Autor : Jan Ešner / honza 🕔20.01.2001 📕21.793\nElbetalzeitung přinesl 12. května zprávu o novém vyznamenání pro Rommela. Článek byl nazván „Nejvyšší válečné vyznamenání Rommelovi“ a o činnosti polního maršála v posledních bojích uvedl toto: „Když zahájili Britové v říjnu 1942 svou mohutnou ofenzívu proti postavením u el Alameinu, nacházel se Rommel v Německu. Dlouhý pobyt v Africe mu přivodil tak velké zdravotní obtíže, že se lékařské prohlídce již nemohl vyhnout. Po obdržení prvních zpráv o anglickém útoku přerušil Rommel, přes rady svého lékaře, okamžitě léčení a vrátil se zpět do Afriky…“\nRommelův pobyt se však, podle listu, musel prodloužit. Bylo to zásluhou vylodění spojenců ve Francouzské severní Africe. Dále se popisuje neustále zhoršující zdravotní stav polního maršála, proto měl co nejdříve svůj pobyt v Africe ukončit. Když dosáhl pozic u města Gabes, z Afriky odjel a 11. března se, podle listu, hlásil ve Vůdcově hlavním stanu,  kde přijal z Hitlerových rukou nejvyšší německé vyznamenání – Dubové ratolesti s meči a brilianty k Rytířskému kříži Železného kříže. O Rommelově zdravotním stavu bylo informováno, že se „toho času nachází ve stádiu zlepšení. Vůdce jej po jeho plném vyléčení pověří novými úkoly…“\nDále článek popisoval jeho úlohu v celé africké kampani. Byly popisovány obtíže s adaptací s novým prostředím, psalo se o nezkušených německých vojácích, kteří se museli utkávat s již zkušenými britskými divizemi. Britové si, podle článku, mysleli, že budou mít s maršálem Rommelem „snadnou práci“, ale velmi se mýlili, což prý dokázal hned první střet. Rommel pak tyto zkušené britské jednotky přinutil ustoupit až k deltě Nilu.\nUkončen byl tento bilanční článek slovy: „…Německý a s ním spojený italský národ, který spatřoval v generálu polním maršálu Rommelovi zářný vzor, blahopřál k nejvyššímu vyznamenání německému africkému maršálovi, jehož osoba bude navždy ztělesňovat německé hrdinství na africké půdě.“ \nDie Zeit přinesl o den později podobný článek, nazvaný „Brilianty pro maršála Rommela“. K osobnosti Rommela a jeho působení se vyjádřil takto: „Každému africkému bojovníkovi bije dnes srdce rychleji při zprávě, že generál polní maršál Rommel převzal z rukou Vůdce Dubové ratolesti s meči a brilianty k Rytířskému kříži Železného kříže, jako ocenění jeho jedinečných zásluh na dvouletých bojích v severní Africe...“\nDále je pak v článku připomínáno, že v únoru 1942 získal Rommel za zásluhy Meče k Rytířskému kříži a byl tehdy prvním důstojníkem pozemního vojska, který je obdržel. Kromě něj byli totiž takto vysoce vyznamenáváni pouze úspěšní němečtí letci. O Rommelovi jakožto africkém symbolu nakonec článek uvádí: „Když zazní jméno Rommel, tak znějí v našich uších fanfáry i jménům afrických bitev, se kterými bude spojován jako vojevůdce a bojující voják: Benghází, Derna, Tobrúk, Bír Hakím, Marsá Matrúh a el Alamein… Maršál Rommel se nikdy nešetřil, a proto mu vždy patřil upřímný obdiv jeho bojujících kamarádů a důvěra jeho jednotek v těch nejtěžších dnech…“ \nRommel se stal v Německu skutečným hrdinou. Propaganda jej uctívala, lidé jej obdivovali, ale v očích toho nejdůležitějšího německého představitele již nebyl hodnocen tak pozitivně. Tady se zřejmě začaly psát jedny z prvních kapitol skutečných rozporů mezi Hitlerem a Rommelem, které vyvrcholily o rok později otevřeným sporem mezi oběma muži na poradě v Berchtesgadenu. \nJeště před německou kapitulací vyšel pod titulem „Pyrrhovo vítězství Anglo-Američanů“ článek věnující se důsledkům africké porážky pro Italy: „Italové ukončili oslavy mottem: „Uctěte statečné kamarády bojující v Africe až do krajností. My se do Afriky vrátíme.“ Jistě je ztráta Tuniska strašná, ale nepřišla překvapivě. Byli jsme na ni dlouho připraveni a nemůže tedy být brána tragicky...“\nV článku se dále hovoří o statečném odporu, o boji proti mnohem silnějšímu nepříteli a o faktu, že byli spojenci zdrženi v Africe déle, než předpokládali. K výkonu Italů pak článek hovořil v tom smyslu, že bojovali statečně po německém boku a „o zbabělosti nemůže být řeči“. Na závěr se konstatovalo, že „čím více se boje přibližují k mateřské půdě, tím silnější bude odpor a vůle k neústupnosti… Itálie bude bojovat až do krajnosti o své právo na život…“ \nOpět se opakují stejná fakta. Boje v Tunisku se skutečně protáhly z očekávaných šesti týdnů na šest měsíců. Se ztrátou Afriky Hitler počítal. V jednom se ale tato analýza hluboce mýlila. Čím více se fronta blížila Itálii, tím menší snahu měli Italové bojovat. Vždyť pouhých čtvrt roku po porážce v Africe bude Itálie kapitulovat!\nVývoji vojenských operací na konci války se tisk až na výjimku nevěnoval. Onou výjimkou byl článek v Die Zeit nazvaný „Poslední hrdinské africké dny“, který vyšel 15. května. Věnoval se kapitulaci Tunisu: „…Tunis 7. května 1943. Ráno obdržely německé jednotky rozkaz Tunis opustit. Tunis, se svými více než 300 000 obyvatel a uprchlíků, měl být pokud možno ušetřen. Nad městem se vznášel černý kouř hořícího materiálu, který nemohl být vzat s sebou. Ani kousek vojensky cenného materiálu nesměl padnout do nepřátelských rukou. Na rozích ulic stáli lidé a mávali na rozloučenou našim vojákům. Oni v těchto měsících poznali německé vojáky a vážili si jich. V 18 hodin stály první průzkumné tanky nepřítele v centru města…“\nJenom pro doplnění – ve stejný den padla i Bizerta. Co se týká civilního obyvatelstva, bylo vcelku neutrální. Šlo jim o pouhé přežití a necítilo nějakou lásku ani nenávist k německým vojákům. Bylo to z velké části kvůli tomu, že Rommel bránil jakýmkoli represáliím z německé strany. Z Německa to bylo do Afriky daleko, a tak tito obyvatelé neměli zkušenost s německými represivními orgány, jakou zažívali denně obyvatelé okupovaných evropských států.\nK pocitům německých vojáků při cestě do zajetí uvedl článek toto: „…Jejich myšlenky mířily zpět k oněm hrdinským hřbitovům v Libyi a Egyptě, k řece Medžerda (největší řeka v Tunisku – pozn. aut.) a k zeleným pahorkům Atlasu. Zdravili své rodiče a sourozence, ženy a děti doma, zdravili své kamarády na všech frontách…“\nPo více než dvou letech bojů si pak mohli údajně přiznat: „Splnili jsme do posledního své povinnosti.“ \nJistě si zajatí vojáci vzpomněli na své padlé kamarády a mysleli na své příbuzné a přátele doma, ale zejména v nich musel být obrovský pocit beznaděje. Oni bojovali do posledního náboje zbytečně. Nikdo se o jejich záchranu nepokusil. Museli se tedy právem cítit zrazeni.\nS kapitulací přišel čas posledních článků o afrických jednotkách. Tyto mimořádně rozsáhlé články vychází 14. a 15. května 1943. 14. května otiskl Elbetalzeitung článek s názvem „Boj v Africe čestně ukončen“. Šlo o spojení klasického článku s hlášením OKW. Hlášení oznamovalo: „Hrdinný boj německo-italských jednotek byl dnes čestně ukončen. Poslední skupiny bojující v okolí Tunisu již týdny beze zbraní a zásob, musely po vystřílení veškeré munice zastavit boje. Podlehly nedostatku zásob, ne útoku nepřítele, který musel často uznat převahu našich zbraní na tomto válečném poli.“\nČlánek pak k tomu dodává: „Afričtí bojovníci Německa a Itálie přesto splnili svůj útok v plném rozsahu… Ulehčení jiným frontám a získaný čas přišly velení mocností Osy v nejvyšší míře vhod…“\nDále je citován Hitlerův vzkaz velícímu generálovi v Africe von Arnimovi: „Vám a Vašim statečně bojujícím jednotkám, které ve věrném přátelství zbraní s italskými kamarády brání každý metr africké půdy, vyslovuji dík a nejvyšší ocenění…“\nHitler poté popisoval, jak sleduje statečný boj v Africe celý německý národ. Podle něj byl boj v Africe důležitý pro celkovou válečnou situaci a na závěr svého vzkazu dodal: „Poslední nasazení a pevnost jednotek se stane vzorem pro všechny vojáky Velkoněmecké říše a bude považována za obzvláště slavnou kapitolu německé válečné historie.“\nKromě toho je citován i vzkaz, který zaslal kapitulujícím jednotkám Mussolini. Jeho slova se v podstatě téměř shodují s Hitlerovými. Také obdivuje odhodlanost a nasazení jednotek Osy, její boj proti velké přesile protivníka. Na závěr, téměř shodně s Hitlerem, dodává: „Historie vyjádří těmto heroickým výkonům vděčnost. Vidím ve velení a vojácích Skupiny armád Afrika ten nejkrásnější důkaz statečnosti národů Osy.“\nCelý článek je poté uzavřen slovy: „Téměř dva a půl roku trvající heroický boj našich afrických vojsk… se stane navždy pyšnou a slavnou kapitolou historie německého národa.“ \nVe stejný den k tomu další článek, nazvaný „Africká válka“, v tomtéž deníku dodává: „…To, že se v tomto půlroce Němci a Italové ve věrném přátelství zbraní probili z Egypta až do Tuniska a dokázali klást odpor spojeným silám dvou říší obepínajícími svět několik měsíců, bude na věčné časy zapsáno do stránek dějin této války… Na věčné časy bude půda, na které vojáci Osy bojovali a hrdinně umírali, všemi evropskými národy považována za svatý odkaz.“ \nZde je důležité všimnout si poslední věty. Slova o tom, že je německý boj podporován všemi národy Evropy se stanou častou metodou propagandy. (Objevila se například ve velkém při německé kapitulaci u Stalingradu.) Není to samozřejmě pravda. Ve skutečnosti si národy Evropy nepřály nic více než německou porážku.\nDie Zeit přináší tentýž den článek „Hrdinský epos“. K posledním bojům v Tunisku uvedl: „Vojensky jsou boje v Tunisku rozhodnuty. Tím větší světlo vyzařuje vojácká sláva oněch bojovníků, kteří ve svých ztracených pozicích vydrželi až do posledního kousku chleba, do posledního náboje…“ \nO den později vychází pod titulkem „Slavný tříletý africký boj“ závěrečný článek. Jde o skutečné rozloučení s jednotkami Osy v severní Africe:„Tři roky trvala válka v severní Africe a byla zakončena stejně čestně a slavně, jako byla jednotkami Osy po celou dobu vedena… My, Němci a Italové, považujeme tažení v severní Africe za vzor nasazení, který usiloval o maximum a maxima také dosáhl. S pýchou neznající hranic hledíme na jejich činy. Jejich boj skončil, jejich prapor je stažen, ale jejich věčná sláva nezmizí…“ \n13. května 1943 kapitulovala poslední z německých jednotek a britský generál Alexandr mohl Churchillovi poslat poslední hlášení: „Pane, je mou povinností hlásit, že tuniské tažení skončilo. Veškerý odpor nepřítele ustal. Jsme pány severoafrického pobřeží.“  Válka v severní Africe, trvající na den přesně 32 měsíců, definitivně skončila.\nJaká byla bilance ztrát? Do spojeneckých zajateckých táborů napochodovalo na 250 000 vojáků Osy. Z toho zhruba 130 000 Němců. Celkově ztratily síly Osy v Africe téměř milion mužů, 2 500 tanků a mnoho dalšího vojenského materiálu (počítáno od italského útoku na Egypt). Drtivou většinu tvořili zajatí. Podle úředních zpráv zahynulo nebo se pohřešovalo asi 20 000 německých vojáků a u Italů dosáhne přibližně stejného počtu. Ztráty jednotek Commonwealthu činily přes 35 000 mužů.


