete prostřednictvím zabezpečené platební brány a šifrované karty.\nJe pro vás udržitelnost skutečně důležitá?\nHW: Udržitelnost je čím dál důležitější, ale problém je, že jí občas lidé nerozumějí a potřebují, aby jim někdo ukazoval cestu a udržitelné způsoby, například jak ekologičtěji platit. Ve Visa edukujeme držitele svých karet, banky i obchodníky v oblasti udržitelného chování a svými technologiemi a službami jim k tomu dáváme i potřebné nástroje, jejichž prostřednictvím mohou přispět k ochraně planety.\nJH: Je to důležité také pro firmy. Čím větší firma, tím důležitější téma. Komerční banka i Visa jdou cestou udržitelnosti díky tomu, jaké mají vlastníky. Pro francouzskou Société Générale i pro zahraniční institucionální vlastníky je to princip života a světa. A takových firem stále přibývá. Například loni jsme poskytli dvaadvacet miliard v úvěrech s pozitivním environmentálním nebo sociálním dopadem. U nás si udržitelnost spojujeme především s kli‐ matickou změnou, ve světě je ale navíc vnímána v širším kontextu sociálních dopadů a leadershipu. Udržitelnost z pohledu standardů ESG (environmental, social, and corporate governance), je to vše dohromady. G přitom chápeme mimo jiné třeba jako ochranu klientských dat, zejména nyní v době zvýšeného rizika hrozeb kybernetických útoků. Je to důležitá priorita, do které investujeme velké prostředky. Komerční banka i Société Générale byly oceněny titulem ESG banka roku a náš Report o udržitelnosti jako nejvydařenější. Zavazuje nás to.\nJe ředitelkou konzultací pro Česko, Slovensko a Maďarsko. V této roli je zodpovědná za poradenství pro klienty Visa v oblasti propozic, datové analytiky, marketingu, inovací a dalších služeb. Kromě těchto činností se zajímá také o udržitelnost a podporu žen v byznysu. Do Visa nastoupila v roce 2019 a v minulosti pracovala pro firmy jako KPMG, Moneta Money Bank nebo O2. Volný čas nejraději tráví s rodinou a na tenisových kurtech.\nOd června 2020 je první ženou v představenstvu Komerční banky, ve které jinak působí už od roku 2006. Předtím působila ve státní správě a několik let spoluvlastnila rodinnou kavárnu a restauraci. Je Evropskou komisí certifikovanou specialistkou na strukturální fondy a také certifikovanou mezinárodní auditorkou na procesy jakosti řady ISO. Předsedá dozorčí radě Nadace Jistota. Několikrát se umístila v žebříčcích TOP 25 žen v České republice.


Walburga :: Němečtí světci středověku\nÚvod > W > Wa - Wich > Walburga\nWalburga, Willibald, Wunibald a Wuna svatí\nV době, kdy je téměř celá tehdejší Evropa – až na několik výjimek ještě polobarbarská, jsou v anglických klášterech opisována a šířena díla antických klasiků. Centrum církevního života se přesouvá z Irska do Anglie a sv. Beda Ctihodný píše latinsky své Církevní dějiny národa anglického. Anglosaští mnichové pak odcházejí na kontinent jako misionáři. Sv. Willibrord evangelizuje dnešní Nizozemí a Lucembursko, sv. Bonifác obrací ke Kristu Němce. Willibald (* 22. 10. 