Zašlá sláva Semmeringu\nSložení výpravy: Marek, Kamil, Kristýna, Jana, Jirka\nUšlá vzdálenost / čas: 9 km / 5 1/2 hod. + 4 km / 1 h ve Vídni\nText & foto: Marek Topič & Kristýna Jandová\nStalo se již tradicí, že vždy začátkem jara vyrážíme na jednodenní výlet do hlavního města Rakouska. Pokračování tohoto zvyku bylo i v roce 2013, byť pobyt ve Vídni byl nakonec pouze doplňkový, tentokrát jsme totiž zamířili až na legendární Semmering, který se proslavil první železniční horskou tratí na Světě, právem zapsanou na seznam UNESCO. Při našem krátkém pobytu jsme navštívili hradní zříceninu, vystoupali na rozhlednu s výhledem na okolní hory i technicky jednu z nejzajímavější část železniční trati a také se prošli po lázeňském letovisku, jehož nejlepší časy skončily se zánikem monarchie.\nRáno jsme si dali sraz přímo na nádraží v Laa. Já se tam vydal s dostatečným předstihem na kole, z domu jsem vyjel již v 4:45. Na křižovatce u parku Neustift mě však předjelo auto s brněnskou čtveřicí, která tak na parkoviště u nádraží dorazila ještě o něco dříve. Než jsem dojel a zamknul si kolo, stihli kuřáci dodat tělu potřebnou dávku nikotinu. Společně jsme se pak odebrali do přístřešku, kde jsme si v automatu zakoupili jízdenku, naši oblíbenou Einfach Raus Ticket. Nastoupili jsme si do vlaku, který byl příjemně vytopený. Do pohybu se souprava dala, jak je na této trati dobrým zvykem, na minutu přesně.\nCesta do hlavního města probíhala dobře. Postupně se rozednilo a obloha bez mraků naznačovala, že by ten den mohlo být opravdu vydařené počasí. Překvapila nás i velmi dobrá viditelnost. Už někde od Wolkersdorfu byl vidět zasněžený masív Schneebergu a ostře se na obzoru rýsovaly i jiné horské skupiny, např. Malé Karpaty na Slovensku. Začali jsme se připravovat na náš první přestup. Tentokrát jsme si zvolili zastávku Traisengasse a to kvůli hře geocaching. Tento počin však nakonec skončil neúspěchem, krabičku jsme sice našli, ale pravděpodobně jsme její umístění nechtěně prozradili jednomu podivínovi, který nás nenápadně pozoroval z nástupiště.\nKrátce poté, co po protější koleji projel bez zastavení vlak kategorie EC mířící do Prahy, přijel ze směru od Floridsdorfu náš spoj, kterým jsme cestovali až na konečnou. A jak tomu bývalo i v minulosti, zaznamenali jsme drobný náskok přírody, v okolí Vídně už nádherně kvetly ovocné stromy i zlatý déšť, zatímco na jihu Moravy se tyto projevy jara dostavily až o tři dny později. Také jižně od Vídeňského Nového Města prozatím květy na stromech či keřích vidět nebyly. Zatímco z Vídně jsme odjížděli s příslibem nádherného jarního dne, s blížícími se horami se postupně obloha zatáhla. Ale to nás nevyvedlo z míry, protože hory na pomezí Dolního Rakouska a Štýrska bývají větší oblačností pověstné.\nČím více se vlak blížil ke konečné stanici Payerbach-Reichenau, tím víc ubývalo cestujících. A z toho mála by se dali spočítat na prstech obou rukou ti, kteří společně s námi přestoupili do přípojného vlaku mířícího do stanice Semmering. Pro mě bylo velkým překvapením, že místo jednotky 4020, která tady zajišťovala provoz v minulosti, byla na atraktivní úsek po horské trati nasazena moderní jednotka Talent. Bohužel to znamenalo nemožnost koukat za jízdy z otevřeného okna, což bylo občas trochu na škodu, zejména při snaze pořídit nějaké zajímavé fotky. Jen co vlak přejel obří cihlový viadukt přes údolí řeky Schwarzy, začal poctivě nabírat výšku v protilehlém svahu, a my měli brzy z vlaku parádní výhled až k městu Gloggnitz. Zajímavé třeba bylo, když jsme se minuli s nákladním vlakem, který jsme po chvíli spatřili hluboko pod námi, jak pokračuje prakticky týmž směrem, jako jsme zrovna jeli my. Mimochodem, nedaleko zmíněného města Gloggnitz se nedávno začal stavět tunel, který v budoucnosti nahradí celý úsek horské železnice, čímž dojde k výraznému zrychlení i zefektivnění dopravy, a trať která překonává horské sedlo, téměř zcela osiří podobně jako se nedávno stalo na Západní dráze vedené přes Vídeňský les.\nObjeli jsme návrší Eichberg a vysoko nad údolím potoka Heidbach mířili k zastávce Klamm-Schottwien. Tam jsme vystoupili. Na první pocity bylo poznat, že jsme se ocitli v horách, bylo zde výrazně chladněji a také docela foukalo. Takže nezbývalo nic jiného, než bundy zapnout až ke krku a kdo měl, nasadil kapuci. Podchodem jsme vyšli na cestu, která vede od nádraží, prohlédli si informační tabule a rozcestník, který udával časovou náročnost pouhých 15 minut k místní zřícenině hradu. Tímto směrem jsem se vydali, podešli jsme železniční most a za ním vyrazili po úzké pěšině, která mírně stoupala po okraji lesa. Škoda, že z těch míst nebyl dobrý výhled na trať, po kolejích totiž neustále něco jezdilo, ať už šlo o nákladní soupravy nebo o vlaky osobní, převážně v režii netrakčních jednotek Railjet.\nKdyž jsme přišli k osamocené hájence, naskytl se nám mezi stromy výhled na hradní zříceninu, která byla naším hlavním cílem v této oblasti. K ní už zbývalo jen pár desítek metrů. Dostali jsme se na silnici, po které jsme sestoupili ke kostelu zasvěcenému sv. Martinu. U něj jsme natrefili na skupinku mladých lidí v zářivých oranžových vestách, kteří si mezi sebou rozdávali pracovní rukavice a pytle na odpadky. Právě se chystali na čištění přírody od neukázněných turistů, ale jak jsme se přesvědčili, asi nakonec neměli tolik práce, jako když se podobné akce konají někde u nás. Od kostela jsme vystoupali po kamenité cestě k hradní bráně, která však byla zamčená. Jak bývá v Rakousku celkem běžné, je hrad v soukromém vlastnictví. Alespoň však bylo možné hradby obejít a dostat se na systém několika skalních vyhlídek, odkud se naskýtaly úchvatné výhledy nejen na hradní ruiny, ale i okolní hory a údolí. Nejlepší výhled byl z plošiny se zakrslou borovicí, odkud jsme viděli obří dálniční viadukt klenoucí se nad údolím, nad ním se zvedaly hory Grosser Otter a Sonnwendstein s výrazným průsekem pro lanovku nebo lyžařský vlek. A když se naše zraky ubíraly souběžným směrem jako bylo údolí potoka Heidbach, spatřili jsme soutěsku Adlitzgraben, kterou je odvážně vedena železniční trať, na opačné straně pak bylo možné identifikovat další hrad, Wartenstein, poněkud více zachovalejší než v Klammu.\nPod jednou uměle vytvořenou hromádkou kamení jsme objevili skrýš pro hru geocaching. A další kešky jsme se vydali hledat přímo k železniční trati. Z hradu jsme tedy sestoupili zpět ke kostelu, odkud jsme vyrazili do slepé ulice Musikerweg. Na počátku této ulice jsme si všimli nabídky realitní kanceláře na prodej zdejšího penzionu s hospodou. Jak se zdá, podnikání v turistickém ruchu už se v dnešní době v oblasti Semmeringu nedaří tolik jako dřív. První kešku jsme zdárně objevili nedaleko západního portálu 190 metrů dlouhého tunelu s názvem Klamm-tunnel. Poté jsme se podél kolejí přesunuli k viaduktu nad údolím Wagnergraben. Tento 39 m vysoký obloukový most jsme částečně viděli již z hradu, ale teprve až jsme přišli přímo k němu, jsme zjistili, že se jedná vlastně o most dvoupatrový a navíc je na něm trať vedena v oblouku.\nOd viaduktu jsme se pomalu začali vracet zpět k zastávce Klamm-Schottwien. Přitom jsme si všimli, že u portálu tunelu stálo policejní auto. Nedávalo nám moc smysl, co právě v těchto místech strážce zákona pohledával, až se jako nejlogičtějším vysvětlením zdála být hypotéza, že čeká na nás, přece jen jsme třeba mohli přehlédnout nějaké upozornění zákazu vstupu na soukromý pozemek. Ale důvod, proč sem muž v uniformě zavítal, byl zcela jiný. V momentě, kdy se ze směru od stanice Breitenstein blížil vlak vedený spřaženými lokomotivami Taurus v modrošedém barevném provedení soukromé dopravní společnosti Adria Transport, popadl policista foťák, vylezl na hromadu hlíny a fotil. Jakmile vlak projel, nasedl do auta a odjel pryč :-) Inu, v této oblasti to asi s kriminalitou není tak špatné, takže proč si nezkrátit službu dokumentací provozu.\nDo odjezdu nejbližšího vlaku zbývala rovná půlhodina, což byl nejvyšší čas vydat se pozvolným krokem zpátky k železniční zastávce. Tentokrát jsme šli po silnici, která nás přivedla na okraj osady Kochhof. Než jsme seběhli dolů k zastávce, vychutnali jsme si další hezké výhledy po kraji a nechali na sebe působit hřejivé sluneční paprsky, které se postupně vymanily ze spárů zatažené oblohy. Po příjezdu vlaku a nastoupení do nám již dobře známé elektrické jednotky jsme mohli obdivovat tu nejzajímavější část železnice přes Semmering. Mimo jiné jsme projeli tunelem Weinzettlwand s několika skalními okny, poté vlak zastavil ve stanici Breitenstein a za ní následovalo další střídání tunelů a viaduktů pod skalní stěnou Pollereswand. Nakonec jsme přejeli po dvou dlouhých viaduktech v oblouku (Kalte-Rinne a Adlitzgraben) a po průjezdu dvou téměř 0,5 km dlouhých tunelů zastavili na zastávce Wolfsbergkogel. Tady jsme vlak opustili.\nŽelezniční zastávka se nachází pár desítek metrů od obrovského hotelového komplexu Kurhaus Semmering, který už je však několik let opuštěný. Pokud bychom se chtěli zaměřit na zašlou slávu letoviska Semmering, tak právě tento objekt je toho největším příkladem. Postavený byl před více jak 100 lety a jako hotel či sanatorium sloužil až do 90. let minulého století. Od roku 2000, kdy skončil jeho tehdejší vlastník v konkurzu, už bývá jen občas centrem místních kulturních akcí. Je pravda, že by tento památkový objekt potřeboval pořádnou rekonstrukci, ale v dezolátním stavu není, takže jeho šance na vrácení lepších časů pořád trvá. Když jsme procházeli kolem, kladli jsme si otázku, jak by asi takový přes 10 let opuštěný komplex vypadal u nás.\nS občasnými výhledy na centrální část Semmeringu jsme pokračovali po turistické stezce, která nás přivedla na konec protáhlého skalního výběžku k dřevěné vyhlídkové věži Doppelreiterwarte. Jelikož jsem byl znalý situace, upozorňoval jsem na ni mé spolucestující již cestou vlakem. Když náš vlak jel někde v okolí Breitensteinu, děsili se všichni, jak namáhavý výstup k ní bude, ale my se k ní nakonec dostali docela pohodlně. Mezi stanicí Breitenstein a touto rozhlednou je sice více jak 100metrový výškový rozdíl, ale my většinu z nich překonali pohodlně ve vlaku. Z vyhlídkového ochozu se nám naskytl výhled na skutečnou horskou železnici, ale někdy jsme se neubránili dojmu, jakoby se jednalo o modelové kolejiště a na něm nám někdo pouštěl vláčky. Z rozhledny bylo vidět na část tratě u zastávky Wolfsbergkogel. Když tudy jel vlak k Vídni, ztratil se nám záhy z dohledu, protože se proplétal oblouky a tunely nad horní částí údolí Adlitzgraben, až po pár minutách jsme jej znovu zahlédli, jak se po viaduktu Kalte-Rinne stáčel do tunelu pod rozeklanou skalní stěnu Pollereswand, pak překonal údolí po dvoupatrovém Krausel-Klause viaduktu a vzápětí projel nejkratším tunelem na trati. Dalším výhledům na jedoucí vlak clonily vzrostlé stromy, po chvíli se však objevil před staniční budovou Breitenstein, která byla díky své žluté fasádě nepřehlédnutelná. A tím ještě podívaná zdaleka nekončila. Následoval další systém tunelů ve skalní stěně Weinzettelwand, jehož součástí byla i částečně dvoupatrová galerie, kde jsme mohli vlak zahlédnout za jedním ze šesti obloukových otvorů.\nŽelezniční trať a již zmíněné vápencové skalní stěny nebyly tím jediným, co jsme z rozhledny viděli. Kopce severozápadně od Breitensteinu výrazně převyšoval masív Rax, na kterém byly v tu dobu ještě pořádné zásoby sněhu. Na druhé straně byl zase nepřehlédnutelný vrchol Sonnwendstein a o něco menší Hirschenkogel (Zauberg), který rovněž zvýrazňovala rozhledna. Sjezdovky na druhém jmenovaném kopci stále vypadaly sjízdné, ale po přiblížení teleobjektivem jsme se přesvědčili, že lanovky nejely. Přímo nad Semmeringem se nápadně zvedal výrazný kuželovitý vrch Pinkenkogel. Zatímco u Sonnwendsteinu či Zaubergu jsme se museli spokojit s pohledy z dálky, u třetího návrší jsem doufal, že bychom mohli vystoupat až nahoru. Nakonec ale vše dopadlo jinak.\nPoté, co jsme se pořádně vynadívali z rozhledny, vrátili jsme se zpět k zastávce Wolfsbergkogel. Po asfaltové silnici jsme vystoupali k domku s jakousi soukromou galerií a zahradní sbírkou všelijakých hejbátek, které dával do pohybu vítr. Objevili jsme značení místní panoramatické stezky a vydali se po ní nahoru do kopce. V těchto místech bylo kolem stezky docela dost sněhu, hlavně v lesních úsecích. S výhledem na hezkou vilu švýcarského stylu jsme překonali další výškové metry, a ocitli se na Hauptstrasse, tedy Hlavní ulici. Prošli jsme kolem hezké vily Alber a vzápětí se před námi mezi neolistěnými stromy zjevil další symbol horších časů na Semmeringu - Südbahnhotel. Ale i zde je potřeba uznat, že na to, jak dlouho je tento komplex nevyužitý, není jeho stav tak tragický, alespoň zvenčí. Dokonce má zcela novou střechu a dílčí část prý dodnes slouží k bydlení.