Nejlepší nabídky: Hotel Am Kloster – Werne | Hotels.com\nHotel pro náročné ve městě Werne nabízí restauraci a bar nebo salonek\nKurt-Schumacher-Strasse 9, Werne, 59368, Německo\nKapuziner-Kloster – 1 min. pěšky\nOld Stone House (historická budova) – 4 min. pěšky\nAmfiteátr – 10 min. pěšky\nGolfový klub Werne – 6,6 km\nZámek Cappenberg – 8,8 km\nApartmán, více lůžek, bezbariérový přístup, kuchyňský kout\nChrám sv. Jiří – 12,1 km\nMěstské muzeum Lünen – 13,6 km\nZámek Schwansbell – 13,6 km\nZámek Nordkirchen – 14,2 km\nMuzeum Gustava Lübckeho – 15,3 km\nDortmund (DTM) – 24 min. autem\nŽelezniční stanice Werne a. d. Lippe – 20 min. pěšky\nŽelezniční stanice Kamen – 11 min. autem\nBistro Abtei - restaurace v areálu.\nBarsilika - bar v areálu. Otevřeno denně\nKdy mohou hosté přicestovat do zařízení Hotel Am Kloster a odcestovat z něj?\nAno, přímo v areálu je restaurace Bistro Abtei. Z okolních restaurací stojí za zmínku například Ital. Eis Campo (3 min. pěšky), Hahnenbalken (4 min. pěšky) nebo Stilvoll im Rathaus (4 min. pěšky).\nV okolí na vás čekají aktivity, jako je turistické/cyklistické stezky a jízda na koni. Hotel Am Kloster nabízí také zahradu.\nPaul, Obchodní cesta s 3 noclehy, 27. 09. 2020\nHenrik Ehlig, Cesta s 1 noclehem, 4. 08. 2020\nKarl-Heinz, Obchodní cesta s 1 noclehem, 26. 08. 2021\nAndré, Obchodní cesta s 1 noclehem, 22. 06. 2021\nSteve, Obchodní cesta s 1 noclehem, 17. 06. 2020\nIla, Rodinná dovolená s 1 noclehem, 11. 06. 2020\nStefan, Romantická cesta s 2 noclehy, 28. 12. 2019\nManuela, Rodinná dovolená s 2 noclehy, 5. 12. 2019\nStein Ivar, Rodinná dovolená s 1 noclehem, 6. 07. 2019


Kde koupit TESLA LED 5W GU10 4000K\nLED žárovka TESLA LED 5W GU10 4000K: Úsporná bodová LED žárovka poskytující studené bílé světlo, spotřeba 5 W, náhrada 40W klasické žárovky. Kvalitní bodová LED žárovka Tesla s paticí GU10 uspoří velké množství elektrické energie oproti klasické žárovce. Díky tomu ekonomicky nahradí běžnou žárovku v domácnosti, obchodech nebo restauracích. Poskytuje studené bílé světlo. Použité moderní technologie a materiály zaručují dlouhou životnost až 20 000 hodin. Při zapnutí je okamžitě k dispozici plný světelný výkon žárovky bez zahřívání. Vyměňte své staré neekologické žárovky za tyto skvělé LED žárovky od známého a renomovaného výrobce Tesla.Klíčové vlastnostiBodová LED žárovkaPatice GU10, příkon 5 WStudené bílé světlo (4000 K)Životnost 20 000 hodinTřída energetické účinnosti A+Vyzařovací úhel 100°Úsporná a rovnocenná náhradaPři porovnání klasických vláknových i halogenových a dalších žárovek vycházejí právě LED žárovky jako optimální řešení. Studené bílé světlo je vhodné do pracovních prostor, jako jsou kanceláře či pracovny. Nezanedbatelný je i ekonomický přínos, při průměrném denním svícení po dobu 5 až 6 hodin se spotřebou pouhých 5 wattů to proti běžné čtyřicetiwattové žárovce znamená značnou finanční částku. ... Zobrazit celý detail produktu >>>\nZboží TESLA LED 5W GU10 4000K které hledáte kde nakoupit je k dispozici k zakoupení za 64 Kč v online e-shopu. Neváhejte a mrkněte do totho obchodu na podrobnější informace o zboží a zjistěte si podrobnosti o produktu.\nZ toho e-shopu Alza.cz Hobby a auto/moto můžete pohodlně a bezpečně zakoupit TESLA LED 5W GU10 4000K z Praha, Brno, ostrava, Plzeň, České Budějovice, Liberec, Olomouc, Hradec Králové, Zlín a dalších měst po celé ČR což je velká výhoda nákupů přes internet.\n- kódové značení EAN 9009789006303 a katalogové ID produktu 4672822\nVýdejní místa jsou již téměř ve všech větších i menších městech (Praha, Brno, Ostrava, Plzeň, atd.) po celé republice. Jednoduše si zvolte kde koupit TESLA LED 5W GU10 4000K. Při nákupu si vyberte podle PSČ či polohy nejvhodnější výdejní místo, co vám vyhovuje (většinou to lze, když eshop podporuje dodání pomící Zásilkovny nebo Uloženky).\nHeuréka TESLA LED 5W GU10 4000K výdejní místa\nPřímo na portále se zbožím si můžete přehledně produkty srovnat a vyfiltrovat místo doručení nebo místo vyzvednutí(např. uloženka, zásilkovna nebo česká pošta). Uvidíte přehledně kde zakoupit a pořídit TESLA LED 5W GU10 4000K nejvýhodněji. Taky můžete porovnat ceny z několika obchodů jako např. Alza.cz Hobby a auto/moto s dopravou - Info v obchodu.\nSpokojenost s TESLA LED 5W GU10 4000K


Léto na balkoně | HOME\nRychlá regenerace a odpočinek jsou v uspěchaném světě nevyhnutelností, která mění pohled na domácí prostředí a jeho zařízení. Kromě zvyšování standardu a komfortu bydlení pomocí moderních zařízení a techniky se otázka obytného exteriéru jako rozšíření obytné plochy stala součástí moderního člověka. Konečně se lidé více zabývají tím, jak si zařídit i balkon nebo terasu, aby byly místem odpočinku, a nejen místem, kam pověsit prádlo. A to je fajn, proto vám nabízíme několik praktických tipů, jak bydlet na balkoně.\nDůležité je respektovat prostorové možnosti. Nesnažte se dát na malý balkon velký jídelní stůl nebo venkovní sedačku jen proto, že je to nyní moderní. Nechejte ho dýchat, popřípadě si zvolte skládací nábytek, který naplno využijete, jen když vás tam bude náhodou více, ale v běžných dnech nebude překážet. A na zimu ho lze uklidit do sklepa nebo prostě jen složit a zakrýt ochrannou plachtou. Dobrý nápad je v tomto případě jedna skládací lavice k sezení, která zabere méně místa než dvě židle vedle sebe, avšak nabídne stejný komfort sezení.\nPraktickým řešením je truhla se sedací plochou, která poskytne dostatek úložného prostoru, ať už na exteriérové polštáře a podušky nebo na květináče a nářadí potřebné při přesazování květin. Důležitým faktorem v tomto případě je odolnost vůči povětrnostním vlivům, protože na zimu nebudete truhlu nikam přesouvat.\nNa balkonech je podlaha většinou vyřešena keramickou dlažbou, což je sice praktické z hlediska údržby, ale bosou nohou na ni nestoupnete. Zkuste si na dlažbu položit jednoduchou skládačku z akátového dřeva. Je to praktické, technicky nenáročné a efektní.\nNa trhu existují velmi zajímavé kolekce uzpůsobené rozměry a konstrukcí malé ploše balkonu. Šikovný je skládací nábytek, který přizpůsobíte situaci. Lehká kovová konstrukce spolu se svěží umělou tkaninou odolnou proti vlhkosti jsou veselou a nanejvýš vhodnou volbou pro nábytek na malý balkon nebo lodžii.\nMáte-li jen o něco větší lodžii než je panelákový standard, neváhejte a vytvořte si na ní pohodlné sezení pomocí sedačky určené do venkovního prostředí. Čalouněné sedačky nejsou do exteriéru příliš vhodné, ale polštáře a podložky speciálně určené do exteriéru jsou z pevné, trvanlivé textilie odolné proti vodě a vnitřní část je z umělého vlákna. To v sobě nezadržuje vodu a umožňuje cirkulaci vzduchu, čili pokud náhodou zmoknou, tak se rychle prosuší bez poškození. Na zimu je však určitě odložte dovnitř a sedačku přikryjte nepromokavou plachtou.\nVysoké květináče dodávají prostoru eleganci. Na balkon malých rozměrů je vhodný jeden, maximálně dva v užších variantách. Může být zajímavým solitérem nebo pozadím květinového zákoutí. Platí tu však totéž pravidlo jako v interiérech: čím větší rozmanitost barev, materiálů a tvarů, tím více opticky zmenšují prostor.\nJste-li šťastným vlastníkem velké slunečné terasy, máte dovoleno téměř vše. Míchání stylů, kombinaci materiálů a barev, můžete si hrát s tvary a motivy, velký prostor toho hodně snese. Těžkopádný a masivní nábytek bychom však ani na velkou terasu nedávali. Vhod přijdou i police na letní a hravé drobnosti a potřebnosti.\nI zdánlivě škaredá a tmavá terasa se může s trochou fantazie proměnit v oázu. Hrajte si a vymýšlejte. Nevadí, když se to napoprvé nepodaří, vždyť i balkon si zaslouží stejně jako zahrada a terasa ožít živými organismy, které se neustále vyvíjejí.\nNábytek na balkony a terasy:\npřirozeně vnáší zahradní atmosféru i na balkony a lodžie\nz borovice a smrku je cenově dostupnější, ale méně vydrží, musí se proto impregnovat proti vlhkosti\nz exotických dřevin je dražší, ale mohou ho zdědit i vaše vnoučata, protože díky přírodním olejům přirozeně odolává vlhkosti\ndo malého prostoru panelákového balkonu není vhodný masivní a těžkopádný dřevěný nábytek\nmusí se vhodně ošetřovat, aby odolal povětrnostním vlivům\nalternativou dřeva je ratan – přírodní materiál používaný na vyplétaný nábytek vhodný i do exteriéru, ale jen neloupaný\nnejčastěji se využívá hliník, protože je odolný a lehký\nvyužívaná bývá i litina, ale na balkon a lodžii není příliš vhodná, protože je těžká\nhliníkový nábytek je bezúdržbový, může být však na dotyk studený, nebo naopak přehřátý od sluníčka, takže je vhodné ho kombinovat s polštáři nebo poduškami\nje často nejlevnější, ale právě ty nejlacinější nejsou příliš atraktivní a trvalé, takže nejlacinější bílou nabídku raději vynechejte\npozor je třeba dát na silný vítr ve vyšších podlažích, protože plastový nábytek je velmi lehký\nk plastovému nábytku můžeme zařadit i nábytek z umělého vlákna hularo, které je vyplétané na kovové konstrukci a je dobrou a velmi odolnou alternativou přírodního ratanu\nKategorie: Dřevěný nábytek Hliníkový zahradní nábytek Nábytek Plastový zahradní nábytek\nTagy: akácie balkon nabytek zahrada\nNákup nového nábytku: Na co všechno se soustředit?\nTo je krásný článek a fotky! 🙂 Jen já mám takový typický malý panelákový balkon a tam nic moc nejde. Ale koupila jsem si tam takovou houpačku, na boku balkonu mám takovou bambusovou zástěnu a je to moc útulné. Prosedím tam snad každé letní ráno a odpoledne 🙂


Stavebnictví chybí 5000 lidí, hledat je chce i ve Vietnamu – Novinky.cz\nStavebnictví chybí 5000 lidí, hledat je chce i ve Vietnamu\nČeskému stavebnictví chybí aktuálně nejméně 5000 zaměstnanců, potřeba je však ve skutečnosti ještě vyšší. Stavební firmy nyní vážně zvažují, že problém začnou řešit získáváním potřebných pracovníků i z takových zemí, jako je například Vietnam. Uvedl to prezident Svazu podnikatelů ve stavebnictví (SPS) Václav Matyáš.\npátek 18. ledna 2008, 11:20 - PRAHA\n"Je to záležitost, která je dnes z naší strany kvalifikována jako jeden z nejrizikovějších faktorů dalšího vývoje," popsal vážnost situace s nedostatkem pracovníků Matyáš.\n"Bez imigrace a zahraniční pracovní síly se neobejdeme," dodal. Poptávku po pracovní síle už nedokáže uspokojit ani pracovní migrace ze Slovenska a zemí bývalého Sovětského svazu. Nejvíce stavebníci postrádají kvalifikované pracovníky.\n"Nechceme jít cestou laciných zprostředkovatelských agentur," popsal způsob získávání nových pracovníků Matyáš. Stavebníci uvažují o zavedení potřebných vzdělávacích programů pro budoucí zaměstnance přímo v zemích, odkud by přicházeli, jako je například Vietnam. Do Česka by pak již přicházeli s potřebnou kvalifikací.\nMladým chybí ke vstupu do stavebnictví motivace\nSPS se nyní snaží nedostatek zaměstnanců vyřešit také ve spolupráci s ministerstvem školství a dalšími institucemi. Ze stavebních učilišť loni vyšlo 3207 absolventů, což je ani ne polovina stavu, který byl v Česku před osmi lety.\n"Když budeme chtít získávat zájemce o stavebnictví, tak musíme umět mladé generaci nabídnout samozřejmě také výdělkové možnosti," zmínil Matyáš nutnost mzdového růstu v příštích letech. "Konkurenční výhoda levné pracovní síly nemůže trvat do nekonečna," dodal. Určitý problém s nedostatkem pracovní síly tu však podle něj po dobu hospodářského růstu bude stále.\nParlament už označil situaci za krizovou\nHospodářský výbor parlamentu uložil v listopadu ministerstvu školství, aby ve spoluprácí s ministerstvem průmyslu a ministerstvem práce analyzovalo krizovou situaci v učňovském a technickém školství a navrhlo její řešení.\nNedostatek pracovní síly je označován za hlavní brzdu dalšího růstu nejen stavebního průmyslu, ale také dalších odvětví. Stejný problém dnes řeší též stavebnictví na Slovensku, ale například také na Ukrajině.\nV listopadu loňského roku počet zaměstnanců ve stavebních firmách, které měly 20 a více zaměstnanců, proti listopadu 2006 klesl o 2,2 procenta. Stavebníci si průměrně za měsíc vydělali 25.407 korun, meziročně o 5,1 procenta více. Průměrná hodinová mzda meziročně vzrostla o 4,4 procenta na 161 korun. Produktivita práce na jednoho pracovníka vzrostla o 9,1 procenta. Vyplývá to z údajů o stavebnictví za listopad 2007, které zveřejnil ČSÚ.


