Americká poušť I. – část 7. CANYONLANDS NATIONAL PARK | Desperado\nRáno jsem zasedl k psaní této reportáže. Po malých peripetiích se ztracením poukázek na snídani a jednoho z klíčů od pokoje ... fakt nevím, kam jsem je dal ... jsme vyrazili do městečka Monticelo. Tady jsme napojili Chevyho (dnes jej čeká opravdový off-road) a také Garmina, ke kterému nám půjčili kabel pro přenos dat.\nTakto připraveni jsme dorazili do Canyonlands National Park. Hned u vjezdu se Petr zeptal vrátného, zda s tímto autem můžeme na "Elephant Hill Road" - to je ta offroadová trať. Vrátný se podíval na to, čím jsme přijeli, a řekl, že by to s tímto autem nejspíše nezkoušel. To nám z bojovné nálady dost ubralo. No nic, jedeme dál - máme přece čtyřkolku. Když jsme dorazili na místo, kde offroadová trať začínala, zrovna se do kopce trápil Jeep Wrangler. Z pohledu na to, jak se s kopcem pere šel docela respekt. Rozhodli jsme se tedy, že to nejdříve obhlédneme a poptáme se na názor těch, kdo již nahoru vyjeli. Pravda, naše dohadování: tudy to půjde, tady doleva, tady po hraně, tady no, nevím, nevím - vypadalo fundovaně. Jen to auto moc ne, ve srovnání s těmi, co již stála na kopci. I zeptali jsme se řidičů:\n"Promiňte, dá se to vyjet Chevy Blazerem?"\n"Nevíme, je z půjčovny" … další, výrazně mohutnější smích … Pochopili jsme ne. Pravdou je, že to Petra dost mrzelo. A když jsme poté šli pěšky tou cestou, kterou jsme původně chtěli jet autem, ukázalo se, že rozhodnutí nechat auto na parkovišti bylo velmi, velmi rozumné.\nVečeře se nakonec odehrála u benzínové pumpy, kde jsme fungovali v roli "dojížďáků". Dojedli jsme něco, co by se u nás prodávalo pod názvem "mexický guláš", dva zbylé párky v ohřívačí a 3 bagety, které jsme si ohřáli v MW. Kečupu a majonézy k tomu bylo zdarma, co jsme unesli a také slané keksíky, takové, jaké pojídal Tom Hanks ve filmu Terminál … ty také byly zdarma.\nNáš pokus o přespání v Days Inn nevyšel - měli plno. Ptal jsem se, jestli se tedy mohu alespoň připojit k internetu, který inzerují. Řekla mi, že bohužel, je jen po drátech na pokoji. Pak se rozhlédla kolem a spiklenecky mi řekla: "Když půjdete naproti k Internet Café, má sice zavřeno ale na parkovišlti se k bezdrátovému internetu v pohodě připojíte". Měla pravdu - frčelo to dokonale - jen jsem se opět nemohl připojit k VPN (vím já proč?) a tak jsem jen přes web prohlédl, je-li v kanceláři něco důležitého. Ale jen chvilku, protože Petr upozorňoval na skutečnost, že zítra půjdeme 18 km a pak přes noc přejíždíme bez spaní do Las Vegas. Je třeba jít spát.\nHotel, u jednoho Inda, jsme v pohodě našli. Stál 40 USD … z těch částek jsem vždy tak trochu "Matěj". V Las Vegas v luxusu s vířivkou jsem bydlel za 38 se snídaní … pak spíme v "kůlně" za 50,- nebo v normálním hotelu srovnatelném s tím z Las Vegas za 73,-. To mi asi holt zůstane utajené.\nRáno razíme na snídani do onoho internet café. Připojuji počítač - Petr si zalistuje Seznamem a já si pak připravuji k odeslání reportáž. Musím přes web, protože připojení na VPN nefunguje (to je ještě větší záhada, než ceny ubytování - na letišti se podívám v pohodě na soubory umístěné na serveru, někde vidím připojení a nepřipojím se (Days Inn), jinde se se připojím a nemohu na VPN ... a pokaždé za to prý může můj počítač - chudák - doopravdy budu vděčný tomu, kdo mne tímto úskalím provede ... Když jsem skoro hotov, každou adresu a každou fotografii nejdříve posílám vzduchem do Prahy ... nahlásí Explorer chybu a mohu začít znovu. Petr evidentně roste u stolu ... zkouším to znovu a opět to hlásí chyby. Nevím, jestli to někomu projde ale rozumná úvaha říká, že je již pátek, 5 odpoledne a nikdo stejně u počítače nebude ... vzdávám to.\nTen den mám navíc velmi dietní snídani. Při objednávání snídaňového menu jsem si nevšiMl, že podstatnou součástí mé omelety zabalené v tortile (taky kombinace :) jsou houby. Když si (bez zjevné naděje na úspěch) zkouším postěžovat servírce, dostane se mi úsměvu a odpovědi "Oh, I´m so sorry …" a to je vše.\nVracíme se do Canyonlands. Počasí je nic moc. Ocelově šedá obloha, sluníčko ukryté pod mraky - difůzní světlo, které je skvělé na reportáž a detail, ale nic moc na krajinu. Petr je - slušně řečeno - rozladěn. U vjezdu do parku to zkouší s předpovědí … je potvrzená. Říkám si, že jsem ten film včera nemusel kupovat.\nDnes se jdeme podívat na soutok řeky Colorado a Green River. Tedy červené a zelené řeky. Obrázky slibují zajímavou podívanou. Cestou opět potkáváme cestu pro čtyřkolky, která nám včera zústala nepřístupná. Čekám na Petra u "kadibudky" - pěkně odvětrané a prostorné, když přijíždí starý, ale úžasně udržovaný Jeep (ještě na listových pérech) a v něm pán a paní (jeho odhaduji na vojáka, co bojoval ve 2.světové). Zastaví vedle mne, pozdraví a prohlásí …" jsou lidé, co to musí jít pěšky!" Nemyslí to zle, chce pochválit svůj vůz a řidičské umění. Udělám to a dodám, že naše plány překazil náš Chevy z půjčovny. Dostalo se mi odpovědi smíchu (již třetího) "… Chevrolet Blazer … cha, cha, cha …" a jeho Jeep zaburácel a odjel dál po 4WD road. Zařekl jsem se, že si jej příště půjčím a stezku zdolám. (Podle výrazu Petra bych řekl, že si myslel totéž, když jsem mu tuto příhodu vyprávěl).\nOnen soutok nebyl tak barevně prokleslený, jak sliboval prospekt ale i tak to byl impozantní pohled. Když si představíte 600 m vysoké skály, do kterých se obě řeky vryly, nemůže vás to nechat chladné. Když se pak na vodě objevily takové malé čárečky - kajaky - uvědomil jsem si velikost toho, co vidím.\nPotkali jsme zde starší pár - byli z Německa. Říkali, že sem jezdí již jedenáctý rok. Že jsou tady místa, která viděli mnohokrát a stále jim mají co říci. Když odešli, Petr se přiznal, že se jich chtěl zeptat proč, proč sem jezdí již po jedenácté … zasnil se a na otázku proč jej to zajímá mi řekl:\n"Protože bych rád poznal odpověď na svou otázku, co mě to sem tak táhne. Proč sem stále musím jezdit!"


Články: Recenze nejlepší lednice do 18 000 Kč – březen 2017 | bilezbozi.info\nV tomto přehledu se podíváme na aktuálně 3 nejprodávanější kombinované chladničky s mrazákem. Ceny ledniček jdou po novém roce dolů v důsledku cenových akcí např. Black friday. Mezi dlouhodobě uživatelsky nejoblíbenější patří každoročně lednice od výrobce Samsung a Beko, které v poměru výkonu a ceny jsou tou nejlepší volbou do každé domácnosti. Podívejme se tedy na samotné vítěze testu.\n3 nejprodávanější lednice do 18 000 Kč – březen 2017\n1.Samsung RB-F310G RB31FERNCSA\nKombinovaná chladnička s mrazákem nabízí promyšlený úložný prostor optimalizovaný pro různé druhy potravin, spolehlivý, úsporný a tichý chod korunovaný 10letou zárukou.Vnitřní prostor chladničky je navržený tak, abyste spolehlivě dosáhli i na vzadu uložené potraviny. Každý druh potraviny lze vložit do zóny CoolSelect Zone a udržovat její optimální teplotu. K dispozici jsou dvě nastavení – každé je vhodné pro jiný druh potraviny. Přihrádky lze také úplně vyndat, a to i v případě, že jsou dveře mrazáku otevřené jen v úhlu 90 stupňů. To vám umožní optimálněji využít celý úložný prostor, který by byl v opačném případě hůře dostupný. Více na HEUREKA.CZ\nČistý objem: 206 l\nVideo recenze samsung RB-F310G RB31FERNCSA\nUživatelské recenze samsung RB-F310G RB31FERNCSA\nProstorná Šuplíky se nedají přizpůsobovat\nTichý chod Zahřívání boční strany\nUživatelské hodnocení samsung RB-F310G RB31FERNCSA\nChladničku samsung RB-F310G RB31FERNCSA koupíte již od: 10 999 Kč\n2.Beko CSA 24022 X\nKombinovaná lednice BEKO CSA 24022 X s mrazničkou dole v nerezovém provedení. A+ Vybrané chladničky jsou tak extrémně úsporné, že jsou označeny jako třída energetické účinnosti A+ . Elektronika udržuje přesně požadovanou teplotu. Mrazicí kapacita Mrazicí kapacita vypovídá o tom, jaké množství čerstvých potravin (v kg) lze v mrazicím prostoru zmrazit během 24 hodin. Tento údaj je důležitý zejména v době sklizně, kdy je třeba zmrazit během jediného dne velké množství potravin, aniž by došlo ke ztrátě jejich kvality. Tuto informaci najdete také na typovém štítku spotřebiče. Více na HEUREKA.CZ\nČistý objem: 145 l\nUživatelské recenze beko CSA 24022 X\nVelikost mrazáku Špatné zpracování madla\nUživatelské hodnocení samsung beko CSA 24022 X\nChladničku beko CSA 24022 X koupíte již od: 5 830 Kč\n3.Samsung RB-F310G RB31FERNBSA\nKompresor s digitálním invertorem nabízí hned pět různých cyklů pohybu v závislosti na úrovni vlhkosti a způsobu užívání. Chcete si vzít potravinu, která je zrovna úplně vzadu? Díky praktickému posouvání police budete mít okamžitý přístup ke všem potravinám. Dokonce polici můžete zcela vyndat a jednoduše uspořádat obsah chladničky. Mějte všechny dochucovadla v košíku Grab´n Go Basket, který se nachází ve dvířkách chladničky. Při hostině stačí košík vytáhnout a rychle a bez námahy nabídnout svým hostům kečup či hořčici. Více na HEUREKA.CZ\nSpecifikace samsung RB-F310G RB31FERNBSA\nVideo recenze samsung RB-F310G RB31FERNBSA\nUživatelské recenze samsung RB-F310G RB31FERNBSA\nVýborní chlazení Váha\nZpracování Absence českého návodu\nVzhled Časté spínání\nUživatelské hodnocení samsung RB-F310G RB31FERNBSA\nChladničku samsung RB-F310G RB31FERNBSA koupíte již od: 13 950 Kč\nPokud máte zájem o větší výběr chladniček, podívejte se na uživatelské recenze ledniček za nejlepší ceny zde.\nPosted by: Redakcia // Články // Březen 7, 2017


JARNÍ STŘÍHÁNÍ | A Cup of Montessori\n18.4. 2020Jana Beranová1343x0 Komentářů\nČinnosti stříhání papíru inspirované Montessori\nVětšina dětí, které znám, ráda stříhá nůžkami. Jsou velmi nadšeni z výsledků, které vytvářejí, z akce a ze skutečnosti, že používají nástroj, který je často mimo povolené hranice! Rodiče obvykle přistupují k této dovednosti s předsudky a mají obavy.\nJá mám zkušenosti s představením prvního stříhání už kolem druhého roku. Každopádně děti jsou bezpečně připraveni na stříhání zhruba v 35 měsících. Ve školce se obvykle setkávám s dětmi, které nůžky neměli nikdy v ruce a pro tyto děti i těm kterým ještě 3 roky nebyli, nebo jsou čerstvě 3 letí, tak to pro ně to může být velká výzva.\nNež se s vámi podělím o připravené proužky jarního stříhání, ráda bych se s vámi ještě podělila o zkušenosti s tím, jakými věcmi zdárné zvládnutí stříhání podpořit. Pro zvládnutí stříhání, je dobré, když dětem začleníme do běžných činností takové činnosti, které nejen učení stříhání podpoří, ale posílí jejich prsty a ruce. Zde je několik tipů.\nAKTIVITY PODPORUJÍCÍ ROZVOJ MOTORIKY PRO SNADNÉ STŘÍHÁNÍ JSOU:\nvšechny druhy kolíčků na prádlo a kuchyňských sponek\nPoužívejte kleště a pinzety všech možných druhů a přenášejte malé i větší předměty. Postavte třeba věž z kostek tím, že kostky budete dávat na sebe právě kleštěma nebo velkou pinzetou.\nKapátko zahrňte do výtvarných aktivit, míchejte barvy. Můžete použít i velké kapátko-pipeta na šťávu na maso a přenášet vodu z jedné mísy do druhé.\nVšechny tyto činnosti podporují sílu v prstech i dlaních a zlepšují jemnou motoriku a koordinaci rukou.\nStříhání v předškolním období (3-6 let) velmi důležité a děti opravdu baví. Začít můžete tak tím, že nejprve budete papír pouze trhat na malé kousíčky, i tím se prsty procvičují.\nVyberte dětem správné nůžky a nebojte se těch ostrých. Pokud jim pořídíte malé dětské nůžky které více pižlají než stříhají, tak budou z činnosti otrávení a brzo od ní odejdou s tím, že stříhání je nanic. Děti potřebují mít stejně kvalitní nástroje jaké byste pořídili sami sobě. Já osobně mám ráda nůžky fiskars a maped.\nPokud se bojíte o bezpečnost pořiďte ty s kulatou špičkou, ale jak už jsem psala ostré. V případě, že vaše dítě více používá levou ruku, nebo ruce často střídá, zkuste koupit jak pro praváky tak pro leváky.\nKdyž si sami zkusíte stříhat nůžkami pro praváky levou rukou, nebo naopak, zjistíte, že je to velký rozdíl a že stříhání po linii je zcela nemožné bez zubů.\nPro úplně první stříhání, si můžete na pomoc vzít i zdvojené nůžky. Pomohou aby dítě lépe pochopilo princip stříhání.\nU dvouletých dětí je také lepší použít na stříhání tvrdší papír (čtvrtku) aby se jim to lépe drželo, ale ne zas moc tvrdý, aby to zvládli ustřihnout.\nPro trénování stříhání jsou dobré proužky, kde je předkreslená čára, vlnovka atp., tímto si děti stříhání zpřesňují.\nRáda připravuji dětem tématické proužky a jaro je krásné a zelené, plné mláďátek a barev velikonočních svátků. Rozstříhané proužky nevyhazujte, schovejte je do krabičky a vytvářejte s dětmi následně koláže a výkresy. Každá aktivita stříhání je u mých dětí i dětí ve školce nejraději zakončována lepením.\nTak neváhejte a užijte si zábavu z tvoření a pošlete mi vaše připravené stříhání a výtvory které jste udělali.\nProužky na jarní stříhání si tady můžete tadyStáhnout\nTagy: jemná motorikamontessoristříhánítvoření