\nNavazující ulice Hochstrasse nám nabídla poznávání Semmeringu dnešní doby. Ještě stále je zde co obdivovat, co se týká architektury, honosné vily různých stavebních stylů jsme viděli na každém kroku, častým jevem však byly i doplňující informace, že objekt je na prodej. Další zajímavostí této ulice je tzv. Hochstrassen museum, tedy vitríny s historickými exponáty přímo podél asfaltové cesty. To znamená, že zdejší "muzeum" má otevřeno non-stop a za prohlídku se nic neplatí. Nechyběly ani tradiční informační panely. Cestou po Hochstrasse jsme objevili i jakýsi skanzen obchodního domu ze 70. let s letitými cedulemi i typickými roletami. Jen by nás zajímalo, kdy se v těchto obchodech naposledy prodávalo.\nPo promenádní cestě jsme přišli ke kostelu, který je zasvěcený svaté Rodině. Díky vytěženému lesu pod silnicí byl odtud hezký výhled na okolní kopce, které jsme sice už dnes viděli, ale z poněkud jiných úhlů. Ulice dále vedla podél komplexu školy zaměřené na turistický ruch a známého hotelu Panhans. Na rozdíl od Kurhausu a Südbahnhotelu, tento hotel stále funguje, byť i na něj padla v roce 2012 tíha úpadku. Jak se mu bude dařit v dalším období, těžko odhadovat. I s ohledem na období mimo sezónu se nám však zdálo, že dle počtu aut na parkovišti nemohla být jeho kapacita naplněna ani ze čtvrtiny.\nOd hotelu Panhans jsme se nakonec na návrší Pinkenkogel nevydali. Kdo ví, zda by vůbec byla otevřena tamní turistická chata, protože i z toho mála, co dodnes na Semmeringu funguje, měla tento den většina podniků mimosezónní pauzu. Výjimkou byla restaurace Sonnblick, kterou jsme objevili v dolní části ulice Hochstrasse. Někteří vznesli návrh zajít právě sem na oběd, ale nabídka jídel nás nezaujala nebo jsme německým názvům pokrmů neporozuměli správně. S přesvědčením, že dole podél hlavního silničního tahu objevíme ještě další otevřenou hospodu, jsme pokračovali až ke kruhovému objezdu nedaleko parkovišť pro návštěvníky zimních středisek. Vše, kromě obchodu Billa, však bylo zavřeno. A tak jsme se shodli, že na občerstvení se stavíme až při zpáteční cestě někde Vídni. To by znamenalo odcestovat ze Semmeringu vlakem, který odjíždí před 14. hodinou. Tomu nahrávalo také počasí, které se začalo poněkud zhoršovat, převažovala už spíše zatažená obloha, byť dešťové kapky padaly jen symbolicky. Vydali jsme se směrem k železniční stanici. Měli jsme na to asi 20 minut, což se nakonec ukázalo být dostačující, byť bez jakékoliv časové rezervy, takže na prohlídku muzejní expozice v prostorách vedle nádražní čekárny už nezbyl čas.\nNež se jednotka Talent vydala přesně podle jízdního řádu na cestu do údolí Schwarzy, stihli jsme si přímo z okna vlaku prohlédnout pomník věnovaný baronovi Ghegovi, který se zasloužil o projektování horské trati. Opravdu je potřeba smeknout před technickým dílem, které tu bylo našimi předky vytvořeno. Cestu vlakem v úseku Semmering - Payerbach-Reichenau jsme si znovu hezky užili. Na konečné nás čekal přestup systémem hrana-hrana do patrové soupravy City Shuttle, kterou sunula lokomotiva Taurus. Tentokrát ve vlaku cestovalo poměrně hodně lidí, hlavně do stanice Wr. Neustadt, kde si většina cestujících buď přesedla na rychlejší railjet a nebo na osobák do Mattersburgu. Značnou část cestujících totiž tvořili fotbaloví fanoušci a ten den se v Mattersburgu i ve Vídni fotbal hrál. Mimochodem, ten zmíněný railjet byl v barevném provedení vlajky, což je prakticky jediná jednotka, která se svým designem liší od ostatních červenočerných motivů.\nZ vlaku, který jel až do Břeclavi, jsme si vystoupili ve stanici Praterstern. Na atrakce do blízkého Prátru jsme ale nešli, většina z nás již byla nachozená dostatečně a ti, kteří nebyli vybaveni dostatečně vydatnou svačinou, již měli hlad. A tak jsme se začali poohlížet po nějaké hospodě. Nakonec jsme si vybrali Gasthaus Hansy hned naproti pomníku admirála Tegetthoffa. Objednali jsme si točené pivo, někteří dali přednost rakouskému, ale většina si patriotsky objednala Budvar, který zde měli rovněž v nabídce. Spokojeni jsme byli i s jídlem, ať už šlo o vynikající vývar s játrovými knedlíčky, či o klasický guláš s pečivem nebo řízek s pořádnou dávkou osmažené cibule.\nKromě pozdního oběda jsme si původně chtěli udělat i krátkou procházku po blízkém okolí, ať už směrem do centra, nebo do parku plného kolotočů a atrakcí. Nakonec tomuto záměru dostál jen Jirka, který zavítal do Vídně po dlouhé době, projevil tudíž zájem o krátkou návštěvu historického centra. Trávit dvě hodiny v hospodě bylo moc i na mě, takže jsem se na hodinovou procházku vydal také. Vyrazili jsme po přímé ulici Praterstrasse, na jejímž konci jsme viděli vysokou věž chrámu sv. Štěpána. Nejprve jsme moc nevěřili, že bychom až k ní stihli za tu necelou půlhodinu dojít, ale nakonec se to podařilo. U moderní skleněné budovy Hotel Sofitel jsme přešli most Schwedenbrücke přes Donaukanal. Překvapilo nás, kolik lidí již polehávalo na lehátkách, které byly rozesety podél nábřežní promenády, přestože teplota vzduchu nebyla kdovíjak vysoká. Na druhém břehu nás zaujala obří restaurace ve tvaru lodi, kolem které jsme pak přešli až k dalšímu mostu. Odbočili jsme však směrem do centra, na ulici Rotenturmstrasse, která nás přivedla až k nejznámějšímu vídeňskému chrámu. Ulice byla plná lidí, kavárny, restaurace i obchody neměli o zákazníky nouzi. Nejvíce nás však překvapila obrovská fronta na zmrzlinu, značka Greissler se těší opravdu velmi dobré pověsti.\nČas, který jsme si vymezili jako nejzazší pro návrat k nádraží Praterstern, nám vypršel právě u chrámu svatého Štěpána. Nešli jsme ani dovnitř, to by nebylo možné ani v případě většího časového prostoru, protože i zde se tvořila před vstupem dovnitř fronta. Cestu zpět jsme zvolili malinko odlišnou, kličkovali jsme starobylými uličkami v okolí univerzitního komplexu a tam jsme potkávali nápadně mnoho lidí oděných do historického oblečení. Došli jsme k Dunajskému kanálu a k jeho překonání si opět vybrali Schwedenbrücke, další cesta k nádraží tak byla totožná jako při cestě do centra. Naše kamarády jsme zastihli ještě za stoly hospody, nebylo však potřeba spěchat, protože časová rezerva před odjezdem našeho spoje byla dostatečná a přesun na stanici byl otázkou pár minut.\nNaše poslední cesta vlakem byla v režii postarší jednotky řady 4020 v typické modrobílé barevné kombinaci. Uvnitř bylo docela plno, takže pár zastávek museli někteří z nás stát. Za poslední vídeňskou stanicí se však uvolnily dvě čtyřky vedle sebe, na které jsme se přesunuli. Cesta rychle ubíhala, krátil se však i den, Slunce se postupně schovalo za obzor a po příjezdu do Laa již bylo pár minut po jeho západu. Nezbývalo nic jiného, než se rozloučit, já zamířil k přístřešku, kde jsem si vyzvedl své odstavené kolo. Hned jsem se vydal na cestu domů, zatímco ostatní si před cestou do Brna ještě dopřáli krátkou poznávací projížďku městem. I díky tomu jsem přijel do Hevlína málem dříve, než motorizovaná část skupiny, která mě předjížděla na mostě přes Dyji. Každopádně, domů jsem dorazil mnohem dříve než ostatní, již deset minut před půl devátou večerní.\nA jaký byl výlet z pohledu Kristýny?\nS Kamilem jsme vstávali ve tři ráno. V poloslepu se oblíkli a vyrazili na čtverkovej rozjezd. Na nádraží jsme se shledali (kvůli mně trochu zmateně) s Jirkou a dojeli úspěšně až k Rondu. Tam už na nás čekala Jana s nastartovanou mazdičkou. Hodili jsme věci do kufru, nasedli a vyrazili jsme do Laa. Cesta byla suchá, místy mokrá :) Kromě jednoho smyku, kvůli špatné viditelnosti, se po cestě nestalo vůbec nic zajímavého.\nPřed Laa jsme míjeli cyklistu na kole v domnění, že by to mohl být Mara, tak jsme na něj zamávali ... a byl to Mara :). Pak jsme šli koupit lístek, což obstarával taky Mara, přece jen má nejdelší zkušenosti ohledně obstarávání lístků a organizace výletů vůbec. Pak jsme chvilku tipovali, jestli pojedem plechovou rachotinou nebo krásnou dvoupatrovou lasičkou (City Shuttle). Nakonec jsme nastoupili do dvoupatráku a Kamil vymyslel, že se půjde nahoru, aby, až se rozední, jsme měli krásný výhled po kraji.\nVe vlaku jsme pořád jedli, povídali si a koukali z oken. Dojeli jsme do středu Vídně, tam jsme šli ulovit kešku, ale viděl nás jakýsi pobuda, tak jen můžeme doufat, že potom kešku nezcizil. Za chvilku jel přípojný vlak dál směrem k Semmeringu. Měli jsme drobné zpoždění a na přestup do dalšího vlaku bylo jen pět minut, tak jsme doufali, že na nás počká. V Payerbach-Reichenau na nás přípoj čekal, tak jsme jen přeběhli a jeli dál!\nNa zastávce Klamm-Schottwien jsme vystoupili a šli se podívat na zříceninu, kde jsme kromě ní navštívily já s Janou snad ty nejkrásnější veřejné záchodky, co jsme kdy viděly. Ze zříceniny byl krásný výhled na horská panoramata. Byly vidět i viadukty semmeringské dráhy a samozřejmě vláčky, které kluci stále fotili - celý výlet a pořád dokola. Jsou věci, které nikdy nepochopím :)) Pak kluci navštívili jeden nedaleký viadukt osobně, já s Janou jsme čekaly nahoře u kolejí. Potom jsme se vrátili oklikovou cestou zpátky na zastávku, ze které jsme vyšli.\nVlakem jsme se přesunuli do zastávky Wolfsbergkogel, z níž jsme pokračovali pěšky na rozhlednu Doppelreiterwarte kolem nádherného zchátralého, nejspíš už nesloužícího hotelu. Rozhledna byla celkem nízká, tak nikomu nedělalo problém na ni vylézt. Nahoře bylo fryšno, ale nádherně. Strávili jsme tam asi půl hodiny, hlavně focením vláčků, a pak jsme se od náhodných asi rakouských turistů nechali všichni vyfotit, jelikož po cestě jsme přišli na to, že se samospouští to není žádná legrace.\nZ rozhledny jsme pokračovali kolem domku s dost divnými větrníky na zahradě do centra Semmeringu. Byl to pro mě ukrutný kopec, ale nakonec jsme se vynořili mezi domečkama a bylo mi řečeno, že to už je ten Semmering. Hned v úvodní části jsme spatřili další zchátralý hotel gigantických rozměrů, kolem kterého jsme šli (opět) nahoru na Hochtrasse. Z této ulice bylo vidě dolů do údolí až k vlaku a dál na vrcholky okolních zasněžených hor. Na této silničce jsme minuli pár "muzejních" vitrín se starýma muzejníma věcma, v každé vitrínce bylo jiné téma.\nJak jsme šli po promenádní cestě, začala debata o nějakém obídku. Takže jsme chtěli začít hledat restauraci, následně jsme zjistili, že musíme hledat otevřenou restauraci. Když jsme nakonec jednu našli, nějak si nikdo nic nevybral z lístku, co byl naštěstí připevněný zvenku restaurace. Kamila pak napadlo, že pojedeme zpět do Vídně a dáme si jídlo až tam v Prátru. Někteří remcalové chtěli jít ale na jídlo v Semmeringu, tak jsme tomu dali ještě šanci a pokračovali hotelovou stezkou až do samého lyžařského centra Semmering. I zde bylo mrtvo, tak jako všude. A tak padlo rychlé rozhodnutí, že za 15 minut jede vlak, musíme ho stihnout a máme před sebou 1 km cesty svižné chůze z lyžařského střediska dolů, hodně dolů na nádraží. Ať jsem šla seberychleji, tak se mně a Janě kluci začali hrozně vzdalovat. Myslela jsem si, že to nestihneme, ale pak jsem zjistila, že už je to kousek a nakonec jsme měli ještě pět minut do odjezdu čas. Jen škoda, že do místního muzea vláčků už jsme nestihli zavítat.\nJeli jsme zpátky do Payerbach-Reichenau a tam jsme přesedli na vlak mířící do Vídně. V Prátru jsme našli příjemnou hospůdku, každý si dal na co měl chuť. Mara s Jirkou šli ještě rychle projít centrum Vídně, ale já s Janou a Kamilem jsme byli rádi, že sedíme a popíjíme pivko. Pak se někteří z nás doslova došourali k vlaku a moc jsme se těšili jak si tam sedneme a zalomíme to. Vlak ale přijel celkem nacpanej, naštěstí po pár stanicích spousta lidí vystoupila a my si sesedli k sobě.\nCestou nám ještě vynadal pán německy (asi), ať zavřeme okno. Aspoň jsme nebyli jediní, komu vynadal, udělal to všem. Asi mu byla zima, no. Pak už jsme tak různě podřimovali až do Laa. V Laa jsme se rozdělili. Mara jel domů na kole a my nasedli do auta. Jana chtěla vidět ještě náměstí v Laa, tak ji Kamil začal navigovat. Asi po pěti minutách jsme se ocitli u jakéhosi statku, kde skoro nebylo cesty zpátky :). Naštěstí je Jana skvělá couvačka, tak jsme náměstí po usilovném hledání nakonec projeli a pak pokračovali směrem zpátky do Brna.