L - Serie | Microtherm Cz\nTeplotní pojistka a regulátor řady L ( L10, L50)\nPojistky řady L10 jsou charakterizovány přesným vypínacím profilem. Malé balení již obsahuje izolační pouzdro a izolované vodiče - klasický produkt připravený k připojení.\nL10 může být provozován až do 8A, ale je také často používán jako generátor signálu. Jejich rozmanitost je charakterizována tak, že kromě standardní konfigurace je k dispozici také mnoho návrhů specifických pro zákazníky, které optimalizují integraci do aplikace.\nTeplotní pojistky řady L50 jsou velmi robustní jednotky, které pokrývají širokou škálu teplot a proudů. Jsou také napěťově izolované a nabízejí snadno integrovanou jednotku díky svému holistickému provedení s pouzdrem, kabely a v případě potřeby zásuvnými konektory.\nI přes velmi nízké přechodové odpory je třeba uvažovat o možném samoohřevu ve fázi návrhu v aplikacích s vysokými proudy.\n- Malé, kompaktní pouzdro\n- Prachotěsná a napěťově izolovaná verze\n- "Připraveno na plugin"\nSkladování teplé vody\nL10, L50 - Serie - Varianty provedení


Playstation Magazín - Články: Call od Duty Black Ops: Declassified\nCall od Duty Black Ops: Declassified\nUrčitě všichni moc dobře známe sérii Call of Duty od známých vývojářů Activision. Mohu za sebe říct, že jsem byl a vždy budu fanoušek této značky. Hrál jsem snad všechny díly, co kdy byly vydány, pamatuji si na první díl, který vyšel na PC s datadiskem United Offensive, přes druhý díl a tak to šlo dále až po sérii Modern Warfare a zakončila to série Black Ops, která mi asi nejméně přirostla k srdci. U Black Ops mi nejvíce vadí, že se hra tváří jako akční film ,kdy se ve hře objevují všelijaké cut scény, které nejdou ani přeskočit a tak hráč musí někdy i 3 krát dokola poslouchat pořád to stejné vyprávění. Bohužel jsem ten typ hráče, který hraje pouze singleplayer. Kdysi jsem hrával i multi, ale bohužel už na to není čas a vím ze svých zkušeností, že když člověk začne hrát multiplayer tak se od toho nedá jen tak odtrhnout. Tak už bylo dost povídání o sérii Call of Duty a konečně se budeme věnovat dílu, který vyšel na PS Vitu s podtitulem Black Ops: Declassified.\nByl jsem velice zvědavý, jak tento díl vynikne na malé konzoli s dotykovým displejem. I když jak jsem už říkal, že sérii Black Ops moc nemusím, tak přesto jsem ji dal šanci si ji na Vitě zahrát. Bohužel, taky je to jediné Call of Duty, co na Vitu vyšlo. Už od samého počátku mě dosti překvapila cena, která se pohybuje nad tisícovou částkou. Další věc, která mě překvapila, bylo oznámení, že na hře nakonec nepracovalo ani studio Activison nebo Infinity Ward, ale studio Nihilistic. Tak se tedy podíváme co nám studio Nihilistic připravilo.\nNěco málo tedy k příběhu, který vlastně ani není tak příběh, ale spíše vyplněné místo mezi misemi. Takže s chladnou hlavou ho můžete tedy klidně přeskočit. Díl BO: Declassified je na cestě mezi prvním a druhým dílem Black Ops, odehrávající se mezi obdobím roku 1968 až po počátek 80 let. Bohužel k příběhu to bude nejspíš vše, protože opravdu tento díl ani pořádný příběh nemá. Úplně nejlepší proto bude vrhnout se rovnou na hru.\nUž od první mise, kdy vás hra hodí hned do akce, ani pořádně nevíte, které tlačítko slouží k čemu, ale po chvilce hraní si člověk ovládání ihned osvojí. I když mi chvilku trvalo, než jsem přišel na to, jak se hází granáty, vůbec mi to nedošlo že, bych mohl použít dotykovou obrazovku. Ze začátku na mě hra udělala opravdu dobrý dojem ale to až do chvíle kdy jsem poprvé padl v boji a objevil jsem se opět na začátku mise. No nic, tak jsem si řekl, že jsem asi nedovršil záchytného bodu a bohužel jsem musel hrát od začátku. Ale po chvíli kdy jsem už byl opravdu dále a opět jsem padl a opět jsem se objevil na začátku, tak už mi bylo vše jasné, že hra vůbec nepoužívá SAVE/LOAD. Někdo může namítnout, vždyť to přece není špatný nápad. Alespoň se hráč naučí být ve střehu a rychleji reagovat. Ale když se Vám tyto situace nastanou před koncem mise a opakujete ji už po páté, tak už to opravdu taková sranda není. A to nemluvím ještě o misích které jsou na čas. To je teprve lahůdka. Ještě že se takto založené mise vyskytují jen dvě.\nDalší věc co je pro sérii Call of Duty typické, jsou nabíhající hordy nepřátel. Nikdy mi tato skutečnost nevadila, ale u verze pro Vitu je to velice průhledné a hráč už ví, co ho bude čekat. Uvedu příklad: vejdete do místnosti, za vámi zaklapnou dveře, tudíž není cesty zpět a najednou jste v prázdné místnosti. Ale jen do chvíle než uděláte krok vpřed a najednou se objeví desítky nepřátel zpoza beden a různých překážek. Pobijete jednu desítku nepřátel a vzápětí se objeví hned druhá a takto to pokračuje, dokud jich nevybijete jako nějakou malou vesničku. Velice příjemné. Mise se odehrávají většinou v interiérech, kde se nedá ani pořádně krýt a není i moc dobrý přehled o bojišti. Nepřátele se chovají tím stylem, že pokud Vás zahlédnou, okamžitě na Vás začnou pálit jednu dávku za druhou a to i v případě, pokud jsou sami za překážkou, čímž se dostáváme k prvnímu bugu. Občas jsem měl i problém s nožem, který se nachází na obrazovce pod granáty tak, že se občas i stalo, že jsem se přehmátl a místo nože jsem použil granát.\nCelkově se v singleplayeru nachází cca 12 misí, u kterých můžete získat od jedné po tři hvězdičky. Záleží samozřejmě na obtížnosti. Dále se zvyšuje Váš level pomocí bodů, které získáváte za likvidaci nepřátel. Alespoň to je taková menší motivace k hraní. Singleplayer mise dohrajete za nějakých 8 hodin, záleží samozřejmě na zvolené obtížnosti a na tom jak je člověk šikovný. Vše se dá stihnout i do 6 hodin.\nSingle misemi to samozřejmě nekončí. V nabídce je také obsažen multiplayer tak, jak ho asi všichni známe z velkých konzolí jen s tím rozdílem, že se bojuje pouze 4 na 4. Tím bych se chtěl dostat k problémům s multiplayerem. Ne pokaždé Vás hra hned spojí, a když už si myslíte, že je vše připraveno na boj, tak Vám to spadne a můžete se začít připojovat znovu. Další herní styl, který se nachází v hlavní nabídce, je střelnice, který taky určitě již všichni známe. Hráč musí projít střelnicí na čas a postřílet figurín. A jako poslední se nám v hlavní nabídce objevil herní styl známý jako, teď to podám mými slovy, ubraň se vlnám nepřátel co nejdéle. Je to opravdu taková odreágovačka od singlu, kdy si člověk zastřílí s radostí.\nMyslím si, že to nemusím více popisovat. Jak to tak asi vyznívá z mé recenze a z mého pohledu na hru, tak jsem jen kritizoval. I když to tak vypadá, tak jsem jen chtěl poukázat na to, v čem vývojáři nejvíce chybovali. Musím ale zase na druhou stranu uznat, že to neměli vůbec lehké v tak krátkém čase vytvořit hru, která by byla bezchybná. Největší potíž je v tom, že tyto chyby nejde přehlédnout i kdyby člověk sám chtěl. Ale teď teda trocha té chvály. Co mi přijde chvalitebné, je určitě grafická stránka hry. Určitě jsou místa, kde grafika pokulhává, ale v akci si toho člověk ani pořádně nevšimne. Další plus ode mne získávají za ozvučení hry. Velice se mi líbily výstřely ze zbraní, kdy je opravdu slyšet výstřel. Za celou dobu hraní se mi hra ani jednou nekousla a ani nebyl vidět pokles frame-ratu. Určitě spousta lidí v některých věcech nebude se mnou souhlasit, je to jen pouze můj pohled na danou hru. Na hru se dívám jako fanoušek této série. Doufám, že některým tato recenze pomůže při výběru hry na svou Vitu a doufejme, že se objeví v budoucnu pořádná pecka ze série Call of Duty, kterou si opravdu užijeme.\n· Přidal/a SSuk dne 20. srpen 2013 · 8 Komentářů · 4594x Přečteno ·\n#1 | TomasKrizan1 dne 21. srpen 2013 09:52\n8 hodin? Já mám na nejtěžší dohrané za zhruba ani ne za 3 hodiny...\n#2 | Polaris dne 21. srpen 2013 15:59\n8 hodin??? Bože můj, vždyť BO Declassified se proslavilo tím, že jej lze dohrát asi za 45 minut. Mně to sice trvalo hodinu a kus, ale stejně.\n#3 | Adamo dne 21. srpen 2013 21:29\nJa jsem to hraval kazdy den po chvilkach,takze to u me odpovida.\nAle psal jsem,ze kazdemu to muze trvat jinak dlouho.\n#4 | Bloodyn dne 22. srpen 2013 21:08\n8,6 hodin ? D však ty mise jsou snad nejkratší a nejnudnější v historii CoD\n#5 | Bonton_Saibot dne 19. září 2013 22:36\nNo jo dětska, ne každej hráč to chce prolítnout co nejrychleji jak magor a třeba si užívá blbostí okolo ;-) Mě těch 8 hodin odpovídalo a tohle byl můj první Black Ops.\n#6 | TSTMS2 dne 26. červen 2014 14:03\ntohle COD neudelalo ACTIVISION LOL\n#7 | stepobela1 dne 26. červen 2014 21:55\nJo je to hrozna srac..!\n#8 | TSTMS2 dne 16. březen 2015 21:41\nRE: nesouhlasím , hra není sice jako na PS3 Call Of Duty Black OPS jak to mnozí čekaly aproto ji odsuzujou že to je sračka atd...\nale jsou na omilu - VITA Call Of Duty - Je Normální průměrná střílečka (po hratelnosti je na úrovni ps2 her jako třeba MOH RISSING SUN přesně takoví nepřátele máte ve Vita COFD)\n- 2 - Hru nelze dohrát za 45 minut já to hraji na nejtězší a jsem teprve ve čtvrté misi (A to hru mám už cca dva měsíce)\n- první misi jsem vyhrál za 30 minut na nejtežší obtížnost a to nepočítám ještě k tomu opakování protože chvíli mi trvá než jsi zvyknu u new hry na ovládání ....\n- pak Pekelná Mise Dvě kde máte čas min 1:30 sec - aby jste tu misi vyhrály a na nejtežší je to peklo - Musíte utíkat jak šílenec aby jste to stihly jinak vám dojde čas - já tu misi opakoval nejmíň 50x než jsem se přes ni na nejtežší obtížnost dostal - a jsem rád že to mám za sebou ...\n- A ten kdo napsal recenzi prý nehrál multi a to je velká chyba -\nv Multi se Ukrývá další zábava\n- online bitev\n- Sice nějaké Online Mapy jsou malé ale tím líp aspoň se rychleji s nějakým dalším hráčem najdete\n- Jediné mínus na multi je to že Sniperovka je vám k hovnu protože v Multi není ani jedno místo odkud by se dalo snajprovat\n- v Multi vám spadne munice navíc z letadla atd.. Turret který vás bude chránit dokuď ho někdo nezničí ... a taky co mně nejvíc dostalo byla ta Letecká podpora že přiletí k vám Vrtulník a začne střílet po nepřátelích ... mně se to už stalo poprvé bum S RPG do ně j ašel k zemi , taky mně párkrát dostal když jsem neměl RPG na něj ale po pár minutách zas odletí\nmultiplayer je docela sranda\n- a i Single není zrovna lehkej když to hrajete hned na nejtěžší jako já\nnechápu jak někdo mohl vyhrát celou hru za 45 min když mně trvala jedna Mise 30 minut na nejtežší - to to hrál na nejhleččí ne bo co Chicken DD (a to umím střílet - Vita Killzone na nejtežší vyhraju něco kolem 5 hodin, na popvé jsem PSV Killzone Vyhrál za cca 6 hodin hraní na nejtěžší obtížnost jako vždy u Stříleček a i Aut )