Mobilní televize netáhne, drtí ji rádio - iDNES.cz\nPrvní velký průzkum reálného televizního vysílání v Británii provedl British Telecom spolu se společností Virgin Mobile.\nVýsledky šestiměsíčního průzkumu na vzorku jednoho tisíce uživatelů ukázaly, že mobilní televizi považuje za přitažlivou nebo velmi přitažlivou 59 procent uživatelů.\nVíce než 65 procent se ale stejně vyjádřilo o digitálním rádiu. Vybraní uživatelé strávili sledováním televize na mobilu v průměru 66 minut za týden. V případě rádia to bylo ale 95 minut za týden.\nMobilní operátoři dosud nedokázali přesvědčit zákazníky, aby s mobilem dělali něco více, než jen psali textovky a volali. Nyní sahají po mobilní televizi jako možném zdroji nových příjmů. Výzkum ale ukázal, že zákazníci si cení službu pouze na 5 liber, tedy jen na polovinu částky, ve kterou operátoři doufali.\nBritish Telecom testoval novinku\nSlužbu, kterou British Telecom testoval, a kterou by chtěl prodat výrobcům mobilních telefonů, používá část spektra pro digitální rádio. Tak by bylo možné sledovat na mobilních telefonech nejen živé televizní vysílání, ale také digitální rádio.\nSlužba by přinesla nové posluchače pro klasická rádia a navíc by přinesla možnost rychlé interakce, podobně jako u digitální televize. Tak by se mobilní posluchači mohli zapojovat do různých soutěží a hlasování a nebo třeba stahovat hudbu.\n„Skoro bych řekla, že rádio bylo pro zákazníky atraktivnější než televize“, řekla Emma Lloydová, generální ředitelka British Telecomu. „Budeme schopni reagovat na oblibu digitálního rádia a nemyslím, že by to byla negativní věc,“, řekl zástupce firmy Movio, která plánuje od letošního léta velkoobchodně nabízet televizní pořady britským operátorům.\nNapříklad, o minulých vánocích byly digitální rádia jedním z nejprodávanějších zboží v oblasti elektroniky. Přednost digitálního rádia na mobilu před televizí může být také v tom, že ne vždy je pohodlné sledovat obrazovku mobilu.\nMobilní televize se hodí i doma\nÚčastníkům testu byly nabídnuty k výběru tři kanály z široké nabídky zahrnující Sky News, Sky Sports, E4, ITV2 nebo hudební kanál Blaze. Průzkum ukázal, že zatímco někteří si zvolili zpravodajské kanály, hodně uživatelů využilo možnost sledovat oblíbený televizní pořad na ITV nebo E4, když nemohli být doma.\nDoma zapínali televizi na mobilu, pokud se museli vzdálit od svých televizních přijímačů. Uživatelé také dávali přednost sledování celých televizních programů nebo celých zpráv, než speciálně připravených zpravodajských kanálů. Mobilní TV byla mimořádně oblíbená ráno a večer u lidí, kteří musí do práce dojíždět vlakem.\nV Británii se už do mobilů vysílá\nMobilní televizi nabízejí v současnosti Orange, Vodafone a 3, za kterou si účtují 10 liber měsíčně. Všichni tři používají své 3G síťe, ze jejichž budování se jim ještě zdaleka nevrátily investované prostředky. - více zde...\nStreamování televizního obsahu přes mobilní síť může být způsob, jak by mohla síť na sebe vydělat, ale také by mohla zahltit a mobilní telefony by nemohly nakonec sloužit svému hlavnímu účelu. - více zde...\nPro srovnání, služba od British Telecomu používá pozemní vysílání místo mobilní sítě. Dokonce funguje i v oblastech bez pokrytí. Technologie využívá internetu a části spektra pro digitální rádio, vlastněné společností Digital One. Nazývá se DAB-IP, funguje jako tradiční digitální televize. První komerčně dostupné zařízení bylo vyrobeno Taiwanskou společností HTC. - více zde...\nTémata: digitální televize, mobilní operátor, Velká Británie, Ze světa, Orange, Rádiové spektrum, Vlak, Vodafone


Our kingdom of books: Draví ptáci - 1. kapitola 2/2\nDraví ptáci - 1. kapitola 2/2\ndnes ještě doplním pár informací o minulosti hlavní postavy. Cody byl součástí americké armády, konkrétně U.S. Army Rangers. Říká se jim Rangeři a jedná se o elitní jednotky, jejichž historie sahá až do 18. století, kdy bojovali proti Indiánům. Dále se jednotky formovaly i ve druhé světové, Korejské i Vietnamské válce. Jejich výcvik je velmi náročný a musejí zvládat fyzicky i psychicky náročné testy. Když do toho zapojíte Codyho velmi dobrý zrak a fyzickou zdatnost díky svému původu měniče, musel být své jednotce skutečným přínosem. Tuto informaci přidávám, protože se mi zdá, že by mohla později hrát roli v rozšifrování jeho chování...\nUžijte si další část a dejte vědět, jak se vám zatím kniha líbí. Na začátek je tam poměrně dost akce a pořád se něco děje, což se mi na knize líbí asi nejvíc. Co zaujalo vás?\nCodymu bušilo ve spáncích. Kdyby vypil ještě trochu kávy, začal by pravděpodobně vrážet do zdí.\nAni po třech hodinách výslechu nedostal od členů Letky žádné odpovědi, které by mu přiblížily, co se stalo. Vyzpovídal čtyřicet tři členů a osm lidí z ostrahy, které sehnali Ryder a Byron.\nVyšplhal se do druhého patra, kde byla kancelář bezpečnosti. Slyšel odtamtud rozhořčené hlasy.\n„Měli bychom být venku a pátrat po tom, kdo je za to zodpovědný, a ne být drženi tady!“ Hlas byl hluboký a zakončen zavrčením.\nCody slyšel Ryderův tichý klidný tón, ale nerozeznal slova. Spěchal k zavřeným dveřím a otevřel.\nRyder stál s rukama v bok před obrovským svalnatým Afroameričanem. Když vstoupil, oba muži se k němu otočili.\nByron stál hned vedle dveří jako ukázka síly, kdyby někdo dělal potíže. Kolem oválného stolu sedělo dalších pět mužů a dvě ženy.\nJedna z žen na něj překvapeně zamrkala a Codyho žaludek se stáhnul.\nDo hajzlu, neočekával, že by na ni mohl znova narazit.\nBylo těžké odtrhnout od ní pohled, ale podařilo se mu to. Oslovil rozzuřeného muže.\n„Děkuji, že jste počkali,“ promluvil Cody klidně a snažil se náladu v místnosti trochu zchladit. Agresivita muže a nepřátelské pohledy ho vyburcovaly a připravily k boji.\nMuž před Ryderem zavřel oči a párkrát se zhluboka nadechl.\nAubrey. Jen když pomyslel na její jméno, Codyho srdce se rozbušilo rychleji.\nPostavila se a přešla k muži. Byla asi o deset centimetrů menší než on, ale působila sebejistě, když muži položila ruku na rameno.\n„No tak, Mikeu,“ promluvila tiše. „Prostě si sedni, ať to máme za sebou. Zjistíme, co se stalo.“\nMike otevřel oči, pohlédl na Rydera a Codyho. „Tak dobře.“\nS trhanými pohyby se nasoukal do židle. Aubrey se otočila ke Codymu a jemně se usmála. „Asi chápeš, jak se cítíme. Dnes jsme ztratili dobrého muže. Jsme naštvaní a chceme odpovědi.“\nCody se setkal s jejím intenzivním pohledem a jeho srdce škobrtlo. Šedé. Její oči byly hluboké a tmavě šedé. Truchlila, její oči to prozrazovaly. Věděl, jak v ní číst, nebo kdysi to tak bylo.\nVzpomněl si, že když byla vzrušená, její oči se zbarvily téměř do modra. Když byla naštvaná, tak jako, když se viděli naposledy, zářily zeleně.\nMěla na sobě černé kalhoty, které obtahovaly její křivky a šedé tričko s krátkými rukávy na propínání. Své černé dlouhé vlasy měla stáhnuté z tváře.\nTa její tvář…\nDokonalá bledá pleť zářila na známém obličeji.\nCodyho tělo se napjalo a tam dole ztvrdnul. Nebyla to zrovna reakce, kterou by po tolika letech čekal.\nZaměřil se jen na práci a všechno ostatní zatlačil do pozadí. Naklonil hlavu a řekl: „Taky chceme odpovědi.“\nNad jeho ostrým tónem zúžila oči, ale nic neřekla. Otočila se na podpatku a vrátila se na své místo.\nCody si zastrčil ruce do kapes. Nechtěl se na ni obořit, ale sakra, vůbec ji tady nečekal.\n„Mé jméno je Cody Johnson,“ začal, když se ujistil, že má nad sebou zase kontrolu. „Vedu toto vyšetřování,“ kývnul směrem k Ryderovi, „spolu s mým týmem.“\nMike si založil ruce na prsou. „Mike Williams. Šéf bezpečnosti,“ pak mávnul k ostatním u stolu, „a tohle je můj tým.“\nCody rozuměl jeho rozčilení a rozrušení, ale neměl čas na hry. Zabral prázdnou židli a posadil se.\n„Pane Williamsi,“ vyzval jej. „Buď nám můžete pomoci získat odpovědi, nebo ztrácet čas. Čím více času ztratíme, tím déle bude trvat, než zjistíme, co se s vaším šéfem stalo.“\nMike otevřel pusu, ale než mohl promluvit, skočil mu do řeči jiný muž.\n„Udělali jsme kopie bezpečnostních nahrávek, jak požadoval váš muž. Co ještě chcete?“\n„A vaše jméno?“ zeptal se Cody.\n„Joey Michaels, dohlížím na noční směnu,“ odpověděl.\n„Skvělé, tak začneme s vámi. Je tady nějaké místo, kde si můžeme promluvit sami?“\nMike vyskočil a vrhl se vpřed. „Na tohle nemáme čas!“\nStále v pozoru, jediné co musel Ryder udělat, bylo změnit svou pozici, chytit Mikovo zápěstí a strhnout jej zpátky. Vzájemně se drželi, dokud Ryder nepřirazil Mikea ke zdi.\nBezpečnostní tým byl okamžitě na nohou a Cody se vměstnal do prostoru mezi své muže a ostatní.\nMike nebojoval. Zabořil obličej do Ryderova ramena a začal vzlykat.\nRyder byl velký chlap, ale Mike jej ve všech ohledech převyšoval. Bylo těžké Rydera naštvat. Vlastně, za celou dobu, co s Ryderem spolupracoval, jej nikdy neviděl ztratit kontrolu.\nAni teď to nebylo jinak. Utěšoval druhého muže, nechal Mikea vzlykat a třást se a celou dobu jej držel.\nCody zvedl ruku, aby zadržel bezpečnostní tým.\n„Přestaňte,“ řekla Aubrey tiše, když se k němu vydali další dva muži. „Nechte ho být. Joey, běž s agentem Johnsonem. Použijte hlavní pracovnu.“\nOstatní odmávla zpátky ke svým místům. Otočila se a podívala se na Codyho. „Pojďme to dokončit. Máme tady všichni práci. A Letku, která potřebuje ochranu.“\nCody ji chtěl pohladit, nebo udělat něco aby odehnal ztrhaný výraz z její tváře. To teď ale udělat nemohl. A pravděpodobně už nikdy nebude moci.\n„Následujte mě,“ řekl Joeymu a odtrhnul od ní pozornost.\nCody se otočil a zamířil s mužem ven.\nJoey byl menší než Cody, který měřil okolo sto osmdesáti centimetrů. Odhadoval, že má muž okolo pětadvaceti let. Cítil auru dominance šířící se kolem.\nPtačí měniči fungovali podobně, jako tomu bylo u vojenské hierarchie. Čím byl měnič dominantnější, tím vyšší měl pozici. Zkušenosti tuto pozici vylepšovaly. Gregory byl nejdominantnějším sokolím měničem v celém státě.\nCody by Joeymu přiřadil pozici někde uprostřed hierarchie Letky, ale protože měl hodně zkušeností, i když byl tak mladý, zřejmě by dosáhl na vysokou pozici.\nJoey jej dovedl do velké kanceláře s monitory, na kterých běžely záznamy.\nCody si zabral jednu ze židlí a ukázal Joeymu aby se také posadil. „Proč rovnou nezačnete s vysvětlením obvyklých postupů a organizací?“\nEd Evudar 10. března 2016 10:19\nSkvělé, díky moc za další pokračování kapitoly !!\nAnonymní 10. března 2016 10:42\nDíky moc za překlad a těším se na další. :)\nKarkulka Ba 10. března 2016 10:57\nSuper, ze pokracujeme dalej. Dakujem. Uz sa tesim na akcne , zhave, zamilovane priserky.\nLidka 10. března 2016 11:26\nDíky moc za překlad a korekturu další části kapitoly.\nYanica Zet 10. března 2016 11:57\njajana 10. března 2016 12:35\nVdaka- zatial to vyzera velmi zaujimavo- tesim sa na ich spolocne vysetrovania :-)\nNadezda Pavloskova 10. března 2016 14:15\nJooo dekuji :D\nzuzu 10. března 2016 14:37\nsisulisa 10. března 2016 20:35\nKrása. Veľmi pekne ďakujem za preklad a korekciu. Už sa teším na pokračovanie. :-)\nAlzbeta Hrackova 11. února 2017 12:46\nVina 9. července 2017 21:32\nuroboros 24. července 2017 21:01