700), Wunibald (* 701) a Walburga (* 710) pocházeli z jižní Anglie, hrabství Dorset, patřícího do anglosaského království Wessex. Jejich otec sv. Richard byl pravděpodobně šlechtic, neboť byl majitelem pozemků; legenda říká, že byl přímo králem Wessexu. Matka sv. Wunna byla sestra sv. Bonifáce. Měli pět sester. Tito tři sourozenci byli prohlášeni za svaté. Jejich strýc Bonifác rozhodl, že sourozenci budou vychováni v benediktinském klášteře ve Wimbornu v hrabství Dorset – což byl klášter králů z Wessexu (vedla jej příbuzná sv. Tekla a s Walburgou zde byla vychována i sv. Lioba). Walburga své mládí v klášteře prožila nejen v přísném křesťansko-asketickém učení, čistotě a zbožnosti, ale zabývala se vedle anglosaských zvyklostí i řeckou a římskou literaturou. Po vstupu do kláštera po dosažení dospělosti zde zůstala až do 750. Otec Richard odjíždí 720 s oběma syny z Anglie do Říma. V Toskánsku ve městě Lucca však 722(0) umírá; je zde pohřben v kostele San Frediano. Zarmoucení synové pochovali jeho tělo a putovali dále, až došli do Říma, kde vykonali svou pobožnost. Příští rok na jaře onemocněli oba bratři vleklou zimnicí. Když se pak poněkud pozdravili, rozloučili se. Willibald se sám vydal do Palestiny a pak v Itálii na Montecassinu vstoupil do kláštera benediktinů a získal teologické vzdělání. Táhne jej to domů, do Anglie, ale brzy se vrátí sem ke klášternímu životu. Od 729 se účastní obnovy kláštera Montecassino poté, co jej 580 – 1 zničilo langobardské vojsko. Wunibald se dal 738 nadchnout Bonifácem k apoštolské práci mezi pohany, vrací se do Anglie, aby tam získal spolupracovníky, a odchází na misijní cestu do Durynska (zde mu Bonifác svěřil sedm rozsáhlých církevních obvodů) a Bavorska (vévoda Odilo mocnou podporou v apoštolských snahách), v této době i vysvěcen na kněze. 4 roky stráví i v Mohuči. Willibalda papež Řehoř III. vyzval 739, aby se účastnil s Bonifácem misií v Germánii. Stal se řeholníkem a spolupracovníkem Bonifácem, který ho vysvětil 740 na kněze a 741 na 1. biskupa v Eichstädtu (741 až 787). Nazývali jej „biskupem šlechticů“, protože byl ve spojení s několika šlechtici úspěšný v misijní činnosti. Pomáhal chudým, pořádal dobročinné akce, do kterých sám hodně přispíval. Dal postavit katedrálu, založil klášter. Wunibald založil 751 v Heidenheimu klášter, stal se v něm opatem a byl jím až do smrti. Ačkoliv měl Vunibald útlé tělo a slabé zdraví, neštítil se žádné námahy a žil nadmíru přísně; víno nepil, modlitby prodlužoval do pozdní noci a mrtvil se tuhou kázní, aby jeho duch směřoval jen k Bohu a ke spasení svěřeného lidu. Wunibald vštěpoval lidem křesťanské smýšlení “a nedal se“, jak praví jeho životopis, “ani hrozbami zlých lidí, ani řečí lichotníků odvrátit z cesty, kterou kráčel. .. říkal každému člověku pravdu do očí, vysoce postavenému i prostému, říkal, že všichni lidé jsou si od přírody rovni. .. Nacházel lid oddaný pověrčivým a hříšným obyčejům pohanským. Nacházel i kněze nehodné . . . rázně káral hříšníky, avšak káral a nezapomínal na mírnost.“ Odříkavým životem a neúnavnou prací zeslabený světec onemocněl, ale jeho duševní síla a horlivost ještě vzrostly. Když umíral, řekl bratřím: “Synáčkové a bratří milí, prosím vás, abyste zařídili svůj život a skutky vždy podle vůle Boží. Zachovejte si vzájemnou lásku a pravou katolickou víru. Odpouštím vám všechny poklesky; odpusťte také vy mně, v čemž jsem pochybil proti vám slovy, skutky nebo jakýmkoliv způsobem. Poroučím vás Bohu. Vytrvejte v pokoji!“ + 18. 12. 