Jak zasáhla srpnová okupace roku 1968 Tachovsko? - Tachovský deník\nJak zasáhla srpnová okupace roku 1968 Tachovsko?\nTACHOVSKO - /AKTUALIZOVÁNO/ Vaše příběhy a fotografie vypovídají o událostech v našem regionu\nNápis na radnici ve Stříbře.Foto: Archiv Františka Samce\nKlaksony zní nenávistí a zlobou\nNapsala Tachovská Jiskra 26. srpna 1968\nPři první i druhé generální stávce byli tachované svědky podívané, při níž se leckomu stáhlo hrdlo. Na tachovské náměstí přijely všechny autobusy tachovské ČSAD, které nebyly na lince, seředily se a v určenou hodinu, s přesností mužů, zvyklých této ctnosti, stiskly jejich ruce tlačítka klaksonů, aby tak daly zaznít svému vášnivému protestu. Stisk rukou, které jsou vytahané od tvrdé práce u volantu, od práce nanejvýš zodpovědné a těžké. Při čtvrteční stávce přijely na tachovské náměstí tři okupační obrněnce. Okamžitě okamžitě se rozezněly klaksony autobusů a neumlkly, dokud se okupanti neotočili a nezmizeli za rohem náměstí. Autobusákům patří náš obdiv. Silnice totiž není tím nejbezpečnějším místem.\nPovídka počínající písmenem „P“\nPřicházel pěkný podzim. Příroda pokojně předávala plody pěstitelům. Podniky plnily plán, pionýři procvičovali písně. Prostě pěkná pohoda. Pro pitomce příležitost projevit se. Pět přiblblých (přitroublých), paralýzou prolezlých politiků, potřebovalo pro posílení prestiže prokázat přátelství. Podumali, propracovali plán, pak pravili: „Pomůžeme prastaré Praze! Překrásná pohostinná Praha poděkuje, potom proplatí patřičný peníz.“ Provedli přípravu pomocí procvičování padesáti „přátelských“ pluků poblíž Prahy. Potom pozvolna poodešli. Pak přišla připravovaná paráda. Po půlnoci projeli pokojným pohraničím. Příliš pospíchali. Počítali: při plnění programových perspektivních plánů, pod palbou pušek, přijde pomáhat polovička Prahy. Po poledni potom postavíme prodejný parlament. Přijmeme poděkování, postřílíme patrioty, potom pohovoříme pro podporu prevoschoditělstva Podgorného.\nPočítali – přepočítali. Přišel pořádný průser. Při přepadení Praha povstala, povstal proletariát, povstali patrioti. Pak president přes pohrůžky počal projednávat, podniky přestaly pracovat, předsedové podepisovali petice, proletariát pomaloval ploty, patrioti pokryli plakáty průčelí paláců. Pomáhala policie, pomáhali poslanci. Pro pět přiblblých politiků přišla pekelná pohroma.\nPrávě přepočítávali: projezdili plno paliva, prostříleli přespříliš patron, pohřbili přátelství, poničili pole, posrali parky, paláce, postrádají prestiž…\nProto požadujeme: Polibte, pěkně prosíme, patriotům prdel, pak plavte, přiblblí, paralýzou prolezlí pitomci!\nSlovo čs. vojáků\nNapsala Tachovská Jiskra 22. srpna 1968\nS rozhořčením odmítáme okupaci naší republiky vojsky Bulharské lidové republiky, Maďarské lidové republiky, německé demokratické republiky, Polské lidové republiky a SSSR a pevně a jednoznačně stojíme za PÚV KSČ, vedené s. A. Dubčekem, vládou ČSSR, vedenou s. O. Černíkem a presidentem ČSSR s. L. Svobodou. Neuznáváme žádné jiné představitele, kteří údajně požádali o obsazení ČSSR vojsky uvedených zemí. Jsme rozhodnuti zachovat klid a rozvahu, přesně plnit rozkazy ministra národní obrany s. A. Dzúra, vyplývající z usnesení UV KSČ v čele se s. Dubčekem, vlády se s. Černíkem a presidenta s. Svobody. Důrazně žádáme okamžitý odchod okupačních vojsk z území ČSSR.\nPříslušníci vojenského útvaru 4447 Tachov\nSvatba za Dubčeka\nV sobotu odpoledne došla na náš redakční stůl ta snad nejneobvyklejší rezoluce z neobvyklých. Pod slova, která dnes píšeme a vyslovujeme všichni, pod podporu Dubčekovi, Svobodovi a všemu spravedlivému co žádáme, se podepsala nevěsta se ženichem a všichni svatebčané. Přejeme jim o to šťastnější manželství, oč nešťastnější pro náš národ jsou tyto dny.\nUvedla Tachovská Jiskra 26. srpna 1968\nCelník z Rozvadova: Věšeli jsme vlajky na půl žerdi\nCelníkem na hranicích v Rozvadově byl v roce 1968 Jan Kvietok z Tachova. Tu noc, kdy jednotky spřátelených vojsk přestoupily východní hranici měl službu, a tak věděl vše, jak říká, z první ruky. „V rozhlase jsme slyšeli volání, že vojska překročila hranici, a abychom vzbudili své známé. Po nějaké době se potom rádio odmlčelo,“ vypráví Jan Kvietok. „Všichni jsme doufali, že tato situace nestane. Ale stalo se a za několik dnů obsadili ruští důstojníci i Rozvadov,“ pokračuje ve vyprávění.\nTěch několik dní využili na přechodu k tomu, aby nějakým způsobem dali najevo svůj nesouhlas. „Věšeli jsme vlajku na půl žerdě. To dokonce vyfotografoval jeden kameraman teleobjektivem z německé strany. Druhý den to vyšlo v novinách a nám to dost přitížilo. Musel jsem odejít ze služby,“ uvádí Kvietok. Teprve až po dlouhých letech se rozvadovský celník Jan Kvietok mohl vrátit do služby.\nAn der Grenze: Fahnen auf halbmast\nNoviny vycházející v Horní Falci popisovaly situaci na fotografii z Rozvadova: „Na hranici: Vlajky na půl žerdi. Smutek a rozhořčení všude v ČSSR. Zde vyvěšují čeští pohraniční úředníci na přechodu ve Waidhausu vlajky na půl žerdi. Dávají tím prokazatelně najevo své mínění o vstupu cizích vojenských jednotek. Bezmocně a se skřípajícími zuby museli sledovat, jak tanky rolují přes českou hranici…"\nNa tento čas se váže mnoho vzpomínek, ale jedna mi nejde z mysli celých 40 let. Bylo mi tenkrát 15 let, končili jsme devítku a nastupovali po prázdninách do různých škol a učilišť. Já se chystala na stříbrské Gymnásium, tenkrát ještě na náměstí. S kamarádkou Danou Kučerovou (dnes Ligačovou), jsme byly jednoho, myslím sobotního, odpoledne na procházce a jen tak bloumaly Stříbrem, když jsme se staly svědky otřesné události. Byly jsme v místě křižovatky ulice Benešova a Boženy Němcové, já byla skoro doma (dům č.130, později zbourán), když jel pán na malém motocyklu, možná zn. Pionýr a uhýbal hodně ke straně, skoro až k Pauchům (dům , kde byl obchod a byty - dnešní Kamila), aby dal volný průjezd blížícímu se sovětskému obrněnému transportéru nebo tanku, to už si nepamatuji přesně. Ten nevím, co dělal, místa bylo dost, ale zatáčka, zkrátka pán i s motocyklem skončil pod tímto železným netvorem. Z něj úplně v klidu vylezl příslušník sovětské armády a šel se podívat, co vlastně způsobil. Pak v klidu, na rozdíl od nás, my se třásly jak osiky, nalezl zpátky a vozidlem manipuloval tak, aby bylo možno pána vyprostit. To už ale přibíhali zdravotníci, přijela sanitka, neboť, tenkrát OÚNZ, dnes Zdravotnické zařízení, bylo na dosah, je v téže ulici.\nZa další měsíce, možná roky, jsem občas potkala pochroumaného pána, o holých, po těžkém úraze, který naštěstí přežil a nevím, zanechal-li úraz trvalé následky. Na duši určitě a to i na té mé.\nTento příběh jsem vyprávěla již asi mnoha lidem z mého blízkého okolí a vždycky si na něj vzpomenu v souvislosti s oněmi, dnes již historickými událostmi a taky vždycky, když potkám toho pána, pana Perlíka.\nMarta tehdy Mašková, dnes Lindová\nPřed rozhlasem šlo o život\nJiří Zrůst z Málkova na Tachovsku byl přímým účastníkem srpnových událostí roku 1968. Jako řidič rozvážel tiskoviny po Praze a jeho autobus, se kterým tehdy jezdil, stál napříč jedné ulice na Smíchově a bránil vjezdu spřátelených vojsk. „Autobus stál přes silnici u smíchovských garáží. Ta situace se dokonce objevila v dokumentu České televize. Jezdil jsem s linkovým autobusem už od roku 1966,“ vypráví Jiří Zrůst. „Začátkem okupace bylo ještě možné jezdit po Praze, tak jsme rozváželi různá zvláštní vydání novin. To ale netrvalo dlouho. Přišlo období, kdy nejezdilo vůbec nic. Vzpomínám si na krušné chvíle, které jsem zažil před budovou rozhlasu. Tam se dost střílelo. Šel jsem tenkrát za manželkou na Vinohrady, a na vlastní oči viděl, co se dělo na Václavském náměstí, jak Rusové stíleli na muzeum,“ uvádí nynější obyvatel Málkova.\nProč jsou hajní tak zarostlí?\nJan Kalser z Horšovského Týna pracoval celý život jako hajný a dodnes má vzpomínku na okupační vojska. „S hajnýma z okolí jsme si řekli, že se nebudeme holit, dokud vojska od nás neodejdou. A jak jsme řekli, tak se stalo,“ říká Jan Kalser. „Od 21. srpna jsme ani nechodili do lesa. Měli jsme strach. Čas ale ubíhal a okupanti ne a ne odjet. Měli jsme už tehdy plnovous, když nás zastavil na lesní cestě ruský vůz a z okénka se naklonil nějaký důstojník. Ptal se proč jsou tady všichni hajní tak zarostlí? Odpověď zněla, protože jste tady,“ vypráví svůj příběh hajný Kalser, který dodnes nosí plnovous.\nNápis na věži radnice ve Stříbře\n„Vojska přišla tuším ve čtvrtek, a ta noc ze soboty na neděli byla hrozná. V rádiu vysílali informace o stanném právu a tehdy nás napadlo napsat nějaký nápis na radnici ve Stříbře,“ říká František Samec ze Stříbra. „Bylo nám pětadvacet let. Museli jsme nějak získat klíče od zamčené radnice. V noci kvůli nám zasedala rada města, a ráno jsme opravdu dostali klíče od věže. Karel Žáček se uvázal na lano, já jsem ho jistil, a Pavel Šnajdr stál dole a podával nám barvy. Když jsme byli v nejlepším, a Karel visel bezmocně na laně, tak na náměstí vjeli Rusové,“ říká František Samec. Nápis na věži stříbrské radnice ´svoboda Dubček a CCCP damoj´ byl ještě několik týdnů. „Myslím, že díky tomu pak dostala věž nový nátěr,“ dodal Samec. „U kina na křižovatce stálo ten večer velké množství lidí. Měli transparent s nějakým textem, co tenkrát psali. Když se objevila vojenská kolona, tak je dav vždy nasměroval někam jinam. Nakonec se jim je podařilo nadirigovat do Alešovy ulice, která končila v polích. Pak to tam bylo ještě dlouho rozryté od toho, jak se otáčeli,“ uvádí František Samec\n#nahled|https://g.denik.cz/53/8d/1968_stribro_radnice_.1_denik-630.jpg|https://g.denik.cz/53/8d/1968_stribro_radnice_.1.jpg|Nápis na radnici ve Stříbře.#\nRedakce Tachovského deníku připravuje na srpen vzpomínkové fotoreportáže z událostí roku 1968, které krutě poznamenaly nejen Tachovsko na další dvě desetiletí. Dvacátého srpna 1968 ve 23 hodin vojska pěti „spřátelených“ vojsk Varšavské smlouvy SSSR, Polska, Maďarska, Bulharska a NDR překročila hranice Československa, a tím zcela obrátila tehdejší vývoj…\nObracíme se na naše čtenáře s žádostí o pomoc\nMáte doma dobové fotografie zachycující události roku 1968 na Tachovsku? Redakce vás žádá o jejich zapůjčení. Rádi je otiskneme a uveřejníme na internetových stránkách. Stačí zavolat na telefonní číslo 724 953 691 a domluvit podmínky zapůjčení snímků. Nebo je možné napsat na antonin.hribal@denik.cz\n(Snímky můžete také samozřejmě donést do redakce Tachovského deníku. My je oskenujeme a obratem vrátíme)\nByli jste přímými účastníky událostí? Uvítáme vaše postřehy, komentáře, názory… Pište nebo volejte na výše uvedené kontakty.\nČtete také: První den srpnové okupace v Praze


LittleBigPlanet 2 – Databáze-her.cz\nPokračování úspěšné hry LittleBigPlanet vás opět hodí do pohádkového světa Craftworld. Svět napadl zákeřný záporák Negativitron a vy, jako hráči, mu musíte dát co proto.\nHratelnost z prvního dílu zůstává zachována. S hadrovým panáčkem, kterého si v průběhu hry oblečete a ozdobíte dle vlastních představ, skáčete a řešíte různé hádanky. Musíte zdolat všechny překážky, získat co největší počet kouliček za body a speciální bonusové koule. Bonusové koule ukrývají všemožné předměty, nálepky, materiály a jiný herní obsah, který lze využívat k odemykání dalších bonusů v příběhových úrovních, a především při tvorbě vlastních světů.\nPříběh je rozdělen do šesti odlišných lokací, kde se zbavujete Negativitronových pohůnků a získáváte spojence. To se odehrává ve čtyřiceti příběhových úrovních. Příběhové lokace můžete probíhat až ve čtyřech lidech v kooperativním multiplayeru.\nHra obsahuje přídavek Sackboy's Prehistoric Moves se šesti příběhovými a čtyřmi bonusovými úrovněmi pro majitele pohybového ovladače PlayStation Move. Zatímco jeden hráč se pomocí gamepadu chopí hadrového panáčka, druhý ovládá s PlayStation Move okolní prostředí tak, aby mu umožnil bezpečný průchod.\n9 (50-95 %)