vytrvalostní trénink- intervaly vs. dlouhé-pomalé - IronFactor - fórum o posilování, kulturistice a fitness\nvytrvalostní trénink- intervaly vs. dlouhé-pomalé\nPříspěvekod samorost » 30. lis 2008 17:42\nVytrvalostní trénink- intervaly vs. Dlouhé-pomalé/ ustálené-vzdálenosti\nPro zdravé srdce, ztrátu tuku a fyzický výkon\nVytrvalostní trénink má mnoho jmen a mnoho forem. Pokud trávíte značné množství času v takzvaných „health clubs“, je to pravděpodobně „kardio“ (obecně asi nejpopulárnější termín); kardio obvykle zahrnuje běhací pás nebo trenažér kola. Pokud jste žena, představuji si, že o tom mluvíte jednoduše jako o „aerobiku“; aerobik se obvykle provádí v nějakém druhu taneční místnosti. Pokud jste atlet, nebo alespoň atleticky založený, pravděpodobně to znáte jako „trénování kondice“ nebo, pokud vaše atletické zájmy mají určité východoevropské rysy, může to být dokonce „General Physical Performance“; v tréninku kondice/GPP můžete běhat a dělat mnoho a mnoho cviků s vlastní vahou, záleží na specifické atletické činnosti. Mé oblíbené a v nomenklatuře, kterou preferujeme v Integrated Conditioning, je „pracovní kapacita“; pracovní kapacita je typicky rozvíjena skrze používání rozmanitých procedur se závažím, jako kettlebelly (H2H drill, TAPS multi-level drills atd.) a nástroje strongmanů (tire flip, nošení pytle s pískem atd.). Lidé obvykle provádí vytrvalostní trénink z jednoho nebo více následujících důvodů: zdravé srdce, hubnutí, zlepšení fyzického výkonu.\nNarozdíl od atletů, kteří zařazují dlouhé-pomalé/ustálené-vzdálenosti (LSD- Long-Slow/Steady-Distance) během specifických období nebo fází tréninkového programu během roku, většina lidí obecně (uvědomuji si, že je špatné zobecňovat, ale obecná tvrzení nejsou vždy nespráná) si myslí, že je to nejlepší/nejúčinnější-na-všechno/jediný typ vytrvalostního tréninu, který má cenu dělat. Tento typ cvičení je tu velmi dlouho, a do dneška stále přetrvává- i přes zvyšující se evidenci, která ukazuje, že může být daleko lepší způsob jak vykonávat vytrvalostní trénink (a je jedno z jakého důvodu jej provádíte).\n(Ve vší upřímnosti, intervalový trénink získává ve fitness komunitě trochu větší „ohlas“, ale ne určitě takový, jaký si zaslouží. Doufám, že tento článek otevře oči a rozvine možnosti alespoň jedné osobě, která se ještě nerozhodla přepnout z LSD na intervaly.)\nLSD trénink, také často nazýván ustálené aerobní cvičení, je „zakořeněn v tradici“, a cokoliv s tak velkou minulostí bývá složité překonat. Lidé často chrlí tu zbytečnou rétoriku o tom jak..“to fungovalo v minulosti, bude to fungovat teď! Proč bych to měl dělat jakkoli jinak?“\nDobrá, povím vám to!\nZaprvé, ačkoli, je důležité poznamenat, že jsou v základu dvě formy vytrvalostního tréninku- aerobní a anaerobní- a odehrávají se uvnitř tří tělních energetických systémů. Okamžitý energetický systém, někdy uváděný jako cesta ATP/CP, zahrnuje rozklad adenosin trifosfátu a kreatin fosfátu v buňkách pro získání energie; poskytuje okamžitou energii pro velmi krátký časový úsek intenzivního výkonu, obvykle nepřesahujícího dobu tří sekund. Třeba těžké jedno opakování se závažím. Po těch asi tří sekundách se začne uvolňovat neoxidativní/glykolitická cesta. Tato produkuje krátké dávky energie přes rozklad glukózy (cukr v krevním oběhu) a glykogenu (cukr skladovaný v játrech a svalech), a obvykle je ve hře při fyzických aktivitách trvajících v rozpětí čtyř sekund a jedné minuty. Jako příklad mohou být sprinty na 100-400 metrů. Aerobní cvičení využívá- zjevně- aerobní energetický systém, znám také jako oxidativní energetická cesta. To je jediný tělní energetický systém, který k práci vyžaduje kyslík.(Více méně. Mezi systémy je určité překrývání;nepřetržitost stavu.) Aerobní energetický systém neumí produkovat energii tak rychle jako dva předchozí, ale dokáže udržet produkci energie daleko déle; je tedy používán na závody trvající déle než dvě minuty- typicky o mnoho déle. Například maratony a/nebo Tour De France. LSD trénink spadá do této energie.\nNyní se pojďme podívat na zub vytrvalostního tréninku.\nPrvní a nejdůležitější (alespoň by mělo být pro nás všechny!) je záležitost zdraví srdce. Po dlouhé časy jsme byli vedeni k tomu, abychom věřili, že je potřeba provádět LSD trénink, abychom zesílili své srdce a aby pracovalo efektivněji. LSD trénink nás měl uchránit před infarktem. A funguje, že? Jo; jen se zeptejte chudáka Jima Fixxe. (Opět ve vší upřímnosti, určitě tam byly i jiné okolnosti, které mohly přispět jeho nešťastnému úmrtí když běžel, ale myslím že víte co tím myslím…)\nV úvodním čísle The Performance Menu, Dr. Art DeVany (v excelentním rozhovoru od Robba Wolfa) prohlašuje, „Rutinizované aktivity s nižší intenzitou, i jogging, odbourávají přirozený chaos srdečního rytmu člověka, čímž je méně adaptabilní vůči stresu.“\nDr. DeVany pokračuje, aby nabídnul následující vysvětlení, proč stále vidíme, že je LSD trénink navrhován jako nejlepší v takzvané „vědecké komunitě“.\n„Trénink v ustáleném stavu je často brán jako norma pro trénink, protože je nejvíce studovaný. A je nejvíce studovaný, protože výzkumníci ví, jak jej zkoumat. Daleko účinnější trénink, přerušovaný trénink (intervaly), je málo znám, protože výzkum je obtížnější.“\nV článku na svých stránkách, Dr. AL Sears, autor skvělé knihy „The Doctor´s Hearth Cure“, nabízí dedukci velmi podobnou té Dr. DeVanyho, mluvící pro intervaly před LSD: „Konvenční moudrost praví, že vaše srdce potřebuje vytrvalostní trénink, aby zůstalo zdravé. Skutečně, používají kardiovaskulární vytrvalost jako synonymum pro srdeční kondici. Ale je to skutečně to, co naše srdce potřebuje? Nemyslím si.“\n„Infarkty nejsou způsobeny nedostatkem vytrvalosti. Infarkty se typicky objevují při odpočinku nebo v úsecích vysokého srdečního minutového objemu. Často zde bývá hledáno náhlé zvýšení. Osoba zvedá těžký předmět, má zrovna sex nebo ji zasáhne nečekaná emoční rána. Při cvičení po dlouhý čas, vlastně způsobujete opak. Když cvičíte nepřetržitě po více než okolo 10 minut, vaše srdce se musí stát účinnějším. Větší účinnost spočívá ve „zmenšování“. Vzdáte se maximální kapacity, protože menší může jít dál.“ Ve „Science of martial arts training“, Charles I. Staley,MSS, nám poskytuje poněkud jiný užitek: „Přerušovaný trénink…akumuluje větší objem stresu na kapacitu srdce při pumpování krve.“ Podle pohybového fyziologa Dr. Stevena Seilora, opakované zvyšování a snižování v intenzitě může vytvořit zvláštní zátěžové stresy (tlaky) na srdce, ns které se dá adaptovat. Seilor naznačuje, že v průběhu intervalu se srdeční tep zvyšuje, potom, v momentu kdy interval skončí, srdeční tep ihned začne klesat, ale žilní oběh (tedy do srdce) zůstává vysoký. Tyto projevy na dodatečné roztažení srdeční komory mohou pomoci spustit komorovou přestavbu (zvýšený objem srdeční komory).“\nOdvažuji říct, že tohle je důvod, proč „průměrná“ osoba podstupuje režim vytrvalostního tréninku. Neustále se nám říká, jak LSD trénink spálí hned tuk a odhalí tvrdé, pevné tělo pod ním. To funguje taky, ne? Samozřejmě; jen se podívejte na všechny vyzáblé-těstovité ženy poskakující naráz hodiny při kurzech aerobiku.\nOdůvodnění že LSD je často citován jako nejlepší forma cvičení na spálení tuků je vlastně docela logická. Když někdo trénuje v ustáleném stavu LSD způsobu (typicky 30-60 minut), trénují oxidativní energetický systém. Oxidativní cesty pálí tuk kvůli energii. Také se ukázalo, že po asi 20 minutách nepřetržitého ustáleného cvičení jsou vyčerpány bezprostřední dostupné energetické zdroje- glykogen a tuk- a začíná se pracovat na uloženém tělesném tuku. Na první pohled to zní dobře- ale, jako s mnoha dalšími věcmi, není to tak jednoduché.\nVe článku nazvaném „Forget the Fat-Burn Zone“ (Zapomeňte na zónu pálení tuků), Clarence Bass cituje výzkumy prováděné skupinou kanadských vědců, včele s Angelem Tremblay,Ph.D. Tremblay a kolektiv, porovnali výsledky programu vytrvalostního tréninku (ET-Endurance Training) proti Vysoce intenzivnímu intervalovém tréninku (HIIT- High-Intensity Interval Training) na spalování tuků:\n„Jak byste mohli očekávat, celkové energetické náklady ET programu byly značně větší než u HIIT programu. Výzkumníci vypočítali, že ET skupina spálila při cvičení více než dvakrát tolik kalorií než HIIT program. Ale (překvapení, překvapení), měření kožních ohybů ukázalo, že HIIT skupina ztratila více podkožního tuku. „Navíc“, oznámili výzkumníci, “když se spočítal rozdíl v celkovém energetickém nákladu,…,ztráta podkožního tuku byla 9 násobně větší v HIIT programu než v ET programu.“ Ve zkratce, HIIT skupina měla 9x větší užitek pro každou kalorii spálenou při cvičení.“\nClarence nám poté předkládá shrnutí výzkumníků, proč by to tak mohlo být. „‘[Metabolické adaptace plynoucí z HIIT] mohou vést k lepšímu využití tuků v po-cvičebním stavu a tudíž přispívají k většímu energetickému a tukovému deficitu.’ Jinými slovy, srovnáno se cvičením o mírné intenzitě, vysoce intenzivní přerušované cvičení způsobuje, že po tréninku je spáleno více kalorií a tuku. Jestliže citujeme studie o zvířatech, říkají také, že je možná potlačena chuť k jídlu po intenzivních intervalech.“\nV případě, že nejste obeznámeni s Clarencem Bass, je to kulturista v pokročilém věku, který si poctivě vysloužil přezdívku „Mr.Ripped“. Ví o čem mluví na téma hubnutí. Zdůrazňuji, abyste prozkoumali jeho stránky na www.cbass.com.\nJiný důležitý ohled co se týče vytrvalostního tréninku na hubnutí je jeho efekt na celkovou tělesnou stavbu. LSD trénink je notoricky katabolický. Jinými slovy, mnohdy spálí tolik svalů jako tuku, nakonec vytváří obávanou „vychrtlou obtloustlou“ osobu.\nOpět, můžeme najít odpověď na Clarencových stránkách. V interview s Dr.Pat O´Shea (autor Quantum Strength and Power Training), Clarence pokládá následující otázku: „... Může Tabata protokol vysoce intenzivních intervalů být vhodný pro kulturisty, kteří chtějí zachovat svalovou hmotu při hubnutí?“\nNa kterou Dr.O´Shea odpovídá:\n„Odpovědí je jednoznačně velké ano... krátce trvající intenzivní intervalový trénink je vysoce efektivní při změně poměru čisté svalové hmoty a tuku bez ustoupení z velikosti svalů. Intenzivní intervalová práce je skvělý způsob ztráty tuku a zároveň vyrýsování se do vrcholové soutěžní formy.“\nStránky pana Bass určitě nejsou jediné, kde lze nalézt tato data. Je nespočet dalších nezávislých pramenů, které by mohly být citovány na podporu předpokladu, že intervaly jsou daleko lepší na spalování tuku než LSD. Rob Faigin je autor pozoruhodné „Natural Hormonal Enhancement“ (Přirozené zvýšení hormonů), důkladně probádané a osvědčené práce o dietě a cvičení. Na fotografiích vypadá dobře stavěný a dost vysekaný, takže asi ví, o čem mluví. V diskuzi - v jeho knížce NHE - o dopadu kardiovaskulárního cvičení na ztrátu tuku, Rob praví, že... opět, konvenční moudrost je nesprávná.\n„Převažující víra je, že ke zredukování tělesného tuku byste měli provádět kardiovaskulární cvičení na nízké úrovni intenzity ustáleným, rytmickým způsobem po dlouhou dobu. Avšak... to snižuje poměr intenzita/objem, což postupně zvyšuje kortizol poměrný na růstový hormon a testosteron- určitě ne hormonální profil, který chcete.“ Dovolte mi shrnout vám to s poněkud zastaralým příkladem: Vypadali byste raději jako sprinter, nebo měkký, slabý vytrvalecký běžec? Nic proti vytrvalcům, samozřejmě...\nMyšlenka, že typ LSD tréninku je nezbytný a/nebo nejlepší metoda, jak zlepšit výdrž, když chcete uspět ve sportu, je široce držena (lidmi, kteří si myslí, že ví). Téměř všude kam se podíváte, naleznete atlety, jak venku běhají míle na čas a doufají, že je to dostane do lepšího stavu kondice než jejich oponenty. Popadáte dech po obzvláště náročném nácviků chvatů, páčení nebo sparování? Potřebujete běhat déle! Jste fotbalista, který nemůže popadnout dech během krátkých her? Měl byste dělat více aerobního cvičení!\nNo, ne tak docela.