761. Walburga připlula na pozvání Bonifácovo 750(48) se svou příbuznou Liobou, Teklou a dalšími sestrami do Německa a stala se řeholnicí v klášteře v Tauberbischofsheimu. Z pověření Bonifáce působila v mainzské diecézi jako misionářka. Na pozvání Wunnibalda přišla do kláštera v Heidenheimu a po jeho smrti 762 převzala vedení kláštera jako abatyše a všemi silami se přesvědčivě a zbožně starala o šíření evangelia mezi částečně pohanským obyvatelstvem. Nebylo tehdy obvyklé, aby představenou mužského kláštera byla žena. To Walburga předpokládala a spolu s dalšími sestrami zde založila ženský konvent, čímž vznikl první německý dvojitý klášter, který Walburga vedla jako abatyše 16 let. První představenou ženského řádu se stala anglosaská jeptiška Hugeburca, vzdálená příbuzná Walburgy, která se stala známou tím, že sepsala „Vita“ – životopis Walburgy, kde je psáno, že Walburga v radostech i v bolestech a starostech měla ustavičně Boha před očima. Milovala samotu a mlčenlivost, přesto musela přijímat mnoho návštěv prosících o radu a pomoc, kterou neodmítala. Zámožní příznivci přicházeli s dary, které vděčně přijímala, ale pro klášter podržela jen to, čeho bylo nezbytně třeba, ostatní rozdávala strádajícím. V pozdním středověku, kdy řádily nakažlivé nemoci a podvýživa se šíří pověsti o léčitelském umění a dobrotě heidenheimerské abatyše rychlostí blesku. Vybudovala klášterní kostel a z kláštera se stalo náboženské centrum. Byla příkladem pro všechny. Její práce byla charakteristická silným přesvědčením a zbožností. Legendy hovoří i o zázracích a uzdraveních.\n777 nechal biskup Willibald otevřít hrob bratra Wunnibalda, neboť se na něm zjevovala různá znamení a činily zázraky – a jako zázrakem bylo i celé tělo zachovalé a vypadalo zcela zdravě. Tělo přenesl do chrámu, odkud se ostatky ztratily při reformaci během 16. stol. Wunibald byl prohlášen za svatého jako první ze sourozenců. 779, 25. 2. umírá Walburga, na tu dobu v úctyhodném věku v Heidenheimu a je tam v klášteře i pochována. V bývalém klášterním kostele – nyní evangelickém, stojí ještě dnes dva gotické náhrobky – jeden patří Walburze a druhý Wunibaldovi. Její ostatky jsou však i v Eichstättu, kde stojí krásný kostel sv. Walburgy, dostavěný 1706 (Monheimu a na dalších místech). V tomto kostele je také uchováno jedno z jejích nejstarších zobrazení – dřevěná busta z 11. stol. Je znázorněna s korunou, žezlem a jablkem, což je odkaz na její šlechtický původ, avšak i přes svůj vznešený rod byla uctívána především v lidových vrstvách. Později je již znázorňována s jinými atributy a těmi jsou berla, lahvička s olejem a tři klasy. Terakotová figura z 1460 v severním portálu dómu v Eichstättu zobrazuje poprvé lahvičku s olejem, která je od 16. stol. považována za svatý atribut. Po její smrti se benediktinského dvojkláštera ujal biskup Willibald. Ten 7. 7. 787(1) umírá v Eichstättu a je jako druhý ze sourozenců svatořečen. Před smrtí ještě stačil nadiktovat svůj životopis zmíněné řeholnici Hageburc. V eichstattském dómě (Willibaldův dóm) můžeme vidět jeho obrovskou sedící sochu z 1514. Nejprve zde pohřben do země, od 1269 ostatky v kamenné schránce. Nyní umístěny ve Willibaldově chóru, v urně nad svatostánkem baldachýnového Willibaldova oltáře z 1745 (podle vzoru Berniniho ze St. Pietra). Je patronem: výrobců mříží. Atributy: berla, kniha, šípy, část oděvu na ramenou. Je zobrazován jako sedící biskup, někdy se svou sestrou sv. Walburgou, otcem, bratrem a matkou Wunnou. 