48 hodin v Basileji - Články z časopisu SWISSmag - Switzerland Tourism\n48 hodin v Basileji\nSamozřejmost, s jakou město na křižovatce tří států prozrazuje svůj nenucený styl a šarm, je daný jeho kosmopolitní polohou i citlivou kombinací tradice a moderny. Avantgardní architektura kontrastující s budovami z 15. století a přirozený cit pro umění tu působí jako všestranný kulturní koncept. Pro začátek zkuste třeba vtipné a okouzlující seznámení u novodobého symbolu města, Tinguelyho kinetické fontány s veselou souhrou mechanických objektů a gejzírů třpytící se vody a na závěr kulturního maratónu dobijte baterky pro změnu u dynamického proudu Rýna, s osvěžujícími promenádami, příjemnými hospůdkami i plovárnami pár kroků od živého městského ruchu.\nTento článek vyšel v časopisu SWISSmag 03 (podzim/zima 2010).\nŽádný klid a nudné ticho\nSvou kulturní pouť po Basileji začněte třeba v galerii Jeana Tinguelyho, kterou vytvořil renomovaný švýcarský architekt Mario Botta přímo na míru hravé kinetické tvorby největší ikony švýcarského umění. Pokud máte někdy pocit, že modernímu umění nějak nerozumíte, při sledování Tinguelyho exponátů zažijete pocit katarze a dokonalého osvobození od vnímání starých zažitých schémat. Tohle je totiž trochu jiná galerie, plná bláznivého překvapení jako ve strašidelném zámku, kde všechno rachotí a hlomozí, kvílí, bliká a troubí. Kinetické objekty, zdánlivě nesmyslná monstra sestavená z neuvěřitelné směsice kovového šrotu, blikajících lamp, hudebních nástrojů a stovek dalších bizarností, můžete uvést sami do pohybu nebo se v nich nechat natřásat, dokud se vám neudělá špatně. A pak pochopíte: je to nový druh krásy, totiž legrace! Vychutnejte si i Bottovu monumentální budovu, která na břehu Rýna působí jako svébytná „socha“ z jiné dimenze reality. A na Tinguelyho vyražte s celou rodinou – děti tuhle galerii totiž milují.\nBasilej je skutečná metropole umění, na pouhých 160 tisíc obyvatel tu připadá čtyřicet galerií a muzeí, z nichž některé stojí za vidění třeba jen kvůli budově samotné. Jako právě jedna z nejnavštěvovanějších švýcarských galerií Fondation Beyeler. Na předměstí Riehen se uprostřed idylického parku a obklopená leknínovým jezírkem vznáší elegantní minimalistická budova Renza Piana (známého autora Centra Pompidou v Paříži) v dokonale čisté lehkosti prosklené fasády a nabízí tak pohled na jedinečně nasvícené exponáty ze sbírek soukromé nadace Beyeler. Ta představuje svých unikátních 230 mistrovských kousků moderního umění, od Cézana, Moneta, Gogha, Picassa až po Mondriana, Kandinského či Warhola v působivém srovnání s tradičními artefakty přírodních národů Afriky a Oceánie. Vzájemná interakce uměleckých protipólů působí v prostředí dokonalé architektury nečekaně intenzivně. Nadace třikrát ročně přináší příležitostné výstavy evropského významu a od 26. 9. do 9. 1. slibuje třešničku podzimního kulturního kalendáře: výstavu vídeňské secese Vienna 1900 s nejlepšími díly doby od Gustava Klimta, Egona Schieleho či Oscara Kokoschky.\nBasilejské Benátky - St. Alban\nProzkoumejte šarm kouzelného koutu Basileje zvaný Basilejské Benátky, který najdete v oblasti St. Alban. Pro odpíchnutí si ještě na začátku skočte na Andy Warhola do Kunstmuzea, kde do 23. 1. shlédnete skvělý výběr kreseb a tisků z ranných šedesátých let. A pak už můžete zcela v duchu romantiky pokračovat k neogotické bráně St. Alban Tor a toulat se ve stínu uliček, alejí a promenád kolem kanálu s hrázděnými domy při zkoumání vzrušujícího mixu historie a současnosti, domů tradičních řemeslníků i starých industriálních budov z počátků technické revoluce. Najdete tu i středověký papírový mlýn v budově z 15. století (Basler Papiermühle), který nabízí zajímavý pohled do historie výroby papíru a knihtisku, a kde si výrobu papíru i ruční tisk sami můžete vyzkoušet. Jako suvenýr si pak odnesete také vlastnoručně vyrobený originál.\nV náruči umění\nBasel je ve svém oboru rarita a dělá všechno pro to, aby nepůsobil jako anonymní unifikované ubytování. Stejně jako vrchovatě delikátní kuchyně zdejšího gurmet restaurantu Bel Etage krmí totiž své hosty i ušlechtilou potravou pro duši, totiž divadlem a výtvarným uměním. V hlavní budově sice nabízejí jen osm pokojů a apartmánů, ale každý z nich je originálním výtvorem od známého švýcarského umělce ve svěžím moderním designu. Divadlo od poloviny září do začátku května obohacuje basilejskou scénu o kvalitní satiru, kabaret i koncert a aby toho nebylo málo, Teufelhof má i vlastní malé archeologické muzeum a skvěle zásobenou vinotéku v historicky cenném sklepení.