Harry Potter a ohnivý pohár - 18. kapitola 2. část | →Harry Potter←\nBlog.cz\t» →Harry Potter←\t» Archiv\t» Leden 2018\t» Harry Potter a ohnivý pohár - 18. kapitola 2. část\n12. ledna 2018 v 13:02\t| Míša\t| Ohnivý Pohár - 4\nVe chvíli, kdy se náš rozhovor stočil na jeho rodiče, na něž se sotva pamatuje, vhrkly mu do překvapivě zelených očí slzy.\n"Ale já žádné slzy v očích NEMÁM!" zaprotestoval nahlas.\nNež Rita Holoubková stačila říct jediné slovo, dveře přístěnku na košťata se nečekaně otevřely. Harry se otočil a v jasném světle zamrkal. Na prahu stál Albus Brumbál a díval se na ně, jak se tam tísní.\n"Brumbále!" vykřikla Rita Holoubková, jako by z toho měla upřímné potěšení - Harrymu však neušlo, že její brk i pergamen z bedny s čističem kouzelných nečistot rázem zmizely a prsty s dlouhými drápy spěšně zaklaply přezku kabelky z krokodýlí kůže. Jak se máte?" řekla, vstala a podávala Brumbálovi dlouhou, téměř mužskou ruku. "Doufám, že jste v létě četl můj článek o zasedání Mezinárodního sdružení kouzelníků?"\n"Byl obdivuhodně nechutný," odpověděl Brumbál úsečně a v očích mu studeně zajiskřilo. "Obzvlášť jsem ocenil, když jste mě popsala jako morouse, který už patří do starého železa."\nRitu Holoubkovou to ovšem ani trochu nepřivedlo do rozpaků. "Chtěla jsem jenom poukázat na to, že některé vaše představy jsou poněkud starosvětské, Brumbále, a že mnoho obyčejných kouzelníků -"\n"Milerád si vyslechnu argumenty, kvůli kterým jste tu sprosťárnu napsala, Rito," usmál se Brumbál a zdvořile se jí uklonil, "obávám se však, že se k tomu budeme muset vrátit později. Za okamžik má začít převažování hůlek, a dokud je jeden z šampiónů schovaný v přístěnku na košťata, zahájení se odkládá."\nHarry byl opravdu rád, že reportérce konečně unikne, a spěchal zpátky do učebny. Ostatní šampióni už seděli na židlích u dveří. Honem se posadil vedle Cedrika a podíval se na improvizovaný stůl přikrytý sametem, za nímž teď seděli čtyři z pěti členů poroty - profesor Karkarov, madame Maxime, pan Skrk a Ludo Pytloun. Rita Holoubková se usadila v koutě; Harry viděl, jak nenápadně vytáhla opět pergamen, rozložila si ho na koleně, olízla špičku Bleskobrku a znovu ho na něj postavila.\n"Dovolte, abych vám představil pana Ollivandera," řekl šampiónům Brumbál, který už také zaujal místo u stolu poroty. "Překontroluje vaše hůlky, abychom měli jistotu, že je máte před turnajem v naprostém pořádku."\nHarry se otočil a překvapeně sebou trhl, když u okna uviděl starého kouzelníka s velkýma bledýma očima. Harry se s panem Ollivanderem už setkal - byl to výrobce hůlek, u kterého si před víc než třemi lety na Příčné ulici koupil tu svou.\n"Mademoiselle Delacourová, můžeme začít od vás, prosím?" řekl pan Ollivander. Stál teď na volném prostranství uprostřed místnosti.\nFleur Delacourová k němu důstojně přistoupila a podala mu svoji hůlku.\n"Hmm…" ocenil ji beze slov.\nPotom dlouhými prsty hůlkou zatočil, jako kdyby to byla taktovka, a z jejího konce vytryskly růžové a zlaté jiskry. Přidržel si hůlku před očima a chvíli ji bedlivě zkoumal.\n"Ano," řekl klidně, "devět a půl palce… tuhá… z růžového dřeva… a uvnitř je… můj ty bože…"\n"Vlas s hlavy víly," přisvědčila Fleur. "Patrršil jedné s mých babičšek."\nFleur tedy opravdu byla zčásti víla, pochopil Harry a pomyslel si, že to musí říct Ronovi… ale potom si vzpomněl, že s ním Ron přece nemluví.\n"Ano," řekl pan Ollivander, "ano, já sám jsem ovšem vlasů víly nikdy nepoužil. Podle mého názoru jsou takové hůlky příliš temperamentní a rozmarné… každý ovšem musí volit podle svého, a pokud vám to vyhovuje…"\nPřejel prsty po hůlce a zřejmě zjišťoval, jestli není poškrábaná nebo otlučená; potom zamumlal: "Orchidejovou!" a ze špičky okamžitě vyletěla veliká kytice.\n"Výborně, výborně, máte ji v naprostém pořádku," přikývl pan Ollivander, přitáhl květiny k sobě a podal je Fleur i s hůlkou. "Pane Diggory, jste na řadě."\nFleur se ladným krokem vrátila na místo, a když se míjela s Cedrikem, usmála se na něj.\n"Ááá, tohle je jedna z mých hůlek, že ano?" řekl pan Ollivander mnohem nadšeněji, když mu ji Cedric podal. "Ovšem, dobře se na ni pamatuji. Uvnitř je jediná žíně z ohonu mimořádně krásného jednorožce… byl to samec, a musel mít na výšku sedmnáct dlaní. Když jsem mu ji vytrhl z ohonu, málem mě probodl rohem. Dvanáct a čtvrt palce… jasanové dřevo… příjemně pružná. A je ve výtečném stavu… pečujete o ni pravidelně?"\n"Leštil jsem ji včera večer," usmál se zeširoka Cedric.\nHarry pohlédl na svoji hůlku. Kam se jen podíval, byly na ní otisky prstů. Shrnul si na koleně hábit a pokoušel se ji potají otřít, z hůlky však vyšlehlo několik zlatých jisker. Fleur Delacourová ho sjela tak povýšeneckým pohledem, že toho raději nechal.\nPan Ollivander vyslal ze špičky Cedrikovy hůlky přes celou místnost proud kroužků ze stříbrného dýmu, potvrdil, že je s ní spokojen, a potom řekl: "Pane Krume, buďte tak laskav."\nViktor Krum vstal, ještě víc nahrbil svá kulatá záda a kachní chůzí připochodoval k panu Ollivanderovi. Podal mu hůlku a zamračeně zůstal stát s rukama v kapsách hábitu.\n"Hmm," zamumlal pan Ollivander. "Pokud se příliš nepletu, je to Gregorovičova práce? Velice dobrý výrobce hůlek, i když nikdy nejsou tak úplně, co bych já… ale přesto…"\nZvedl hůlku, znovu a znovu si ji otáčel před očima a zevrubně ji prohlížel.\n"Habrové dřevo a blána z dračího srdce, že?" zeptal se znenadání a Krum přikývl. "O dost silnější, než bývá zvykem… neprohne se ani trochu… deset a čtvrt palce… Avis!"\nZ habrové hůlky vyšla hlasitá rána jako z pušky, z její špice vyrazilo hejno malých čiřikajících ptáčků a otevřeným oknem vyletěli ven do mdlého slunečního svitu.\n"Dobrá," ocenil hůlku pan Ollivander a vrátil ji kruvalskému šampiónovi. "Takže nám zbývá… pan Potter."\nHarry vstal, cestou minul Kruma a podal starému kouzelníkovi svou hůlku.\n"Áááá, ovšem," řekl pan Ollivander a jeho bledé oči se náhle rozzářily. "Ano, ano, jistěže. Na tu se pamatuji velice dobře."\nHarry se pamatoval také. Viděl to všechno před očima, jako by se to stalo včera…\nPřed čtyřmi lety, v den svých jedenáctých narozenin, přišel s Hagridem do obchodu pana Ollivandera, aby si koupil hůlku. Pan Ollivander mu vzal míry a pak mu začal podávat hůlky, aby si je vyzkoušel. Harrymu se zdálo, že mu snad prošly rukama všechny hůlky v krámě, nakonec však přece objevil tu, která mu vyhovovala a kterou obchodník držel nyní v ruce: byla z cesmínového dřeva, jedenáct palců dlouhá, a uvnitř měla jediné pero z ocasu ptáka fénixe. Pana Ollivandera překvapilo, jak velice s Harrym ladily dohromady. "Zvláštní," řekl tenkrát, "velice zvláštní." A teprve když se Harry zeptal, co je na tom zvláštního, vysvětlil mu pan Ollivander, že pero fénixe v té hůlce pochází od stejného ptáka jako pero v hůlce lorda Voldemorta.\nS tím se Harry nikdy nikomu nesvěřil. Měl svou hůlku nade vše rád, a že měla něco společného s Voldemortovou, s tím nemohl nic dělat - jako nemohl nic dělat třeba s tím, že je příbuzný s tetou Petunií. Upřímně však doufal, že pan Ollivander o tom nebude tady mluvit: měl legrační pocit, že kdyby to řekl, Bleskobrk Rity Holoubkové by samým vzrušením explodoval.\nJeho hůlku pan Ollivander zkoumal déle než ostatní: nakonec jí však zamával, až z ní proudem vystříklo víno, a vrátil ji Harrymu se slovy, že zatím je v naprostém pořádku.\n"Děkuji vám všem," vstal u porotního stolu Brumbál. "Můžete se vrátit do tříd - nebo snad bude rychlejší, když půjdete rovnou dolů na večeři, protože za chvilku hodina stejně skončí -"\nHarry měl nakonec pocit, že aspoň něco ten den dopadlo dobře. Vstal a zamířil ke dveřím, když vtom vyskočil muž s černým fotoaparátem a významně zakašlal.\n"Fotky, Brumbále, ještě fotky!" vykřikl Pytloun vzrušeně. "Všichni členové poroty a šampióni. Co říkáš, Rito?"\n"Ehm - ano, tím začneme," souhlasila Rita Holoubková,která už zase měla oči jen pro Harryho. "A potom možná nějaké individuální snímky."\nFotografování trvalo nekonečně dlouho. Ať se madame Maxime postavila kdekoli, zastínila všechny ostatní, a fotograf si nedokázal stoupnout tak daleko od ní, aby se mu vešla do záběru: nakonec se musela posadit a všichni ostatní stáli kolem ní. Karkarov si v jednom kuse natáčel na prst svou kozí bradku, aby si na ní udělal ještě jednu kudrlinku; Krum, o kterém si Harry myslel, že je na takové věci jako fotografování zvyklý, se krčil vzadu za ostatními, takže ho málem nebylo vidět. Fotografovi zřejmě nejvíc ze všeho záleželo na tom, aby dostal do čela Fleur, ale Rita Holoubková se k nim znovu a znovu vrhala a tahala dopředu Harryho. Pak si ještě prosadila samostatné snímky každého šampióna zvlášť, než konečně mohli odejít.\nHarry zamířil dolů na večeři. Hermiona tam nebyla - domyslel se, že jí na ošetřovně dosud dávají do pořádku ty zuby. Najedl se sám, v ústraní na konci stolu, a pak se vrátil do nebelvírské věže. Cestou přemýšlel o domácím cvičení, které dostal navíc z přivolávacích kouzel. Nahoře v ložnici se setkal s Ronem.\n"Přiletěla ti sova," oznámil mu Ron stroze, jakmile vešel, a ukazoval na jeho postel. Na polštáři na něho čekala školní sova pálená.\n"Á - výborně," řekl Harry.\n"A zítra večer máme ten školní trest, dole ve Snapeově sklepení," oznámil mu ještě.\nHned nato odešel a na Harryho se ani neohlédl. Harry chvíli uvažoval, že půjde za ním - nebyl si jistý, jestli by si s ním chtěl spíš promluvit nebo mu jednu vrazit, vlastně ho lákalo obojí -, Siriusová odpověď ho však zajímala nejvíc. Došel k sově pálené, sundal jí dopis z nožky a rozvinul stočený pergamen.\nBohužel ti nemohu napsat všechno, co bych chtěl, je to příliš nebezpečné - co kdyby tu sovu někde chytili - musíme si ale promluvit mezi čtyřma očima. Můžeš zajistit, abys byl 22.listopadu v jednu hodinu ráno u krbu v nebelvírské věži sám?\nVím líp než kdo jiný, že se o sebe dokážeš postarat, a dokud jsou v Bradavicích Brumbál a Moody, nemyslím že by ti někdo mohl ublížit. Vypadá to ale, že se o to někdo usilovně snaží: přihlásit tě do turnaje bylo nanejvíš riskantní, zvlášť Brumbálovi rovnou pod nosem.\nDávej na sebe pozor, Harry. I nadále chci vědět o všem neobvyklém, co by se stalo. A o tom 22. listopadu mi dej zprávu co nejdřív.


Salát Ropotamo Umělecké smysly - nápady pro dům a zahradu\nZima, Domácí nápady, Recepty\nRecept na oblíbené zimní jídlo každého - salát Ropotamo.\nPožadované produkty pro jednu dávku (přibližně standardní velké nádoby 8):\nFazole 1 kg\n1 velká sklenice konzervovaných okurek\n1 velká sklenice konzervovaných paprik\n1 velká sklenice konzervovaného rajčatového pyré\n1 velká nádoba na konzervy (volitelné)\nSpojky petrželky 1-2 Přístav\nOcet - 180 c\nCukr - 50 c\nPoznámka: V tomto případě se jedná o domácí zeleninu a bramborovou kaši, které se připravují podle osobních preferencí. Pokud se rozhodnete používat konzervované potraviny, nezaručujeme chuť a kvalitu konečného výsledku.\nFazole a mrkev vaříme zvlášť. Mrkev nakrájejte na kostky, pečené papriky a okurky, petržel.\nOlej, ocet, sůl a cukr zahřejte k varu a udržujte na kamnech, dokud se sůl a cukr neroztaví. Vyjměte ze sporáku, abyste vychladli.\nPřipravíme nádobu vhodné velikosti a promícháme vařenou mrkev, nakrájené okurky a papriky, petrželku a do ní nalijeme vařené fazole. Nakonec přidáme sklenici rajčatové pasty. Zamíchejte a nalijte do chlazené marinády. Opět se jemně promícháme. Nechte ji stát přes noc v chladu, aby se dobře promíchaly chutě ingrediencí. Následující den ráno ráno plníme sklenice a sterilizujeme. To je vše!\ndomácí zima, domácí šelest, konzervované potraviny, zima, konzervované potraviny, zimní recept, recept s fazolemi, recepty, zimní recepty, mumláme, salát, Ropotamo salát, nápady pro domov, návrh interiéru, nábytek, vnitřní nápady, designové nápady, moderní domov, zdobení nápadů, umělecké nápady\nRychlá a snadná večeře s bramborem a klobásou. Potřebujeme brambory, klobásu, cibuli (volitelně ...\nJe to také klasické mexické tortilla jídlo (kukuřičné nebo pšeničné pečivo bez ...\nSlaný proutěný nápoj\nNabízíme vám další velmi zajímavou možnost tvarování pečiva zákrutem. Můžete ...\nLahodné máslové těsto motýly\nUdělejte tyto lahodné, umělecky tvarované máslové dezerty v jednom ze svých různých ...\nMargarita - voňavý květinový bochník\nPoggata je bílý chléb, často s rituálními symboly, který je v zemích velmi oblíbený ...\nSladký těsto koš\nTo je atraktivní nápad pro výrobu sladkého koše těsta i housek, ...


Flash disk EMTEC Click B100 64GB ECMMD64GB102 | BScom.cz\nBScom.czArchivFlash disk EMTEC Click B100 64GBFlash disk EMTEC Click B100 64GBUSB 2.0, rychlost čtení až 15 MB/s, rychlost zápisu až 5 MB/s (ECMMD64GB102). Více informací\nKód produktu0537777Kód výrobce (PN)ECMMD64GB102VýrobceEMTECZáruka24 měsíců\nHlídat cenuPřidat k porovnáníPotřebujete poradit?Doporučit známémuVytisknoutPrůměrné hodnocenínehodnoceno0×0×0×0×0×Ohodnotit produktZobrazit recenze (0)PopisTechnické parametryPodrobnostiDiskuze To nejlepší z klasických flash disků od firmy EmtecCo dělat, když už nemáte na vašem disku místo? Smazat důležité soubory? Naštěstí se již nemusíte omezovat přednastavenou kapacitou vašeho zařízení, toto úložiště i nástroj na přenos dat to řeší za vás. Už nemusíte řešit přeplněné disky. To nejlepší z klasických flash disků.Klíčové vlastnostiRychlý přenos datVelká kapacitaŠiroké spektrum kompatibilních zařízeníVysouvací konektor chrání vaše data před nehodamiPoužitíFlash disk znamená všestrannost. Skladné rozměry i moderní design umožňují použití takřka kdekoliv, v zaměstnání, ve škole, či jen tak, když chcete být rychlí a efektivní. Kapacita a typ Kapacita disku64 GB Typ USBUSB 2.0 Funkce a vlastnostiPoutko na klíče, Vysouvací konektor, Gumové provedení, LED indikátor Rychlost Rychlost čtení15 MB/s Rychlost zápisu5 MB/s Zpracování ZpracováníStandardní Barva BarvaŠedá Rozměry a hmotnost Šířka22 mm Výška12 mm Délka59 mmUSB 2.0, rychlost čtení až 15 MB/s, rychlost zápisu až 5 MB/s (ECMMD64GB102)Diskuze k produktuMáte otázku? Zajímá vás konkrétní detail? Zeptejte se nás.Položit dotazNový dotazVaše jméno:Váš e-mail:(E-mail nebude zveřejněn)Nadpis:Text příspěvku:Zeptat seVaše jméno:Váš e-mail:(E-mail nebude zveřejněn)Text příspěvku:Přidat reakci