Vánoční turnaj Mohelnice – 23.11.2019\n23.listopadu 2019 se naše mláďata zúčastnila Vánočního turnaje města Mohelnice s mezinárodní účastí (Slováci, Poláci, Rakušané, Němci). Mimo jiné i policejní klub z Berlína. Poslali jsme pět kluků a dovezli nám 3x zlato Ondra, Petr a Jirka, 1x stříbro Jakub a 1x bronz Jakub. Borci kluci a\nVC Karviná – 23.11.2019\nPár fotek ze sobotní Velké ceny Karviné, které se účastnili naši mladší a starší žáci. A bohužel se opět moc nedařilo, ačkoliv se všichni rvali jako o život. Všem závodníkům ale patří velký dík za snahu a rodičům za jejich podporu.\nMemoriál Saši Jurečky – 16.11.2019\nZatímco naše mláďata se v sobotu prala ve Veselí nad Moravou, naši starší zamířili do Havířova na 4.ročník Memoriálu Saši Jurečky. Soutěž to byla opravdu těžká, za účasti borců i z Prahy či Zlína, takže se nám, bohužel až tak nedařilo – z osmi závodníků si pouze David odnesl bronz.


Robbie Williams – eXtra.cz\nAnglický zpěvák a skladatel Robert Peter Maximillian Williams se narodil 13. února 1974 v Anglii. Svou kariéru začal v roce 1990 s kapelou Take That jako tanečník. Skupinu opustil v roce1995 a vydal se na kariéru sólového zpěváka a stal se jedním z nejúspěšnějších zpěváků v anglické historii.\nProdal více alb a obdržel více ocenění BRIT Awards než kterýkoliv jiný zpěvák v britské historii. Na kontě má i několik hudebních cen MTV. Vydal řadu alb, včetně svých Greatest Hits. Jeho nejznámější písničky jsou Feel, Rock DJ, She's The One, Come Undone, Bodies či Supreme. Je zapsán v Guinessově knize rekordů, když se po ohlášení světového turné v roce 2006 prodalo 1.6 miliónů lístků za jediný den.\nOd roku 2006 bydlel převážně v Los Angeles. V roce 2009 se přestěhoval do Spojeného království, kde koupil sídlo za 8,5 milionu liber v Compton Bassett, Wiltshire, blízko svého kamaráda Jonathana Wilkese. O rok později sídlo prodal a vrátil se zpět do Los Angeles.\nOd roku 2007 je jeho partnerkou turecko-americká zpěvačka Ayda Field, se kterou se 7. srpna 2010 ve svém domě v Los Angeles oženil. V roce 2012 se rozhodl s dcerou a manželkou přestěhovat zpět do Anglie.\nRobbie se probudil a vypadá stejně jako Pink! Tak to musel být ale krutopřísný večírek…\n7 slavných mužů, kteří se nechtějí smířit s plešatostí: Kdo má nastřelené vlasy?


Vstupte do světa podobnému ráji, vítejte v Santiburi Beach resortu na severním pobřeží thajského ostrova Koh Samui. Tento pětihvězdičkový resort patří do prestižní skupiny „Small Leading Hotels of the World“ a nabídne Vám luxus, pohodlí a nesrovnatelnou kvalitu všech poskytovaných služeb. Thajský název Santiburi – v překladu „pokojná vesnice“ - přesně vystihuje zdejší atmosféru. Resort je ve vlastnictví thajské rodiny, která si zakládá na tom, aby celý kolektiv zaměstnanců patřil do jedné velké rodiny a Vy jste se tak cítili příjemně a domácky. Světoznámý generální manažer Willy Optekamp, který mimojiné organizoval chod prestižního hotelu Emirates Palace v Abu Dhabi, je zárukou nejvyšších standardů a unikátní atmosféry hotelu. Tato oáza potěšení, která je určena jak pro rodiny s dětmi, tak pro zamilované páry, na Vás čeká pouhých 20 minut cesty od letiště Samui.\nZačátkem roku 2015 byl hotel znovu otevřen po rozsáhlé kompletní rekonstrukci (renovovány byly jak všechny vily, tak i veškeré společné prostory hotelu). Můžete se tedy těšit na ještě modernější a svěžejší vzhled (ochutnávku vidíte na přiložených fotografiích).\n7 nocí (je možný libovolný počet nocí)\n4x golf (je možný libovolný počet her)\nNa šesti hektarech bujné zeleně, kde uvidíte 50tileté palmy nebo vzácné druhy rostlin, je uhnízděno několik druhů přepychových Suites a vil. Každá vila je designována jako exklusivní thajský dům s podlahou z místního dřeva, siamského nábytku a prostorných luxusních koupelen.Resort se navíc nachází na zlatavé pláži Mae Nam, která je považována za jednu z nejkrásnějších a nejnedotčenějších pláží na Samui.\nNa výběr je ubytování v různých typech Suite a vil. Suite jsou situovány v hlavní hotelové budově, přímo u bazénu. Nejmenší Suite má 54 m2 a je jednoložnicová. K dispozici je i dvouložnicová Suite s prostorem 91 m2. Vil je zde celkem 71 a nejmenší z nich mají prostor o velikosti 60 m2 (největší vila má 195 m2). Některé vily mají vlastní bazén nebo vířivku. Níže je přehled všech dostupných typů Suite a vil:\nEquatorial Duplex Suites jsou umístěny v hlavní budově. Vybrat si můžete Suites s jednou ložnicí (54 m²) nebo dvěmi ložnicemi (91 m²). Všechny Suite mají vlastní balkon a výhled na bazén a tropickou zahradu. Jsou vždy mezaninové (v přízemí je ložnice a v patře obývací pokoj). Samozřejmou součástí je vlastní koupelna se sprchou rainshower, a WC.\nDeluxe Garden Vila je samostatně stojící vila s prostorem 60 m2 a vlastní venkovní terasou s výhledem do zahrady. Sestává z jedné ložnice, která má obývací koutek. V koupelně je dvojité umyvadlo, sprcha a WC.\nGrand Orchid Vila je o maličko větší (65 m2) a na rozdíl od Deluxe Garden vily má ložnici oddělenou od obývacího pokoje neprůhlednými a zvukotěsnými dveřmi. Je rovněž situovaná o něco blíže k pláži a v koupelně má vanu i sprchu.\nGarden Vila with Outdoor Plunge Pool. Tato vila má prostor 110 m2 a má vlastní bazén. Privátní zahrada je obehnána zdí, a tak zajišťuje svým hostům naprosté soukromí a klid. Tyto vily jsou situované v zahradě. Ložnice je oddělená od obývacího pokoje dveřmi a v koupelně je vana i sprchový kout.\nDeluxe Beach Front Vila má stejné vybavení i velikost jako Grand Orchid Vila, jen leží přímo u pláže.\nDalha Vila je identická s Deluxe Beach Front Vilou, jen se nenachází přímo u pláže, ale ve druhé řadě vilek.\nDeluxe Beach Front Vila with Outdoor Plunge Pool je veliká 121 m2 a nachází se přímo u pláže. Má k dispozici vlastní bazén. Zahrada je obehnána zdí zaručující naprosté soukromí hostů. Má ložnici, oddělený obývací pokoj a koupelnu (v koupelně je vana i sprcha).\nPool Vila - 1 bedroom je vila s prostorem 136 m2, nabízí velikou verandu a vlastní bazén (vč. privátní terasy na slunění). Celá zahrada je obehnána zdí pro maximální soukromí. Ložnice je spojena s obývacím pokojem. Koupelna nabízí sprchu rain shower a luxusní vanu.\nPresidential Retreat - 2 bedroom s jacuzzi má 176 m2 a nachází se přímo u pláže. K dispozici má vlastní venkovní vířivku, privátní terasu na slunění a zahradu, která vede přímo na soukromou pláž (vyhrazenou pouze pro hosty Presidential Retreat). K dispozici je hostům vlastní komorník. Presidential Retreat je utvořen ze 3 vil a má obrovský obývací pokoj.\nPresidential Retreat - 2 bedroom s vlastním bazénem je největší vila, která je v resortu k dispozici. Má neuvěřitelných 195 m2 a sestává z vlastního bazénu (9x4 m), jídelny, obývacího pokoje, 2 ložnic a venkovní terasy se zahradou s nádhernými výhledy na moře, a vlastním přístupem k privátní pláži. K dispozici je hostům vlastní komorník a zdarma minibar (podmínkou je minimální délka pobytu 7 nocí).\nSPA Pool Vily jsou určeny pro milovníky lázeňských procedur a klidu. Mají 185 m2 a vlastní bazén (9x4 m). Jsou uprostřed tropických hotelových zahrad, jen krůček od SPA centra. Součástí je masážní lůžko (thajské "Sala") pro privátní lázeňské ošetření či masáže. Součástí je vlastní komorník na zavolanou 24 hodin denně.\nVšechny Suites i vily jsou vybaveny soukromou terasou či balkonem s výhledem na oceán nebo zahradu, fénem, minibarem, sejfem, plazmovou televizí, DVD a CD přehrávačem a sadou na přípravu čaje a kávy.\nThajci jsou, co se týče přípravy jídla, velmi kreativní a milují kvalitu, ať už se jedná o lehký snack či přípravu náročné večeře. Šéfkuchař v hotelových restauracích již servíroval jídlo pro tak velké osobnosti jako je v Thajsku zbožňovaný král a královna.\nRestaurace Sala Thai drží nejlepší tradice thajské kuchyně a servíruje klasická místní jídla. Šéfkuchař používá nejčerstvější zeleninu, bylinky a koření z místní zahrady.\nRim Talay je přímo na zlatavé pláži umístěná restaurace, která v noci ožívá svitem pochodní a špetkou thajského koření ve vzduchu.\nVimarnmek s oslňující zahradou a možností venkovního stolování je perfektní místo, kde si užít první paprsky slunce a ranní snídani. V široké bufetové nabídce najdete kontinentální a asijské dobroty.\nPerfektním místem pro odpolední šálek čaje je Taksin Lounge, západy slunce u osvěžujícího drinku si užijte ve dvou resortních barech. Nezapomeňte ani na noční tematické party, které zahrnují speciální bufet a zábavný program.\nV resortu Santiburi můžete prožít lenošivé chvilky na pláži, kde je moře bez velkých vln ideální pro plavání. Houpací sítě a plážová lehátka jsou plně k dispozici. Plážový personál Vám navíc nabídne ručník, dvakrát denně pak minerální vodu, ovoce a zmrzlinu. Absolutní dovolenkové hýčkání právě začíná.\nAni aktivnější povahy se však nudit nebudou. Všechny aktivity resortu jsou perfektně zorganizované, stačí si jen vybrat. K dispozici je plně vybavené centrum fitness, squashe a thajského boxu s profesionálními trenéry, dále na Vás čekají dva osvětlené tenisové kurty, fotbalové hřiště, 50 metrů dlouhý bazén i příprava začátečníků na golfové hřiště. V centru vodních sportů Vás šampión plavby na katamaránech zasvětí do tajů sportů provozovaných v mořském království – těšte se na kajaky, katamarány, windsurfing a další. Pro milovníky běhání je připravena 1,2 km dlouhá joggingová trať, pro menší návštěvníky pak horská kola.\nOstatně děti se v resortu rozhodně nudit nebudou, dětské centrum Santiburi má pro ně připraven stolní tenis, fotbal, šipky, počítačovou místnost s playstationem či knihovnu. Každé odpoledne si mohou vyzkoušet kurzy vaření, vyrábění řetězů z lotosových květů, výrobu svíček nebo vlastního batikovaného trička. Přehlídka thajských akrobatů či sloní show je pak nádhernou tečkou na závěr. Nezapomeňte ani na každodenní servírování čaje zdarma.\nPo dni plném zábavy a aktivit můžete ideálně zakončit den v Santiburi Spa, které jako první v Thajsku získaly certifikát Ministerstva veřejného zdraví. V této oáze klidu, míru a relaxace Vám terapeuté na přání vykonají jakoukoli masáž, avšak lázně se proslavily hlavně díky Santiburi Touch of Heaven – zázračně relaxující kombinaci švédských masáží a aromaterapie a Top to Toe Pampering, která využívá reflexivní masážní techniky k revitalizaci těla zevnitř.\nPředstavte si smaragdově zelené trávníky, které se svažují z hornatého terénu, aby nabídly vertikální poklesy a následně a dramatická vzedmutí. Právě jste se ocitli v golfovém ráji – 18 jamkové hřiště Santiburi Samui Country Club, které nabízí téměř 6340 metrů hrací plochy, je považováno za jedno z nejkrásnějších golfových hřišť v celé Asii. Nachází se pouhých 10 minut cesty od resortu, v kopcovitém terénu s okouzlujícím výhledem na Mae Nam Bay se zlatavými plážemi a modrozelenými odstíny oceánu.\nZážitek z každé jamky umocňují přírodní vodopády, oslňující kaňony a palmové háje, tak typické pro ostrov Koh Samui. Je zde stále čerstvý vzduch, a tak nikdy nebudete pociťovat nepříjemné horko. Pro resortní hosty je připraven shuttle zdarma. Tuto jedinečnou hrací plochu, která představuje perfektní integraci golfového hřiště do přírodní scenérie ostrova, designoval Pirapon Namatra a Edward Thiele. Pro začátečníky doporučujeme hrát nejprve 9 jamek.\nPři každé hře Vás doprovází osobní nosič holí, který asistuje při správné volbě hole, poradí speciální rady a triky, jak zvládnout jamku a zajišťuje tak skvělý golfový zážitek. Samozřejmostí je zásoba vody, kterou veze na vozíku s sebou.\nV centru Vašeho golfového dobrodružství se nachází vyvýšený Club House postavený ve stylu thajské architektury, který nabídne možnost osvěžujícího drinku s dechberoucím výhledem přes palmový háj až k moři, zátoce a dalším ostrovům. Nachází se zde plně vybavené šatny, driving range a practice greens. Lekce s učitelem jsou k dispozici pouze na vyžádání.\nCeník za balíček od 40 180,- / osoba\nGolfový balíček zahrnuje\nubytování na 7 nocí ve dvoulůžkové Equatorial Duplex Suite\n4x golf na Santiburi Championship Golf Course\nCaddy a Golf Cart\nzpáteční golfový transfer (7 minut)\nnemotorizované vodní sporty, yoga a sportovní aktivity\nasistenční služba během pobytu\nzákonné pojištění dle zákona č.159/1999 Sb\nCestovní pojištění, Golfové pojištění a Storno pojištění zájezdu, které vám rádi na přání zajistíme.\nPoplatek 200 THB na místě za každý golf - handing fee.\nNEVYHOVUJE VÁM OBSAH GOLFOVÉHO BALÍČKU, chcete změnit druh pokoje, délku pobytu nebo počet golfů?\nKontaktujte nás a rádi připravíme golfový balíček na míru.