\nMezi estetikou a užitkem\nNasedněte na autobus číslo 55 a vydejte se pár kilometrů do sousedního Německa do slavného Vitra Design Muzea ve Weil am Rhein. Uvidíte tady opěvovanou a emblematickou první evropskou budovu Franka O. Gehryho s muzeem kultovních židlí z produkce Vitry i kuriózní nepraktickou hasičárnu Zahy Hadid, která sice sloužila svému účelu jen pár měsíců, zato je učebnicovou ukázkou architektury s nejdelší střechou z přepjatého betonu. A také můžete obdivovat nebo nechápat dokonalý minimalismus japonského architekta Tadao Ando, který některým připomíná betonový bunkr a jiné zase uvádí do extáze z čistého purismu. Pro znalce je tu ještě letošní přírůstek – nová budova Vitra Haus od švýcarských architektů Herzog & de Meuron, která komplexním a poutavým způsobem představuje Vitru jako producenta nábytku pro moderní bydlení. www.design-museum.de\n1 / 5 1 / 5 foto: Basel Tourism\n2 / 5 2 / 5 foto: Basel Tourism\n3 / 5 3 / 5 foto: Basel Tourism\n4 / 5 4 / 5 foto: Basel Tourism\n5 / 5 5 / 5 foto: Basel Tourism


Kam v Praze do přírody? Díl třetí | Datlujeme.cz\nHome | Cestování | Kam v Praze do přírody? Díl třetí\nŘeč nebude o nějaké divoké mladici, i když věřím tomu, že to by si mnoho mužů přečetla možná raději, ale o přírodní rezervaci (vyhlášena roku 1965), jejíž historie sahá až do 6 století a příchodu Slovanů, kteří zde začali tvořit hradiště. To je však dávná historie. Daleko novější je vyhlášení přírodní rezervace resp hradiště Divoká Šárka v roce 1995 jako Hradiště Šárka. Více informací si můžete najít na Wikipedii, kde je odborně popsána fauna, flóra, mykoflóra atd. Já, těchto věcí příliš neznalý popíši Divokou Šárku jako vždy svými slovy. Pokud bych měl pouze jednou větou, řekl bych, že je úžasná avšak plná lidí. No ale která část Prahy také ne že?\nSkály i lesy\nKrásný výhled do okolí a také na rozeklané skály nebo procházka kolem šareckého potoka, to vše může Divoká Šárka nabídnout. Nejlépe, jak se na Divokou Šárku dostat je tramvají do zastávky se stejným jménem a odsud už vede krásná asfaltová cesta údolím. Můžete vystoupit na skály a vyhřívat se na rozlehlých loukách nebo se vydat po červené turistické stezce kolem potoka a dojít třeba až do Nebušic. Cesta vede lesem kolem potoka. V lese můžete potkat i zvěř, kterou byste v Praze jen těžko čekali, třeba lišku. Osobně jsem zde lišku nepotkal, ale prý zde skutečně žijí.\nSám mám raději skály a tak když se nevydáte po červené stezce, ale cestičkami vystoupáte na skály získáte nádherný rozhled na část Prahy a budete si užívat klidu a majestátnosti skal a jejich údolí. Naskytne se Vám také pohled na okolní lesy, koupaliště Džbán, které je napájeno potokem a v kterém je pověstně chladná voda. Mimochodem dočetl jsem se (nevěděl jsem), že toto koupaliště bylo postaveno již ve 40 letech na místě rybníčka mlynaře Aloise Veselíka, jehož rod se se šáreckým údolím spjat po generace.\nZnáte tuto legendu? Ta vypráví o Vlastě, která neměla ráda Ctirada, resp. ho spíše nenáviděla. A tak když Ctirad projížděl se svou skupinou údajně šareckým lesem padl do pasti, kterou Vlasta připravila. Pomohla tomu i Šárka, která předstírala zajatkyni, kterou Ctirad zachránil. Vedle zachráněné Šárky ležela medovina, v které však byla omamná látka a tak omámené muže čekala smrt z rukou skupiny dívek, které se najednou objevily. Ženy zabily všechny kromě Ctirada, kterého odvlekli na Děvín, kde jej umučili k smrti. Avšak ani Šárka dlouho nežila. Výčitky svědomí ji tížily tak, že nakonec svůj život ukončila z nevyššího šáreckého vrchu\nFotografie zde ve článku i pod nim jsem pořídil již v roce 2010, kdy jsem byl v údolí Divoká Šarka naposled. Od té doby se tam znova chystám a tentokráte po červené turistické značce, ale zatím nebyl pro všechnu práci na takový krásný výlet čas.\nTags čarecký potok Divoká Šárka divoká šárka v Praze kam na výlet v praze příroda v praze šarecké hradiště šarecké údolí údolí divoká šarka


Nábytek na míru vyřešil rodině problémy s nevyhovující dispozicí bytu - iDNES.cz\nObývací pokoj | foto: Archiv majitelů\nK tomuto postupu vedly rodinu především finanční důvody. Pořízení bytu bylo totiž velmi nákladnou záležitostí.\nČasový odstup při zařizování měl však i své výhody. Majitelé si během několika let vyzkoušeli různé varianty rozmístění nábytku. Věděli tak, co jim vyhovuje a co ne. To ostatně platí v každém bytě.\nManželé se rozhodli pro nové vybavení obývacího pokoje, ložnice, pokoje pro dceru a koupelny. Měli jasno: chtěli nábytek z masivního dřeva, lamino je nelákalo. Nechtěli ale kvůli dalším finančním výdajům měnit již dané podlahy. To komplikovalo situaci.