Některé vozy Tesla již příští týden obdrží plně autonomní řízení | TeslaCzech.com\nNěkteré vozy Tesla již příští týden obdrží plně autonomní řízení\nMajitelka Tesly Model 3 přežila čelní srážku s opilým řidičem\nTesla přidala možnost uzamknutí disku určeného pro Sentry Mode a DashCam\nMusk obnovuje projekt snake charger\nTesla vytvořila nový design kol pro Model 3\n13. 10. 2020 12. 10. 2020 Matyáš Vodička žádný komentář\nGenerální ředitel automobilky Tesla Elon Musk včera prozradil, že Tesla příští týden v úterý vydá plnohodnotného Autopilota. Bude se jednat o funkci označovanou jako „Full Self-Driving Beta“. Nová funkce prošla rozsáhlým testem, do které se zapojil i sám Musk. Dle jeho slov je jeho vůz nyní schopen sám absolvovat cestu do práce od jeho domu bez jeho zásahu.\nV současné době disponují vozy Tesla Autopilotem, který zvládne vozidlo udržet v pruzích a reagovat na ostatní vozidla či chodce. Za příplatek 200 tisíc korun si můžete dokoupit plnou verzi Autopilota, označovanou jako „Full Self-Driving“. Tato příplatková funkce dodává vozidlu možnost přejetí jiného vozidlo po vašem příkazu, zastavení a následné rozjetí na semaforech či křižovatce. Dále tato funkce přidává vozu parkovacího asistenta.\nCena za kompletní balíček Autopilota bude po dokončení mnohem výší. Musk již v minulosti sdělil, že po úplném dokončení Autopilota se jeho cena bude pohybovat okolo 100 tisíc dolarů, což je v přepočtu přibližně 2,5 milionu korun.\nCo nová funkce přinese?\nNová, dlouho čekávaná funkce, by měla prakticky zvládnout již každou dopravní situaci, aniž by ke svým úkonům potřebovala člověka. Po vydání této funkce je již otázkou času, kdy vozy přestanou mít řidiče a z jejich interiéru zmizí prvky, mezi které patří volant, tachometr, brzda, plyn a další. Generální ředitel Elon Musk se na svém Twitteru pochlubil, že novou funkci již delší dobu sám testuje. Musk dokonce sdělil, že od domu až do práce nemusí jakkoliv zasahovat do řízení a vozidlo ho odveze naprosto bezchybně.\nPtáte se, proč je tato funkce, tak důležitá?\nHlavním důvodem, proč má být tato aktualizace Autopilota natolik výjimečná, je kompletní přepsání zdrojového kódu tohoto systému. Počítač nyní k řízení vozu využívá kamery, kterými je obklopený celý vůz. Tyto kamery dodávají počítači 4D obraz namísto 2D obrazu. Právě toto by mělo přispět k výraznému zlepšení celého systému.\nNebude dostupná pro všechny\nNová funkce nebude v první fázi dostupná pro všechny majitelé vozu Tesla, ale pouze pro nízký počet vybraných majitelů, kteří jsou Beta testeři nebo mají velmi dobré statistiky řízení. Rádi bychom podotkli, že tito majitelé vozů Tesla budou testovat novou funkci „Full Self-Driving“ a poté podají zkušenosti přímo týmu Tesly, který se zabývá vývojem této funkce. Nyní víme, že dle testů automobilky Tesla se nová funkce jeví jako bezchybná. Uvidíme, co přinese test majitelů vozů Tesla, kteří se svými vozy jezdí denně.\nCo Tesla plánuje v budoucnu?\nAutomobilka plánuje v budoucnu vytvořit službu robotaxi, kdy vám vaše vozidlo díky Autopilotu dokáže vydělávat. Tesla vytvoření služby robotaxi bere opravdu vážně, sám Musk před nedávnem sdělil, že snake charger, který automaticky zahájí nabíjení u vozů Tesla není zapomenutým projektem, ale v budoucnu ho Tesla nejspíše využije pro nabíjení svých vozů, možná v jiné podobě. Pokud se vše povede, tak půjde o naprostou revoluci v dopravě.\n← Majitelka Tesly Model 3 přežila čelní srážku s opilým řidičem\nTesla otevře svojí oficíální pobočku na Slovensku\n22. 8. 2020 22. 8. 2020 Matyáš Vodička 0\n13. 10. 2020 12. 10. 2020 Matyáš Vodička 0\nGenerální ředitel automobilky Tesla Elon Musk včera prozradil, že Tesla příští týden v úterý vydá plnohodnotného Autopilota. Bude se jednat o funkci označovanou jako „Full Self-Driving Beta“….\nTesla Tesla Model 3 Tesla motors Vozy Tesla Zajímavosti\n12. 10. 2020 12. 10. 2020 Klára Maslíková 0\n12. 10. 2020 11. 10. 2020 Matyáš Vodička 0


Kostým mušketýra - půjčovna filmových kostýmů Praha\n> Filmové, pohádkové a sci-fi>Pánské kostýmy>Kostým mušketýra\nFilmový kostým mušketýra obsahuje košili, plášť a klobouk.\nVelikost M až XXL\nFilmový kostým můžete kombinovat s dámským kostýmem mušketýrky.\nTento pohádkový pánský kostým si také můžete zakoupit v naší prodejně a půjčovně kostýmů na Praze 7.\nNabízíme Vám pánské maškarní a karnevalové kostýmy za nejlepší ceny.\nČertovský sexy kostým - 250,00 Kč\nSexy kostým pro čertici tvoří šaty s flitry a spodním lemem ozdobeným peřím. Zapůjčíme Vám také rohy Vhodný pro velikost 34 až 38 XS až M příjemný pružný materiál Doporučujeme zakoupit krajkové rukavičky nebo velké čertovské vidle podívejte se do sekce doplňky.\nkostým mušketýrky - 250,00 Kč\nT ématický kostým pro mušketýrku obsahuje sametové šaty s okraji lemovanými krajkou, saténový límec a manžety. Součástí je spodnička, rukavice s krajkovým lemem a červený klobouk s peřím . Kostým je vhodný pro velikost M příjemný materiál Ke kostýmu doporučujeme kord Podívejte se také do sekce doplňky \nHalloween kostým čertice - 250,00 Kč\nK ostým čertice se skládá z řasených červených šatiček s krajkovou sukýnkou a čertovských rohů. Vhodný pro velikost 36 - 40 S až M+ příjemný pružný materiál K tomuto kostýmu vám jako doplněk doporučujeme: saténové rukavice a síťované punčocháče Podívejte se do sekce doplňky


Lampa TOSHIBA TLPLT1A\nLampa do projektoru TOSHIBA TLPLT1A Produktové číslo lampy: TLPLT1A (nebo TLP-LT1A)\nPro váš projektor TOSHIBA TLPLT1A nabízíme pouze originální holou výbojku, tedy lampu bez modulu. Originální lampa bez modulu nabízí maximální kvalitu projekce a minimální pravděpodobnost závady a předčasného vysvícení.\nLampa bez modulu TOSHIBA TLPLT1A\nProduktové číslo lampy: TLPLT1A\nOriginální lampa bez modulu TOSHIBA TLPLT1A je výbojka od některého z OEM výrobců (Osram P-VIP, Philips UHP, Ushio, Matsushita, Iwasaki HSCR), určená pro výměnu lampy ve vašem stávajícím lampovém modulu. Toto řešení je levnější než lampa s modulem, ale vyžaduje manuální zručnost a zkušenosti. Doporučujeme zákazníkům, kteří již mají s výměnou holé lampy zkušenosti.\n4 007 Kč bez DPH 4 848,47 Kč s DPH


Podpora v nezaměstnanosti v Belgii\nBelgique.cz > Státy > Evropa > Belgie > Život v Belgii/Belgicku > Podpora v nezaměstnanosti v Belgii\nAutor Téma: Podpora v nezaměstnanosti v Belgii (Přečteno 40333 krát)\nPodpora v nezaměstnanosti v Belgii\n« : Březen 17, 2013, 03:03:38 pm »\nDobrý den, Máte někdo prosím zkušenost z propuštěním z práce, a následnou případnou registrací na úřadu práce a jestli tady v Belgii funguje něco jako podpora v nezaměstnanosti ? Momentálně ještě jsem zaměstnán, ale dnes jsem se dozvěděl, že nevím jak dlouho. Možná týden, možná měsíc. Jsem zaměstnán u dopravní společnosti jako řidič nákladního auta (cisterny). Jsem i členem odborového svazu ABVV – BTB.Pokud mátě někdo informace k tomuto problému prosím o jejich zaslání.\n« Poslední změna: Duben 10, 2013, 03:19:35 pm od David » Zaznamenáno\n« Odpověď #1 : Duben 10, 2013, 12:30:22 pm »\nJo, mam pomerne aktualni zkusenosti.\nKdyz prijdes o praci, tak bys mel mit narok na podporu. Sice nevim, jak je to pokud nemas belgicky obcanstvi, ja ho mam.\nMusel jsem na VDAB tam jsem se zaregistroval jako nezamestnanej a dali mi na to papir. S tim papirem jsem sel na odbory a tam mi uz zaridili a vysvetlili vsechno ostatni.\nNa VDAB musis zajit az pote, co vyprsi doba, na kterou te bejvalej zamestnavatel vyplatil. Potom tam musis do tejdne zajit, jinak zacnes dostavat podporu az ode dne, kdy ses zaregistroval.\nNormalne pri vypovedi musis jeste 3 mesice pracovat a pak dostat plat za dalsi 3 mesice. Zaroven ti zamestnavatel musi umoznit 1 den v tejdnu chodit na pohovory ale ma pravo pozadovat potvrzeni, ze jsi na pohovoru skutecne byl.\nRe: Podpora v nezaměstnanosti v Belgii\n« Odpověď #2 : Červenec 27, 2016, 08:04:51 am »\nZdravím mam takovy dotaz, v kvetnu jsem udelala maturitu v cesku v polovine srpna odjizdim do Belgie nemam tam jeste zadnou praci. Nevite jak to tam je s uradem prace atd..? Diky za vsechny informace\n« Odpověď #3 : Březen 30, 2020, 03:44:16 am »\nPovažuje se za přiměřenou výhodu


VZPOMÍNKA: Pamatuje ještě někdo Puhdys? - Neviditelný pes\nVZPOMÍNKA: Pamatuje ještě někdo Puhdys?\nZemřel jejich zakladatel a baskytarista\nTento článek je opravdu jen pro pamětníky: mladým to nejenže nic říkat nemůže, ale určitě na té hudbě není dnes nic, proč by se měl snad ještě po ní někdo pídit – takový neškodný, socialistický bigbít; pro nás starší ovšem hlavně součást vzpomínek na mládí.\nNejeden československý rocker si tehdy v časopise Melodie občas stěžoval, jak to mají jeho kolegové v některých jiných socialistických zemích lepší nejen co do propagace ve sdělovacích prostředcích, ale i co do možnosti pořídit si kvalitní aparaturu – vedle Polska bylo záviděno zejména muzikantům z NDR a tato skupina bývávala jmenována: Puhdys jsme dobře znali z televizní obrazovky, a to nejen z toho slavného Ein Kessel Buntes. Na rozdíl od našich zkrocených skupin se pyšnili dlouhými hřívami a vůbec tak nějak napůl skoro už naplňovali adolescentní naše představy, jak má správný kapitalistický rocker vypadat. Němečtí soudruzi nebyli zkrátka zase až tak prudérní jako jejich českoslovenští kolegové a své máničky nehonili s nůžkami, pokud byly jinak hodné.\nCož hoši z Puhdys byli – všichni oplývali řádným hudebním vzděláním a politice se na hony vyhýbali. Mohli tak jezdit nejen do socialistického zahraničí, ale i ke svým západním spoluobčanům, kde také dosáhli jisté omezené popularity. Už v roce 1971 vydali svůj první singl, 1974 první album, a v příštích letech následovaly desítky dalších. Vedle kytar měli i klávesy, takže inspirace byla jasná: Deep Purple a Uriah Heep. S těmi jsme se ovšem ani v televizi, ani v Supraphonu setkat nemohli.\nKdyž mi bylo 15 let, navštívil jsem koncert Puhdys u nás v tehdejším Gottwaldově – to jsem se začínal teprve hudebně probouzet a představení na mě udělalo mohutný dojem svojí divokostí, jak se mi to tehdy jevilo: už jen těch pět vlasatců na jevišti, ta barevná světla a zejména ten tvrdý a neslýchaně hlasitý zvuk naplnily mé mladé, nezkušené uši nadšením. Už při druhé či třetí písni začaly v předních řadách vstávat nadšené máničky a provozovat to, co později dalo vzniknout pojmu „hrozič“. Brzy povstali další hroziči i v dalších řadách, a dalších a dalších, i já se stal jedním z nich, nevěda ani jak. Pak aby člověk něco viděl, musel si stoupnout na židli – asi tak od čtvrté písně stálo už na židlích celé hlediště, než přišel mezi muzikanty jakýsi postarší soudruh v kvádru a oznámil nám, že se nebude dál hrát, dokud s těch židlí neslezeme.\nStalo se, ale za čtvrt hodiny už zase sál vřel stejně jako předtím, ba už tam kdesi letěla i jakási židle vzduchem a kterýsi závěs na okně se pod tíhou houpajícího se hroziče poroučel k zemi. Soudruh už nepřišel, ale koncert už také dlouho netrval. Toho večera stal se ze mne nicméně nejen příznivec rockové hudby, ale i pilný kytarista-samouk.\nJedním z těch vlasatců tam tehdy na tom pódiu byl i baskytarista Harry Jeske – jak se na německém webu dočítám, zemřel teď ve čtvrtek 20. srpna ve věku 82 let. Byl už na tom zdravotně špatně a ve skupině, která ukončila svoji činnost teprve v roce 2016, už měl od 1997 náhradníka. Léta žil se svojí ženou na Filipínách, pak se vrátili do Německa, dožil ve městě Wismar. Jejich manažer zavzpomínal: „Staral se o vystupování a obstarával nám nástroje ze Západu. Byl to on, kdo skupinu dostal nahoru.“\nKdyž si hudbu Puhdys poslechnu dnes, žasnu, jaký to byl neškodný, socialistický bigbít; pro nás starší je to ovšem stále vzpomínka na mládí – takoví jsme byli, toto nám bylo dovoleno poslouchat:\nT. Zlesa Dvacet let vysílání českého rádia 1970 - 1989 bylo zločinem na hudebním vkusu... 21:19 26.8.2020\nŠ. Hašek Nesouhlas!Dalo se vypnout/vybrat!!! Daly se sehnat podpultové desky. Dalo se... 21:42 26.8.2020\nT. Zlesa Obecný průměrný vkus českých občanů je vkus cca 10 mil. lidí. Podpultové desky,... 22:12 26.8.2020\nT. Zlesa A co myslíte tím podpultové desky, vlastně? Buď byly na pultě nebo vůbec... 22:15 26.8.2020\nI. Hil Nejposlouchanější hudební pořad byla Pozor zákruta... :-) 21:43 26.8.2020


Jižňák o.s. - Praha\nPřidejte se do našeho sdružení lidí, zabývajících se stejným sportem. Jsme organizace, která si dává záležet na velké ochotě. Důležitý pro nás je seriozní přístup. Zaměřujeme se na poradenství a další formy služeb. Máme pro vás připraveny sportovní, zábavní a zájmové spolky. Vedeme oddíl kuželek.


Google Play Music dostává aktualizaci a rádio podle vašeho vkusu - Netovinky.com\nAutor: Marek Přidal Datum: Říjen 17, 2013 0 Comment\nUž je to více než dva týdny, co jsme se i v České republice dočkali služby Google Play Music. Ta dnes dostala update, který přinesl rádio ušité přímo Vám na míru. Tato funkce je samozřejmě určena pouze pro předplatitele Hudby Naplno.\nRádio vychází z vaší historie a díky tomu vám může servírovat podobné skladby těm, které jste již jednou poslouchali a případně je zařadily mezi své oblíbené.\nNikdo vám samozřejmě nezaručí, že se Google vždy trefí do vašeho hudebního vkusu. Trochu na to pamatoval i u pojmenování rádia, které nese příznačný název ,,Zkusím štěstí“. Tato novinka je dostupná jak na webu, tak po poslední aktualizaci také na smartphonech a tabletech s Androidem.\nVíce v Android, Android, Aplikace, Bleskovky, Mobily, Tablety\nV průběhu dnešního dne bude dostupná aktualizace systému Windows 8. Všichni vlastníci tohoto systému dostanou aktualizaci..