870 se stává představeným kláštera v Eichstättu biskup Otkar. Ostatky Walburgy jsou na jeho popud exhumovány a přeneseny z Heidenheimu do Eichstättu a zde uloženy pod kamennou desku, z pod níž začal prýštit živičný olej, později známý jako „Walburgisöl“ (Valpuržin olej), o němž se věřilo, že má zázračné léčivé účinky. Její hrob se stal poutním místem a kult sv. Walburgy byl na světě. Za své zásluhy při šíření křesťanství a christianizaci Franků byla prohlášena za svatou. Podle kronikáře Wolfharda si někdy kolem 880 biskup Otgar stěžuje, že ona (Walburga) od „špinavých nohou dělného lidu denně šlapána jest“. Nařídil proto stavební úpravy kostela; kosti sv. Walburgy byli vyzdviženy a slavnostně uloženy v podzemní kryptě, kde leží v kamenné schránce za železnou mříží. Později bude v těchto místech vybudováno velkolepé benediktinské opatství. Legenda vypráví, že blízkému zámeckému pánu těžce onemocněla dcera a nic nepomáhalo. Walburga, když se o tom dozvěděla, byť už začala noc, vydala se k zámecké bráně. Tam se k ní přihnali psi – avšak přispěchal zámecký pán, maje o ni strach. Ale ona řekla, že je služebnicí JK, který ji ochraňuje, a psi se stáhli. Pán ji dovedl k umírající dcerce a ona poprosila, aby se rodiče připojili k modlitbám za její záchranu. Pak zůstala s dítětem sama, prosíc, aby Bůh ukázal svou moc na dívce, pokud je to Jeho vůle. A druhý den byla holčička dokonale zdravá. Šťastní rodiče chtěli Walburgu zahrnout dary, ale ta si nic nevzala. Žádala je však, aby milovali Boha z celého srdce a sloužili mu. Její setkání se psy se stalo podkladem pro její úlohu ochránkyně proti psímu kousnutí. Podle klášterních záznamů 893 až 900 pomohla sv. Walburga 1200 věřícím, kteří jí do kláštera přinesli poděkování v podobě děkovných obrázků.\nWalburga je spolu se strýcem Bonifácem jednou z klíčových postav období ranného křesťanství ve Fransku a je zosobněním církevní politiky a společnosti na sklonku středověku, kdy dochází k sjednocování různorodých společenství lidí v severozápadní a střední Evropě. V Německu, Rakousku, Jižních Tyrolích, Švýcarsku, Holandsku, Belgii a severní Francii se objevují svatí patroni a uctívají se svaté relikvie. Sv. Walburga měla v 9. a 10. stol. kromě jiného poslání ochránkyně proti útokům Normanů a o století později byla ochránkyní proti vikinským pirátům, kteří podnikali výboje a terorizovali obyvatelstvo od ústí Rýna až do Francie, Flander a Holandska. Typický představitel lidu je v této době zemědělec, který nemá žádné vzdělání. Je začleněn ve farnosti, kde se narodil, zde žije, pracuje a navazuje různé společenské vztahy. Obvykle zůstává celý život v rodné farnosti, kde také nakonec umírá a je zde pohřben. Kulturní roli mají v té době ještě benediktinské řády a biskupové, ale pomalu ji začínají přebírat šlechtické rody. Biskup Anno (Hanno) II. z Kolína nad Rýnem (1010 – 1075), politik a prostředník mezi císařem a papežem, chce posílit postavení církve a proto obnovuje v daleko větší míře uctívání benediktinských svatých a tak začíná „těžký kult“ sv. Walburgy. Před 1069 po svém znovuzvolení biskup Anno uložil lebku a cestovní berlu svaté Walburgy v klášteře Walberberg. V Eichstättu ve Walburgiskirche zůstalo „spát“ pod hlavním oltářem hrudní žebro. Vzniklo tak více míst, kam se konala procesí za svatou. Walberberg je nyní městská část Bornheimu, který leží mezi Kolínem a Bonnem. První stavba kostela zde vznikla okolo 800 a byla dřevěná, další přestavby již byly z kamene. Farnímu kostelu Sv. Warburgy vévodí pětihranná a 21 m vysoká Hexeturm (čarodějnická věž), vystavěná pravděpodobně okolo 1100. V 2. pol. 11. stol. zde dala hraběnka Alveradis pro relikvie sv. Warburgy, jako součást nového kostela, vystavět nízkou tříbokou basiliku. Jméno sv. Walburgy je vzpomínáno při různých příležitostech – především je však známa „Valpuržina noc“. Přesný výklad tohoto názvu neznáme, jisté je jen to, že její svátek nahradil původní pohanské oslavy (noc z 30. dubna na 1.května). Germáni nazvali 30. 