\n"Konečný dojem z místnosti určuje hlavně podlaha. V podlahových krytinách však developeři nemívají příliš široký výběr. Nebo klienti dokonce přijdou k již hotovému bytu, tedy k položené podlahové krytině. Z finančních důvodů se dnes bohužel preferuje především laminát. To byl i tento případ," vysvětluje stavební inženýrka Alena Koubová z firmy Kouba interier, na kterou se rodina obrátila o pomoc s řešením.\nVizualizace - obývací pokoj s knihovnou\nPo schválení finální podoby návrhu bylo třeba udělat určité stavební úpravy. Přesouvaly a přidávaly se zásuvky, posouvaly se vývody pro světla, stavěla se sádrokartonová stěna. Všechny místnosti dostaly novou malbu v decentních tónech béžové. Barvy do dětského pokoje si s nadšením vybírala dcera sama.\nBez stavebních úprav to nejde\nHlavním požadavkem na řešení obýváku byl úložný prostor a zároveň zachování vzdušnosti pokoje. Majitelé vlastní hodně knih, pro něž chtěli získat dostatek místa. V blízkosti televizoru požadovali totéž pro CD a DVD.\nPokoj je propojen s kuchyní, proto se i kuchyňský stůl vyráběl nový. Rovnou rozkládací, aby při větších návštěvách, například o Vánocích, měli všichni dostatek pohodlí.\nVpravo vedle vstupních dveří se našlo místo pro velkou knihovnu od podlahy až ke stropu. Je vlastně zapuštěná do sádrokartonové předstěny. Má sice hlavně dekorativní funkci, za sedačkou jsou však skryta i dvířka a za nimi úložný prostor.\n"Zapuštěním " knihovny do sádrokartonu se navíc podařilo eliminovat její hmotnost, v prostoru by působila zbytečně těžce a robustně.\nObývací pokoj s nikou na dekorace\nV předstěně byla vytvořena osvětlená nika na dekorace, obdobné řešení najdete i v knihovně. U okna stojí malá hudební skříňka na CD a DVD, stejně tak skříňky u televizoru slouží především na jejich ukládání.\n"Zajímavá je konstrukce konferenčního stolku: obě vrchní dřevěné desky lze vysunout a zvednout přibližně o 15 centimetrů. Stolek pak může sloužit třeba pro práci s notebookem. I menší občerstvení lze konzumovat mnohem pohodlněji než v případě nízké stolové desky," upozorňuje Alena Koubová.\nStůl vyrobený na míru je rozkládací\nDetail konferenčního stolku, u něhož lze zvýšit horní desku\nRohová skříňka za sedačkou měla původně skrývat i vinotéku. Nakonec ji nahradily otevřené police na víno. Zvolený materiál, masivní lakovaný americký ořech, nechává vyniknout propracovaným detailům a kvalitnímu zpracování.\nLožnice s pracovním koutem\nMajitelé často využívají (byť to odborníci nedoporučují) pracovní kout v ložnici, kde však bývá světlo monitoru počítače či lampičky nepříjemné. Proto Alena Koubová navrhla mezi pracovní místo a postel oddělující skříňku, která zároveň slouží jako úložný prostor ke stolu. Ten najdete i nad stolem za prosklenými nebo posuvnými dvířky. Knihovnička je přístupná také z druhé strany od postele.\nPracovní kout v ložnici odděluje od lůžka polovysoká skříňka\nOddělující skříňka v ložnici má ze strany postele malou knihovnu\nDvojlůžko je ve znamení úložných prostor. Klasické noční stolky se totiž vedle postelí už nevešly, proto se pro odkládání využil i prostor za hlavami. Horní deska je odklápěcí, na boku má skříňka dvířka, aby byl celý prostor pohodlně přístupný.\nOdklápěcí rošty postele dovolují snadný přístup k úložnému prostoru.\nU okna stojí komoda a odkládací (či toaletní) stolek. Celá ložnice je z americké třešně, povrch není lakovaný, ale voskovaný. Materiál tak působí velmi přírodním dojmem, navíc matný vzhled je do ložnice příjemný.\nHorní postel slouží na spaní, spodní na hraní\nDětský pokoj na přání\nPokoj pro dceru má vše potřebné pro dítě. Zvýšené lůžko na schůdkách se zásuvkami, spodní matrace slouží jako místo na hraní, bočnici postele lze využít pro lepení obrázků či plakátů. V záhlaví obou lůžek najdete úložný prostor. Horní rošt je polohovací, spodní z poloviny vyklápěcí, opět pro dokonalé využití místa.\nPod oknem stojí velký pracovní sůl a vedle vstupu šatní skříň. Její čelní barevné plochy jsou z kvalitního vysokotlakého laminátu francouzské firmy Polyrey, hrany pak z masivního javoru.\nMísto úchytek bylo z bezpečnostních důvodů použito vtipné tvarování hran\nBarevnost si děvčátko do svého pokoje vybíralo samo\nV koupelně se na míru vyráběla skříňka pod umyvadlo a závěsná skříňka, pračka se sušičkou se obestavily. Nábytek z lakované americké třešně bez problému zvládá vlhčí prostředí koupelny.\nV koupelně je nábytek z lakované třešně\nTémata: kuchyně, rodina, Bydlení , knihovny, Notebook\nVe starém nepoužívaném vodojemu na střeše londýnského činžáku Keeling House vznikl třípodlažní byt, ve kterém dominují...