Propagujte web jako profesionálové - Mobil maniak\nVíte, proč jsou některé weby tak úspěšné a mají vysokou návštěvnost? Protože jejich majitelé investují nemalé finanční prostředky do propagace. Obvykle využívají zkušené marketingové agentury, které jim zajistí, aby měla jejich propagace co největší efekt. Pokud chcete dosáhnout stejného úspěchu, je potřeba, abyste se také obrátili na zkušenou agenturu v oboru a ta vám následně stanoví takovou propagační strategii, abyste postupně dosáhli cílů, které jste si vytyčili. Agentura by vám měla zajistit především propagaci skrze SEO a PPC.\nSEO je takový proces, který má za úkol, aby byl váš web ve vyhledávačích snadno k nalezení přes důležitá klíčová slova. Když vás lidé uvidí ve výsledcích vyhledávání na předních pozicích, tak si vás všimnou a půjdou na vaše stránky. Abyste se na tyto přední pozice dostali, je potřeba web optimalizovat. Nejde o jednorázový zásah, ale o pravidelnou činnost, kterou bude agentura vykonávat. Vše začíná analýzou klíčových slov, díky které agentura odhalí potřebná klíčová slova, na která je potřeba web protlačit na přední pozice. Následně se agentura zaměří na obsah webu, aby byl plně validní pro vyhledávače. Když validní není, tak ho upraví tak, aby odpovídal současným standardům. Praha Seo optimalizace následně pokračuje tak, že se zaměří na popularitu webu, ta se opírá o rozšiřování odkazového profilu webu. Budují se zpětné odkazy na jiných webech přes důležitá klíčová slova. Pokud máte o SEO zájem, vyplatí se obrátit na agenturu Ppcprofits.cz.\nTato reklama je dobře viditelná skoro na všech webech i ve vyhledávání. PPC reklama je druhem cílené reklamy, která má velmi rychlý efekt, protože ji může agentura spustit již během několika dnů. Musí nejprve vybrat vhodnou sadu slov a celou kampaň správě nastavit, jedině tak vám přinese požadovaný efekt. PPC reklama má tu výhodu, že zde platíte jen za lidi, kteří se přes reklamu skutečně dostanou na váš web. Agentura bude reklamu průběžně optimalizovat, aby přinášela co nejlepší výsledky. Pokud hledáte profesionály ve svém oboru, najdete je na Ppcprofits.cz.


Jakub Michálek – eXtra.cz\nČeský právník a politik, člen Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky a předseda poslaneckého klubu Pirátské strany, narozený 6. 2. 1989 v Lounech.\nStudoval na Gymnáziu Jana Keplera v Praze, na Oundle School ve Velké Británii a na Cranbrook-Kingswood v USA. Během pobytu v tomto státě pracoval na University of Michigan. Rovněž vystudoval pražskou Právnickou fakultu Univerzity Karlovy a teoretickou fyziku na "Matematicko-fyzikální fakultě ":https://www.mff.cuni.cz/ tamtéž.\nVedl například projekt PirateLeaks nebo spuštění webu Piráti.cz pro krajské volby v roce 2012. Vedle toho se věnuje právním otázkám, například ve sporu s Ministerstvem financí judikoval Nejvyšší správní soud, že podání prostřednictvím datové schránky nemusí být elektronicky podepsáno.\nByl také spoluautorem návrhu na zrušení čl. 2 tzv. Klausovy amnestie, který podala skupina 30 senátorů Senátu Parlamentu České republiky, a kvůli neoprávněnému odpírání informací o přípravě amnestie podal žalobu na tehdejšího prezidenta Václava Klause.\nV letech 2010–2011 byl členem předsednictva PPI, v srpnu 2012 byl zvolen prvním místopředsedou České pirátské strany. Po odstoupení Ivana Bartoše i úřadujícím předsedou (od června do září 2013).\nV komunálních volbách 2014 byl lídrem kandidátky Pirátů do Zastupitelstva hlavního města Prahy a tím i kandidátem na úřad pražského primátora. Nakonec byl zvolen pražským zastupitelem. Zároveň se ucházel o kandidaturu do zastupitelstva městské části Praha 8, avšak neuspěl. V září 2016 se stal novým (třetím) místopředsedou Pirátů. V prosinci 2017 na funkci pražského zastupitele rezignoval z důvodu kumulace funkce s tou poslaneckou.\nVe volbách do Poslanecké sněmovny Parlamentu České republiky v roce 2017 byl lídrem Pirátů v Praze a byl zvolen poslancem. V říjnu 2017 se navíc stal předsedou poslaneckého klubu této strany. V lednu 2018 obhájil na jejím Celostátním fóru v Brně funkci místopředsedy.\nV říjnu 2019 navrhla vedoucí personálního odboru partaje Jana Koláříková jeho odvolání z této pozice kvůli údajně nevhodnému chování ke členům strany. On sám rezignovat odmítl, dle vlastních slov „měl jen vysoké nároky na výkon lidí“. Daný post tak zastával až do ledna 2020, kdy proběhlo Celostátní fórum Pirátů v Ostravě, kde již na funkci místopředsedy nekandidoval.\nVe volném čase se věnuje činnosti v akademické samosprávě na Univerzitě Karlově, kde je členem Ediční komise Matematicko-fyzikální fakulty a Komise Akademického senátu.\nZajímá se o českou operu a ústavní právo, na svém weblogu se věnuje především politickým tématům.\nJeho přítelkyní je Michaela Krausová, bývalá předsedkyně klubu Pirátů v Zastupitelstvu hlavního města Prahy.


Různé nemovitosti na prodej Řídelov | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka různé nemovitosti na prodej Řídelov denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si různé nemovitosti na prodej Řídelov než Vás někdo předběhne.\nKategorie různé nemovitosti na prodej Řídelov se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele různé nemovitosti na prodej Řídelov neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je různé nemovitosti na prodej Řídelov právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné různé nemovitosti na prodej Řídelov\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii různé nemovitosti na prodej Řídelov, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující různé nemovitosti Řídelov, a to různé nemovitosti na prodej Řídelov, pronájem různé nemovitosti Řídelov, dražby různých nemovitostí Řídelov.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii různé nemovitosti k prodeji Řídelov nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Řídelov, různé nemovitosti na prodej Řídelov, pronájem různé nemovitosti Řídelov, dražby různých nemovitostí Řídelov.\ngaráže k prodeji Řídelov\nzámky k prodeji Řídelov\ngarážová stání k prodeji Řídelov\nparkovací stání k prodeji Řídelov\nmobilheimy k prodeji Řídelov\npůdní prostory k prodeji Řídelov\nVinný sklep k prodeji Řídelov\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v různé nemovitosti na prodej Řídelov, je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro různé nemovitosti Řídelov, zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nNehledáte různé nemovitosti na prodej Řídelov ?\nPokud jste v této kategorii různé nemovitosti na prodej Řídelov omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí různé nemovitosti na prodej Řídelov\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii různé nemovitosti na prodej Řídelov, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr různé nemovitosti na prodej Řídelov. Určitě lépe naleznete různé nemovitosti na prodej Řídelov, který hledáte.


Nová ložnice? Nové povlečení! | Living.cz\nDomů > Interiér > Ložnice > Ložní povlečení > Nová ložnice? Nové povlečení!\nNová ložnice? Nové povlečení!\nZatoužíme-li po změně v ložnici, jistě nás napadne mnoho způsobů, jak si ji dopřát. Výměna partnera sice patří mezi ty nejúčinnější cesty, ale někdy nemusí být od věci vyzkoušet i něco méně radikálního – kupříkladu obléknout postel do nového ložního povlečení.\nObměna ložního povlečení není časově, technicky ani jinak náročná, a proto je ideálním nástrojem, jak během okamžiku změnit tvář ložnice. Povlečení má vliv na to, jak ložnici celkově vnímáme zrakem, působí na naše psychické rozpoložení a náladu. Další vjemy nám přináší naše tělo a kůže, když v posteli ležíme. Výsledný pocit závisí jak na volbě dekoru povlečení, tak na typu použitého materiálu. Možností, jak pracovat s povlečením, je tedy skutečně mnoho.\nObměňování ložního povlečení je v mimo jiné také věcí národní kultury. Kupříkladu ve Francii, odkud pochází značka luxusního bytového textilu Carré Blanc, je zcela běžné pořídit si každý rok novou sadu povlečení. Vliv módy je ve Francii totiž tak silný, že kromě šatníků zasahuje Francouzům až do ložnic. Carré Blancproto přichází se sadou nových kolekcí vždy dvakrát ročně, stejně jako je to běžné u oblečení – na jaře a na podzim.\nDesignéři Carré Blanc do každé sady kolekcí promítají aktuální trendy dané sezóny a zároveň dbají na to, aby v nich byla zastoupena dostatečně široká škála barev, témat a nálad. Není tedy nic těžkého vybrat do jedné ložnice více druhů povlečení, z nichž každé celému prostoru propůjčí jinou atmosféru a vždy bude zároveň perfektně ladit s ostatním zařízením místnosti.\nObměňování ložního povlečení tak do jisté míry prodlužuje životnost ložnice a jejího vybavení, neboť tentýž nábytek bude pokaždé vypadat jinak, pokud jej doplníme rozdílným ložním povlečením. Stačí si jen dobře vybrat a k tomu už je tu pro Vás Carré Blanc.\nBREHAT povlečení s výšivkou\nPovlečení, jehož nadčasový design vznikl na základě stylizovaných motivů inspirovaných světem nerostů. Materiálem, z něhož je povlečení vyrobeno, je 100% bavlněný perkál s výšivkou a potiskem.\nANDREA povlečení s potiskem\nDesignové povlečení ANDREA vytvořené hostující designérkou Angélinou Mélin, která používá černobílou perokresbu v kombinaci s barvami, tzv. manga-styl. Povlečení je vyrobeno ze 100% bavlněného perkálu s potiskem pařížských motivů. Povlečení nadchne především mladé slečny.\nVANESSA povlečení s potiskem\nKolekce, která ložnici zahalí do poezie květinových motivů v podobě akvarelů a grafik, a navodí atmosféru lehkosti a harmonie v secesním stylu. Použitým materiálem je 100% bavlněný perkál s potiskem.\nROMANE povlečení s potiskem\nStřídmý design tohoto povlečení propůjčí Vaší ložnici nádech svěžesti a elegance. Hravá výšivka a romantické květinové motivy, jemnost a harmonie v secesním duchu. Povlečení ze 100% bavlněného perkálu zdobí jak výšivka, tak potisk.\nVíce o tématu: designFrancieharmoniejakou barvu do ložniceKolekceložnicenábyteknovápostelpovlečenístyltrendy


Ellie Goulding přináší v klipu k "River" eco-friendly poselství - musicserver.cz\nVydáno: 08.12.2019 08:39 v sekci Video - Honza Balušek | foto: facebook interpreta\nEllie Goulding slibuje nové album už poměrně dlouho, ale následovník třetí řadovky "Delirium" z roku 2015 zatím stále nepřichází. Zpěvačka ale poměrně často vydává singly nebo spolupráce, a tak její fanoušci nejsou úplně na suchu. Jedním z těchto malých připomenutí je i aktuální singl "River", který je sice exkluzivně dostupný pouze uživatelům služby Amazon Music, doprovodný videoklip si ale můžeme pustit všichni.\nSkladba původně od Joni Mitchell patří mezi ty, které se snad nedají zkazit, jak jsou krásné. Ellie se poměrně věrně drží originálu - i v její verzi tak stačí pouze zpěv a doprovod klavíru. Vyhrála si ovšem ve videoklipu, v němž společně s přáteli sbírají na pobřeží oceánu a v řece odpadky, z nichž poté vytvoří recyklovaný vánoční stromeček. Ten po natočení videoklipu věnovali jedné z mateřských školek v Londýně, po svátcích bude rozložen a recyklován.\nVlastně to není vůbec špatný nápad, jak vyčistit své okolí a přitom z odpadu vytvořit něco užitečného a pěkného. A ještě k tomu hraje krásná písnička.\nKdyby tato ušišlaná pinda (David, 08.12.2019 08:46) Reagovat\nnetočila klipy, nevozila si (_!_) v autě a v letadle apod. tak by ekologii prospěla víc než zrecyklováním pomocí nějakého stromku. Ta cáklá Greta už zmagořila víc lidí než Hitler.\nRe: Kdyby tato ušišlaná pinda (Karim, 08.12.2019 21:05) Reagovat\nGreta za to muze :D Ta kdyby nebyla, tak si ji obranci normalniho sveta budou muset vymyslet.\nRe: Kdyby tato ušišlaná pinda (David, 08.12.2019 21:57) Reagovat\nGreta je prostě ekologický Adolf. A Eliša dá mateřské školce opravdu skvělý dárek - stromek ze smradlavého odpadu a sama bude mít doma nějaký luxusní stromeček. Ať žije dobrota a laskavost bohatých!\nSkřítek Ellie (Adam, 09.12.2019 00:34) Reagovat\nVe vysokých polohách je neposlouchatelná. Ve dvou pasážích to sotva udýchala.\nMichal (Anonym, 09.12.2019 06:16) Reagovat\nMam ji hlasove moc rad a i tu pisnicku v mnoha verzich - treba od Herbieho Hancocka, ale tato verze je mi vylozene neprijemna a pusobi dost depresivne. Skoda. :(