4. Valpuržinou nocí pravděpodobně proto, že byla považována za ochránkyni před kouzly a zlými čarami. Sv. Walburga (latinsky Walpurgis, germánsky Walpurga, německy Walburga) je jednou z nejoblíbenějších světic Německa a vážená patronka Bavorska. Není jistě bez zajímavosti, že staré teutonské pojmenování Matky Země bylo Valpurga. Samotné jméno Walburga má staroněmecký původ a vykládá se doslova jako „mocný hrad“ či přeneseně „mocná ochranitelka“. Světice taková skutečně asi byla, neboť měla a má velké množství patronátů. V prvé řadě ochraňuje šestinedělky, rolníky, ale také domácí zvířata, měla ochránit před pokousání psem a před vzteklinou. Vzývána bývá při některých nemocech, jmenovitě očních a při kašli. Walburga jako národní světice měla v dávnověku dvě stěžejní ochranné funkce – měla ochránit proti morové nákaze a stavení před kouzelnou mocí čarodějů, čarodějnic a skřítků. Ironií osudu bylo její jméno spojeno s jednou nocí, která patří čarodějnickým rejům – sabatům. Jedno z také možných vysvětlení je, že někdo z eichstättského kláštera dne 1. května 870 zavěsil z důvodu nějaké pověrčivé představy na oltář její kosti; to se několikrát vždy 1. května opakovalo a již se toto kalendářní datum dostalo do klamného propojení Walburgy s čarodějnickými sabaty. Valpuržina noc však nemá s touto světicí nic společného. Církev ve starověku čarodějnictví odmítala – už sv. Bonifác odmítal čarodějnictví jako nekřesťanské. 820 lyonský biskup spolu s dalšími představiteli církve odmítli přesvědčení, že čarodějnice mohou způsobovat špatné počasí, létat nebo měnit tvar. Karel Veliký prohlásil pálení domnělých čarodějnic za pohanský zvyk a nařídil jej trestat smrtí. Církevní otcové měli za to, že čarodějnictví je klamem a podvodem, a že jméno JK je spolehlivou obranou proti jakékoliv formě čarodějnictví. Ovšem v dalších stoletích už bylo vše jinak a převládl názor, že čarodějnictví je nebezpečné zlo, proti kterému je nutno bojovat a už měla svatá inkvizice plné ruce práce. Její jméno nesou nesčetné kostely a kaple nejen v Evropě, ale i v Americe. Konvent Sv. Walburgy vyhověl prosbě Bonifáce Sommera a vyslal na misijní stáž do severní Ameriky 12 jeptišek, aby byly nápomocny německým přistěhovalcům v novém domově. Během doby vznikla v Americe tři významná samostatná kongregační benediktinská centra Sv. Walburgy s více než 50 převorstvími a opatstvími, z nichž nejznámější jsou v Coloradu, ve Virginii Dále, Greensburgu, Boulderu, atd.


Komoda Abaco borovice masiv 3 +3 šířka 130 cm\nÚvod » Komody » Komoda Abaco borovice masiv 3 +3 šířka 130 cm\nMasivní dřevěné komody\nHlavní důraz je kladen na bytelnost, funkčnost a kvalitu zpracování.\nVnese vám tak kus přírody do domu. Borovicový masiv je zárukou nejen pevnosti, ale i dlouhé životnosti. Povrch je upraven zdravotně nezávadným ekologickým lakem.\nDodávané barevné provedení: přírodní lakovaná borovice\nDodáváno v demontu, montážní návod a spojovací materiál je uvnitř balení.