Matúš Jankovič, kolega, ale v první řadě kamarád k nezaplacení. | RADIO R\nBohužel je to tak. V pátek jsme byli pochovávat jednoho z našich kolegů, který tragicky zahynul 28. 6. v Kongu. Nikdo z nás nedokázal uvěřit zprávě, že tenhle klučina s brýlemi a věčným úsměvem na tváři podlehl zraněním při autonehodě. Doufali jsme, že se jedná o žert. Žert, který bychom mu všichni odpustili, hlavně když by to nebyla pravda. Bohužel, žert to nebyl.\nMatúš nás opustil velmi mladý. Měl spoustu vlastností a na pár z nich bych rád zavzpomínal. Přestože jsem Matúše znal pouhé dva roky a mnozí jej znali lépe a déle, jedno Matúš uměl geniálně: svou náturou jste v něm viděli skvělého přítele, člověka, na kterého jste se mohli obrátit, někoho kdo měl velmi dobrou náladu, ať se dělo cokoliv. Protože kdokoliv ho znal, má pocit, že mu odešel jeden z jeho nejlepších přátel, protože to Matúš uměl – stát se vaším výborným kamarádem, i když jste ho tak moc neznali.\nVečer po tragické události jsem seděl se skupinkou lidí oblečených v černém vzpomínajících na něj. Ano, slzy jsme měli na krajíčku, ale všichni jsme si dokázali vzpomenout na nespočet veselých příhod. A to je to, co nám Matúš do života přinesl. Radost, smích a lidskost.\nBez Matúše by bylo Radio R úplně jiné rádio. Bez něj bychom byli jiní lidé a určitě bychom se méně smáli. Jsem vděčný za možnost ho poznat, ačkoli jen na tak krátkou chvíli. Jsem rád, že jsem poznal člověka s takovou energií a chutí do života.\nJestli si něco z tebe můžu odnést, tak je to pohled na život. Matúši budeš mi (nám) moc chybět a ať už jsi kdekoliv, za sebe, ale i za všechny z Radia R ti děkuji. Děkuji, že ses stal součástí každého z nás.\nRodině vyjadřuji upřímnou soustrast v těchto náročných dnech.


Obrazom aj slovom > Fotoprofil > 60 let lokomotiv řady T 47.0 - druhá série (3. díl)\nDátum: 07.05.2018 0:00\n60 let lokomotiv řady T 47.0 - druhá série (3. díl)\nPokud v minulém pojednání chyběly některé lokomotivy původní řady T 47.0, nově 705.9, bylo to záměrem. Do výběru se dostaly stroje, které se postupně dostaly do Jindřichova Hradce. Avšak kromě jej zůstala ještě jedna lokalita, která vstoupila ve známost velmi stabilní sestavou lokomotivního parku. Ano, šlo o osoblažské lokomotivy, dodané v polovině léta roku 1958. Tím docházíme k zajímavé hře čísel - osoblažská dráha má letos 120 let a její současné lokomotivy svojí zdejší vytrvalou službou ukrojily rovnou polovinu tohoto času - třebaže s posledním provozním exemplářem a k tomu ještě modernizovaným, ale právě proto je dosud k dispozici. Ovšem nepředbíhejme. Malé depo na kraji města, které se z valné části postavilo znovu, protože se přes něj těžce přehnala válečná fronta a to už koncem března 1945, navíc situované jen na dosah od státních hranic, které se právě tehdy změnily z německých na polské, bylo domovem čtveřice lokomotiv T 47.013, 14, 16 a 17. Osoblažské stroje byly v rámci svojí řady specifické tím, že nesloužily na žádné jiné úzkorozchodce ČSD. Odlehlý Osoblažský výběžek opouštěly jen za účelem rozsáhlejších oprav v depech Krnov a později Olomouc, anebo za provedením středních, hlavních či generálních oprav v dílnách. Ty se během let měnily, za udržovací dílny patřily DPOV resp. ŽOS Nymburk, Zvolen a Šumperk, až do nedávné doby patří ojedinělé vybočení v podobě oprav v CZ LOKO (705.914) nebo modernizace v režii konsorcia firem CZ LOKO, JHMD a JSK Partner. To platilo v roce 2010 pro modernizovanou 705.913.\nPrvní a jak už dnes víme, i poslední provozní osoblažskou lokomotivu řady T 47.0/705.9, tehdy 705.913 ČSD, vidíme 28. června 1992 při vjezdu do dopravny Bohušov s vlakem Os 20605\nBohužel ne až tak vzácný obrázek ze života - neprovozní stroje 705.916 a blíže vpravo 705.913 "pózují" 20. ledna 1993 na upravených plošinových vozech okolo točny jinak domovského LD Krnov. V pozadí jsou ještě patrné "sergeje". Oba stroje řady 705.9 byly odstaveny kvůli trhlinám v discích dvojkolí\nStroj 705.913 přiváží 22. 11. 