Archiv - školní rok 2013/2014\n7. A třída 7. B třída 8. třída 9. A třída 9. B třída Školní družina\nZásadám první pomoci bychom se měli učit již od malička. Kolik z nás by umělo poskytnout první pomoc, aniž bychom se báli, že zraněnému ublížíme? Spousta lidí ani neví, co by v situaci ohrožující zdraví či život člověka měli udělat. Důležité je vědět, že poskytnout první pomoc se musí pokusit každý, jak nejlépe umí a dle svých možností.\nDěti z první třídy MZŠ Ždánice už to vědí. Brzy jim skončí škola, dostanou své první vysvědčení a začnou jim prázdniny. To je doba odpočinku, dovádění, sluníčka, vody a zábavy. Většina dětí pojede na prázdniny k babičce, někdo na tábory, jiné děti zůstávají samy doma, po dobu, co jsou rodiče v zaměstnání. Právě v tuto dobu přibývá nejvíce úrazů.\nV úterý 10. 6. 2014 se děti z první třídy zúčastnily výchovně vzdělávací akce nazvané „ Den první pomoci“. Tato akce se konala v prostorách Domu dětí ve Ždánicích a uspořádala ji Střední zdravotnická škola Kyjov a tým zaměstnanců DDM. Děti byly rozděleny do čtyř skupinek. Každá skupinka dostala z řad studentů SZŠ Kyjov svého vedoucího a na jednotlivých stanovištích si prakticky vyzkoušely pod odborným vedením poskytování první pomoci. Děti se naučily, jak postupovat při otevřené zlomenině dolní končetiny, jak poskytnout první pomoc při popálení, také při tepenném krvácení. Rovněž se děti na figurínách učily dýchání z úst do úst, masáž srdce a dát člověka do stabilizované polohy. Po skončení praktické části si děti vše zopakovaly formou kvízu a tajenky, za jejíž úspěšné zvládnutí obdržely diplom. Po celou dobu se děti aktivně zapojovaly do jednotlivých činností a získávání vědomostí o poskytování první pomoci touto formou je velmi zaujalo a bavilo. Na atraktivnosti a zajímavosti všemu přidalo i to, že na jednotlivých stanovištích byla připravena spousta rekvizit a vybavení pro poskytnutí první pomoci. Chtěla bych touto cestou poděkovat studentům i profesorům Střední zdravotnické školy Kyjov i zaměstnancům Domu dětí ve Ždánicích za bezchybnou a perfektní přípravu tohoto náročného, ale zároveň velmi přínosného dne, za pěknou atmosféru a vlídný přístup k dětem.\nZa žáky 1. třídy MZŠ Ždánice třídní učitelka Dana Horňáková\n16. května, páteční podvečer, plný sál KD praskající ve švech, 249 účinkujících, 20 vystoupení - taneční skladby, country tanec, sólové zpěvy, aerobik, cvičení ve stylu zumby a mnohá další. Všechna čísla byla pečlivě připravená, originální, s nápady, vtipem. Úsměv na tváři vzbudila moderátorská dvojice v podání Lubomíra Jedovnického a Michala Procházky, kteří profesionálním způsobem provedli diváky celým stominutovým programem. Atmosféra večera byla nabitá nadšením všech účinkujících - od nejmenších po nejstarší.\nTak vypadala letošní 23. školní akademie.\nŠkolní kolo Fyzikální olympiády MZŠ Ždánice\nV pondělí 5.5.2014 proběhlo na naší škole školní kolo Fyzikální olympiády kategorie G o postup do okresního kola. Do okresního kola můžou postoupit jen tři nejlepší.\nVýsledky - kategorie G:\n1. Stehlíková Marta - 29,5 b\n2. Chudý Vojta - 26,5b\n3. Santler Petr - 25b\n4. Horňák Jakub - 24,5b\n5. Pokluda Martin - 21b\n6. května se v prostorách naší školy uskutečnilo okresní kolo soutěže Mladý zahrádkář, kterou již po 22. vyhlašoval Český zahrádkářský svaz. V obou kategoriích řešili účastníci připravený test z botaniky a z oblasti zahradničení. Následovala praktická část – poznávání 30 květin. Po sečtení bodů z obou částí soutěže se staly vítězkami Lenka Kunrtová ( z mladší kategorie) a Marta Stehlíková ( ze starší kategorie). Obě děvčata budou naši školu a také okres Hodonín reprezentovat v celostátním finále Mladého zahrádkáře konaném v Rakovníku.\nVe středu 16.3. před velikonočními prázdninami jsme měli projektový den s názvem Velikonoce. Dozvěděli jsme se řadu zajímavých informací o těchto svátcích, zazpívali jsme si velikonoční píseň, zahráli jsme si různé hry a zkusili jsme si některé tradiční zvyky. Byl to hezký den, jenom škoda, že tak rychle uběhl.\nV pátek 11.4.2014 proběhl v naší třídě projekt s názvem Den Země. V předstihu jsme oslavili svátek Země ekologickou konferencí, kde vystoupili žáci s příspěvky, které si připravili doma za pomocí svých rodičů a které se týkaly ochrany a znečišťování životního prostředí - např. že v Zoo koutku v Hodoníně si můžete přijít prohlédnout bílé lvy, že kácení tropických pralesů je velká ekologická katastrofa a že třídit odpad je v dnešní době velkou nutností . Děti se dozvěděly mnoho zajímavého o naší Zemi a současně trénovaly svůj mluvený projev. V českém jazyce si děti zahrály na spisovatele a pokusily se dovyprávět a napsat příběh o rybáři a štice. Některým se to podařilo velmi pěkně, úplně jako opravdovým spisovatelům. Byl to pěkný, ale náročný den!!\nŽáci 1. a 3. třídy se zapojili do IV. ročníku malířské soutěže dětí a mládeže „Čarovné barvy země“, kterou vyhlásilo Masarykovo muzeum v Hodoníně - Jihomoravský kraj v zájmu podpory regionálního cítění a povědomí mladé generace o historii a přírodu. Cílem soutěže je podpořit tvůrčí potenciál dětí a rozvíjet jejich výtvarnou tvořivost v úzké spojitosti s prostředím, v němž žijí. Soutěž je pokračováním projektu Malujeme barvami země (Malen mit der Farben Erde), který byl v česko-rakouské spolupráci uspořádán v letech 2009/2010 a 2010/2011 a jehož realizační týmy iniciovala a vedla autorka projektu malířských technik s využitím jílů prof. Irena Ráček. Tyto první ročníky soutěže byly uspořádány v úzké spolupráci zástupců obou zemí, které mají v mnohém společnou historii a dobré sousedské vztahy. Cílem česko-rakouského projektu bylo zaujmout děti nejen pro umělecké a výtvarné tvoření, ale také pro studium dávné historie, především období Velké Moravy.\nSoutěž získala v roce 2011 nový název: Čarovné barvy země. Tematicky se však nezměnila a ponechala si i tvůrčí postupy spojené s výtvarnou technikou práce s přírodními jíly.\nObě třídy se zapojily do 2. soutěžní kategorie s tématem „Okouzlení přírodou (pramen života)“. Děti se zamýšlely nad tím, co člověku příroda dává. Je nositelkou lidské obživy, zdrojem vody, surovin a to vše je potřeba chránit, stejně jako pestrou škálu živočichů a rostlinstva, jež jsou potěchou nejen našich očí, ale jsou také součástí koloběhu života.\nKaždá třída vytvořila dvě soutěžní díla. Ti nejmladší se zamysleli nad tím, co lidem poskytuje slunce a sluneční energie. Slunce je jednou ze základních podmínek života na zemi. Slunce dává život, pod jehož paprsky se rodí lidé, rostliny i stromy. Bez slunce a sluneční energie bychom nemohli žít. Druhá výtvarná práce dětí z 1. třídy se věnovala lokalitě v okolí Ždánic s poetickým názvem Motýlí ráj. V této lokalitě můžete vidět na jednom místě asi polovinu druhů denních motýlů. Mezi 84 druhy denních motýlů nechybí otakárci, bělásci, žluťásci, ostruháčci, modrásci, ohniváčci, batolci, babočky, perleťovci, hnědásci, okáči, soumračníci a vřetenušky. Děti se pokusily ji zachytit barvami země.\nTi starší, třeťáci, se ve své práci zamýšleli nad tím, jaký význam mají pro člověka stromy. Stromy jsou především zdrojem kyslíku pro život, ale také domovem ptáků, drobných savců a hmyzu. Strom je také poskytovatelem zvukových, zrakových, hmatových i čichových zážitků pro člověka. Děti se tak učily pochopit a ocenit význam stromů a převzít odpovědnost nejen za stromy, ale i za životní prostředí. Druhé své výtvarné dílo děti z 3. třídy nazvaly Meandrující řeka. Zobrazily tak linie i plochy – les, pole, louky, skály - z pohledu ptáčka za letu. Rovněž i voda je také jedna ze základních podmínek pro život.\nZapojením se do této výtvarné soutěže se děti seznámily s novou malířskou technikou, při níž pracovaly jen s přírodními látkami, jíly, používaly kaseinové pojidlo. Děti pracovaly s chutí a radostí a musím říct, že všechna výtvarná díla se jim velmi povedla.\nPrvní a druhá třída MZŠ Ždánice v Hvězdárně a planetáriu v Brně\n31.3. 2014 se žáci první a druhé třídy společně vydali na vzdělávací pořad s názvem „Vzhůru nohama“ do Hvězdárny a planetária v Brně.\nHvězdárna a planetárium v Brně byla postavena roku 1954 a s jejími počátky jsou spojeni známí astronomové jako například Luboš Kohoutek, Jiří Grygar či Luboš Pajerek. Svoji kariéru zde v roce 1962 začínal i jediný československý kosmonaut Vladimír Remek. V roce 2010 a 2011 prošla Hvězdárna a planetárium Brno výraznou rekonstrukcí v novodobém funkcionalistickém stylu a stala se Stavbou roku České republiky 2012.\nPohádkový pořad „Vzhůru nohama“ je určen pro mateřské školy, první a druhé ročníky základních škol. Vypráví o holčičce, která chodila hlavou dolů. Stalo se tak po jedné jarní bouřce a od té doby má naše hrdinka velmi zvláštní pohled na svět. Jenže, co je vlastně vzhůru nohama? Jak jsme se sami přesvědčili, záleží na úhlu pohledu. Během putování zvláštním světem jsme se seznámili se zvířaty žijícími v moři i na obloze, zjistili jsme, jak mění Měsíc svou podobu a také proč je obloha temná. Spolu s holčičkou, která chodí hlavou dolů, jsme se nakonec v záři pouličního osvětlení zavázali k boji se světelným znečištěním. Součástí představení byla také prohlídka hvězdné oblohy a ukázka několika jasných hvězd a nejnápadnějších souhvězdí.\nVirtuální svět plný úžasných animací překvapil nejen malé diváky, kterým se první seznámení s hvězdnou oblohou takto nenásilnou pohádkovou formou velmi líbilo. A nejen to, děti touto cestou zároveň získávají kladný vztah k přírodním a badatelským vědám již od útlého věku.\n27.3. 2014 ve 14 hodin proběhl v tělocvičně MZŠ Ždánice již 8. ročník zápasu v košíkové mezi učiteli a žáky 9. ročníku. Postavily se tak proti sobě dva deseti-členné týmy. Po nelítostném souboji zvítězili favorizovaní učitelé těsným výsledkem 32:28 a zůstávají tak dosud stále neporaženým družstvem.\nMichal Procházka, žák 9. ročníku\nSoutěž, která proběhla v pátek 21. března nejen v České republice, ale i v dalších 49 zemích světa. Matematický klokan probíhá v šesti kategoriích – od druhé třídy základní školy až po maturitní ročníky. Na naší škole se jí zúčastnilo 95 žáků. Řešili různě obtížné netradiční úlohy, založené především na logické úvaze. Smyslem soutěže je získávat pro matematiku co nejvíce žáků. A jak byli naši žáci úspěšní? Nejlepšími počtáři jsou:\nKategorie Cvrček (2. a 3. třída) : Jakub Sotolář\nKategorie Klokánek (4. a 5. třída) : Anna Neničková\nKategorie Benjamín (6. a 7. třída): Petr Santler\nKategorie Kadet ( 8. a 9. třída): Kateřina Selucká\nPrvní třída se zapojila do preventivního programu „Veselé zoubky“\nProč „Veselé zoubky“? Ač se to nezdá, zubní kaz zůstává i ve třetím tisíciletí nejrozšířenějším infekčním onemocněním. Tento program je zaměřen na děti 1. tříd základních škol. Jak jeho název napovídá, jeho hlavním tématem je správná péče o zuby a prevence vzniku zubního kazu. Jeho cílem je také vzdělat děti, rodiče i pedagogy a vést je ke správnému nácviku péče o chrup. Součástí hodiny je teoretická i praktická výuka správné péče o chrup tak, aby bylo riziko zubního kazu minimalizováno. Preventivní hodina probíhala zábavnou formou, s dětmi jsme si vysvětlili, proč je nutné si zoubky důkladně čistit a pravidelně dvakrát ročně jít na preventivní zubní prohlídku, názorně jsme si procvičili správnou techniku čištění zubů. Děti zhlédly edukativní pohádku „Jak se dostat Hurvínkovi na zoubek“ a v programu pro interaktivní tabuli jsme si procvičovali názvy částí zubu, názvy jednotlivých zubů v dutině ústní, děti nakupovaly potraviny, které jsou vhodné pro zachování si zdravého chrupu, řešily tajenky, odpovídaly na otázky v testu. Děti si své získané znalosti ověřily také vyplněním pracovního listu a za jeho správné vyplnění, dostaly jedničku. V závěru hodiny děti obdržely samolepky do koupelny se správným postupem čištění zubů a dm preventivní balíčky „Veselé zoubky“, které obsahovaly zubní kartáček, zubní pastu, žvýkačky bez cukru, přesýpací hodiny pro čištění zubů a informační brožuru pro rodiče, díky které si budou moci rodiče spolu s dětmi zásady prevence zopakovat. V závěru tohoto projektu děti v hodině výtvarné výchovy namalovaly obrázky na téma „Prevence zubního kazu “.\nTento preventivní program se líbil nejen mně, třídní učitelce, ale i všem dětem v 1. třídě. Všichni si přece přejeme, aby naše děti byly šťastné a zdravé a měly co nejčastěji důvod k úsměvu, ve kterém jim nebude bránit bolavý zoubek nebo strach ze zubního lékaře.