Ráda bych rozvedla debatu na strach z jízdy autem. Mám téměř fobii, po autonehodě se ten stav rok od roku zhoršuje, obtěžuje mě to, hlavně v tomto období dovolených. Ráda bych to ze sebe nějak dostala, ale nevím jak. Prosím o radu. Děku\nslovy: devětset třicet čtyři\n22. 01. 2017 13:34: kachna (majlentys@seznam.cz)\nDobrý den, je to pár let co jsem s mojí mamkou po cestě k babičce měla na D1 ošklivou autonehodu. Přežilo nás tam tenkrát velmi málo. Od té doby mám panickou hrůzu z aut, když jsem ji překonala skoro na den přesně po třech letech totožné místo jen v opačném směru znovu. Dnes nastal čas kdy si musím udělat řičák sama. Otec se odstěhoval bratr zachvíli taky a mamka už mě vozit nemůže. Nikdy v životě jsem za volantem neseděla a ani jsem to nikdy v plánu neměla ale vesnice je vesnice. Ale jak mile se dotknu volantu zatuhnu a vůbec nevím co s tím :/ Poradí někdo co s tím?\n15. 09. 2016 22:45: Krabice (dvorakovagabriela8@gmail.com)\nChci si udělat kondiční jízdy a potom koupit auto,má to logiku?RP po dopravní nehodě mám a potřebuji získat jistotu za volantem.\n15. 09. 2016 22:29: Krabice (dvorakovagabriela8@gmail.com)\nPo mnou zaviněné dopravní nehodě při které jsem zrušila auto mám strach z řízení auta.A tak jej nevlastním,je torozumné?S pomocí otce jsem se naučila jezdit sama\n02. 10. 2015 15:12: Jirka ()\nJe to už 2 roky, co jsem měl nehodu, chlap mi nedal přednost a já do něj vrazil. Skončil jsem v nemocnici, mám za sebou několik operací a 2 roky léčení. Sice už jezdím, znovu mi dělali lékařský posudek na řidičák, ale i tak mám za volantem velký strach. Ručka tachometru nepřesáhne onu osudovou rychlost, kterou jsem tehdy jel a když potkávám auta, mám strach, co se stane, jestli někdo v křižovatce nezapomene dát přednost, nebo protijedoucí auto nezačne předjíždět. Taky mám velký strach, abych někomu neublížil já, nechtěl bych, aby někdo zažil to, co já. Jenže v dnešní uspěchané době nemají ostatní pochopení pro pomalejší jízdu a tak i když jedu 70 tam, kde je 90, tak na mě troubí a snaží se mě předjíždět za každou cenu. Známý mi poradil, abych si zašel na psychiatrii, že mi třeba pomůžou ten strach překonat, ale bojím se, aby to nemělo vliv na mé zaměstnání, nebo případně v budoucnu při hledání jiné práce. Už teď mám velké problémy, protože mám po nehodě trvalé následky. Myslíte, že návštěva psychiatra, popřípadě psychologa má vliv na zaměstnání a budoucnost? Jaký je rozdíl mezi návštěvou psychologa a psychiatra?\n25. 01. 2008 16:35: Eriee ()\nTak a je to tady, asi se přihlásím na kondiční jízdy Prahou...snad mi to dodá odvahy, ale stále si nevěřím, za volantem jsem seděla naposledy na Vánoce na Moravě a jela po silnici kde bylo vylidněno:o( Mám strach, že někoho zabiju!\n20. 01. 2008 12:38: jana (ja.nysek@seznam.cz)\nVíte já mám řidičák 25 let a jezdila jen chvilku.Bavilo mne to a docela mi to šlo. Po nějaké době co jsem se vdala jsme si koupili auto a já nemohla nějak sednout za volant.Bála jsem se,že nedojedu ,že se něco stane a tak jsem nejezdila.Pak mi manžel řekl,že musím za 2dny odvést auto z opravny,no a já ty 2 dny proseděla s průjmem na záchodě.Zase jsem začala jezdit až před rokem a půl,ale pořád se bojím-už to není tak hrozné.Mám jen strach,že nedobrzdím a nezaparkuju-rozbila jsem blinkr a nikdo nenadával,ale mám nepříjemný pocit,že něco provedu nebo ,že to s tím autem neumím,ale bohužel musím v práci řídit,i když jsem teď za volantem 1 měsíc neseděla,vím,že v pondělí budu muset a mám strach a velký.Nevím jak se ho zbavitŠkoda,že se nedá odčarovat.Zaplatila jsem si i autoškolu a učitel mi říkal jak mi to jde,ale jak jedu s šéfkou mám strach.