1993 odpolední vlak Os 20606 do cílové stanice Třemešná ve Slezsku, které dominuje věž kostela Sv. Sebastiána\nRoku 1995 prošla 705.913 šumperskými dílnami a jako první osoblažská obdržela (téměř) původní nátěr, kde žlutá vytlačila bílou a jeden z čelních proužků byl jako "úlitba bohům, schvalovetelům a přejímačům" rozšířen do celkem zbytečné funkce výstražného pruhu. V nevlídném dni 28. 11. 1997, který se do moderní české historie zapsal tzv. sarajevským atentátem, v jehož důsledku padla vláda a s ní i chystané nepřiměřené redukce české železnice, byla "třináctka" zvěčněna opět v Krnově, tehdy již provozní jednotce DKV Olomouc\nV rámci oslav století osoblažské dráhy byl v sobotu 10. 10. 1998 vypraven i mimořádný smíšený vlak z Osoblahy do Třemešné a pro naprostou většinu přítomných tak bylo poprvé spatřit nákladní vlak. V té době už zdejší nákladní doprava patřila minulosti. K cíli se vlak přiblížil až v pozdním odpoledni, což se podepsalo na vyznění obrázky z jinak spíše slunečného dne. Zde jej vidíme mezi Liptaní a Třemešnou, před nejostřejším obloukem lokálky\nSestavu nákladního vlaku na "Osoblažce" bylo možné znovu spatřit 22. června 2002, kdy se tam konal po vzoru maďarských úzkorozchodek Den dráhy. V obratové pauze tam tehdy nejhezčí místní lokomotiva 705.913 předváděla manipulaci s podvalníky. V pozadí tehdy ještě funkční mechanické odjezdové návěstidlo německého typu, též vzpomínka na zdejší pestré dějiny\nNad "Osoblažkou" se dlouhodobě stahují mračna. Dopoledne 16. srpna 2014 na okamžik zastavila již zmodernizovaná 705.913 v Bohušově, cestou do Osoblahy\nVcelku malebná krajinka tzv. slezské Hané. Od Amalína ke Slezským Rudolticím se 16. 8. 2014 blíží stroj 705.913 s dvojicí přípojných vozů řady Balm/ú\nV nevlídný podzimní, ale pořád sváteční den 28. října 2017, vidíme posledního osoblažského "mohykána" 705.913 na cestě od Dívčího Hradu k Liptani\nOproti jindřichohradeckým lokomotivám měly ty osoblažské poměrně fádní provozní nasazení, zahrnující službu na jednom vozebním rameni Třemešná ve Slezsku - Osoblaha a to v celé délce. Bylo to dané hlavně tím, že nejdůležitější bod byl a je na konečné, zatímco žádná z nácestných dopraven nebyla cílem některého z vlaků. Doménou "Osoblažky" byla samozřejmě osobní doprava, která si v odpoledních hodinách vyžadovala dvě turnusové lokomotivy, které se pak křižovaly, zpravidla v dopravnách Liptaň nebo Slezské Rudoltice - to podle daného GVD. Nákladní vlaky zde nebyly příliš k vidění, ale hlavně z toho důvodu, že bývaly vedeny ve večerních nebo nočních hodinách. Zlé jazyky pravily, že se tak dělo raději proto, aby vlakový personál ve tmě neviděl, jak se nákladní vozy na podvalnících houpají. Ať tak, či onak, pravidelná nákladní doprava tam v roce 1997 nadobro skončila a pak už se jen demonstrativně předváděla veřejnosti.\nJe nedělní dopoledne 28. června 1992 a nastává obvyklé vystřídání osoblažských lokomotiv. Vlevo se 705.914 chystá na odpolední rundu osobáčků a vpravo tmavší 705.913 si jde odpočinout do remízy místní depa\nOkolo lichoběžníkové tabulky, která je symbolem dirigovaných tratí, vyjíždí z Osoblahy k Bohušovu trochu zašlá lokomotiva 705.914 s vlakem Os 20606\nVe slunné nedělní odpoledne 17. září 1995 se po odjezdu přípojného motorového spěšného vlaku z Ostravy do Jeseníku, střídavě taženého a postrkovaného dvojicí vozů řady 830 a 831 dep Krnov a Šumperk, vydal na cestu z Třemešné do Osoblahy osobní vlak č. 20611 s lokomotivou 705.914\nDnes již těžko opakovatelná příležitost - v dopravně Slezské Rudoltice se navečer 17. září 1995 křižují osobní vlaky. Vlevo a blíže je 705.916 s Os 20613 do Osoblahy, proti ní pak 705.914, která veze Os 20614 do Třemešné. Vedlejší kolej je pouze manipulační a tak první vlak se na ni přestaví, uvolní cestu druhému a po vykřižování se vrátí zpět na dopravní kolej. Včetně uzamčení výměn a naklopení výkolejek zpět a vykonání ohlašovací povinnosti dirigujícímu dispečerovi. Zní to složitě, ale všechno to byl rutinní, léty nacvičený postup, který probíhal neuvěřitelně rychle a hladce\nVzhled lokomotivy 705.914 byl takový, že v roce 1997 byla přelakována. Ještě novotou vonící nátěr můžeme vidět na snímku z osudového 4. července 1997, kdy přijížděla do zastávky Dívčí Hrad s osobním vlakem do Třemešné. Toho pátečního večera přišly velké bouřky a vydatné, několikadenní deště, jejichž nadměrné srážky vyvolaly povodně na velké části Moravy a východních Čech\nLokomotiva 705.914 zastavila 8. listopadu 2015 na zastávce Horní Povelice, kde se prezentuje nově postavená bouda čekárny. Nahradila tam původní zděnou budovu. Minulostí už tehdy byla vedlejší manipulační kolej, která měla primát - byla nejkratší v české železniční síti. Vlezl se tam pouze jeden vagon\nBlankytně modrá obloha dělala 8. 