\nNávštěva brněnského digitária\nVe středu 5. března se zástupci MZŠ vydali na dlouho očekávanou návštěvu do Hvězdárny a planetária v Brně. Jednalo se o vybrané žáky z 5. až 9. tříd, kteří byli touto akcí odměněni za vzornou reprezentaci školy a města. Mezi lačnými výletníky tak převažovali tanečníci polonézy z lednového Společenského plesu, další početnou skupinu tvořili reprezentanti školy v olympiádách a soutěžích. Nutno podotknout, že celá akce se uskutečnila na základě iniciativy vedení města Ždánice, jež získalo volné vstupenky na astronomický pořad díky dlouhodobému partnerství s HC Kometa Brno, navíc financovalo i dopravu. Na všechny zúčastněné tak čekalo moderně zrekonstruované planetárium, v jehož digitáriu jsme zhlédli hodinový naučný program Neuvěřitelný vesmír. V první části pořadu jsme pozorovali noční oblohu, vnímali rozdíly mezi ročními obdobími dané otáčením Země kolem své osy. Pojmenovávali jsme jednotlivé hvězdy, souhvězdí či planety, zdokonalovali svou orientaci v zářící noční záplavě. Druhá polovina programu nám poodhalila původ známých planet Sluneční soustavy, díky digitálním technologiím jsme propluli imaginárním vesmírem, zažili bouře, třesky i vesmírné výbuchy. Další část prosluněného dne jsme si zpestřili prohlídkou pamětihodností a kulturních stánků města. Na závěr nemohlo chybět ani oblíbené osobní volno. Z Brna jsme odjížděli plni dojmů a zajímavých zážitků. Exkurze se všem velmi líbila, zúčastněné v mnohém obohatila, proto děkujeme městu i MZŠ za její financování a zorganizování.\nPrvní a druhá třída v Radosti\nKdo by neznal úvodní píseň jednoho z nejpopulárnějších kreslených seriálů pro děti Mach a Šebestová. Na televizní obrazovce se objevil v roce 1982 – tedy před více než třiceti lety. A tak už pro několikátou generaci se rozumbrada Mach, Šebestová s velkou mašlí a jejich psí kamarád Jonatán stali nejen jedním z nejoblíbenějších večerníčků, ale dostali také knižní a zvukovou podobu a objevili se i v celovečerním hraném filmu.\nV pátek 28.2. se děti z 1. a 2. třídy MZŠ Ždánice s jejich paní učitelkami vydaly do divadla Radost v Brně, aby zhlédly divadelní zpracovaní tohoto oblíbeného večerníčku. Malí i dospělí diváci byli zcela zaujati veselými příhodami a dobrodružstvími Macha a Šebestové i ostatních žáků 3.B, všichni byli nadšeni, že kouzelné sluchátko fungovalo i v Radosti a jeho prostřednictvím jsme se mohli bavit hraním o tom, jak měl Kropáček angínu, jaké má paní Kadrnožková potíže se sousedy kvůli nezbednému Jonatánovi, i o tom, jak jela 3. B na školní výlet, kde zažila neuvěřitelné pirátské dobrodružství. Divadelní představení se líbilo nejen dětem, ale i těm, kteří se s Machem a Šebestovou seznámili právě před třiceti lety.\nVýběr z textů M. Macourka a dramatizace pro Divadlo Radost je dílem Vlastimila Pešky, který je zároveň režisérem inscenace i autorem scénické hudby. Výpravu podle ilustrací Adolfa Borna navrhl Jaroslav Milfajt. Inscenační tým doplňuje Adéla Kratochvílová – pohybová spolupráce.\nÚnor, březen a duben jsou měsíce ve znamení olympiád a soutěží. Každé účasti v okresním kole předchází školní kolo. Zejména v recitační soutěži školní kolo znamená pěkný kulturní zážitek, při němž se představilo 27 mladých nadějných recitátorů z 6. - 9. ročníku. Vysoký počet účinkujících svědčí o tom, že soutěž je mezi žáky oblíbená. Porota měla nelehký úkol, neboť zvláště mezi žáky 6. a 7. ročníku byla konkurence velká a výsledky velmi vyrovnané. Nakonec bylo rozhodnuto takto:\nTřetí kategorie (6., 7. ročník) :\n1. místo: Viktorie Novotná\n2. místo: Václav Knotek a Kateřina Jandorová\n3. místo: Simona Slivková\nČtvrtá kategorie (8., 9. ročník) :\n1. místo: Kateřina Selucká\n2. místo Lubomír Jedovnický\n3. místo: Lenka Mašindová\nBlahopřejeme Viktorii a Kateřině a držíme palce při reprezentaci školy v okresním kole. Všem recitátorům patří poděkování za příjemné odpoledne.\nTo, že pohádka má kladný vliv na utváření a rozvoj osobnosti malého človíčka v předškolním i mladším školním věku, ví určitě každý z nás. V dnešní době plné televize a videa, což představují různé animované příběhy a filmy, má zajisté klasická česká pohádka neocenitelnou úlohu ve výchově dnešní mladé generace. A což teprve dramatizace klasické pohádky plné lidových písniček, při kterém se děti stávají partnerem dění na jevišti a nemají čas se nudit a tím je jejich pozornost maximální! Tak právě takovým představením byla inscenace pohádky Nebojsa v černém lese, kterou volně upravil na motivy klasické pohádky, Drahomír Ožana.\nDěti 1. – 4. ročníku naší školy spolu s dětmi z mateřské školy měly možnost zúčastnit se tohoto představení, které uvedla Umělecká agentura Opava, ve čtvrtek 13. 2. 2014 v Kulturním domě ve Ždánicích.\nA o čem byla tato hraná rozmarná pohádka? O statečném princi Nebojsovi, který se vydal do čarovného lesa, aby osvobodil uloupenou princeznu Fňukalku. Na své cestě překonal celou řadu nástrah, ale nakonec s pomocí kouzelného dědečka, jak už to bývá ve všech pohádkách, všechno dobře dopadlo.\nDěti pohádka velmi zaujala svým příběhem a právě samotným kontaktem jeviště s hledištěm, což děti a i ostatní diváci v sále ocenili na závěr velkým potleskem.\nDěti 2. stupně jsou již na pohádky velké, proto si pro ně umělci z Opavy připravili literární pásmo Česká balada.\nNejprve si žáci „oprášili“ své znalosti z literatury a připomněli si, co to vlastně balada je, co je pro ni typické a jak ji poznáme. (Pro ty, kteří pozapomněli ze školy – balada je lyricko-epická báseň s ponurým dějem, která často končí tragicky, má rychlý dějový spád a řeší se v ní problém viny a trestu.)\nPoté následovaly dramatizace jednotlivých balad. V pořadu byly zastoupeny balady lidové (kramářská píseň Pravdivý příběh, který se stal v městě Mohuči) i umělé (např. Vrba ze sbírky Kytice od Karla Jaromíra Erbena, Balada česká od Jana Nerudy, Balada o námořníku od Jiřího Wolkera a další). Dvacáté století reprezentovala sociální balada, která poukazuje na problémy ve společnosti – např. bída, sociální útisk, nespravedlnost. Umělci žákům představili baladu Červený kaktus ze sbírky Slezské písně od Petra Bezruče. Pořad byl prostoupen také zhudebněnými baladami (např. lidová balada Vandrovali hudci).\nTéma bylo zajímavě zpracované a žáci své nově nabyté znalosti určitě uplatní v hodinách literární výchovy.\nProjekt „V barvách olympijských kruhů“\nTak se jmenoval letošní školní projekt. Uskutečnil se 10 . a 11. února, tedy v době, kdy probíhaly 22. zimní olympijské hry. Jednotlivé ročníky si předem vylosovaly světadíl, o němž pak žáci vyhledávali, třídili a zpracovávali informace zeměpisné a také z oblasti sportu. Své zpracované výstupy pak prezentovaly jednotlivé ročníky v gymnastickém sále, kde všichni ostatní spolužáci byli svědky nepřeberného množství ukázek sportů, jídel a nápojů z jednotlivých kontinentů, písní, tanců, elektronických prezentací a výtvarného pojetí informací z daných kontinentů. Během projektu sehrály jednotlivé ročníky utkání ve vybíjené, starší v košíkové a přehazované.\nPolonéza žáků MZŠ\nSoučástí letošního Společenského plesu byla slavnostní polonéza žáků osmého a devátého ročníku. Dívky, v dlouhých bílých šatech ozdobených červenou květinou z paličkované krajky, a hoši v černých košilích s kravatami ladícími s doplňkem děvčat, okouzlili všechny přítomné. Precizně provedenou skladbou přesvědčili nejen sebe, ale i své rodiče, učitele a ostatní, že vynaložený čas, snaha a píle se jistě vyplatily. Jejich taneční výkon diváci ocenili velkým aplausem i slovy chvály.\nNelze opomenout ani poděkování p. učitelkám Lucii Duroňové a Romaně Smetanové, jež polonézu se žáky secvičily. Velký dík patří rodičům mladých tanečníků, kteří na svá bedra vzali náklady za společenské šaty svých dětí.\nMoje nejkrásnější květina\nTak se jmenuje výtvarná soutěž vyhlášená Českým zahrádkářským svazem. Do ní se zapojily první, druhá, třetí a čtvrtá třída a také šestý ročník. Žáci pod vedením svých vyučujících připravili krásné výrobky a ztvárnili květiny různými výtvarnými technikami. A jak to dopadne, nám sdělí paní učitelka Zajdáková během měsíce března.\nV sobotu 18. ledna proběhl zápis do 1. třídy. Dostavilo se 20 budoucích školáků v doprovodu svých rodičů a mnohdy i sourozenců. Na nové prvňáčky zde čekaly paní učitelky a paní vychovatelky, které posoudily připravenost dětí na školní výuku. Každý z předškoláků přednesl básničku, poznal základní barvy a bez problémů vypracoval úkoly v pracovním listu. Během zápisu předškoláky provázela děvčata z osmého a devátého ročníku. Ta ukázala dětem prostory školy a také vystavené práce našich školáků. Za své výkony obdrželi naši nejmladší drobné dárečky, které jsme pro ně připravili s dětmi a vychovatelkami ze školní družiny. Věřím, že první vstup do opravdové školy byl pro předškoláky příjemný, a bez obav se mohou těšit na zahájení své školní docházky.\nAni se nám to nechce věřit, ale Vánoce už zase klepou na dveře. Předchází jim doba adventu, doba příprav a očekávání na tyto nejkrásnější svátky v roce. Určitě není pochyb o tom, že se na ně těší nejvíce děti. I my ve škole jsme se s vervou pustili do mnoha činností, které nás měly na Vánoce naladit. Vše začalo 5. prosince, kdy se Mikuláš s andělem a čerty vydali na obchůzku po jednotlivých třídách naší školy. V tento den v budově 1. stupně pobíhalo Mikulášů, andělů a malých čertíků daleko víc. Děti se totiž převlekly do kostýmů a vtělily se do pohádkových bytostí, protože zde probíhal projektový den s názvem Čertí škola. Žáci se tak po čertovsku učili a plnili spoustu zapeklitých úkolů. Ve školní družině si zase zatančili na Mikulášské diskotéce. První adventní týden děti zakončily Mikulášským fotbalovým turnajem. K předvánoční atmosféře neodmyslitelně patří výroba různých dekorací. Děvčata a chlapci, kteří navštěvují kroužek vaření, z perníkového těsta upekli adventní věnce a vyrobili svícny z jablíček a pomerančů, vystavili ve vestibulu u překrásně vyzdobeného stromečku. V dalším adventním týdnu jsme se se žáky 7., 8. a 9. ročníku vypravili do Brna. Kdo by si myslel, že jsme sháněli jen poslední vánoční dárky, ten se mýlí. Zavítali jsme na filmové představení Ledové království a do Moravského zemského muzea na expozici s názvem Příběh vánočního stromu. V dílně pak děti dostaly možnost zhotovit si vlastní papírový betlém. O tom, že betlémy se mohou vyrábět i z netradičních materiálů, jsme se přesvědčili při návštěvě Vrbasova muzea ve Ždánicích. Každý z nás už určitě slyšel o adventních koncertech vysílaných Českou televizí. Dávají nám vhodnou příležitost morálně a finančně podpořit naše spoluobčany, kteří potřebují pomoc. Na ně již tradičně dobrovolně přispívají žáci i zaměstnanci naší školy. Letos jsme na jejich konto zaslali částku 11 800 Kč. Touto cestou bychom chtěli poděkovat žákům a především jejich rodičům za pochopení a solidaritu. Kalendářní rok ve škole jsme završili vánočním koncertem, na kterém vystoupili žáci ZUŠ se svými učiteli, v jejich podání jsme si vyslechli koledy i skladby mistrů.\nV pátek 6.12.2013 se uskutečnil na naší škole tradiční turnaj v kopané pro žáky 1. až 4. ročníku.\nBojovalo se ve dvou skupinách. První skupina patřila žákům 1. a 2. třídy, kde mezi sebou soupeřila družstva Levharti, Česko, Tornádo a Bílí tygři.\nDruhá skupina náležela sportovcům ze 3. a 4. třídy a to byli Černé pumy, Atomoví hoši a Bleskoví sněhuláci. Celkem se v tomto turnaji utkalo 7 družstev.\nLetos si v každé skupině zahrála mezi sebou všechna družstva a atmosféra na hřišti byla velice bojovná a napjatá . A jak to nakonec všechno dopadlo?\n1. místo Bílí tygři– 2.tř 1. místo Černé pumy – 3.tř.\n2. místo Levharti – 1.tř. 2. místo Atomoví hoši – 4.tř.\n3. místo Tornádo – 2.tř. 3. místo Bleskoví sněhuláci – 4.tř.\n4. místo Česko - 1.tř. .\nPutovního poháru se zmocnili po velmi dobrém výkonu ve všech zápasech třeťáci Černé pumy, což bylo velké překvapení turnaje. V první skupině patřilo vítězství družstvu Bílí tygři, žákům z 2.třídy. Sladkou odměnu dostal na závěr každý sportovec.\nPoděkování patří panu ing. Vladimíru Slivkovi, který je náš věrný rozhodčí již spoustu let. Také musíme pochválit všechny malé sportovce za jejich skvělé sportovní výkony a chování.\nVšem blahopřejeme a těšíme se na příští ročník!!\n5. prosince se vydal Mikuláš, čert a anděl na svou obchůzku naší školou. V ten stejný den se celý první stupeň proměnil v „Čertí školu“. Žáci oblečeni v mikulášských, andělských a čertovských kostýmech se učili po čertovsku, plnili úkoly a s napětím očekávali návštěvu Mikulášovy družiny. Té předvedli nacvičené tance, zazpívali písničky a zarecitovali básně. Projektový den byl zakončen Mikulášským fotbalovým turnajem.\nPohybem pro radost sobě i druhým\nNa tradici spolupráce naší školy a Domova Horizont jsme navázali i letos. Kroužek aerobiku připravil dvě pohybové skladby, se kterými vystoupil na listopadové diskotéce v Kulturním domě v Kyjově. Na této akci nás vřele přivítali nejen klienti Domova Horizont, ale i přizvaní hosté z Velehradu a Hodonína. Usměvavá děvčata a jejich tance byly oceněny bouřlivým aplausem všech zúčastněných. Dívky se bez ostychu zapojily i do dalšího programu, kterým byl tanec, vystoupení klientů Domova Horizont a další soutěže.