\n09. 12. 2007 18:47: joska ()\nTak je tomu 4měsíce co jsem udělal tu nehodu a už jsem se tak nějak srovnal do starých kolejí, ale když klidně jedu a zničehonic se z protisměru vyřítí auto které předjíždí, nebo jedem v koloně a za mě se mi lepí na zadek frája s oktávkou co má 200Koní a 100km na tachometru tak ztrácím naději že znova nenabourám.Nejradši bych mu takovou vlepil a řekl mu ať se jede zabít někam kde nejni žádný provoz!Pro svou nejčastější trasu je si myslím dobré mít únikovou cestu, většinou vpravo ze silnice pryč, teda pokud tam není zeď nebo hustě nasázené stromy.\nA co Ty Eriee jsi už OK?\n30. 08. 2007 08:23: Eriee ()\nMilý Josko, s tím vymetáním škarp to máme hodně společné, taky se sunu na nezpevněný okraj silnice kdykoliv proti mě vyjede auto a za nic na světě nepředjíždím auta. Já se chci toho pocitu zbavit, ale když se vyhýbám řízení, půjde to jen stěží. Teď mě můj současný přítel nutí a dobírá si mě, že mám řídit jeho auto na dálnici...To mě dokáže tak hrozně naštvat...Kdo nehodu nezažil, neví...U té nehody byl taky výborní policisté, holka a kluk, mladí, žádný řev že sem pitomá ani nic jiného, byli trpělivý protože sem hrozně dlouho brečela a nemohla mluvit. Taky se bojím že lidi u toho řízení nepřemýšlejí...Já teď když už někde musím autem zjišťuju jestli mají všichni pásy a pak se soustředím jen na tu silnici, ani kolikrát neslyším co na mě mluví. Mám o lidi, které vezu větší strach než o sebe.\n28. 08. 2007 16:46: joska ()\nMilá Eriee, to co píšeš naprosto sedí na mě.Jen malými odlišnostmi.Já mám řidičák sice asi 3 roky.Cesta domů nebyla tak hrozná, měl jsem to asi 0.5Km od domova.Pán už odjel na odtahovce, Křižovatky jsou pro mne taky jedny nehroších míst na silnici.Já se rozklepal skoro až po sepsání protokolu, ale policajti se pousmáli, a podrželi mě tím, že se to stává.Toho odporněho pocitu se přeci musíš zbavit, nebo ho aspoň minimalizovat, to snad není na celý život.Já si neustále vybavuju, jak jsem křečovitě svíral brzdy a řítil se na něj.Ten pocit že nevím co všechno způsobím.Blbé je, že lidi dost nedávají pozor a člověk musí myslet za všechny co jsou na silnici, co udělají jak budou reagovat a současně kormidlovat auto.Řidiči prosímvás přemýšlejte a dívejte se perspektivně ane jen před sebe.\n28. 08. 2007 11:55: Eriee ()\nJá sem měla autonehodu před rokem na konci prázdnin. To víte, velká holka, půl roku řidičák a v hlavě nejspíš slámu...Z nepřehledné křižovatky u kostela, kde není vidět na auto přijíždějící zleva sem vyjela i s kamarádkama. A pak někde odnikud se vyřítilo auto a napálilo mi to do zadního kola. Nic se nám nestalo, ale ten odporný pocit budu mít do konce života, takové prázdno, duto, strach...Paní v tom druhém voze se taky nic nestalo, ale zrušila si nárazník. Pak přijeli policajti, dýchání a jak na schvál jsem nemohla najít potvrzení o pojištění vozidla. Volala jsem našim (bylo to auto táty) a čekala že mě asi zabijou, ale zachovali se skvěle a uklidňovali mě. Po tom všem jsem musela tím samým autem odjet domů, což bylo to nejhorší v životě. Vůbec si cestu domů nepamatuju, měla sem šok. Od té doby, mám v autě za volantem hrozný stres, jsem napjatá a když někam dojedu, hrozně mě rozbolí hlava z uvolnění stresu a dostanu migrénu. Řízení auta se vyhýbám jak můžu a za volantem už si nevěřím...Takže chápu všechny co mají s tímhle problém.