\nSe zřejmými výjimkami opravdu extrémně dlouhých vytrvalostních sportů v ustáleném stavu, jako triatlon a maraton a Tour De France, dost často je LSD trénink ve skutečnosti kontraproduktivní, když přijde na maximalizaci atletického výkonu jedince. Ve skutečnosti, celkově, intervalový trénink nabízí daleko větší užitek a zlepšeni než LSD. Pojďme se podívat na dva největší důvody, proč byste si měli vybrat intervaly před LSD ve vašem poslání pro vrcholný výkon.\nZaprvé, intervalový trénink zvýší vaši aerobní kapacitu spolu a anaerobní; typ LSD tréninku vybuduje pouze vaši aerobní kapacitu. Rob Faigin, ve své knize „Natural Hormon Enhancement“, nás opět zásobuje nějakou tou vědou:\n„ Kromě hormonálním výhodám intervalového tréninku, jsou zde i výhody kardiovaskulární. Jedna studie, která porovnávala zlepšení v aerobní kapacitě (měřeno VO2max- maximální využití kyslíku) dosažené intervalovými tréninky oproti nepřetržitým tréninkům, shledala, že intervalový trénink vykázal dvakrát větší přírustek VO2max. Jiná studie porovnávající tyto dva typy trénink shledala, že zatímco oba tréninkové způsoby zvýšily aerobní kapacitu na stejný stupeň, intervalový trénink zvýšil anaerobní kapacitu o 28%, zatímco nepřetržité cvičení v navýšení selhalo. Nadto, jakmile je jednou aerobní zlepšení navýšeno cvičením, intervalový trénink je nejúčinnější způsob jeho udržení ... Souhrnně tyto studie demonstrují, že intenzita je klíčový faktor vztahující se zároveň ke zvýšení a zachování kardiovaskulárního zdraví. Intervalový trénink zdůrazňuje intenzitu; proto poskytuje značný užitek kardiovaskulární, kromě užitku hormonálního.“\nZadruhé, anaerobní výdrž je praktičtější ve většině sportů, na rozdíl od aerobní. To platí zejména pro většinu silových atletů, jako jsou bojovníci (boxeři a zápasníci a provozovatelé tradičních bojových umění) a míčoví hráči (footballoví a basketballoví hráči, atd...). Anaerobní vytrvalost je také použitelnější v každodenních aktivitách, podle mého skromného názoru, než LSD.\nOdůvodnění má co dělat s faktem, že akce v těchto typech sportů, pro velkou část, je z přirozenosti anaerobní; Odehrávají se v okamžitých/ATP-CP a neoxidativních/glykolytických energetických cestách, abych byl přesný. Typicky, je zde krátký náraz vysoce intenzivní práce následovaný krátkým- obvykle aktivním- odpočinkem, následovaný další prací, atd. Podívejme se na některé příklady z bojových sportů, protože to je oblast, se kterou jsem trochu obeznámen. K ilustraci toho, jak se tradiční LSD činnost drží, mi dovolte použít osobní příklad. Jen před několika lety jsem měl instruktora Tae Kwon Do, který se připravoval na test na další stupeň. Už měl čtvrtý nebo pátý stupeň černého pásku, myslel bych si, že ví líp. Nicméně, jednou ráno jsem ho viděl, jak pomalu běží okolo parcely v práci (oba jsme v té době pracovali v konstrukci). Ačkoli testem prošel, divím se jak; a nebylo by pro něj jednodušší, kdyby dělal nějakou intervalovou činnost místo-nebo aspoň navíc k- joggingu.\nSamozřejmě bez urážky, mám za to, že to také ilustruje, jak člověk může být technicky dost zdatný (a skvělý instruktor) v určitém atletickém úsilí, a zároveň nevědět, jak pro to co nejlépe trénovat. Jak připomínám, dokonce mi řekl, že není fanoušek tréninku s těžkými váhami; že to zpomaluje. Byl samozřejmě „spoutaný tradicí“. (Na druhou stranu, je to pár let co jsem s ním mluvil. Možná také přišel na „správný“ způsob myšlení. Doufám ...)\nVe „Special Topics in Martial Arts Conditioning“(Speciální témata v kondičním tréninku bojových umění), Charles I. Staley, B.Sc.,MSS, v textu na kurs pro ISSA Specialist in Martial Arts Conditioning certifikát, se této problematiky dotýká velmi věcně: „Jako provozovatel bojových umění, většina vašeho energetického výdeje je anaerobní. Bez kyslíku (nedivíte se, proč většina instruktorů bojových umění klade důraz na aerobní cvičení tak ohnivě, že?). Uštědřování ran a kopů, chvaty, hody, a bleskové reflexivní pohyby musí být prováděny pořád dokola, při čemž testují vaši toleranci k trýznivé bolesti a únavě....“\nJinými slovy, proč trénovat pro tento typ výkonu usednutím k dlouhé, téměř odpočinkové formě cvičení?\nPro praktičtější, příklad účinku LSD běhu proti intervalům na výkon, můžeme se podívat na , Forresta E. Morgana, major, USAF,. Maj. Morgan, velmi vážený, tradiční provozovatel bojových umění, je autorem komplexního svazku, jak by měl válečník myslet a trénovat: „Living the Martial Way“. Maj. Morgan čtenáři líčí, jak po dokončení studia v USAF Officer Training School (Důstojnická tréninková škola americké armády) pokračoval ve svém plánu běhu. Časem se dostal do bodu, kdy běžel hodinu denně- někdy až sedm mil nebo více najednout.\n„Myslel jsem si, že mi to určitě dá odolnost, o kterou jsem usiloval. Špatně!\nČím víc jsem běžel, tím víc trpělo mé bojování. Ztratil jsem všechnu svou výbušnou sílu, schopnost zaskočit oponenta... Mimoto jsem jsem ztratil schopnost skákat; vypadalo to, jakoby chodidla byla přikována k podlaze. Ale nejvíc frustrující bylo, přes všechnu práci, co jsem do toho dal, jsem nevypadal, že mám větší bojovou výdrž než předtím, než jsem začal běhat. Unavil jsem se tak brzo, jak předtím. Odhalil jsem, co atleti na dráze a na hřišti ví po desetiletí: uklidněné, vlekoucí se tempo dálkových běhů produkuje uklidněného, vlekoucího se atleta.“\nA tak major Morgan odhalil potřebu a užitek intervalového tréninku. Také to přináší dobrou poznámku. Intervaly rozvíjí rychlost, LSD ne, a jakmile jste rychlí, můžete vždy zpomalit; pokud jste se trénovali, abyste byli pomalí, je to, tvrdím, téměř nemožné najednou se stát rychlým. Položeno tak jednoduše, jak to jde (což je jediná cesta jak cokoli pochopit), typ LSD cvičení cvičí pomalá svalová vlákna; intervaly směřují k rozvoji rychlých svalových vláken. Také se naznačuje, že cvičení může změnit jeden typ vláken v druhý! To je klíčový bod, protože se rodíme jen s určitým počtem svalových vláken- rychlých a pomalých- a jen ti s největším štěstím mají vysoký stupeň rychlých v poměru k pomalým. Tito rychlí kámoši jsou ti, ke kterým vzhlížíme nejvíc; ikony síly, mohutnosti a rychlosti. Proč byste měli dělat něco, co změní vaše rychlá svalová vlákna v pomalá? Rychlost vám taky může zachránit život. Považte si následující scénář: Jdete samotní nočním Central Parkem (není to nejlepší začátek,ale...), staráte se sami o sebe, a najdou seznáte, že jste napadeni gangem darmošlapů. Po metelici brutálního násilí jste schopni se vyprostit z jejich sevření. Při útěku, co byste považovali za nejmoudřejší směr akce: Vložit se do pomalého, odměřeného klusání, které by dovolilo chuligánům vás rychle chytnout a zkopt váš obličej do malby Jacksona Polloca; nebo sprintovat rychle jak to jde k nejbližšímu zdroji světla nebo populaci/svědkům předtím, než vás můžou útočníci chytnout a zatáhnout do křoví...inu, víte?\nV zájmu úplného odhalení (po několikastránkovém řečnění proti) byl bych nedbalý, kdybych nezmínil fakt, že nějaká LSD činnost může být požadována na počátku atletické kariéry, jednoduše kvůli rozvoji základny aerobní vytrvalosti. Avšak jakmile atlet dokáže provádět ustálenou aerobní aktivitu 20-30 minut, je pravděpodobně čas přejít na anaerobní trénink. V internetovém článku nazvaném „A Basic Primer on Endurance Training“ (základní učebnice vytrvalostního tréninku), Charles Staley píše: „Mnoho kondičních specialistů se vyhýbá konceptu rozvoje aerobního základu, cítí, že vysoce rozvinutá aerobní kapacita je kontraproduktivní k dosažení síly a rychlosti. Avšak anaerobní systém je založen na aerobním systému, takže už z principu, vypadá logicky rozvíjení systému, který podporuje odstraňovaní mléčné kyseliny během vysoce intenzivního tréninku. Jako všechny věci, je skutečně sporné, kolik aerobní práce je vykonáno a kde v tréninkovém cyklu má místo.“\nJe zde jedna forma aerobního tréninku, kterou shledávám jaksi zajímavou- co se týká aerobního cvičení. Jmenuje se Aerobní intervaly, takže mám za to, že to ani nemusí perfektně sedět do formátu LSD. Myslím, že tato forma aerobní činnosti může být užitečnější, než tradiční aerobní LSD, protože využívá kratší pracovní intervaly, s přestávkami mezi nimi, tudíž dovoluje relativně vyšší tréninkovou intenzitu. Pokud potřebujete zařadit nějakou aerobní aktivitu- mimo sezónu- mohu potvrdit, že tohle může být způsob. Další výuku můžete najít ve Staleyho článku, zmíněném výše, nebo jeho výborné knížce, „The Science of Martial Arts Training“.\nOpět osobní poznámka. Snažím se už nějaký čas přimět svou sestru aby přešla na intervaly, ale ona to jednoduše neudělá; přimkla se k LSD typu joggingu téměř každodenně a diví se proč nemůže udělat žádný významný pokrok v hubnutí a nabírání kondice! (Přirozeně, dieta také může hrát velmi významnou roli v úspěchu či neúspěchu jedince, fyzického. To je další oblast, kde zůstávají tradice silné a já nemohu přimět sestru, aby věnovala pozornost čemukoli, co jí říkám. „Ale já potřebuju svůj chleba a těstoviny!“ No dobrá...) Kdybych měl hádat, odvážil bych se říct, že většina fitness- smýšlejících lidí- včetně mé sestry- nemá ráda intervalový trénink, protože to může být přímo brutální způsob cvičení. Věřte mi, rozumím tomuto způsobu myšlení.\nNa druhou stranu, opravdová krása intervalů je, že je obvykle potřeba provádět je po relativně krátkou dobu a s nižší frekvencí. Zatímco LSD trénink se nejčastěji dělá 3-5x týdně, 30-60 minut naráz, efektivní intervalový tréninkový plán se může vyznačovat tréninky krátkými deset minut (celkově!), prováděnými nefrekventovaně, dvakrát týdně. Myslím, že kvalita čas-účinek- nehledě na další diskutované výhody- intervalového tréninku by mohla být opravdovou spásou pro zaneprázdněné lidi s celodenní prací, rodinou a společenskými povinnostmi, atd., kteří si nepřejí trávit svůj život v posilovně.\nJe pro vás dostupných mnoho variant intervalového tréninku- většina z nich dost dobrá. Jen pár z těch populárnějších pro uvážení:\nTabata procedura, založený na výzkumu japonského doktora Izumi Tabata,Ph.D, je znázorněn 6-8 intenzivními 20 sekundovými pracovními intervaly následovanými 10 sekundovými přestávkami.\nHIIT (první vyhlášený, myslím, Shawnem Phillips ve starém čísle Muscle Media) zahrnuje 30 sekundový klus následovaný 30 sekundovým sprintem; to je opakováno 4x v prvním a druhém tréninku- dohromady čtyři minuty- po kterém se přidává další minuta (jeden 30 sekundový klus a jeden 3é sekundový sprint) na další dva tréninky. Pokračujete tímto způspbem, přidáváním minuty každé dva tréninky, dokud neděláte 15 minut práce.\nOpět, je to jen pár dobře známých příkladů. Je mnoho dalších způsobů k doplnění intervalů do plánu, a já bych vás povzbudil, abyste některé zkusili- nebo dokonce vytvořili svůj vlastní!\nPro účely tohoto článku, a v zájmu jednoduchosti, zaznamenáte, že jsem zaměřil vytrvalostní trénink jen v rámci konvenčnějších typů plánů bez závaží (běh, plavání, švihadlo, atd.) než abych zahrnul i poněkud neortodoxní varianty se závažím. Mějte v paměti, že ET se závažím může být stejně úžasně účinný-ne-li víc- jako cvičení bez něj co se týče zlepšení zdraví srdce, hubnutí a fyzického výkonu.\nNěco k uvážení při vybírání způsobu intervalového tréninku, z Health for Life, článku „MAX O2“:\n„Studie ukazují, že aktivity, při kterých nesete váhu [jako běh, skákání přes švihadlo atd.] podporují rychlejší kalorický výdej. Což znamená, že tyto aktivity mohou zvýšit vaši aerobní výkonnost rapidněji než aktivity, kde váhu nenesete [jako plavání a cyklistika].“ Což v podstatě znamená, že když si například vyberete skákání přes švihadlo, před nečinným rotopedem, spálíte víc kalorií rychleji, aerobně fit se stanete rychleji, a nakonec, zhubnete rychleji. Pro mě to zní jako vítězství-vítězství-vítězství!