\nV podvečer jsme se vracely domů s nezapomenutelnými zážitky a pocitem, že i maličkosti stačí k velké radosti druhých.\nV letošním roce jsme se poprvé zapojili do Školské futsalové ligy. Hrají v ní družstva tvořená žáky II. stupně základních škol a víceletých gymnázií, a to ve čtyřčlenných skupinách. Vzhledem k tomu, že máme vyhovující tělocvičnu, byli jsme vybráni k pořádání 1. kola. To se uskutečnilo ve středu 20. listopadu, kdy k nám dorazily týmy ze Strážnice a Veselí nad Moravou. Družstvo ze Střílek nakonec boje vzdalo a do Ždánic ani nedorazilo, a tak jeho výsledky byly kontumovány. Nejdříve jsme se střetli s „ostřílenými borci“ z Veselí nad Moravou. Ti předváděli nátlakovou hru plnou pohybu, měli i dost šancí, nás však neskutečně držel ve hře svými zákroky brankář Michal Zapletal. Přesto jsme nakonec prohráli těsně 1:2. V dalším zápase se utkalo Veselí se Strážnicí a celkem jednoznačně ji přehrálo (4:1). Bylo tak jisté, že pokud v posledním utkání se strážnickými hochy neprohrajeme, postoupíme z druhého místa do dalších vyřazovacích bojů. Naši mladí futsalisté proto neponechali nic náhodě a až na dvě „hluché minuty“ v druhém poločase kontrolovali průběh rozhodujícího utkání, v němž nakonec zvítězili 5:3. V polovině prosince se tak vydáme na další pokračování futsalové ligy. Zatím si ale na soupeře a místo turnaje musíme počkat. Z reakcí kolegů-vedoucích i samotných hráčů vyplynulo, že jsme organizaci turnaje zvládli na výbornou, poděkování samozřejmě patří i našim mladým futsalistům, neboť ti bojovali a hráli jako tým. Jejich výkon je rozhodně příslibem do budoucna.\nSestava ždánického týmu: M.Zapletal, K. Štipčák, R. Klíč, J. Čadílek, O. Koutný, T. Uhýrek, M. Duroň, J. Havlík, R. Moleš, D. Štipčák, P. Gunár.\nPrvní republika, 2. světová válka a holocaust, únor 1948 a 50. léta, 60. léta a Pražské jaro, normalizace, sametová revoluce - to jsou nejdůležitější etapy naší historie a zároveň také témata projektu Příběhy bezpráví, do něhož je naše škola zapojena od jeho vzniku, tedy 9. rokem. Tento projekt je součástí vzdělávacího programu Jeden svět na školách organizovaný společností Člověk v tísni. Vznikl jako podpora výuky moderních československých dějin s využitím audiovizuálních prostředků a moderních médií a jeho účelem je, aby si mladá generace, která se narodila po pádu komunismu, uvědomovala, že česká společnost žila desítky let v diktaturách, a že tedy svoboda není samozřejmá, je nutné ji chránit.\nV letošním ročníku jsme se zaměřili na 50. léta minulého století z pohledu pamětníků- sportovců a za využití dokumentárního filmu Ivana Biela ,,Postavení mimo hru.“ Žáci 7. – 9. ročníku byli v hodinách seznámeni s tímto historickým obdobím, byl jim promítnut zmiňovaný dokument a následně proběhla ve třídních kolektivech řízená diskuze.\n,,Postavení mimo hru,“ což je název filmu, dostal tehdejší náš hokejový reprezentační tým, kterému nebylo umožněno obhajovat titul mistrů na MS v Londýně roku 1950. Poutavý dokument je protkán soudobými i historickými záběry, slovem provází bývalý reprezentant a trenér Augustin Bubník, z jehož úst také zazněla vševypovídající věta: „Sport se stal politickým nástrojem a sportovci jen pěšáky na šachovém poli.“ Jedním z cílů komunistické vládnoucí garnitury bylo potlačit jakýkoliv projev národní hrdosti, který by mohl ohrozit vládou nastolený totalitní režim v Československu. Takové vzory hrdosti představoval tehdejší úspěšný hokejový tým. Jeho členy bylo nutné odstranit lidem z očí. Proto je komunisté nechali uvěznit, fyzicky a psychicky mučit, a tím se přiznat k velezradě či politickému puči, poté je odsoudit při neveřejném soudním procesu k několikaletým trestům ve věznici na Borech a v uranových dolech v Jáchymově. Takto se z národních hrdinů obratem stali nepřátelé vlasti, zbavení práv, majetku i čestného občanství. Soudní proces měl být politickou propagandou, což se vlastně nesplnilo. Nejvyšší z trestů zněl na 15 let. Pobyt ve vězení mezi intelektuální elitou národa nevyvolává u sportovců jen špatné vzpomínky, ale přinesl jim také spoustu nových přátelství a životních zkušeností. „Vězení byla moje životní univerzita,“ prohlásil ve snímku Bubník. Po návratu z trestu se ke sportovní kariéře už nevrátili, jelikož by to znamenalo spolupráci s StB. Augustin Bubník se tedy vrátil k původnímu povolání řezníka a posléze dostal nabídku trénovat finskou reprezentaci a pak mužstvo Plzně.\nDokument žákům ukázal, jak fungoval totalitní režim, ve kterém jsou všechny projevy svobody krutě potlačovány a vyvolal u nich silné emoce.\nDruhá část projektu proběhla 15. listopadu formou besedy s pamětníky oné doby, bývalými sportovci - gymnastkou Věrou Růžičkovou a cyklistou Františkem Jursou. Dvojici Brňáků doplnila naše paní starostka Iva Stafová, bývalá reprezentantka v cyklistice. Součástí bylo promítnutí ukázky z dokumentu ,,Zlato pro Elišku.“ Zmiňovaní žákům přiblížili výhody, ale i úskalí sportování v totalitě. Zazněly zde medailonky ze života obou sportovců. Věra Růžičková se od dětství věnovala gymnastice a jako náhradnice se dostala na OH 1948 do Londýna. Tragické okolnosti, nečekané úmrtí členky družstva Elišky Misákové na dětskou obrnu, umožnily Růžičkové reprezentovat Československo ve vítězném družstvu. Eliška, jako jediná sportovkyně na světě, získala zlatou medaili in memoriam. Zajímavostí také bylo, že za vítězství gymnastky obdržely gramorádia. V porovnání s dnešními odměnami za medailová umístění to dětem připadalo až komické. Brzy po návratu z Londýna vešel olympijský tým v zapomnění, jelikož jedna členka emigrovala do zahraničí. To všechno byly důsledky totalitního režimu. Od té doby se paní Růžičková věnovala nejdříve rodičovským povinnostem a poté až dosud trenérské činnosti v Sokolu Brno.\nFrantišek Jursa, silniční a dráhový cyklista, dosáhl 5. místa ve stíhacím závodě družstev na LOH 1956 v Melbourne, dále několik titulů mistra republiky na dráze i silnici. Po ukončení aktivní sportovní činnosti také vychovával jako trenér mladou cyklistickou generaci, především v oddílu Dukla Brno. Pan Jursa povyprávěl žákům silné zážitky z několikaměsíční cesty z australského Melbourne, kterou absolvoval reprezentační tým cyklistů lodí a vlakem oklikou přes Sovětský svaz, jelikož vedoucí jejich výpravy měl obavy, aby sportovci neemigrovali. A ubytování ,,v pasti“ na sovětské lodi bylo dokonalou ochranou.\nPo těchto výpovědích následovala sprcha různých otázek žáků směrem k našim hostům týkajících se zásahů režimu do sportu, dopingu, osobního života, péče státu o bývalé vrcholové sportovce apod.\nProjekcí filmu ,,Postavení mimo hru“ a besedou s pamětníky, tedy autentickými zážitky, jsme podle ohlasů žáků jim velmi dobře dokázali přiblížit období komunismu, stále ještě živou historii.\nKoncert septeta MUSICA ANIMAE – 25. 10. 2013\nPoslední školní den před podzimními prázdninami jsme si zpříjemnili zajímavým kulturním zážitkem. Zavítalo k nám sedmičlenné hudební uskupení MUSICA ANIMAE tvořené žesťovým kvintetem, klávesistkou a zpěvačkou. Hodinový koncert věnovaný populární (nonartificiální) hudbě 20. století přinesl řadu písní a skladeb v zajímavých, často netradičních transkripcích a aranžmá. Nutno dodat, že perfektně zvládnutá hudební čísla byla navíc doplněna kvalitním, kultivovaným mluveným slovem. Všichni posluchači tak pozvolna proplouvali plynule navazujícími hudebními ukázkami. Vystoupení zahájila ústřední melodie z filmu Hvězdné války, po níž jsme se již nechali unášet na vlnách černošské hudby. Slyšeli jsme tak spirituál Má zem, nadčasový ragtime Scotta Joplina The Entertainer Piano i pohodové Blues na cestu poslední pánů Suchého a Šlitra. Jazzu a jeho vlivu na další hudbu minulého století se vystupující věnovali i v další části programu. Zazněla například skladba z muzikálu Jerryho Hermana Hello Dolly, písně Osvobozeného divadla Svítá a Nebe na zemi z pera Jaroslava Ježka, ale i celosvětově proslavená polka Jaromíra Vejvody Škoda lásky, která dokonce v roce 2000 zvítězila v anketě Hit století. Poté jsme se pomyslně ocitli ve druhé polovině 20. století – v éře rockandrollu, který jsme si připomněli písní z filmu Džungle před tabulí nebo českou verzí hitu Love Me Tender proslavenou Karlem Gottem pod názvem Pár havraních copánků. Na hudbu s americkými kořeny pak navázala ta evropská. Kdo by neznal liverpoolskou kapelu The Beatles a její zlatý song Yesterday nebo švédskou skupinu Abba s písní Mamma Mia! Závěrečný blok velmi zdařilého koncertu obstaraly další populární melodie. Fantoma opery A. Lloyda Webera střídal muzikál z pera Karla Svobody a Zdeňka Borovce Dracula či jazzrocková píseň z filmu Rocky. Hudebníci se s námi rozloučili skladbou z filmu Princ egyptský. Vystoupení septeta Muzika Anime, které se představilo ve složení Dagmar Osičková – sólový zpěv, Jarmila Čadeni – klávesy, zpěv, Zbyněk Bílek – trubka, zpěv, Václav Švaňhal – tuba, zpěv, Josef Kúřil – pozoun, zpěv, Radek Růžička – pozoun, zpěv a Jan Míchal – trubka, zobcová flétna, sólový zpěv a moderování pořadu, se neslo v příjemné, sluncem zalité podzimní atmosféře, k níž přispělo i ukázněné publikum složené z žáků a učitelů naší školy. Už se těšíme na další podobný kulturní zážitek!!!\nV pondělí 21. října 2013 se vybraní žáci Masarykovy základní školy zúčastnili projektu Ekoden s Kometou. Jednalo se o akci ekologického zaměření, kterou pořádal hokejový klub Kometa Brno, ve spolupráci se školským zařízením pro environmentální vzdělávání Lipka a svým Fan Klubem. Celý projekt zaštiťoval biolog RNDr. Mojmír Vlašín. Organizátoři se soustředili na ochranu životního prostředí a třídění odpadu. Význam správného třídění a recyklace odpadů byl dětem nastíněn pořadateli v krátké úvodní besedě, která se odehrála v KAJOT ARÉNĚ. Po této přednášce se žáci, společně s hráči Komety Brno přesunuli do parku v okolí hradu Špilberk, kde rozdělení do skupin, sbírali odpadky do předem připravených pytlů. Bezpečnost hromadného přesunu více než sedmi set účastníků ve třiadvaceti družstvech zajišťovali příslušníci Městské policie města Brna. Policisté žáky také poučili i rizicích sběru odpadu a zběžně je instruovali, jakému odpadu se zcela vyhnout.\nSamotný prostor, který děti vyčistily, byl rozdělen na jednotlivé úseky. Každý z těchto úseků byl do různé míry znečištěný, a proto se výsledky jednotlivých družstev výrazně lišily. Celkové množství nasbíraného a vytříděného odpadu se rovnal téměř 360 kilogramům.\nPo skončení sběru odpadků se všichni účastníci přesunuli zpět do KAJOT ARÉNY, kde bylo vyhlášeno nejúspěšnější družstvo. Nejen tyto děti byly pak odměněny diplomy za absolvování akce. Po vyhlášení následovala zábava ve formě prohlídky „zákulisí“ stadionu nebo bruslení na ledové ploše. Tato možnost společně s příležitostí shlédnout trénink A týmu Komety byla žáky velmi kladně přijímána.\nI přes drobné nedostatky ze strany organizátorů se akce snad vydařila, žákům se líbila a splnila svůj cíl – přiblížit dětem význam a možnost třídění odpadu.\nVe středu 16. října se vybraní žáci z 8. a 9. ročníku zúčastnili Přírodovědného klokana. Soutěž Přírodovědný klokan vznikla v roce 2006. Pořadatelem soutěže je Přírodovědecká fakulta Univerzity Palackého v Olomouci ve spolupráci s Pedagogickou fakultou UP v Olomouci. Každý soutěžící řeší jednorázový test, který obsahuje 24 úloh, přičemž se vybírá jedna správná odpověď z pěti nabízených možností. Na řešení mají žáci 40 minut čistého času. A jaké otázky se z oblasti zeměpisu, přírodopisu, fyziky, chemie a matematiky například řešily?\n1.Každý poledník má svůj místní čas. O kolik minut se bude lišit místní čas v Tokiu\n(140° v. d.) oproti Manile (121° v. d.)?\n(A) 12 (B) 19 (C) 152 (D) 84 (E) 76\n2.Kolik kusů nemůžeme dostat při rozříznutí kruhového dortu čtyřmi rovinnými svislými řezy?\n(A) 5 (B) 7 (C) 9 (D) 11 (E) 12\n(A) žijící plaz podobný varanovi\n(B) vyhynulý veleještěr\n(C) odborný název pro chameleona\n(D) vyhynulý druhohorní obojživelník\n(E) již vyhynulý savec žijící ve třetihorách\n4. Papír má tvar pravoúhlého trojúhelníku, jehož strany mají délky 3, 4 a 5 cm. Přehneme tento papír tak, že vrchol C splyne s vrcholem B. Pak znovu přehneme papír tak, že bod A splyne s bodem B. Jaký tvar má papír, který dostaneme?\n(A) čtverce (B) obdélníku (C) pětiúhelníku\n(D) nepravidelného šestiúhelníku (E) žádná z možností\nNejlepšího výsledku na škole dosáhla Kateřina Selucká z osmého ročníku.\n1 150. výročí příchodu Cyrila a Metoděje\nV letošním roce si připomínáme významné 1 150. výročí příchodu bratří Cyrila a Metoděje na Velkou Moravu.