Althea Ducati 1098 R RS11: Poslední dvouválec, který vyhrál WSBK | Motorkáři.\nÚvod sekce Články Althea Ducati 1098 R RS11: Poslední dvouválec, který vyhrál WSBK + Vložit článek Nápověda\nText: Alan Cathcart | Foto: Vladimír Rejda | Překlad: Jan Rameš | Foto: Kel Edge, archiv autora | Zveřejněno: 6.2.2021 | Zobrazeno: 7 358x\nRok 2011 byl v mistrovství světa superbiků unikátní. S obrovským náskokem vyhrál tehdy 38letý Španěl Carlos Checa, jedoucí v soukromém týmu Althea Racing na dvouválcové Ducati 1098 R, která již prakticky byla v důchodu. Dva veteráni to spolu nandali celému světu. Kdo by tehdy tušil, že to byl poslední titul pro dvouválec i pro Ducati? Už je to deset let…\nAlthea Ducati 1098 R RS11\nA byl to první a poslední titul mistra světa i pro sympatického a po lidské stránce nesmírně příjemného Carlose Checu, jenž se od roku 1993 pohyboval v Grand Prix a brzy patřil do úplné světové špičky v půllitrech i MotoGP. Přitom už dvakrát málem ukončil kariéru. Poprvé o tom přemýšlel před sezónou 2008, když končil v Grand Prix, ale potom přešel do WSBK, kde nejprve jel dva roky za Hannspree Hondu a od sezóny 2010 poprvé v životě dvouválec, Ducati 1098 R v soukromé stáji Althea Racing. To bylo to druhé zásadní rozhodnutí. Učinil tak vlastně ze zvědavosti, šéf týmu Genesio Bevilacqua ho přemluvil, aby si po skončení sezóny 2009 dvouválec vyzkoušel, a jelikož Checa na V2 nikdy nejel, souhlasil. Prostě si to chtěl odškrtnout ze seznamu. Jenomže při pohledu na zajížděné časy všem vypadly oči z důlků, přestože Carlosovi Ducati tak úplně nesedla, a bylo jasné, že se ještě končit nebude. Španěl začal okamžitě motorku přetvářet k obrazu svému nakonec se díky celkovému třetímu místu na konci 2010 stal nejlepším závodníkem na této italské krásce, protože tovární duo z týmu Xerox Ducati Noriyuki Haga a Michele Fabrizio naprosto pohořelo – jestliže ve 2009 oba dokázali dojet na 2. a 3. místě, přičemž Haga prohrál titul s Benem Spiesem na Yamaze v posledním podniku, o rok později skončili až šestý a osmý. Nad deset-devadesát-osmičkou už sama Ducati zlomila hůl, poslední titul si na ní vyjel Troy Bayliss ve 2008 a v Borgo Panigale se finišovala úplně nová Panigale, takže pro 2011 byl zcela zrušen tovární tým. S žádnými úspěchy se nepočítalo – a že na tomto obstarožním stroji získá s jen minimální pomocí továrny titul též letitý Checa ještě před koncem sezóny, už vůbec ne. Navíc Davide Giugliano ze stejné stáje triumfoval v litrových superstockách, takže hned double pro již odepisovaný model!\n„Pro sezónu 2011 jsme prodali čtyři tovární F10 Hagy a Fabrizia týmu Effenbert Liberty a postavili několik zákaznických verzí RS11, přičemž dva stroje šly do Althey pro Checu,“ řekl mi tehdy Ernesto Marinelli, šéf superbikového oddělení Ducati. „RS11 měly proti loňsku upravený software v řídicí jednotce Marelli s jinými motorovými mapami a kontrolou trakce, nové profily vaček, které přinesly 2-3 koně navíc, nové lehké monoblokové lithium-hliníkové třmeny a vidlici Öhlins TRVP25 s jiným typem tlumiče. Jinak nic.“ Titul byl tedy pouze výsledkem Checovy schopnosti stroj dokonale nastavit, aby dokázal smáznout výkonovou výhodu čtyřválců – vždyť v Monze jeho a Guintoliho Ducati nejely nikdy více než 319 km/h, zatímco Aprilie Biaggiho a Camiera letěly 333 km/h. To se pak blbě závodí a musíte být o to lepší na pomalejších tratích.\nZatímco už běžně prodejná silniční 1098 R stála nemalých 35 000 EUR, závodní RS11 byla přesně o kilo draží – 135 000 EUR! Nicméně za to už byla motorka, s níž jste dokázali vyhrát MS. Motor Testastretta Evoluzione, vážící bez vstřikování 56 kg, dával 199 koní při 11 900 otáčkách a měl uvnitř britské dvoukroužkové hliníkové písty Omega RR58 na sériových kovaných titanových ojnicích Pankl a sériové nitridované klikovce se šesticí wolframových závaží na kompenzaci těch lehčích pístů a odlehčeného setrvačníku. A že se dvouválec o objemu 1198 cm3 vytáčel opravdu s chutí, omezovač byl až na 12 400, o osm stovek výš než u Baylissovy 1098 R z roku 2008, nicméně pořád o dost níž než těch astronomických 13 800, co točila poslední litrová 999 F07. Nižší je také komprese, jejíž přesnou hodnotu Ducati sice tajila, ale podle Marinelliho byla na hony vzdálena 15,8:1 zmíněné trojdevítky. Odhadem to mohlo být kolem 13,8:1, o jednotku víc než u sériovky, jinak by startér ponechaný kvůli minimální hmotnosti asi motorem neotočil. „Ale je to čistě nouzový startér pro případ, že jezdec upadne a potřebuje motor znovu nahodit. Deset startů v garáži by určitě nevydržel,“ ujasňoval mi Marinelli. Hlava, ventily, to vše je sériové, byť s lehkou úpravou kanálů a hodně vyleštěnými ventilovými vahadly, jiné jsou akorát vačky se stejným zdvihem jako sériovka, ale odlišným profilem. Neměnil se ani plastový airbox ze silničního modelu, vzduch do něj ale přivádí větší karbonové nasávací potrubí, a původní je i předimenzované duální vstřikování, které zvládá do závodního motoru posílat podstatně větší množství paliva. Akorát že eliptická hrdla, u sériovky mající ekvivalent kruhového průměru 63,9 mm, měla povinné 50mm restriktory – technické regule v téhle době výrazněji nahrávaly čtyřválcům.\nHydraulicky ovládaná suchá antihoppingová spojka je čistě závodní cajk a dvě ze šesti pružin chybějí, aby bylo kam zasunout externí startovací zařízení. Stejně tak převodovka je závodní, s brokovanými kolečky, nicméně tady je potřeba připomenout velkou slabinu těchto motorů, a sice nutnost půlit motor, když chcete sáhnout do převodů – „špajzka“ se nedala vytáhnout bokem. Většinou se používalo jen pět rychlostí, buď od jedničky do pětky, nebo od dvojky do šestky na rychlých okruzích, kde se jezdilo přes 300 km/h. Výfuky Termignoni měly nerezové svody o průměru 52-57 mm s tloušťkou stěn 0,8 mm, žádný titan – hmotnost nebyl problém, už takhle se deset-devadesát-osma musela dovažovat.\nMotor dlel ve známém příhradovém rámu (34mm trubky, tloušťka stěn 1,5 mm), jednoramenná hliníková kyvka s čepem procházejícím rámem i motorem však byla jiná než u sériové 1098 R, pevnější a tvarovaná tak, aby se do ní vešla závodní 16,5“ guma s jiným profilem než u silničních 17“. Přepákování mělo jinou progresivitu a tlačilo na tlumič Öhlins RSP40. Již zmíněnou novou přední vidlici držely závodní štelovatelné brýle, na Carlosově motorce byla geometrie nastavená na úhel 24,5° a rozvor 1435 mm. Rozdělení hmotnosti 52/48 % bylo výsledkem celkového setupu, jaký si Checa našel coby vyhovující, přičemž klíčovým benefitem 1098 R byla možnost naladit si výšku zádě nezávisle na předpětí pružin či jiném zásahu do tlumení. Kované hořčíkové ráfky Marchesini nesly menší 320mm kotouče Brembo, sériovka měla 330 mm, a zmenšovalo se i vzadu – 218 namísto 245 mm.\nMožnost otestovat Checovu motorku jsem měl na konci té vítězné sezóny 2011 v italském Misanu a stačilo se jen v depu na ni posadit, abyste věděli, že Carlos už závodí pěkných pár pátků a dobře ví, jak si motorku nastavit. Jízdní pozice byla mnohem vyváženější a racionálnější, daleko méně únavná než na některých jiných Ducati, akorát ta dolů zalomená řídítka byla jasným pozůstatkem z jeho dob v Grand Prix. Proti těm výrazně rozevřeným u Hagovy motorky docela změna, ale překvapivě vám páka v pomalejších zákrutách nechyběla. Relativně prostorné sedlo dávalo spoustu místa, abyste našli pro danou chvíli optimální jízdní pozici za masivně zvětšenou nádrží (23,9 l proti sériovým 15,5) a buď se pořádně namáčkli na předek v zákrutách, nebo naopak strčili zadek dozadu a schovali se za úzké plexi. Díky tomu dlouhému rozvoru a konzervativní geometrii bylo celkem jedno, jak jste sebou na motorce mrskali, nikdy se nestala nestabilní. Ale mělo to samozřejmě i negativní stránku, v pomalých zákrutách jste museli trochu víc zabrat, abyste zatočili, Biaggiho Aprilia se proti tomu sklápěla jako malá dvěstěpadesátka. Ale tohle byla typická vlastnost Ducati s motory L2, a jak mi Carlos přiznal, byla to i první věc, kterou vnímal, když se na Ducati premiérově svezl v říjnu 2009.\nNicméně ten úžasný krouťákový motor s emotivním hlubokým a zdánlivě nízkootáčkovým zvukem vám tuhle práci bohatě vynahradí. Čtyřikrát v předchozích pěti letech jsem testoval tovární Ducati na rychlém Mugellu, ovšem až tady v technickém Misanu a na soukromém stroji jsem mohl konečně okusit jeho hlavní výhody v otázce použitelnosti a schopnosti odpouštět chyby – nasekal jsem jich spoustu, za něž by mě třeba Melandriho er-jednička, na níž jsem ten den jezdil také, ztrestala jako malého fracka, ale Ducati nic, přechroupala si všechno. Super vlastnost, když jedete v balíčku jezdců, máte zařazený jeden kvalt a akorát měníte stopu a případně prudce otočíte plynem, když se naskytne mezera na předjetí.\nVelmi dlouhá jednička prozrazovala, že v Misanu Carlos používal akorát spodních pět kvaltů, na šestku vůbec nedocházelo, přičemž jedničku řadil hned na čtyřech místech: „Hlavním důvodem je větší brzdění motorem, navíc motorka pak lépe drží utaženou stoupu a snáze vystřelí ze zatáčky, dvojka už je moc dlouhá a má málo otáček.“ Ač byl Carlos ve světě desmodromických V2 skoro nováčkem, jezdil úplně stejným stylem jako já s tehdy více než 35letými zkušenostmi s těmito motory, takže jsem se na jeho motorce brzy cítil jako doma. Nechal si antihopping nastavit na hodně silné brzdění motorem, a když se objevil náznak nebezpečí rozskákání zadního kola, zasáhl prstem na spojkové páčce. Nicméně mohl za to i skvěle nastavený variabilní volnoběh v řídicí jednotce a také nové monoblokové třmeny, že Ducati brzdila opravdu fenomenálně.\nA jak dokázala vystřelit ze zatáčky, jsem mohl porovnat v jednu chvíli, když mě v nájezdu do poslední dvojkové zatáčky na brzdy podjel Marco Melandri, tehdy na Yamaze, a jeho týmový kolega Eugene Laverty to zkusil vnějškem. Ovšem jakmile jsem mohl motorku narovnat a dát plný plyn, Ducati zaduněla a vyrazila okamžitě vpřed v nějakých 7500 otáčkách. Sice táhla už od nějakých pěti tisíc, ale sedm a více bylo potřeba pro vážně míněnou akceleraci. V 11 800 už na vás blikala tři zelená světélka, že byste měli začít řadit. Dvojka, trojka, to bylo pořád s předním kolem ve vzduchu, zpátky jsem ho vracel zadní brzdou, a až ve vyšších otáčkách začínala deset-devadesát-osma na Marcův čtyřválec ztrácet. Ovšem Eugena jsem za sebou dokázal udržet celou rovinku, kde jsem řadil až do čtyřky, a akorát jsem si stačil všimnout, jak mechánové stojí na boxovce a mohutně mě povzbuzují máváním. Sorry, kluci, nebyl jsem dost statečný, Eugene to pode mě poslal už ve druhé zákrutě a krátce po něm i Johnny Rea na Hondě ve dlouhé pravé. Ale získal jsem tak celkem přesnou představu, jak na tom výkonově Ducati byla, a Checův titul byl jednoznačně zásluhou jeho vytříbeného jezdeckého umění, nikoli motoru – musel později brzdit, zatáčky projíždět rychleji a lépe šetřit pneumatiky. Také mi prozradil, že v drtivé většině případů vytáčel motor do maxima, žádné krouťákové brouzdání po trati. Řazení bylo nastaveno docela na tuho, fakt jste museli šlápnout, abyste přeřadili na vyšší kvalt, ale Carlos to takhle měl rád. Podřazovat bylo nutné se spojkou, Ducati ještě neměla auto-blipper jako čtyřválcová konkurence, ale aspoň že jste nemuseli házet meziplyny.\nPřed deseti lety ještě nebyla elektronika tak sofistikovaná jako dnes, navíc Carlos ji skoro nepoužíval, měl rád všechno ve svých rukách, ale už tehdy se mi líbilo nastavení kontroly trakce. Rozhodně nebyla tak otravná jako dva roky předtím na továrním stroji. Ale fungovat musela, vždyť se mi nikde nepodařilo utrhnout zadní kolo, ani když jsem se honil s Yamahami, a zároveň jsem nikdy neměl pocit, že by něco motorku drželo zpátky. Akorát jsem občas slyšel lehké chrchlání z výfuků, ale motor ani neškytl, ani neztratil nic ze své živosti. Reakce elektronicky ovládaného plynu byla také hladká a plynulá – vlastně se s tím jelo velice příjemně a ani jste necítili, že by vám elektronika do něčeho kecala. Bylo to tak důvěryhodné, že jsem dával dost plynu už ve velkém náklonu a vůbec jsem necítil potřebu motorku nejprve zvednout, jak jsem byl ze superbiků Ducati vždycky zvyklý.\nAlthea Ducati 1098 R RS11, na níž Carlos Checa přesně před 10 lety získal svůj jediný a pro Ducati prozatím poslední titul mistra světa WSBK, byla jednoduše skvělá. Nejvyladěnější Desmoquattro superbike všech dob. Bohužel čtyřválcová konkurence už byla jinde a napřesrok se sice Carlosovi ještě na stejné motorce (Ducati totiž novou 1199 Panigale homologovala nejdříve jen do Superstocků) podařilo čtyřikrát vyhrát, ale také poměrně často závod nedokončil, když se snažil dohánět výkonové manko jízdou na krev, a skončil celkově čtvrtý. Z následující sezóny 2013, kterou měl strávit jako tovární jezdec na nové Panigale, ale odjel jen dvě třetiny s mizernou bilancí a po vleklém zranění se rozhodl ve svých 41 letech ukončit svou závodní kariéru. S Panigale si nerozuměl zdaleka tak dobře jako s 1098 R, posledním superbikem Ducati s motorem L2, jehož kořeny sahaly až k prvnímu modelu 851. Byli to oba takoví dva veteráni. Ale sakra rychlí!\nAutoři článku obdrželi prémie 115 Kč od 14 uživatelů. Prémie jsou již uzavřené, děkujeme.\nDucati 1098 R RS11 Althea