\nI když jsem možná na toto téma „kázal davům“, můžou být někteří z vás- jako můj instruktor TKD a má sestra- kteří čtou a jsou stále přilepení u starých způsobů, plýtvající časem, energií a svaly na cvičení dlouhých-pomalých/ustálených-drah. Pokud jste to vy, upřímně doufám, že nápadům diskutovaným v tomto článku věnujete aspoň malou úvahu. Neotáčejte se hluchým uchem, slepým okem, zde-vložte-oblíbenou-metaforu-na část těla, k těmto informacím; pro sebe prozkoumejte intervaly. Je mnohem více výzkumu podporující intervalový trénink, než jsem zde prezentoval.\nNakonec bych chtěl odejít aspoň s jedním rozloučením: jen proto, že jste vždy dělali s děláte něco určitým způsobem (a pravděpodobně jste měli i nějaké výsledky), neznamená to, že to děláte nejlepším způsobem. Konec konců, pokud můžete získat lepší výsledky ve vašem úsilí, v kratší čas, není to něco, o čem byste měli přemýšlet?\nKurt J. Wilkens je zakladatel Integrated Conditioning, Inc. Osobní tréninkové společnosti sídlící v jižní Floridě, která zdůrazňuje funkci a wellness před prostým „fitness“. Integrated Conditioning se specializuje na kombinování Old-School fyzické kultury s moderní sportovní vědou k rozvoji nejúčinnějších plánů možných pro specifické potřeby jednotlivce. Trénink je vám dostupný online nebo v pohodlí vašeho domova. Kurt je ISSA- certifikovaný fitness trenér, ISSA specialista v získávání kondice v bojových uměních, a certifikovaný instruktor ruských kettlebellů. Může být zastižen na své stránce: www.integratedconditioning.blogspot.com.\noriginální článek: http://www.dragondoor.com/articles/endu ... fault.aspx\nNaposledy upravil(a) samorost dne 30. kvě 2011 19:07, celkem upraveno 1 x.\nPříspěvekod BENNY » 30. lis 2008 18:04\ntohle přeložit tak mě asi klepne very gj mate!\nPříspěvekod keba » 30. lis 2008 19:53\nSes do toho obul pěkně.Dobrá práce.\nPříspěvekod Folis » 1. pro 2008 10:08\nVýborný článek, překlad, práce ... co dodat .\nPříspěvekod samorost » 2. pro 2008 17:21\nPříspěvekod liqvidko » 16. pro 2008 19:33\nmyslite ze by sa to dalo aplikovat aj v posilovni, napriklad oblubeny cvik drepy? tj 20sec. drepujem a 10sec odpocivam? s mensou vahou? to mi ale trochu pripomina zavrhovane tradicne "rysovacie treningy" kde sa voli vyssi pocet opakovani, mensia vaha a kratsie prestavky? zaujmave nie?\nPříspěvekod bazinger » 16. pro 2008 20:17\nda, minule sme otom kecali a je to vraj dost ucinne\nRegistrován: 26. dub 2008 19:49\nPříspěvekod Bender » 16. pro 2008 21:09\nliqvidko píše: myslite ze by sa to dalo aplikovat aj v posilovni, napriklad oblubeny cvik drepy? tj 20sec. drepujem a 10sec odpocivam? s mensou vahou? to mi ale trochu pripomina zavrhovane tradicne "rysovacie treningy" kde sa voli vyssi pocet opakovani, mensia vaha a kratsie prestavky? zaujmave nie?\nna tom je zalozena tabata metoda http://www.ironfactor.cz/viewtopic.php? ... ght=tabata\nRegistrován: 7. úno 2009 13:35\nPříspěvekod DamNEasy » 7. úno 2009 13:43\nEšte som to celkom nepochopil .Takže Tabatou schudnem viac a zachovám svaly lepšie ako hodinou šlapania na bycikli???Vyzerá to super ale až príliš jednoducho 2x do týždna niečo intenzívne Pls dajte príklad nejakého takéhoto tréningu Dik a great článok ps:trocha mi to pripomína film Fightclub tý "bitkári" nebehali milíon hodín po pláži a podobne raz za týžden sa bili tých cca 10 minút a boli fakt vysekaní okrem tých svalov ale to nebolo ich cielom asi to má blízko k téme či?\nPříspěvekod samorost » 7. úno 2009 13:46\nJo je to tak. A neni to tak "jednoduchy", spiš je to docela záhul kd\_ž máš dodržet přestávky a intenzitu.\nNa konci článku máš dva příklady- tabata a intervaly 30s sprint, 30s vyběhávání, se podiv.\nRegistrován: 14. led 2007 13:37\nPříspěvekod Crash » 7. úno 2009 14:53\nJa behavam tie intervaly 30x sprint a 30s chodza a je to zahul fakt... zhadzuje sa pri tom krasne.\n" You can bench press 500 pounds, congratulations!!.... I can kick your ass"\nRegistrován: 25. dub 2008 0:09\nPříspěvekod brano-hc » 10. dub 2009 21:16\ncavte . neviem ci som to pochopil spravne ale je lepsie ked beham 12 minut takym systemom ze beham napriklad 1 minutu co nejrychlejsie co najvisov intezitov a potom 30 sekun pomalym krokom a nissia intezita takto to mam robit pocas celych 12 minut co budem behat je to lepsie ako kebize mam behat 12 minut kuse lebo pri tom tomto systeme stracam viacej svalov\nPříspěvekod samorost » 10. dub 2009 22:39\nKdybys to běžel takhle tak možná umřeš vyčerpáním! Ze začátku je lepší si dát intervaly do čtyř minut- 30s max/30s výklus, a každý druhý trénink si přidej jeden intervalový cyklus- 1 minutu.\nPříspěvekod brano-hc » 10. dub 2009 23:12\ndobre ale aku to ma vyhodu ked pojdem 30 sekund beh 30 vyklus viacej tukov spalim?\nPříspěvekod samorost » 11. dub 2009 0:04\nje to v tom článku...


Navrhoval bych zřídit památník odsunu • RESPEKT\nS historikem Adrianem von Arburgem o Češích a jejich německé historii\nAdrian Portmann - von Arburg • Autor: Milan Jaroš\n3. 2. 2013 | aktualizace 29. 4. 2014 21:59\nPřed lety vyměnil „nudné“ Švýcarsko za Brno, aby se pustil do bádání v jedné z – jak říká – nejméně zmapovaných kapitol evropských dějin. To, s jakou intenzitou se „jeho“ téma odsunu Sudetských Němců objevilo v prezidentské volbě, ho překvapilo. „Češi si stále nejsou jistí vlastní národní identitou,“ říká bezchybnou češtinou.\nZvolili si Češi dobrého prezidenta?\nČtyřicet pět procent Čechů volilo relativně vhodného kandidáta, o deset procent více pak muže, který je nejen pro mezinárodní vztahy, ale hlavně vnitřní vývoj společnosti ta horší varianta. Tím ale nechci říci, že úplně špatná.\nJste Švýcar a sám jste nevolil, v Česku ale žijete patnáct let. Jak moc jste tu volbu prožíval a nechal se strhnout atmosférou?\nUž jsem si tu zvykl na pozici chladnějšího pozorovatele, ale samozřejmě jsem tu volbu sledoval, i když zejména finále mi nedělalo radost. Do hry vstoupily určité manýry, které podle mě překročily určitou mez. Když Miloš Zeman zcela vědomě a systematicky přišel s německou kartou podobným způsobem, jako to před lety udělal při parlamentních volbách Václav Klaus, bylo to na mě moc. Možná mu to vyneslo nějaký užitek v samotné kampani, ale pro společnost je to špatná zpráva.\nPocházíte ze země, která na přímém hlasování o politice stojí. Jsou i tam vyhrocené emoce nutnou součástí podobně důležité volby?\nNe, ve Švýcarsku je to zpravidla klidnější a slušnější. Ale není to jen o jedné volbě, je to o tom, jak se vedou politické debaty a veřejná diskuse jako taková. Mně stačí se čas od času dívat na večerní zprávy v České televizi. I když to vysílání trvá tři čtvrtě hodiny, tři čtvrtiny času jsou o nějakých skandálech, personáliích či jiných podružnostech, pro řešení opravdových problémů je tam prostor minimální.\nTy věci se sice řeší – třeba daňová, důchodová nebo zdravotnická reforma, ale nedostáváme se do hloubky. K nejpalčivějším věcem patří ostatně i nakládání s minulostí, na které prezidentská kampaň narazila. Minulost tohoto národa je v novodobých dějinách zvlášť ztížená, nese si opravdu výjimečně těžké břemeno, o to víc by se vyplatilo, kdyby si nositelé funkcí spolu s médii byli více vědomi své odpovědnosti a nebyli v pokušení nabízet zjednodušená řešení. Právě to se zase stalo, ne poprvé a obávám se, že ani naposled.\nJaká břemena konkrétně myslíte? Vztah ke komunismu?\nTen určitě, ale teď v kampani šlo především o vztah Čechů k Němcům, k sudetským Němcům zvlášť.\nJe vůbec pro Česko přímá volba podobného typu vhodná? Vyjdeme-li z toho, že kvůli své minulosti je společnost plná vnitřních rozporů, nebude se tím jen její další rozdělování zvětšovat?\nNejsem zastáncem přímé volby prezidenta. Ve Švýcarsku se ostatně také nevolí – vyjma voleb do zastupitelských sborů – osoby do vysokých státních funkcí. Členové vlády, ale i spolkový prezident, který se každý rok střídá, to jsou rozhodnutí parlamentu. V přímých hlasováních se pozornost soustředí na řešení věcných problémů, ne osobností. V Česku obecně jsou lidé zvyklí neustále řešit personální obsazení těch nejvyšších funkcí, což odpoutává pozornost od skutečných věcných problémů. Když mám srovnávat se Švýcarskem, diametrálně odlišná je tu i kultura hledání konsenzu. Málokdy tu cítím, že do nějakého jednání vstupují lidé s odlišnými názory od začátku i s vědomím, že se musí dohodnout a že právě dohoda je pro společnost to nejdůležitější. Může to trvat, ale jakmile je dohody jednou dosaženo, měla by platit.\nJak obtížné bude pro Čechy ten názorový příkop z prezidentské volby zahladit a jakou cestou to vůbec půjde?\nUrčitě ne takovou cestou, kdy před volbami tvrdí jistý pan Šlouf, že není aktivním poradcem jednoho z kandidátů, aby se dvě hodiny po jeho vítězství triumfálně objevil na scéně. Pokud chce nový prezident v tomto stylu podvádět občany, tak by si asi neměl dělat iluze, že získá větší důvěru veřejnosti, než momentálně má. Každopádně to má v rukou především on.\nPřece to ale nestojí a nepadá jen s osobou nového prezidenta.\nTo samozřejmě ne. Ti, kteří ho nevolili a byli bytostně proti němu, i ti mají odpovědnost, aby uznali volbu jako demokratické rozhodnutí. A důležité je, aby teď nešli do „ podzemí“, aby nešli do vnitřní či opravdové emigrace, což jsem teď mimochodem dost často slyšel od kolegů. To není ta správná cesta, protože ta volba ukázala i jednu pozoruhodnou věc: Čtyřicet pět procent volilo pozitivně se prezentujícího Schwarzenberga, kandidáta, který se nebál říkat také nepopulární věci. A to je docela dost, když vezmeme v potaz, že to nebyl úplně nejsilnější kandidát ohledně svého vystupování.\nŘeší se při švýcarských volbách, jestli je ten či onen kandidát skutečný a pravý Švýcar?\nNic podobného si nevybavuji.\nPřekvapilo vás, že se právě tohle téma objevilo v českém volebním klání?\nÚplně ne, ale ta intenzita, s jakou se ono cizáctví probíralo, mě opravdu zarazila. Nešlo jen o cizáctví pana Schwarzenberga jako osobnosti, ale notabene i vztah k Němcům, kteří fungovali kvůli Benešovým dekretům jako nějaké ohrožení. Říkám si, že tohle je skutečné varování, abychom přemýšleli, co dělat lépe. Jinak to bude začarovaný kruh.\nCo to vlastně o české společnosti ukázalo? Je tu skrytý nacionalismus, který jenom čeká na svou příležitost? Nebo ještě něco jiného?\nUkázalo to, že Češi jsou stále v zajetí svých novodobých dějin, se kterými se ještě moc nevyrovnali. Zadruhé, že jsou pořád velmi neinformovaní. Tvrzení, že kdybychom hýbali Benešovými dekrety, Sudeťáci by chtěli a dostali zpátky majetek, je nesmysl. Ani formální zrušení nebo deklarování neplatnosti dekretů by nevyvolalo nebezpečí, že někdo přijde v rámci České republiky o to, co mu dnes patří. V tom měl Schwarzenberg pravdu, že je to z mezinárodně-právního hlediska posichrováno. A pak vůbec není pravda, že by o to nějaká značnější část sudetských Němců vůbec usilovala. To je naprosto zavádějící pohled, který byl použit zcela účelově. Pokud by se pan Zeman, který ve volebním boji přiznal, že moc německé deníky nečte, trochu více informoval o současné situaci v Německu, musel by to vědět. Sudetští Němci jsou velmi roztříštěná skupina a onen landsmanšaft zdaleka nezastupuje většinu lidí s touto identitou.\n45 R06 jaros • Autor: Respekt\nStudiem sudetských Němců se dlouhodobě zabýváte. Nakolik se tedy v rámci dnešního Německa můžeme bavit o sudetských Němcích jako o nějaké organizované síle?\nMinimálně. Oni byli po odsunu cíleně geograficky rozptýleni. Dnes je tyto lidi, kteří ještě cítí sudetoněmeckou identitu, čím dál těžší organizovat. To společenství je v rozkladu, což není skoro sedmdesát let po odsunu překvapující.\nTo ale neznamená, že by teoreticky nemohli vznést majetkové požadavky individuálně?\nMohli. Těch případů však bylo velmi málo a o jejich šancích jsme se už bavili.\nSkončil by dnes Edvard Beneš za odsun před haagským tribunálem, jak řekl Karel Schwarzenberg?\nTo jsou úvahy, které bych zcela odmítl, protože přece nemůžeme zaměňovat jablka a hrušky. Nemůžeme aplikovat nynější poměry na dřívější dobu, protože pak by přece vyvstala i otázka, zda by dnes Beneš jednal stejně jako před sedmdesáti lety. A to si nemyslím. Myslím, že úvahy v tomto směru zkrátka nemají valný smysl.