11. 2015 krásnou kulisu červené lokomotivě 705.914, na chvilku zastavivší v Bohušově. Byl to její poslední podzim ve službě, v polovině léta roku 2016 její motor vypověděl poslušnost\nSoučasný stav posledního klasického dvanáctiválce na "Osoblažce" - stroj 705.914 čelí větru a dešti na kusé koleji vedle osoblažského depa. Takto vypadal v nevlídný podzimní den 28. 10. 2017. V pozadí je patrný osobní vlak se 705.913, těsně před odjezdem do Třemešné\nDislokace čtyř lokomotiv při obvyklé potřebě dvou měla své opodstatnění. Málo kdy se totiž (a nejen v Osoblaze) setkala kompletní provozní čtveřice. Zpravidla jedna lokomotiva pobývala v hlavních dílnách, nebo byla dlouhodobě odstavena a pak už zbyla jediná záložní. A ta zbývala pro případ, že by se některá z turnusových odstavila na plánovanou provozní údržbu, nebo neplánovanou opravu. Svoji roli v tom sehrál i pojezd, kde častěji docházelo ke vznikům trhlin v discích kol. Vedlo to ke snížení proběhu a častějším odstávkám, vývazům a defektoskopickým kontrolám. S ohledem na minimální disponibilitu vozidel pak byl přidělený počet vlastně odpovídající a někdy tak, tak udržitelný. Proto také docházelo ke krátkodobým zápůjčkám sesterských lokomotiv z Jindřichova Hradce. Na sklonku 80. let to byly TU 47.0011 a 015, na počátku roku 1993 pak již přeznačená 705.919 a na přelomu let 1997/1998 znovu 705.911 - to v mezidobí po opravě v Šumperku a předání k JHMD. Přítomnost lokomotivy 705.918 na podzim 2003 byla způsobena zájmem Českých drah o porovnání spotřeby provozních nákladů mezi modernizovanou a původní lokomotivou. Současně se nastavoval původní řídící systém od firmy HS Trans, který byl nakonec nahrazen jiným, spolehlivějším z produkce MSV elektronika.\nAutorovo první setkání s osoblažskou lokomotivou řady TU 47.0, tehdy nově 705.9 - v horké poledne 30. srpna 1990 vezla k Třemešné osobní vlak č. 20906 a ještě náležela do stavu LD Ostrava a jemu podřízenému PLD Krnov\nStroj 705.916 už v novějším unifikovaném nátěru ladně projíždí esovitým obloučkem od Koberna ke Slezským Rudolticím. Píše se 25. ledna 1995 a "šestnáctka" veze odpolední Os 20610 do Třemešné\nNedělní odpoledne a babí léto, úhledné nádražíčko v Liptani a kvetoucí muškáty. Od Třemešné právě přijíždí stroj 705.916 s Os 20613 a na přípojném voze jsou patrné stopy po přečíslování, kdy byla těmto vozům přidělena řada 005\nJsme o 8 km dál severněji, v dopravně Slezské Rudoltice a tam se před západem slunce 17. září 1995 křižují osobní vlaky, vedené lokomotivami 705.914 (vlevo) a 705.916 (vpravo)\nSolidní porci vozila 10. října 1998 lokomotiva 705.916 během tehdejších zdařilých oslav století "Osoblažky". Hned tři úzké "balmy" a už rok po zavedení nové nátěrové normy jsou dva z nich v pozměněném barevném provedení. Vlak byl zachycen kousek před Liptaní\nŽel poslední léta nejsou "Osoblažce" příliš nakloněna, pokud jde o pravidelnou dopravu. V důsledku objednávky ze strany místně příslušného Moravskoslezského kraje se na konci roku 2005 rozsah osobní dopravy dramaticky snížil, vlaky jezdí ve čtyřhodinovém intervalu a na pokrytí provozu tak stačí jediná lokomotiva. Nedosti na tom - stárnoucí vozidla začala na závažné poruchy naftových motorů odcházet a malé záruky jejich využití nevedly a ani nevedou k opravě, nebo modernizaci některé z nich. Na podzim 2010 dojezdila jako první 705.916, o dva roky později pak 705.917. Obě byly zrušeny v roce 2013. A zatímco 705.916 se převezla do Muzea ČD v Lužné u Rakovníka, kde je neprovozním exponátem, sesterská 705.917 se zase po letech ocitla v dlouhodobém odstavení v Třemešné, tak jako v roce 1997, kdy byl jen krůček od zrušení. Poslední stroj s původním motorem a také poslední záložní 705.914 dojezdil v polovině léta 2016 a nyní čelí rozmarům počasí v kusé koleji vedle remízy osoblažského depa. Když dojde k poruše či plánované odstávce poslední z nich, musí nastoupit náhradní autobusová doprava, což je čím dál častější jev. Jednoho dne se tak může stát, že autobusy už zde pojedou napořád.