Požár v Oaklandu: Hasiči počítají s nejhorším. Odhadují, že uhořelo až čtyřicet lidí - Seznam Zprávy\nZprávySvětPožár v Oaklandu: Hasiči počítají s nejhorším. Odhadují, že uhořelo až čtyřicet lidí\nPožár v Oaklandu: Hasiči počítají s nejhorším. Odhadují, že uhořelo až čtyřicet lidí\n4. 12. 2016 14:24\nDo vyhořelé budovy, kde improvizovaně bydleli umělci, se záchranáři stále nemohou dostat.\nV noci na dnešek vypukl v kalifornském Oaklandu jeden z nejtragičtějších požárů v historii. Plameny zachvátily improvizovaný taneční klub v budově, kde nelegálně bydleli a tvořili místní umělci.\nPrvní zprávy hovořily o devíti obětech, párty se nicméně účastnilo kolem padesáti lidí (některé zdroje mluví až o stovce účastníků) a v současnosti se pohřešuje minimálně 25 osob. Zástupce šerifa se na tiskové konferenci nechal slyšet, že bohužel počítají s nejhorším, až se čtyřiceti oběťmi.\nLidé na sociálních sítích sdílejí fotky svých známých a příbuzných, se kterými se nemohou spojit.\nPro záchranáře a vyšetřovatele je velmi obtížné dostat se do budovy. Většina obětí podle informací Fox News zahynula ve druhém podlaží, do kterého se navíc zřítila střecha. Místní televize uvedla, že schodiště do patra bylo zřejmě vyrobeno z přepravních palet.\nSituace v budově je značně nepřehledná, prohledávání komplikuje nejen statické poškození stavby, ale také velké množství vybavení, nábytku, soch, obrazů, hudebních nástrojů a dalších uskladněných předmětů.\nMístní média uvedla, že budova, která sloužila i jako skladiště, neměla samohasicí systém, který by se automaticky v případě požáru spustil. Chyběly také hlásiče kouře.\nMinuta ticha za oběti požáru na basketbalovém zápase.


POLYSAN DEEP hluboká sprchová vanička, obdélník 110x90x26cm, bílá (72363) | MALL.CZ\nNacházíte se zde: Úvodní strana›Hobby a zahrada›Dům, byt›Koupelna a sanitární technika›Sprchové vaničky›POLYSAN DEEP hluboká sprchová vanička, obdélník 110x90x26cm, bílá (72363)\nSprchové zástěny a vaničky s praktickým využitímSprchovou vaničku DEEP českého výrobce POLYSAN můžeme považovat díky svým rozměrům 110×90×26 cm jak za mělkou vanu, tak i hlubokou vaničku větších rozměrů. Celý popis\n7 250 Kč Cena je uvedena včetně RP a DPH.\nZáruka: 24 měsíců (IČ 24 měsíců) Kód: 100017705159\nSprchovou vaničku DEEP českého výrobce POLYSAN můžeme považovat díky svým rozměrům 110×90×26 cm jak za mělkou vanu, tak i hlubokou vaničku větších rozměrů. Výborně se hodí pro rekonstrukce koupelen v panelových domech, kde nám malé rozměry nedovolují použít vanu běžné velikosti. Dalším použitím může být větší sprchový kout. Vanička je vybavena přepadovým otvorem, proto doporučujeme použít vanovou odtokovou soupravu. Vaničku lze klasicky podezdít nebo použít obkladové TIFA panely z extrudovaného polystyrenu, zpevněného cementovou stěrkou (vhodné řešení pro obklad vany mozaikou).\nRozměr: 110×90×26 cm\nTvar: Hluboké a ostatní