\nJak se vůbec díváte na odsun dnes z pohledu historika?\nMusím začít trochu obšírněji. Typickým znakem Čechů je, že pořád řeší své národní rysy, respektive jejich náplň. Moderní češství se především odvíjelo od konfrontace nebo konkurence s němectvím. Najednou ale ten Němec, který žil na území spolu s nimi, před skoro sedmdesáti lety zmizel. A najednou se ten antagonismus stal mnohem zmanipulovatelnějším, protože protivník se stal de facto fantomem. To jsme viděli i teď při prezidentské volbě. Z Německa či Rakouska do prezidentské debaty nezasáhl jediný impulz, přesto se ten poměr k Němcům podle mě stal dominujícím tématem posledních dvou týdnů před druhým kolem. To je neuvěřitelná věc, která nejen ukazuje tu trvající nevyrovnanost českého obyvatelstva se svými moderními dějinami, ale také to, že český národ pořád řeší, čím vlastně je, jak se definuje. A to asi není úplně lichotivý rys, protože národ, který neví, čím vlastně je, má problém. Není si jistý svou pozicí a je velmi snadno znejistitelný. Jsem však optimista. Myslím si, že za deset, nejpozději dvacet let už ten druhý tábor, který se definuje opravdovým vlastním obsahem, a nikoli pomocí fantomů, bude silnější.\nA když bychom se přece jen ještě vrátili k Benešovým dekretům jako takovým. Když se o nich jako historici bavíte, nakolik jsou vlastně ještě živým tématem? Existují pro jejich historickou úlohu různé výklady?\nVlastně na obou stranách Šumavy platí, že se dekrety probírají až příliš. Já neustále sudetským Němcům říkám, ať přestanou být na Benešovy dekrety tak fixovaní. Co jim to přineslo v posledních šedesáti letech? Vůbec nic. Jen to, že Češi měli ještě více strach s tím nějak hýbat. A tady, na české straně, je ta pozornost podobně přehnaná.\nMně jde spíše o pohled nezaujatého historika. Vedete s kolegy diskuse o tom, jestli byla i jiná alternativa? Nakolik šlo vše vyřešit bez odsunu?\nTo je složitá otázka. Vycházejme z mezinárodní politické konstelace: Spojenci, a to nejen Sověti, ale hlavně Velká Británie a částečně Američané, chtěli tzv. clean sweep, jak to nazval Churchill. Tedy doslova „vymetení“ Němců. Pravda však také je, že pro odsun byli Spojenci přesvědčovaní už během exilu Benešem a polskými reprezentanty, takže je otázka, co byl jejich vlastní prvotní názor a co už bylo výsledkem jednání.\nMyslím, že i přes postoj Spojenců bylo možné od května čtyřicet pět postupovat mnohem diferencovaněji. To znamená nevycházet z principu kolektivní viny a mnohem důkladněji ověřovat, kdo vlastně spáchal něco konkrétního. Princip kolektivní viny je velmi zřetelný v celé poválečné normotvorbě, nejen v dekretech, ale i v dalších zákonech. Kdyby se od něj upustilo, trvalo by to dlouho a ano, časové okénko, dokdy byli Spojenci ochotni přijmout transporty odsunutých lidí na Západ, bylo velmi úzké. Nicméně to, jak se třeba postupovalo vůči německým antifašistům, to byla ohromná křivda, za kterou se česká vláda vedená Jiřím Paroubkem také omluvila.\nVy osobně tedy považujete odsun za událost, která negativně ovlivnila další vývoj české společnosti?\nPodívejme se na poměry v pohraničí, což je jedna třetina státního území České republiky, a ať to posoudí každý sám. Během odsunu a hlavně po něm tu došlo k obrovskému civilizačnímu úpadku. Pokračovalo v podstatě ohýbání práva z doby okupace. Když tři miliony občanů přijdou bez náhrady o svůj majetek, je to příklad, který si lidé budou pamatovat. Jde o podkopávání právního povědomí, dojde k dalšímu kalení mezilidských vztahů, odbourání organicky dlouhodobě vrostlé struktury. Ty důsledky jsou pořád velmi živé. Dodnes na to Češi doplácejí, jen nevím, nakolik jsou si toho vědomi.\nStačí se podívat na ekonomické poměry toho území. Doteď se nevyrovnalo s tím, že odtud naráz zmizelo obrovské know-how. Byli odsunuti majitelé stovek firem, zmizela znalost výrobních postupů, nebylo dost pracovních sil. K tomu všemu, což nesouvisí přímo s odsunem, se kvůli geopolitice brzy odřízly západní trhy. V severočeském a západočeském pohraničí byla přitom prozápadní orientace na export lehkoprůmyslového zboží jasná, najednou to nešlo udržet. Pokud se ale ptáte na dědictví v duševním smyslu, tak tu přetrvala velmi nápadná fixace na otázku majetku. Skutečně si myslím, že leitmotivem politického diskurzu v České republice je odjakživa otázka, kdo komu co ukradl. Tohle téma máme neustále přítomné i v médiích. A souvisí to podle mě právě s majetkovými přesuny během okupace a těsně po okupaci v době odsunu. Tak silnou orientaci na majetkové záležitosti a na tendence ho odebrat, krást, nezákonným způsobem se majetku zmocnit a vzájemně si takové jednání podsouvat, jsem v žádné jiné zemi v Evropě ještě nezpozoroval.\nJaké měl odsun vlastně důsledky pro lidi, kteří v pohraničí zůstali?\nNěmců zůstalo jen necelých dvě stě tisíc, pak čeští starousedlíci. Pět let po odsunu žila v oblasti třetina starousedlíků a dvě třetiny nově příchozích. Přitom kulturně, sociálně i politicky to byly dvě úplně jiné kapitoly. Ostatně i proto mezi nimi byly časté problémy, mezilidské vztahy tu byly na dlouhou dobu zkalené, protože starousedlíci si samozřejmě pamatovali, kdo opravdu něco někomu ukradl, když to bylo snadné.\nV čem všem se starousedlíci od nově příchozích lišili?\nVazbou na půdu, pokud byli zemědělci, pochopitelně ale vůbec vazbou na daný region, ve kterém žili. Mezi starousedlíky byli hodně zastoupení státní zaměstnanci, kteří se orientovali spíše na národní socialisty nebo na sociální demokracii, ale ne na komunisty. Zastoupení komunistů, kteří už udávali od roku čtyřicet pět směr, bylo mezi českými starousedlíky velmi slabé. Mezi novoosídlenci orientace na komunisty naopak naprosto dominovala. Už to vyjadřuje obrovský příkop mezi těmi skupinami.\nJak osud Sudet ovlivnil zbytek země?\nNejdůležitější jsou dvě věci – jednak už ta zmiňovaná chybějící právní jistota ohledně vlastnictví majetku, která dodnes působí jako mor. Komunisté ji pak při znárodňování a kolektivizaci posunuli ještě dál. Ale důležitý je i fakt, že české země se národnostně homogenizovaly. Kulturní homogenizace pronikla do celého způsobu života, pod komunistickým režimem byla velmi zřetelná a je zřetelná dodnes. A to by se nestalo, kdyby zůstal v zemi třeba jeden milion Němců. Prostě by tam pořád byla nějaká protiváha, bylo by jasně vidět, že kultura není jen jediná dominující, ale rozmanitá a to je, myslím, pro člověka obecně důležité. To je také obrovská ztráta pro tuto zemi.\nUdělali po roce 1989 zdejší politici pro urovnání minulosti dost?\nNeudělali. Měli bychom mnohem více sahat po symbolech. Velká většina žijících odsunutých Němců nemluvila o navracení majetku, oni jen touží po tom slyšet upřímnou lítost nad tím, co se stalo, pokud ne přímo omluvu, ze strany českých reprezentantů. To nic nestojí, žádné peníze, pouze odvahu. Touží i po věrohodném zájmu o jejich osud. A neustálé odkazování na Česko-německou deklaraci nestačí.\nOsobně jsem zastáncem jednoho symbolu, který není realizovatelný v současné době: je to dlouhodobější vize. Navrhoval bych zřídit ústřední památník odsunu, což asi teď zní jako bomba, když s tím přicházím. Já to ale myslím jako vyústění už probíhajícího procesu a doufám i nadále probíhajících procesů, které dospějí k závěru, že nucené vysídlení tří milionů obyvatel země nepřinesl dobré výsledky ani pro Němce samotné, ale ani pro další obyvatele Česka. Odsun byl pro celou zemi ztrátová záležitost. A pokud se někdy dopracujeme k závěru, že na něj doplatilo několik generací jak tady, tak i na druhé straně Šumavy, může památník fungovat jako silné memento, že by se už něco takového nemělo nikdy opakovat. A mimochodem, ten památník bych zřídil přímo na Pražském hradě. Už jen proto, že tam sídlila řídicí centrála odsunu ministerstva vnitra.\nKolik lidí se dnes vlastně studiu těchto událostí věnuje?\nPokud mluvíme o poválečném dění, tak v Německu to po odborné stránce není velké téma. V tom bohužel hraje roli ještě klasická Brandtova Ostpolitik ve smyslu: Nechceme svým východním sousedům vyčítat minulost, my, Němci, jsme toho spáchali mnohem víc. Mezi českými historiky vědomí o důležitosti tohoto tématu jako jedné z klíčových událostí novodobých dějin existuje. Na druhé straně je fakt, že aktivně o něm v celostátním rámci za posledních pětadvacet let bádalo jen relativně málo lidí. Archivních spisů týkajících se odsunu přitom existují tisíce kartonů. Pokud to srovnáme s podobně důležitými událostmi, třeba s pražským jarem, je v té pozornosti značný nepoměr.\nHraje tu podle vás stále roli základní neochota k přiznání viny?\nU některých kolegů nesporně ano, těch, kteří jsou otevřeni bádání, už je ale více. A jsou tu ještě velké dluhy na obou stranách hranice. Obraz, který dodnes převládá v Německu o odsunu, se opírá skoro výlučně o výpovědi pamětníků, které byly sbírány ve čtyřicátých a padesátých letech. Od té doby se ten obraz konzervoval. Tady máme co do pramenů opačnou situaci. S lidmi se o tom nikdo nebavil, vychází se jen z archivních, oficiálních pramenů, osobní svědectví chybějí a lidský osud proto není v popředí. Hledaná žádoucí hodnota je přitom kombinací obou pohledů, o což se mimochodem pokoušíme s kolegy v rámci občanského sdružení Conditio humana.\nNesdílíte na druhou stranu předpoklad, že čím více pozornosti se bude věnovat odsunu, tím víc se upozaďuje to, co ho zapříčinilo, tedy samotná válka?\nToho bych se neobával. Na to se dá vždycky odpovědným způsobem upozorňovat. Spíše se obávám toho, že přejdeme od jednoho extrému – nezabývat se tím vůbec jako za komunistického režimu a zamlčovat to – k druhému, který se už bohužel trochu rýsuje. A sice že se zabýváme pouze těmi excesy, těmi nejtemnějšími stránkami. Nám by ale mělo jít o osud těch tří milionů lidí. Ano, bylo tam několik desítek tisíc usmrcených, nechci to vůbec bagatelizovat. Ale odsun, pokud jej bereme jako šifru pro velké téma českých moderních dějin, byl mnohem více. Jde o osud lidí samotných, osud jejich bývalých sousedů, o vývoj regionu, jak jsme o tom mluvili, o dopad na celostátní rámec a tak dále. A v tomto obecnějším smyslu, obávám se, bude těžké debatu rozšířit. Můžeme pokračovat ještě nejméně padesát let senzačním objevováním hrobů, těch je ještě strašně moc, v každém pohraničním okrese je jich několik. A když se každým případem budeme zabývat tak důkladně jako teď Dobronínem, tak se obávám, že se vůbec nedostaneme dál. Budeme přešlapovat na místě.\nCo tedy dnešní reflexi minulosti schází?\nChybí připomenutí souvislostí. Odsun nebyl jen výsledkem druhé světové války, i když bez ní by k němu nedošlo, minimálně ne tak masivnímu. Především šlo ale o vyústěním etnického, naprosto přehnaného nacionalismu, který byl v té době relevantní v celé střední a jihovýchodní Evropě. Druhá světová válka jen tu myšlenku prostorového rozdělování obyvatel podle takzvaných národností legitimizovala. A ještě druhá věc, odsun jako nástroj, jako fyzický přesun lidí nezačal v roce čtyřicet pět, ale třicet osm. A začalo to tím, že lidé byli pod různými okolnostmi přinuceni opustit pohraničí – Češi, Židé, němečtí demokraté. Během celé okupace nucené přesuny pokračovaly. Takže Edvard Beneš rozhodně nebyl prvním, kdo s tímto receptem přišel.\nV českých politických kruzích se přitom zdůrazňuje, a zněla tak i rezoluce českého parlamentu před zhruba deseti lety, že odsun je výsledkem druhé světové války. Považuji to za poměrně směšné až dětinské, protože pokud bychom chtěli obhajovat všechno jako reakci na válku, tak bychom nakonec museli obhajovat i významné posílení komunistické strany, což byl také její přímý důsledek. Jsou to prázdná slova, zjednodušení, které k ničemu nevede.\nZástupci sudetských Němců hlasovali ještě před deseti lety s poukazem na odsun v německém parlamentu proti vstupu Česka do Evropské unie. Je to něco, co by se už dnes nestalo?