\nJeště jednou "šestnáctka" ve starém kabátku, která si v Osoblaze po poledni 30. srpna 1990 předávala žezlo se "sedmnáctkou", opatřenou již novým unifikovaným nátěrem. Těmito změnami si prošly všechny zdejší stroje a velmi příjemnou změnou byly jejich návraty ke staré dobré klasice, leč až v posledních letech provozu\nVelmi čisté, až útulné prostředí remízy v Osoblaze. Dne 28. června 1992 tam odpočívala lokomotiva 705.917, odstavená v provozní záloze - toho byly na trati sesterské 705.913 a 705.914\nZbytky sněhové nadílky na "Osoblžace". Okolo vjezdového lichoběžníku, ve směru od Amalína, přijížděla 25. ledna 1995 lokomotiva 705.917, která si na odpolední vlaky v Třemešné dobrala ještě druhý přípojný vůz\nStroj 705.917 se doslova prodírá bujnou zelení u lesíka mezi Liptaní a Dívčím Hradem s osobním vlakem Os 20611 do Osoblahy. Psalo se 4. července 1997 a krátce na to byla "sedmnáctka" odstavena pro závadu naftového motoru. Následovalo dlouhodobé odstavení a návrh na zrušení, kterému však nebylo vyhověno a v roce 1999 se přistavila na opravu do šumperských dílen\nObnovená lokomotiva 705.917 byla v Osoblaze znovu k dispozici od ledna 2000. Historie se však znovu opakovala, v roce 2012 dojezdila pro závadu na motoru, o rok později byla zrušena a doposud chátrá na nádraží v Třemešné\nNedávný záběr a dnes již minulost - v prosluněný podzimní den 8. listopadu 2015 se kolem neprovozní a zrušené 705.917 pohybovala o něco šťastnější 705.914, jež zaskakovala za turnusovou 705.913 - ta prodělávala plánovanou defektoskopickou prohlídkou pojezdu\nMalý bonus navíc - na osoblažské železnici se po dvakráte objevila lokomotiva 705.911, podruhé na přelomu let 1997/1998, hned po opravě v Šumperku, kde obdržela odlišnou verzi původního nátěru, jakou v 70. letech nosila TU 47.004. Autorovi byla 28. listopadu 1997 k dispozici jen takto, v remíze depa v Osoblaze\nNa přelomu let 1992/1993 sloužila přechodně na "Osoblažce" zapůjčená jindřichohradecká 705.919, která tehdy bezpochyby zaujala svým starým jednotným nátěrem. Ostatně záhy o něj přišla, neboť krátce po té odjela do šumperských dílen na opravu, kde ji přelakovali. Před polednem 20. ledna 1993 tak můžeme vidět vzácné setkání lokomotiv 705.919 a 705.917 před budovou tehdejší strojové stanice v Osoblaze\nOdpoledne 20. ledna 1993 na okamžik vykouklo sluníčko a vylepšilo snímek lokomotivy 705.919, která dovezla osobní vlak 20606 na konečnou, do Třemešné ve Slezsku\n60 let lokomotiv řady T 47.0 - druhá série (1. díl);\nZaslaný: 08.05.2018 10:53\nRe: 60 let lokomotiv řady T 47.0 - druhá série (3. díl)\nNo Leo, PARÁDA! Moc dík za skvělou vzpomínku k výročí. A navíc jim asi zatím důchod nehrozí..., i když mají těch šedesát. SUPER práce!\nZaslaný: 08.05.2018 20:33\nDíky Honzo !\nNedávný rozhovor s vrchním přednostou DKV Olomouc v Železničáři dává naději na zprovoznění 705.914 - doufejme tedy\nZaslaný: 08.05.2018 21:06\nTak první díl byl dechberoucí. Tolik kvalitního materiálu.. To nemá chybu.\nAle vytvořit ještě dva díly o těchto "pidilokomotivách" je fakt paráda.\nMoc jsem si početl a zavzpomínal na doby, kdy jsem se jimi občas také svezl.\nVšem tvůrcům tohoto seriálu k výročí moc děkuji.\nZaslaný: 09.05.2018 20:20\nTyto, dle mého soudu motorové královny čs. úzkého rozchodu, si takové ohlédnutí zaslouží. Já se jim věnoval hlavně v 90. letech - ostatně o tom vypovídá datování převážné části snímků. Byla to velmi příjemná setkání s obslužným personálem těchto tratí, pohodová svezení, i dlouhé a pohodové chvíle u kolejí, když se čekalo na další vlak.\nNejhezčí okamžiky pak samozřejmě na stanovišti těchto mašin\nZaslaný: 10.05.2018 6:09\nNaprostej souhlas. Byly to dříči úzkého rozchodu. Svézt se nejen na nich, ale i vlakem taženým jimi je i dnes zážitek. Bohužel jich nejen díky věku, ale i díky údržbě ubývá. Nic ale nejde udržovat do nekonečna.\nZaslaný: 11.05.2018 12:44\nDky za pekne foto a clanok.