\nPři této příležitosti byla organizována celá řada akcí, výstav a soutěží. Jedné z nich se zúčastnila i naše škola. Jednalo se o výtvarnou soutěž, kterou vyhlásil DSO Politaví. V hodinách výtvarné výchovy se žáci 5. až 8. ročníku s velkým nadšením pustili do práce a jejich úsilí rozhodně stálo zato. Z nepřeberného množství zdařilých výtvorů jsme ale museli vybrat jen pět nejlepších. Ani ostatní práce nepřijdou nazmar, můžeme si je prohlédnout ve vestibulu naší školy.\nUrčitě stojí za zmínku i dopis organizátora celé akce, pana Jaroslava Šimandla, který ve zkrácené podobě přikládáme.\nChci moc poděkovat všem školám, které zaslaly výtvarné práce žáků na akci Slavkovská iniciativa smíření, která se konala letos ve Velešovicích. Sešla se spousta krásných výkresů i trojrozměrných výtvorů. Všechny práce se společnou tematikou Cyril a Metoděj.\nNádhera. Vystavené práce budily pozornost po celou dobu trvání akce. Vybrat tři nejlepší práce bylo nad síly poroty, všechny práce byly výborné, všechny zaslouží odměnu.\nVedení některých škol požádalo o zapůjčení všech dětských výtvorů, požadují, aby se výstavka stala putovní. Jiné školy požádaly o možnost schůzky s představiteli církví a vedení DSO ŽlaP a uskutečnění krátké besedy na dané téma.\nOba požadavky jsme projednávali s možnými účastníky a myslíme, že jsou to požadavky oprávněné a z naší strany při troše dobré vůle i splnitelné.\nNezapomněli jsme ani na malou odměnu pro všechny účastníky. Dárky budeme rozdávat při objíždění a prezentaci výstavky.\nA na závěr ještě přehled škol, které zaslaly výtvory svých žáků:\nHeršpice, Hodějice, Holubice, Hrušky, Křižanovice, Křenovice, Milešovice, Němčany, Nížkovice, Lovčičky, Otnice, Slavkov u Brna Komenského, Slavkov u Brna, Tyršova, ZUŠ Slavkov u Brna, Šaratice, Uhřice, Velešovice, Ždánice\nJaroslav Šimandl, předseda DSO ŽlaP\nDeváťáci v Hodoníně\nVeletrh vzdělávání a exkurze v tepelné elektrárně byly cílem naší cesty do okresního města Hodonína. Na tuto cestu se pravidelně vydávají deváťáci naší školy již řadu let. My jsme nemohli, ani nechtěli tuto tradici porušit, a tak jsme 2. října vyrazili.\nNejdříve jsme navštívili tepelnou elektrárnu, kde jsme se dověděli spoustu zajímavostí od našeho průvodce pana Mazánka. Nikdo z nás určitě doposud nevěděl, že tato elektrárna je 3. největší elektrárnou na světě schopnou provozu na čistou biomasu. Roční spotřeba biomasy činí asi 210 000 t a hnědého uhlí téměř 250 000 t. S principem fungování tepelné elektrárny nás pan učitel Neužil seznámil již předem v hodinách fyziky a teď jsme měli možnost převést teorii do praxe. Prohlédli jsme si zde skládku biomasy a uhlí, spalovací kotel, rozvodnu elektřiny, která má ojedinělé umístění přímo v elektrárně. Zajímavé také byly dvě turbíny přeměňující energii tepelnou na energii kinetickou. Prohlídku jsme ukončili v řídící jednotce celé elektrárny. Během exkurze jsme měli možnost zhlédnout panorama Hodonína ze střechy budovy.\nDalší část výjezdu do okresního města patřila návštěvě Veletrhu vzdělávání, kde se prezentovaly střední školy a odborná učiliště z regionu. Zástupci jednotlivých škol spolu se svými studenty nám zde předvedli své výrobky, činnosti a podávali informace zájemcům. Každý si tu mohl přijít na své.\nPlni dojmů, nových vědomostí a přehledu o regionálním školství jsme se v odpoledních hodinách vrátili do Ždánic.\nMichal Procházka, žák IX. B\nVe dnech 18. a 19. září se na obou stupních naší školy uskutečnily besedy na téma "Bioodpad není odpad ", pořádané firmou EKOR. Besed se zúčastnili žáci všech ročníků. Proškolení lektoři poučili žáky o základním dělení odpadu na papír, plasty, sklo a v neposlední řadě bioodpad.\nHlavním cílem přednášek bylo seznámit žáky s významem a způsoby recyklace bioodpadu. Žáci dané téma poznávali nejenom prostřednictvím odborného výkladu, ale také vyplňováním pracovního listu, ti mladší pomocí aktivit a jiných zábavných činností. Naučili se tak rozlišovat, co všechno patří do bioodpadu, dále základní terminologii a technologické postupy zpracování bioodpadu. Během besed byl kladen velký důraz na výsledný efekt recyklace, což je především menší znečištění životního prostředí a druhotné zpracování biologických materiálů. V závěru byli žáci vyzváni, aby " otestovali " také své rodiče a přiblížili jim téma zpracování bioodpadu.\nSlavnostní zahájení školního roku 2013 / 2014 se uskutečnilo v sále KD v pondělí 2. září. Zde bylo slavnostně přivítáno 27 prvňáčků, kteří obdrželi dárkovou tašku a pamětní list. Za drobné dárky patří poděkování paní starostce, paní Daně Schofrové, paní Oldřišce Urubkové a paním vychovatelkám ze školní družiny.\nNejen prvňáčky, ale všech 263 žáků školy a 20 pedagogů přivítali hosté- pan ředitel Markus, paní starostka Staffová, pan ředitel ZUŠ Procházka a paní Příkopová a popřáli mnoho zdaru a úspěchů ve stávajícím školním roce.\nDopoledne pak proběhlo slavnostní otevření nově zrekonstruované budovy národní školy za účasti dalších hostů.\nSto let Měšťanské školy ve Ždánicích\nVe dnech 14. a 15. června 2013 proběhly oslavy 100 let Měšťanské školy ve Ždánicích. V pátek 14. 6. se uskutečnila otevřená výuka ve všech třídách školy. Zúčastnila se jí 91 rodičů a hostů, nejvíce ve 3. třídě – 20. Po oba dny byly v hlavních školních budovách vystaveny historické dokumenty týkající se ždánických škol a školáků. Součástí výstavy byly i práce současných žáků školy, které vytvořili v rámci dlouhodobého projektu „Ždánická škola očima dětí“. Každá třída si zvolila téma, které rozpracovala do samostatných výstupů a následně vystavila. Jenom pro ilustraci některá témata: „Historické budovy a významní rodáci Ždánic“, „Žákovský slang v dobách našich prababiček, babiček a maminek“, „Já a moji předci v naší škole“, „Škola a počítače“, „Kultura ve Ždánicích“ a další. Historické materiály (fotografie, vysvědčení, žákovské práce, učebnice, sešity, …..) nám zapůjčili občané ze Ždánic a okolních obcí. Nejstarším dokladem byla „Třídní kniha o návštěvě a prospěchu žáků čtvrté třídy II. oddělení pětitřídní školy obecné ve Ždánicích“ ze školního roku 1907/1908. Jako správce školy je zde podepsán Jakub Vrbas. Nejstarší vysvědčení pak pocházelo z 12. července 1911. Patřilo Cyrilu Blatnému, mělo název „Vysvědčení propouštěcí“ a vydala ho Správa veřejné školy obecné ve Ždánicích. Na vysvědčení jsou uvedeni Schönsgibl jako třídní učitel a správce školy Jakub Vrbas. Další dokumenty byly seřazeny chronologicky po desetiletích. Výstava se setkala se značným zájmem absolventů ždánické školy i hostů – byla jich téměř pětistovka.\nV pátek se také uskutečnilo slavnostní shromáždění v sále KD Ždánice. Zde převzali pamětní listy významní absolventi školy, kteří se proslavili na poli vědy, kultury a ekonomiky. Byli to prof. Ing. Lubomír Brančík, CSc. z VUT Brno, doc. RNDr. Václav Bumba, CSc. z UP Olomouc, Ing. Antonín Chudý – Narex Ždánice, prof. Mgr. Jarmila Krátká – Janáčkovo divadlo Brno, Miloslav Maršálek – HaDivadlo Brno. V rámci slavnostního večera byl promítnut filmový dokument ze současné MZŠ Ždánice. RNDr. Vladimír Kotík představil svou knihu „Historie Měšťanské a základní školy ve Ždánicích“. Své vyprávění doplnil prezentací dobových fotografií.\nSoučástí oslav byla také dvě představení Školní akademie 2013, která dohromady navštívilo 550 diváků. Školní akademie se uskutečnila již po dvaadvacáté. Vystoupily na ní všechny třídy školy a téměř všichni žáci.\nSvé dojmy vyjádřili návštěvníci oslav pochvalou na místě nebo zápisem do návštěvních knih. Velice se nám líbilo uznání jedné z návštěvnic: „Vaše škola není žádná staletá babička, ale živá, vyšňořená nevěsta“.\nMgr. František Markus, ředitel školy


Chanel Coco Mademoiselle toaletní voda (3 x náplň) pro ženy | notino.cz\nDoprava zdarma bez limitu Nakoupit Získejte vzorek vůně Valentino Voce Viva NÁKUPY BEZ OBAV 90 dní na vrácení peněz\nDoprava zdarma bez limitu Nakoupit Získejte vzorek vůně Valentino Voce Viva\nDoprava zdarma bez limitu Nakoupit\nChanel Coco Mademoiselletoaletní voda (3 x náplň) pro ženy\nKód: CHA1893 | Toto zboží není momentálně k dispozici\nOdesláním souhlasíte se zpracováním emailu za účelem informování o dostupnosti konkrétního produktu společností Notino s.r.o. Máte právo svůj souhlas odvolat. Více informací v zásadách zpracování osobních údajů.\nVyužijte dopravu zdarma na veškeré objednávky.\nPopis parfému Chanel Coco Mademoiselle\nGabrielle Chanel, přezdívaná Coco, patří bezesporu k nejvýznamnějším osobnostem nejen světové módy. A právě na počest této šarmantní dámy vznikla toaletní voda pro ženy Chanel Coco Mademoiselle, která je stejně okouzlující, ženská a elegantní, jako šarmantní zakladatelka značky Chanel. Dopřejte si i vy luxus ukrytý v minimalistickém flakonku.\nkvětinová chypre vůně s citrusovými tóny\nideální pro každodenní nošení\nlehčí verze parfémované vody Coco Mademoiselle\nV úvodu vás okouzlí šťavnatý pomeranč a citrusové tóny bergamotu. Srdcem celé vonné kompozice je romantická růže, něžný jasmín a exotické liči. Vůně stojí na základech tvořených gurmánskou vanilkou spolu s kombinací pižma, vetiveru a pačuli.\nZa působivou vonnou kompozicí dámské toaletní vody Coco Mademoiselle stojí parfémář Jacques Polge. Vůně byla uvedena na trh roku 2001, spolu se stejnojmennou parfémovanou vodou. Obě vůně Coco Mademoiselle obsahují téměř stejné složky, avšak jejich poměry a intenzita se liší – toaletní voda je lehčí, proto se perfektně hodí na každodenní nošení po celý rok. Flakon vůně je elegantní, minimalistický a nadčasový. Tak, jako značka Chanel sama.\nTzv. vysoké tóny – rozvinou se hned po aplikaci. Tvoří první dojem a jsou zpravidla velmi intenzivní, odeznívají rychle.\nTzv. střední tóny – Srdce nastupuje po několika minutách, po odeznění hlavy. Vydrží obvykle 2-3 hodiny.\nliči, růže, jasmín\nTzv. nízké tóny – poslední a nejdelší fáze parfému. Vydrží asi 4 hodiny, ale může to být i celý den.\npižmo, vanilka, vetiver, pačuli\nO značce Chanel\nZakladatelka značky Chanel přezdívaná „Královna módy“ – Gabrielle Bonheur Chanel – se narodila v roce 1883 v západofrancouzském městečku Saumur. Módní svět však dobyla až z Paříže svým progresivním návrhem kostýmu s nohavicemi a sukní.\n„Coco“ Chanel začínala jako barová zpěvačka, kde získala i svoji přezdívku. Svůj první módní salón otevřela v roce 1912 a brzy se vypracovala na uznávanou návrhářku. V polovině 20. století již udávala trendy haute couture. Značku Chanel nosily osobnosti jako Jacqueline Kennedy nebo Grace Kelly, které si zamilovaly kousky se sportovními a pánskými prvky zachovávající ženskou linii.\nG. B. Chanel začala brzy své modely doplňovat i vlastními návrhy šperků a broží a následně se též angažovat v oblasti kosmetiky a parfumérství. Legendární vůně Chanel N° 5 byla na trh uvedena již v roce 1921 a dodnes je jedním z nejslavnějších a nejprodávanějších parfémů.\nRecenze Chanel Coco Mademoiselle\nGuess Seductivetoaletní voda pro ženy 75 ml\nHugo Boss BOSS The Scent Absoluteparfémovaná voda pro muže 100 ml\nChloé Nomadeparfémovaná voda pro ženy 75 ml\nJil Sander Suntoaletní voda pro ženy 75 ml\nHugo Boss BOSS Bottledtoaletní voda pro muže 100 ml


Garážová stání na prodej Olbramovice | Eurobydleni.cz\nAktuální nabídka garážová stání na prodej Olbramovice denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si garážová stání na prodej Olbramovice než Vás někdo předběhne.\nKategorie garážová stání na prodej Olbramovice se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele garážová stání na prodej Olbramovice neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je garážová stání na prodej Olbramovice právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné garážová stání na prodej Olbramovice\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii garážová stání na prodej Olbramovice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující garážová stání Olbramovice, a to garážová stání na prodej Olbramovice, pronájem garážového stání pronájmy garažévých stání Olbramovice, Garážové stání Olbramovice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii garážová stání k prodeji Olbramovice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích různé nemovitosti Olbramovice, různé nemovitosti k prodeji Olbramovice, různé nemovitosti k pronájmu Olbramovice, Ostatní Olbramovice na dražba.\nDalší lokality v okolí garážová stání na prodej Olbramovice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii garážová stání na prodej Olbramovice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr garážová stání na prodej Olbramovice. Určitě lépe naleznete garážová stání na prodej Olbramovice, který hledáte.