\nTo se ví hlavně tady v České republice. V Německu to celostátní média téměř nezmiňovala a německá politická reprezentace se naopak chová vůči Česku – minimálně od Schrödera a Merkelové – velmi přátelsky. Ale považuji to za velkou chybu tehdejší oficiální sudetoněmecké reprezentace, landsmanšaftu. Stejně považuji za osudnou chybu to, že má pořád krajanské sdružení ve svých stanovách tu perspektivu na vrácení majetku. Protože dokud to mají, tak samozřejmě může přijít nějaký Klaus, Zeman nebo Fico, ukázat to lidem a říci, že něco takového hrozí. Takže jde o neodpustitelnou chybu.\nV oficiálních strukturách sudetských Němců už ale probíhají změny k lepšímu. Třeba mluvčí Bernd Posselt sám prošel vnitřním vývojem. A jeho signály, které dal najevo v minulých letech, například návštěva Terezína a Lidic, jsou podle mě podanou rukou. A jsou to věrohodné signály. Já si myslím, že nějaký rozhovor, i když by trval hodinu, žádného premiéra či prezidenta nic moc nestojí. Problém nikdy nebudeme produktivně řešit, když se něčeho bojíme. Musíme spolu mluvit.\nŠvýcarské dějiny jsou nudné\nŘíkal jste, že vás samotného překvapilo, jak se téma cizáctví v kampani chytlo. Nakolik se podle vás můžeme obávat i tendencí, že tahle nacionální nota bude posilovat?\nSouvisí to přímo s mírou znalostí, které máme o těch druhých, konkrétně tady o našich sousedech. Ta dnešní míra mi bohužel zavdává důvod k obavám a nevidím ani trend k lepšímu. Ačkoli mobilita lidí významně vzrostla, konkrétně znalost němčiny klesá. Také znalost reálií současného Německa, ale i historických hluboce klesla. Ale váš největší soused je Německo, to je prostě fakt. A zdá se mi, že vaše pozornost neodpovídá významu souseda, jakého máte. Přijal jsem s velkým zájmem současný záměr zavést druhý cizí jazyk a budu zvědavý, do jaké míry potom bude reálně zastoupena němčina. Ale už dávno jsme tady měli mít na školách dva povinné jazyky, samozřejmě angličtinu a němčinu. Hlavně pro mladého Čecha, který bude hledat uplatnění na pracovním trhu, je znalost obou těchto jazyků velká investice do budoucnosti.\nČím si současnou nechuť k němčině vysvětlujete?\nSouvisí do jisté míry s převážně nevyslovenou distancí velké části českých politických elit vůči Německu. Myslím ale, že mladá generace je spíše obětí školního systému, který jim nedává jasný příkaz, že musí ovládat i němčinu a tečka. A kdyby se tím jazykem lidé začali zabývat, myslím, že nechuť k učení by výrazně zmizela. Měli by pak i reálné možnosti jezdit do Německa, přibyla by spolupráce, skutečné kontakty, upevňovali bychom porozumění a sousedství.\nJak se vlastně stane, že jedním z největších expertů na odsun sudetských Němců je v Brně žijící Švýcar? Většina zdejších obyvatel by možná naopak měnila za život ve Švýcarsku.\nPokud se chcete zeptat, proč tady jsem, tak bych vám drze odpověděl: Proč ne? Vždyť je to krásná země, jejíž osud mi není lhostejný. I proto jsem si dnes dovolil mluvit zcela bez obalu. Ale to, že tady žiju, nebyl záměr nebo rozhodnutí. Byl to opravdu osud. Na začátku byla výměna s jedním pražským gymnáziem přesně před dvaceti lety, v roce devadesát tři. A ano, tam jsem někoho poznal a od té doby se to nějak vyvinulo dál.\nČím to, že jste se jako historik dostal právě k tomuto tématu?\nBerte to trochu s nadsázkou, ale švýcarské moderní dějiny jsou relativně nudné. A v Evropě nemáme moc území, jako je Česko, kde se odehrálo tolik historických zvratů a katastrof, které bychom měli lépe pochopit. Jinými slovy, lákalo mě to, že v Česku je více než kdekoli jinde potřeba něco vědecky zpracovávat a vyléčit, nejen historii, ale i současnou společnost.\n44 R06 jaros • Autor: Respekt\nAdrian von Arburg (38)\nNarodil se ve švýcarském kantonu Lucern. V roce 1993 navštívil jako gymnaziální student poprvé Česko, o dva roky později se sem přestěhoval. Následně studoval historii, politologii a balkánská studia v Bernu, ve Vídni a postgraduálně i na Univerzitě Karlově v Praze. Od roku 2007 žije trvale v Brně, kde přednáší historii na Masarykově univerzitě. Již od devadesátých se začal podílet na přípravách osmidílné edice „Vysídlení Němců a proměny českého pohraničí 1945–1951“ (VNPČP), která jako první v ucelené podobě mapuje poválečné osudy českého pohraničí.\nRespekt Volba prezidenta: Čas na změnu\nPetr Horký Zeman a mazání na chleba\nErik Tabery Jak Topolánek zachránil Fischerovu tyrkysovou revoluci\n11 dní do volby: Drahoš na hokeji a zemanovské potůčky v Praze\nVelká prohra Andreje Babiše\nCo může rozhodnout volby


Na návštěvě v italském Avvenire | Josef Hurt\nVe čtvrt na jednu se do zasedací místnosti sídla redakce v severní části Milána scházejí novináři se šéfredaktorem na hlavní poradu dne. Poprvé je u toho i zástupce Katolického týdeníku. "Rozhodně přijeď, rádi tě uvítáme, přijď i na poradu a zůstat můžeš až do půl sedmé večer, kdy rozhodujeme o finální úpravě titulní stránky. Je to dobrá příležitost vidět, jak pracujeme," reagoval vedoucí redaktor Francesco Ognibene na můj e-mail, že přijedu na krátkou dovolenou do Milána, místa svých studií před dvaceti lety. Tykání je v Itálii běžnější než u nás, a to nejen mezi kolegy a vrstevníky, ale i v obchodech a na ulici.\nAvvenire znamená v překladu "budoucnost", ale i "přihodit se, dít se". Noviny patří Italské biskupské konferenci (CEI), která čítá více než 200 biskupů. Tiskne se denně kromě neděle v nákladu kolem 110 tisíc výtisků a k dostání je v trafikách i kostelích. Mezi deníky se drží na sedmé příčce. Stojí 1,50 eura (zhruba 39 korun) a s pravidelnými přílohami pak tři až šest eur.\nV zasedací místnosti jsou už na obrazovce přes Skype připojeni kolegové z Říma, jeden je odborník na politiku, druhý je vatikánista. Průběh porady je podobný jako v každém jiném deníku. Padají návrhy, které musejí obstát v debatě kolegů. Větší důraz se samozřejmě klade na vše, co se děje kolem papeže, a na zprávy, které se dotýkají života věřících a křesťanských hodnot.\nU stolu sedí asi 15 lidí včetně vedoucího stránek, který ve finále přidělí prostor v novinách. Dnes řídí poradu sám šéfredaktor Marco Tarquinio (59 let). Deník vede už osm let, byl také poradcem papežského Úřadu pro sociální komunikaci. "Jsem tu odpovědný i za nejmenší článek na pár řádek," směje se, když se seznamujeme, a je v tom i kapka hořkosti.\nSkládání 32 stran od politiky po počasí\nVedoucí rubrik už mají za sebou dopolední porady s kolegy a nyní se domluví, jak poskládají 32stránkové noviny: kterým aktualitám dají prostor na titulní straně a co by zasloužilo komentář. Vedoucí zahraniční redakce probírá přípravy na papežskou cestu do Myanmaru (dříve Barmy) a Bangladéše. "Popište ty země i pro ty, kdo o nich nic nevědí," připomíná jednoduše šéfredaktor. Připojuje se vatikánský korespondent s detaily k cestě. Mluví však i o Ugandě a politice Vatikánu vůči Číně, o zmizelé argentinské ponorce, o Mugabem a Africe; probírá se německá politická situace, reformy v Saúdské Arábii a Súdán, který se poohlíží po výrobě jaderné energie.\nDomácí rubrika navrhuje všímat si vládních návrhů na podporu rodin v Itálii, která má nejmenší porodnost v Evropě. "Vláda navrhuje finanční bonus na každé dítě. Otázkou je, kolik by to mělo být měsíčně," vysvětluje mi kolega Francesco.\nS dalšími zprávami se připojuje i vedoucí internetové sekce avvenire.it Antonella Marianiová. "Sledujeme přípravy na Světový den proti násilí na ženách. V sobotu se koná celonárodní průvod s několika akcemi. Církev samozřejmě bude hrát svou roli – akci podpoří, jen to nejde naplno," popisuje a na vysvětlenou dodává proč. Akci totiž podporuje mnoho spolků různého zaměření včetně radikálních feministek, které prosazují právo na náhradní mateřství (pronájem dělohy). "Pronajmu si dělohu stejně jako auto," trpce to okomentuje jiný kolega – a je jasné, jaký tady převládá názor.\nV neděli se nepracuje\nNa internetu deníku už během dopoledne vyšlo několik desítek článků. "Denně jich vydáme až 60, ale některé jsou už jen aktualizace. Klíčové je ráno, to je největší čtenost," popisuje pro KT. Jako zajímavost uvádí, že v neděli se skutečně nepracuje ani na webu. "Zveřejňujeme jen některé původní reportáže nebo duchovní zamyšlení, to mívá velký ohlas. Ostatně lidé na naše internetové stránky kvůli běžným aktualitám nemíří," podotýká.\nK debatě se přidává i ekonomická redakce a mluví se o sbírce potravin do Potravinové banky, která v Česku proběhla už před dvěma týdny, o chystané stávce v internetových obchodech Amazonu na odpor proti 11hodinové práci a nárocích odborů. "Jedenáct hodin my tady pracujeme běžně," směje se jeden redaktor. A na přetřes se dostává i případ špatného zacházení s dětmi (facky) v jedné mateřské škole, který otevřel celonárodní debatu, jestli školky mají být vybaveny kamerami. Tématem se stává i tzv. Černý pátek, což jsou mimořádné jednorázové slevy v obchodech – ty dorazily do Evropy (včetně Česka) z Ameriky, kde doprovázejí Den díkůvzdání. "Je zajímavé, jak rychle se tyto novinky včetně Halloweenu v italské společnosti uchytily, když si vzpomenu, jak se kdysi Francouzům nepodařilo vštěpit nám své tradice a svátky," zasazuje zprávy do historického kontextu severní Itálie redaktorka domácí rubriky.\nKe slovu se dostává i kolega z oddělení Catholica, který má na starosti vnitrocírkevní dění a duchovní články. "V Římě budou jmenováni dva noví pomocní biskupové, jeden je jezuita a exorcista," přibližuje redaktor a pokračuje s dalšími detaily. Zajímavé jsou i akce, jež zakončují diecézní fázi beatifikačního procesu kněze a politika dona Luigiho Sturza (1871–1959), zakladatele křesťanskodemokratické politické strany, který povzbuzoval katolíky, ať jsou aktivní i v politice a v opozici vůči Mussolinimu. Jeho působení se podle svědectví více než stovky svědků nijak neprohřešovalo proti nauce církve.\nStránky věnované kultuře a debatám se jmenují Agora – podle označení pro místa setkávání ve starém Řecku. V tomto vydání se chystají články o Berniniho (mj. autor slavného sloupoví před svatopetrskou bazilikou) výstavě v Římě, ale i o premiéře francouzského komediálně laděného filmu o náboženských rozdílech, který má v italských kinech název Dvě v burce.\nNapište nám taky něco\nRozbíhá se debata, o čem vyjdou komentáře. K papežovu poselství? Ke komercionalizaci před adventem? "Všechno může být zároveň výzva i hrozba, není důvod hned vše démonizovat a říkat, že jde o laicizaci svátku nebo o nové náboženství," vnáší do věci nadhled šéfredaktor. Příští rok oslaví Avvenire 50 let. Vznikl spojením dvou katolických deníků – milánského L’Italia a boloňského L’Avvenire d’Italia. Při své práci deník "respektuje učení katolické církve při samostatnosti svého vedení". Nazývá se "deníkem s katolickou inspirací" v tom smyslu, že jde o noviny, které tvoří katolíci, ale chtějí být zajímavé i pro nevěřící. Nápad na vznik novin, které se budou obracet ke všem Italům, prosazoval od poloviny 60. let papež Pavel VI. Mínil, že je "nezbytné" vytvořit "evangelizační nástroj, který bude vést dialog s moderním světem", a tedy i svého druhu misii.\n"Napište nám taky něco. Ve vašem regionu už nemáme zpravodaje, náš polský kolega už odešel na penzi," vyzvali nakonec redakci KT italští kolegové.\nKatolický týdeník , 5.12.2017 , str 6


Vystudoval jsem Univerzitu v Hradci Králové, obor Anglický jazyk-výtvarná výchova. Vyučuji anglický jazyk, překládám, tlumočím.\nMezi mé zájmy patří kultura anglicky mluvících zemí a anglická literatura, výtvarné umění, hudba, sport a samozřejmě cestování. Procestoval jsem část východního pobřeží USA, jižní část Austrálie, Kubu, Madeiru. Navštívil jsem mnoho evropských zemí a měst, ale mou srdeční záležitostí zůstává Spojené království, a především pak Skotsko, jeho nádherná příroda, přátelští lidé, úžasná whisky a fascinující historie.\nCestování pro mě není jen fyzická návštěva místa, ale především poznání, možnost se něco naučit a dozvědět o kultuře, lidech, sobě a možnost prožít atmosféru navštívených míst, jejich genius loci. Toto se snažím zprostředkovat i klientům CK Periscope. Tak vzhůru za dobrodružstvím a dál!