Používáme celosvětově přijímaný systém bezpečnosti Secure Sockets Layer (SSL). Tento systém šifruje veškeré kreditní a debetní platby kartou přes internet. Systém funguje automaticky a obdržíte okamžité oznámení, pokud by jej váš prohlížeč nepodporoval.\nCo znamená „Chyba FEP“?\nBudete si muset stáhnout nejnovější verzi Flash Player, aby se zobrazila platforma na vašem stolním počítači.\nJaké jsou systémové požadavky pro MetaTrader 4?\nKlientský terminál může fungovat s použitím všech operačních systémů Microsoft Windows od XP výše. Doporučujeme, abyste při ovládání svého účtu MT 4 používali nejnovější verzi Microsoft Windows. Dále se požaduje pro ovládání také procesor, který podporuje instrukce SSE.\nMá platba kartou je odmítnuta - proč?\nKdyž u nás vkládáte peníze, použitá karta musí mít stejnou registrovanou adresu, jako je adresa, kterou máme v našich záznamech. Pokud jsou vaše adresy stejné a toto je poprvé, kdy používáte tuto kartu u nás, poradili bychom Vám, abyste kontaktovali svou banku a informovali je, že plánujete udělat u nás vklad. Někdy se stane, že banky odmítnou počáteční depozit, aby mohli provést bezpečnostní kontrolu u majitele karty.\nAž budete kontaktovat svou banku, banka odstraní zablokování a měli byste být schopni zpracovat úspěšně svou transakci.\nMé grafy nefungují - proč?\nPokud používáte Google Chrome , jedním důvodem, proč možná Vaše grafy nefungují, může být to, že Vám brání v přístupu blokování vyskakovacích oken (pop up). Nemůžete si zobrazit graf v novém okně, když používáte Google Chrome, neboť Chrome interpretuje zobrazení nového okna jako vyskakovací reklamu a zablokuje ji.\nChcete-li tomuto zabránit, postupujte podle níže uvedených kroků:\nKlikněte na tlačítko nabídky v pravém horním rohu vyhledávače Chrome.\nVyberte si možnosti pro vytvoření nové záložky\nKlikněte na „Pod ochranou“ (Under the Hood)\nKlikněte na Obsah nastavení a poté vyberte Správa výjimek, která je v části vyskakovacích oken (Pop-ups)\nPřidejte ?trade.etxcapital.com? jako výjimku.\nZavřete okno pro ukončení\nNevidím všechny trhy na své platformě MT4.\nAby se zobrazily všechny trhy na vaší platformě MT4, klikněte prosím na políčko „Symbol“ na Vaší platformě, poté klikněte pravým tlačítkem své myši, vyberte „Ukázat vše“ a objeví se kompletní seznam dostupných trhů.\nProč se nenačítá má obchodní platforma?\nPokud nebude fungovat Vaše obchodní platforma, přihlaste se prosím s použitím jiného internetového prohlížeče, než jaký jste používali dosud. Pokud to nebude fungovat, přesvědčte se, že nastavení ochrany soukromí a bezpečnosti Vašeho preferovaného prohlížeče jsou na úrovni střední nebo nízké. Pokud se stále nebudete moci přihlásit k obchodní platformě, restartujte své internetové připojení. Pokud jste postupovali podle těchto kroků a Vaše obchodní platforma stále nefunguje, zavolejte na číslo +44 (0) 20 7392 1494 a zeptejte se některého z našich pracovníků klientské podpory.\nCo znamená „Chyba validace ceny“?\nKdyž se na naší platformě zobrazí chybové hlášky k validaci ceny - například to, že cena již neexistuje, souvisí to s rychlostí internetu na používaném zařízení a/nebo s tím, že na trhu, který obchodujete, je vysoké kolísání. Doporučujeme minimální rychlost pro upload 1Mb a minimální rychlost pro download 2Mb. Pokud si uděláte průzkum na internetu, měli byste se dostat na různé webové stránky, kde si můžete otestovat zdarma rychlost svého zařízení.\nPokud by byly Vaše rychlosti upload a download výrazně vyšší, než je uvedeno výše, informujte nás prosím o této skutečnosti, abychom se jí mohli více zabývat. Pokud jsou rychlosti nižší, než doporučujeme, měli byste vyzkoušet pro obchodování lepší internetové připojení.\nMám problémy s podáním on-line žádosti o účet.\nProsím zavolejte na číslo +44 (0) 20 7392 1494 nebo pošlete e-mail na adresu customer.service@etxcapital.com\nJak odstraním karty ze svého účtu, abych mohl/a přidat novou?\nAby se mohly odstranit některé z Vašich registrovaných karet, zavolejte prosím na číslo +44 (0) 20 7392 1494 nebo pošlete e-mail na adresu customer.service@etxcapital.com


Kuchařka Papáníčko - Vídeňský zákusek\n300gr polohrubé mouky, 250gr práškového cukru, 4 vejce, 125ml oleje, 125ml mléka, 1 vanilkový cukr, ½ prášku do pečiva, 1 250ml pomerančového džusu, 2 krémové prášky, 1 vanilkový pudink, 50ml smetany ke šlehání, 2 ztužovače šlehačky, 3 balíčky dlouhých piškotů, 6 lžic cukru, rum, čokoláda.\nVejce, práškový cukr a vanilkový cukr smícháme. Přidáme olej, mléko a polohrubou mouku s kypřícím práškem do pečiva. Vypracujeme hladké těsto. Takto připravené těsto rozetřeme na vymazaný, pomoučený hlubší plech a upečeme ve středně vyhřáté troubě. Krém uvaříme z litru pomerančového džusu, vanilkového pudinku, krémových prášků a šesti lžic cukru. Krém dobře promícháme, a ještě teplý ho nalijeme na vychladlé upečené těsto a dáme do chladu. Potom na něj natřeme dotuha vyšlehanou šlehačku se ztužovačem. Piškoty namočíme ve zbytku džusu s rumem a klademe je těsně vedle sebe na šlehačku. Vrch ozdobíme roztavenou čokoládou. Řezy krájíme mezi piškoty.


Snídaně s Vrátky\nNacházíte se zde: Home Aktuality Zprávy Snídaně s Vrátky\nStředa, 05 Prosinec 2018 08:19\nKavárna Vrátka z Třebíče, která zaměstnává hendikepované, přivezla dnešní mrazivé ráno teplou kávu a spoustu slaných i sladkých ručně vytvořených produktů. Tržba za 3 hodiny prodeje dosáhla téměř 20 tisíc korun.\nKaždý poslední čtvrtek v měsíci snídají dukovanští zaměstnanci s dobrým pocitem, že pomáhají druhým. Od loňského roku se v elektrárně pravidelně střídají dvě terapeutické kavárny, které připravují snídaně pro zaměstnance i dodavatele elektrárny. S dobrou náladou a chutnými čerstvými produkty dnes přijeli do elektrárny klienti a pracovníci kavárny Vrátka z Třebíče.\n„Tržba 19 087 korun je, za dobu co do elektrárny jezdíme, rekordní. Dnes jsme tu měli dva nové pracovníky – Michala Kasáčka a Milana Štěrbu. Zvládli vstupní procedury i „cvrkot“ při prodeji,“ říká Irena Rybníčková, předsedkyně sdružení Vrátka Třebíč.\nObčanské sdružení Vrátka, které pomáhá zajišťovat pracovní uplatnění osobám se zdravotním postižením je v elektrárně Dukovany častým hostem. Pravidelně se účastní velikonočních a vánočních trhů pořádaných pro zaměstnance a dodavatele v elektrárně Dukovany. Občerstvení připraví i pro nově pořádaný happening – rozsvěcení stromu u elektrárny na Mikuláše 6. prosince odpoledne.\nSkupina ČEZ a její elektrárny v regionech naplňují společenskou odpovědnost do posledního puntíku. Dlouhodobě podporují neziskové organizace ve svém okolí, a to jak finančně, tak také prostřednictvím podpory jejich zaměstnanců. Již tradičními se staly různé charitativní sbírkové akce či velikonoční a vánoční trhy, při kterých organizace nabízí své výrobky. Neméně významná je přímá pomoc při tzv. dobrovolnických dnech, které ČEZ pro své zaměstnance organizuje. Dalším prvkem pomoci se staly tzv. „charitativní snídaně“, při kterých si zaměstnanci elektrárny Dukovany mohou jedenkrát v měsíci v ranních hodinách zakoupit lahůdky a teplé nápoje od chráněných pracovišť z regionu.\nObčanské sdružení Vrátka od roku 2008 pomáhá zajišťovat pracovní uplatnění osobám se zdravotním postižením, a to i v několika vlastních provozovnách. Dále nabízí možnost vzdělávání, rekvalifikace a sociální službu sociální rehabilitace. Sdružení se zúčastňuje řady společenských akcí, na kterých prodává nejen občerstvení z již zmíněné kavárny, ale také výrobky z chráněné dílny a tím prezentuje práci handicapovaných (www.vratka.cz).


Televizní tipy na sobotu: biatlon, Moonraker a Rivalové - Lupa.cz\nLupa.cz » Televizní tipy na sobotu: biatlon, Moonraker a Rivalové\nČT sport, 12:40 – biatlon: SP 2015/16, Rusko – Přímý přenos stíhacího závodu žen na 10 km z ruského Chanty-Mansijsku.\nJednotka, 14:10 – psychologické drama Signum laudis – Ústřední postavou filmu z 1. světové války je bývalý překupník koní, který převezme velení po padlých důstojnících na ruské frontě. Následně sice obdrží z rukou generála vyznamenání, ale v okamžiku, kdy statek, na kterém se nachází, obklíčí němečtí vojáci a štáb se rozhodne vzdát, musí se bývalého překupníka koní, nyní fanatického držitele vyznamenání Signum laudis, zbavit… (Československo, 1980)\nČT 2, 20:00 – klasická bondovka Moonraker – Raketoplán Moonraker unesou při letecké přepravě přímo ze vzduchu. James Bond se při pátrání dostává do Draxova průmyslového závodu a tady zjišťuje, že Hugo Drax vyvinul nervový plyn, který by dokázal vyhubit veškeré lidstvo. Fanatický průmyslník totiž sní o orbitálním městě obývaném nadlidmi… (Moonraker, Velká Británie, Francie, 1979)\nNova, 20:20 – životopisné drama Rivalové – Závratná rychlost, adrenalin proudící v žilách, krásné dívky a nezkrotná touha po vítězství. Závody Formule 1 jsou místem, kde jediná chyba může znamenat smrt. Na těchto okruzích spolu soupeří dva odvěcí rivalové: James Hunt je neřízená střela, neodolatelný playboy a brilantní řidič, Niki Lauda je dokonalý profesionál, vždy precizní a disciplinovaný. (Rush, resp. Rush – Alles für den Sieg, Velká Británie, Německo, 2013)\nPrima, 22:00 – historický film Centurion – Rok 117 našeho letopočtu. Římské impérium dosáhlo za vlády císaře Traiana svého největšího územního rozsahu. Jen v severní Británii se nedaří dobýt území obývané divokým kmenem Piktů. Quintus, který jako jediný přežil piktský útok na římskou pevnost, táhne spolu s legendární Devátou legií na sever, aby splnili jasně znějící rozkaz – sprovodit Pikty ze světa. (Centurion, Velká Británie, USA, 2010)\nČT 1 v pátek opět zazářila v hlavním vysílacím čase\nčt2 23.50 Jezero smrti