ŽIVOT(A)BĚH: 15 náhodných faktů O MNĚ & BĚHÁNÍ\nPo delší době přicházím s ryze běžeckým článkem.\nJedná se o 15 náhodných faktů o mé osobě, které nějakým způsobem souvisí s běháním. Články, které odhalují nějaké zajímavé fakty o pisateli, mě na ostatních blozích moc baví číst a tak doufám, že bude tento bavit i Vás!\n1.Běhám od patnácti let a mým prvotním motivem k provozování tohoto sportu bylo hubnutí. Díky běhání jsem tenkrát zhubla asi 10 kilo, ale chytlo mě to natolik, že jsem v něm pokračovala (jen tak pro radost) dál...no, však tu story znáte.\n2.Můj dosavadní nejdelší běh v životě byl 75km dlouhý Jizerský ultratrail. (Závod měl mít původně 69km a to mám taky napsané na tričku. Kvůli jedné rozbouřené řece však musela být trať trochu pozměněna a tím pádem prodloužena.)\n3.Moc bych chtěla uběhnout stovku. Dokonce to bylo jedno z mých předsevzetí pro rok 2016. Myslím, že bych to fyzicky určitě zvládla. Ale mám velký strach z běhu v noci (resp. ze startu na noc, protože jsem absolutně nenoční člověk a chodím spát ve 21h) a vím, že při takhle dlouhém závodě se běhu v noci nevyhnu.\n4.Půl roku jsem běhala pod vedením trenéra. Neskutečně moc mě to posunulo, ale nakonec jsem zjistila, že takové to "hobby" běhání mi vyhovuje víc. Ráda si totiž dělám, co chci a na běhání si nejvíce užívám to, že téměř nikdy dopředu nevím, jak dlouhá bude moje trasa. Někdy se vrátím po pěti kilometrech, někdy tam padne dvacítka.:)\n5.Závodění mě moc nebere - mám pár "svých" závodů, které se mi líbí a kam se ráda vracím (zmiňovaný JUT, Ultralabák...), ale stačí mi tak čtyři do roka. Závod pro mě znamená spíš: nová trať, nové tričko, kochání přírodou, rautíček na občerstovačkách než nějaké umístění. (I když většinou se snažím být aspoň v první polovině)\n6.Na jaře roku 2016 se mi nějakým zázrakem povedl osobák na desítku za 46:47. Dodnes nechápu, jak se to stalo...od té doby se mi to už nikdy nepodařilo a obávám se, že ani nepodaří.:D\n7.Taky se mi nikdy nepodařil maraton pod čtyři hodiny. Tuto skutečnost jsem chtěla na jaře letošního roku změnit, a tak jsem se přihlásila na pražský maraton, který sliboval rychlou trať a perfektní podmínky. Dokonce jsem měla docela natrénováno...\nNo, dopadla jsem tam jak sedláci u Chlumce - pod 4 jsem to nedala a tento věhlasný závod, který tolik (desítek tisíc) lidí tak miluje, jsem neskutečně protrpěla, protože mě prostě nebaví běhat po silnici.\n8.Nesnáším, když si někdo přečte knížku Jez a běhej a pak se stane veganem.\n9.Jinak mám ale běžecké knížky (Až na Jez a běhej:D) ráda! Třeba Běžkyně, Ultra a dál, Život bez hranic nebo Škorpilova škola běhu jsou supr!\n10.Ačkoliv jsem ranní ptáče, nemám ráda běhání ráno před snídaní. Ale někdy, když mě čeká třeba celý den ve škole, se vyhecuju a jdu a mám pak celý den báječný pocit!\n11.Nemám ráda "běhy" typu Color Run, které nemají s během nic společného...vím, že se říká "nikdy neříkej nikdy", ale já si přesto troufám říci, že na takovýhle pseudozávod nikdy nepůjdu.:D\n12.Dlouhá léta jsem jen a jen běhala a s jiným sportem kombinovala běh jen zřídkakdy. Dnes už vím, že stoprocentní pouhapouhé běhání není nic moc ani pro postavu, ani pro klouby a dost to kombinuji s jinými sporty. Posilování s vlastní vahou, kettlebell, HIIT, crossfit, kolo, běžky, procházky...dělám tak nějak všechno! (I když běhání samozřejmě převažuje)\n13.V souvislosti se svým běháním miluju všemožné grafy a analýzy - všechny své výběhy trackuju pomocí svých Garminů a po doběhnutí na počítači ráda zkoumám kilometr po kilometru, převýšení, tempo, týdenní/měsíční kilometráž a tak.\n14.Tu kilometráž se snažím držet +-kolem 200km za měsíc. Zatím se mi to v roce 2016 povedlo v každém měsíci. Teď v listopadu jsem se však rozhodla, že si dám malé "běžecké prázdniny" - tipuji, že budu mít naběháno jen něco kolem stovky. Chci totiž dát tělu od běhání trochu odpočinout, protože ho v prosinci čeká pořádný běžecký zápřah...(#adventnibehani)\n15.Brzy tomu bude rok, co píši tento (nejen) běžecký blog. Pokud mi to školní povinnosti dovolí, chtěla bych se do blogování v následujícím roce trochu obout a psát víc a lépe.\nCo Vy, v čem se se mnou shodujete a v čem ne?\nPokud rádi běháte a blogujete, napište i Vy o sobě svých x běžeckých faktů a dejte mi o tom pak vědět! Moc ráda si počtu!\nAutor: V. Legnerová v listopadu 21, 2016\nŠtítky: běhání, inspirace, motivace, sport, z běžeckého deníku, život\nBára Kožnarová 22. listopadu 2016 3:03\nAhoj, čistě ze zvědavosti, co se ti nelíbilo na Jez a běhej? :-)\nVeronika Strnadová 22. listopadu 2016 3:39\nAhoj Baru, nejspíš to bylo proto, že nejsem velký příznivec veganství, resp. všech vyhrocených nutričně-životních stylů, nebo jak bych to nazvala. A v Jez a běhej mi právě připadalo, že je mi to veganství až moc "vnucováno".\nV žádném případě Tě ale nechci nějak urazit, pokud jsi veganka! To, jak se kdo stravuje, je podle mě každého věc. Přestože zastávám názor "jíst (s mírou) všechno", myslím, že kdyby to tak praktikovali úplně všichni, byl by ten náš svět docela nudný.:-)\nBára Kožnarová 23. listopadu 2016 8:15\nMně ten jeho životní příběh naopak přijde hodně inspirativní (i bez veganství) a znám i spoustu neveganů, které ta knížka zaujala (a nemuseli se hned nutně stát vegany). Každopádně sto lidí, sto chutí, chápu, pokud ti to nesedlo.\nMě to neuráží, jen jsem ještě nenarazila na nikoho z řad běžců, komu by se ta knížka nelíbila. :-D Tak jsem chtěla zjistit důvody. Každopádně na veganství nic vyhroceného není (to spíš na dnešním živočišném průmyslu ano ;-)).\nPéťa (Virtuální pokojík) 22. listopadu 2016 16:29\nPřiznám se, že mě čtení tvého blogu moc motivuje a užívám si ho! Rozhodla jsem se vrátit k tomu svému popobíhání - když bude přijatelně, tak venku, a jinak alespoň ve fitku na pásu. Dnes jsem dala 7,30 km a jsem na sebe opravdu pyšná :) na mě je to docela dost. Tak hezky piš další a další články, abych na to svoje předsevzetí pravidelně běhat nezapomněla :)\nJinak článek je super! Máš pravdu, že fakta o ostatních lidech se čtou vždycky s chutí :) jsou to vlastně takové prověřené drby :D\nVeronika Strnadová 22. listopadu 2016 22:35\nJééé, to je krásný! <3\nNení lepší motivací pro psaní blogu, než když mi někdo napíše něco takového...moc moc děkuji, mám radost!! A 7,3km je super, jen tak dál!:)\nRáďa H. 23. listopadu 2016 12:15\nVerčo, moc zajímavý článek a i pro mě motivační. S grafy a tabulkami jsme na tom naprosto stejně. Já k tomu miluju u úkolů ještě "fajfky", jako že splněno.\nLíbí se mi, jak to máš v hlavě srovnané, co se jídla týče, jíš vše s převahou zdravé stravy. Běháš, ale zařazuješ i jiná cvičení. Mám Tvůj blog moc ráda :-)\nVeronika Strnadová 23. listopadu 2016 21:45\nMoc moc děkuji, vážím si toho!:-)\nBabetaRuns 24. listopadu 2016 12:42\nBod číslo 16 - v prosinci adventně běhám. Viď? Jdeš do toho letos zase s náma?\nVeronika Strnadová 24. listopadu 2016 21:18\nBabet, přečti si znova bod č 14.! :D To je přece nad slunce jasný, že do toho jdu s váma, vždyť mám objednané i tričko.:) A moc moc se těším!\nBabetaRuns 28. listopadu 2016 3:49\nJá jsem normálně slepá!!!! Hahahaha :)\nPavlína Látalová 27. listopadu 2016 8:11\nMoc hezký článek a ohromný obdiv!\nNejdelší běh 75km? No to by mě trefilo :D\nVeronika Strnadová 28. listopadu 2016 10:33


V Národní potravinové sbírce může pomoci každý, nákupem nebo jako dobrovolník :: Česká Federace potravinových bank\nÚvodní stránka > V Národní potravinové sbírce může pomoci každý, nákupem nebo jako dobrovolník\n12. listopadu 2013 V sobotu 16. listopadu proběhne ve 111 obchodech po celém Česku první Národní potravinová sbírka ve prospěch azylových domů, domovů pro seniory, lidí bez domova a dalších organizací, které pomáhají lidem v nouzi. Každý bude moci darovat trvanlivé potraviny, které prostřednictvím potravinových bank poputují potřebným v daném kraji. Akci podporují také známé osobnosti jako Lejla Abbasová, Ilona Csáková, Roman Vaněk, Ivana Jirešová a Chantal Poullain.\nV rámci Národní potravinové sbírky bude možné darovat potraviny z charitativního nákupního seznamu trvanlivých potravin. Potraviny budou v obchodech Tesco, Albert, Globus, Interspar a Makro vybírat dobrovolníci v modrých zástěrách s logem projektu „Potraviny pomáhají“. Potraviny dále poputují přes potravinové banky organizacím, které je rozdělí mezi své klienty - matky s dětmi, sociálně slabé, děti či seniory. Desetina obyvatel Česka žije pod hranicí chudoby a dalších 1,7 miliónu lidí musí vystačit s příjmem těsně nad ní. Právě těm bude směřovat pomoc z Národní potravinové sbírky.\n„Matky samoživitelky patří k těm nejohroženějším chudobou a po zaplacení všech výdajů jim na den na jídlo může zbýt i jen stokoruna pro celou rodinu. Darováním jedné či více trvanlivých potravin může lidem v nouzi pomoci každý,“ uvedla Ivana Jirešová, která sbírku podporuje.\nSeznam prodejen, kde se sbírka uskuteční, je k dispozici na webu www.potravinypomahaji.cz. „Největší výzvou je zapojit dostatečný počet dobrovolníků. Jejich úkolem bude informovat zákazníky a vybírat od nich darované potraviny. Pokud by se ještě někdo měl zájem zapojit, ať se přihlásí,“ uvedla Pavlína Kalousová za platformu Byznys pro společnost, která akci organizuje. Na webových stránkách jsou pro zájemce o dobrovolnickou pomoc k dispozici kontakty na koordinátory sbírky v místě jejich bydliště. Do pomoci se zapojí i Armáda spásy, která do vybraných obchodů právě zajistí i dobrovolníky.\nOrganizátoři sbírky, platforma Byznys pro společnost a Česká Federace potravinových bank, spolu se zapojenými partnery upozorňují také na skutečnost, že darování potravin v Česku je pro firmy značně nevýhodné. Výrobci a prodejci potravin totiž musejí z darovaných potravin odvádět 15% DPH a navíc každou darovanou položku uvést v darovací smlouvě. „Zlikvidovat potraviny před datem spotřeby, které již prodat nelze, ale mohly by posloužit potřebným, je tak snadnější a levnější než je darovat,“ říká Roman Vaněk. Řada zemí EU přitom pro podobné případy uplatňuje výjimku a darované potraviny jsou od daně osvobozeny.\nPodobné sbírky potravin pro potřebné před Vánocemi jsou tradicí především v západní Evropě. Tu českou iniciovala společnost Tesco, která má v této oblasti mnohaleté zkušenosti z Velké Británie. Podobné akce již proběhly také v Maďarsku a Polsku. Minulý rok se v Maďarsku do sbírky potravin zapojilo 3 000 dobrovolníků ve 230 obchodech, kteří od zákazníků vybrali 93 tun potravin (186 000 jídel). „Doufáme, že Národní potravinová sbírka bude mít stejný úspěch i u nás,“ uvedl Fabrice-Martin Plichta z České federace potravinových bank.


Rýmy na slovo Janine - Rýmovač\nPoslední hledání: Boštický Ji Lomoga Fells Jan Marne Sabina Wilfer Laurinus Manažér kyklophrob přerývané Ambrus Hejretová nenech Provaz zasykla ROM Vedlová english\nRýmy na slovo Janine:\nvyvýšeniněNalezeno 185 krát.\nkrálovniněNalezeno 181 krát.\nzměnímeNalezeno 162 krát.\nsnímeNalezeno 142 krát.\npromineNalezeno 137 krát.\nkomíněNalezeno 135 krát.\nuvědomímeNalezeno 130 krát.\nzmocnímeNalezeno 117 krát.\ndohonímeNalezeno 107 krát.\nvyměnímeNalezeno 102 krát.\nměnímeNalezeno 97 krát.\nzříceniněNalezeno 94 krát.


| Enselad - Part 7\nPro váš tanec to nejlepší\nPosted on 1. 6. 2018 30. 9. 2021\nBaví vás tancování? Jste fanoušky latinskoamerických tanců nebo máte rádi klasiku v podobě standardu? Ať už je vaše hobby jakékoliv, vždycky byste měli dbát na kvalitní obuv v podobě dámských tanečních bot. Právě kvalitní obuv vám umožní podávat co nejlepší výkony a užívat si každičký pohyb naplno. Taneční boty jsou uzpůsobené tak, aby pro vás…\nPosted on 31. 5. 2018 30. 9. 2021\nPotřebujete peníze? Tak už se tím konečně přestaňte trápit, protože nikdy nebylo jednodušší si je půjčit. A to i v případě, že vás v bance odmítli. I tak můžete získat přesně tolik peněz, kolik potřebujete k tomu, abyste byli spokojení. Samozřejmě je to tak, že vám v žádné bance nepomohou. Pokud chcete uspět, tak se…\nPosted on 27. 4. 2018 30. 9. 2021\nPosted on 27. 3. 2018 30. 9. 2021\nPokud nejste spokojeni s webem Vaší firmy, nebo se jen domníváte, že nějaké nedostatky má, urychleně byste měli začít analyzovat a optimalizovat. Ale k tomu potřebujete pomocnou ruku odborníka. Samozřejmě pouze v případě, když neumíte pracovat s pojmy, jako je linkbuilding, copywriting, nebo SEO, jako celek. Vzhledem k Vašemu předmětu podnikání se Vaše nevědomost předpokládá….\nPosted on 11. 3. 2018 30. 9. 2021\nNapadlo vás někdy, kolik věcí považujeme za samozřejmé, a jak by to na světě vypadalo, kdyby tomu tak nebylo? Třeba s naprostou samozřejmostí využíváme připojení k elektřině. Když si doma chceme posvítit, uklidit anebo uvařit, když vyrazíme na zimní dovolenou za zábavou někam do lyžařského střediska, když jdeme k lékaři anebo když, nedej bože, skončíme…\nPosted on 29. 1. 2018 30. 9. 2021\nPodnikatelské úvěry jsou vhodné pro podnikatele a firmy. Hypotéka bez registru je finanční produkt, který patří mezi tyto podnikatelské úvěry. Peníze z tohoto typu úvěru musíte použít do svého podnikání. Peníze můžete využít přímo pro podnikatelské účely, nebo za účelem refinancování, například závazků, dluhů, splátek vůči úřadům, platby na sociální a zdravotní pojištění a mnoho…\nPosted on 30. 9. 2017 30. 9. 2021\nU nás https://www.lightpark.cz/vybojky/ pořídíte jedině opravdu vysokou značkovou kvalitu od předních světoznámých výrobců za velmi příznivých cenových podmínek. Naše nabídka světelných zdrojů je opravdu obrovská a zajisté uspokojí i Vaši potřebu. Pokud hledáte opravdu kvalitní světelné zdroje pro interiér, jistě Vás velmi potěší naše široká nabídka žárovek, reflektorů, zářivkových trubic a spousty dalších. Pokud hledáte…\nPosted on 18. 7. 2017 30. 9. 2021\nPosted on 8. 7. 2017 30. 9. 2021\nMnozí mají pocit, že získání půjčky je v dnešní době něčím samozřejmým. Skutečnost je ovšem opravdu výrazně jiná, tomu věřte. Každý věřitel totiž dává dobrý pozor na to, komu svoje peníze půjčuje, což je pro mnohé poměrně velký problém. Například banky nabízejí sice velice lákavé a výhodné půjčky, většině žadatelů je ovšem neposkytnou. Každého si…