E15: E-shop s oblečením Zoot přestal splácet, dluhy skupuje Natland | Investičníweb.cz\n17. 1. 2019 17:39 | redakce\nE15: E-shop s oblečením Zoot přestal splácet, dluhy skupuje Natland\nInternetový obchod s módou Zoot se dostal do finančních problémů a přestal splácet své finanční závazky. Firma o tom informovala v oznámení pro Českou národní banku. Pohledávky vůči firmě se podle něj snaží získat společnost Natland Finance. Napsal to ve čtvrtek server E15.cz.\nZoot podle serveru centrální bance píše, že nejprve nebyl schopný uhradit úvěr 35 milionů korun od Raiffeisenbank. Bankovní dům následně půjčku prodal společnosti Natland Finance investiční fond. "Podle informací dostupných společnosti Zoot, společnost Natland Finance zároveň jedná s dalšími významnými věřiteli Zoot o převzetí jejich pohledávek, zejména se společností Citibank Europe," doplnila firma.\nZa příčinu svých problémů označil Zoot loňský výpadek prodeje jarního zboží, což způsobilo propad tržeb. "Z velké části tento výpadek vznikl silným, teplotně podprůměrným koncem zimy a extrémně rychlým nástupem léta. O jarní věci proto nebyl takový zájem, jaký společnost očekávala," napsala firma. Výsledkem byly výprodeje zboží ve slevách.\nServer upozornil, že už před rokem finanční analytik Finlord Boris Tomčiak uvedl, že dluhy společnosti Zoot převyšují hodnotu jejího majetku. Během loňska navíc Zoot nezískal peníze od akcionářů ani od externích investorů.\nZoot je podle E15.cz nyní nucen jednat s dodavateli o restrukturalizaci svých dluhů, tedy o tom, za jakých podmínek by firmě část závazků odpustili. "Kromě Natland Finance, Citibank a dodavatelů jsou významnými věřiteli též vlastníci podřízených dluhopisů, které společnost vydala v celkovém objemu 230 milionů korun," napsal Zoot. Podle firmy musí restrukturalizace zahrnovat i dluhopisy.\nZa loňské první pololetí Zoot zvýšil tržby meziročně o desetinu na 518 milionů korun, provozní výsledek hospodaření (EBITDA) se ale dostal do ztráty 55,2 milionu Kč. E-shop také uzavřel výdejny zboží v Rumunsku. Firma působí i na Slovensku, v minulosti plánovala expanzi na polský a maďarský trh.\nE15: E-shop s oblečením Zoot přestal splácet, dluhy skupuje Natland Co se děje Doporučená témata Nejnovější videa Výběr z trhů


Výroba aut v Česku mírně roste. Za prvních sedm měsíců vzniklo 756 tisíc vozů | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nVýroba aut v Česku mírně rostla. autor: archiv HN\n1. 9. 2016 10:25 / 1 minuta čtení\nautomobilový průmysl Škoda Auto Hyundai\nPočet aut vyrobených v Česku stoupl o 1,1 procenta.\nNejvětším výrobcem je Škoda Auto, která vyrobila 422 tisíc vozů.\nV Nošovickém Hyundai však výroba klesla.\nTuzemské automobilky vyrobily letos od ledna do konce července 756 407 aut, což je o 1,1 procenta více než ve stejném období loni. Výroba rostla ve Škodě Auto a v TPCA, naopak nošovickému Hyundai poklesla. Oznámilo to Sdružení automobilového průmyslu.\nNejvětší producent Škoda Auto zvýšil výrobu o 0,3 procenta na 421 932 aut, automobilka Hyundai vyrobila 189 200 vozů, což znamená pokles o jedno procento, a kolínská TPCA dodala na trh 145 275 vozů, tedy o šest procent meziročně více. Výrobu ve Škodě a Hyundai zřejmě ovlivnila v červenci celozávodní dovolená.


Víc jak tisícovka lidí zase sedla na saně, malí i velcí - Jablonecký deník\nVíc jak tisícovka lidí zase sedla na saně, malí i velcí\nSmržovka - Absence zimy v předchozích letech už dlouho nedovolila sednout na saně. O víkendu si ale vyzkoušelo přírodní dráhu z Černé Studnice přes tisíc návštěvníků.\nZ Černé Studnice jezdili jako diví. A na kopec vylezli po svých. | Foto: Deník/Dagmar Březinová\n„Jen v sobotu dorazilo na dráhu víc jak tisíc lidí. Byl jsem na Černé Studnici od deseti do tří a za tu dobu, zvláště po obědě, byl zájem o sáňkování ze strany veřejnosti opravdu veliký," nadšeně informoval o aktuální situaci na přírodní sáňkařské dráze Miloš Morávek, jeden z propagátorů tohoto sportu.\nBYL TOP ZÁVODNÍK\nSám bývalý, úspěšný sáňkařský reprezentant, dobře zná nádherný pocit jízdy na saních. A proto se před několika lety rozhodl, že přírodní sáňkařskou dráhu pomůže do Smržovky vrátit. A to se mu, díky místnímu starostovi Marku Hotovcovi a dalším nadšencům, letos podařilo. „První víkendoví zájemci přicházeli už v dopoledních hodinách, kolem desáté. Ale po obědě, mezi jednou a třetí hodinou byl zájem obrovský," potvrdil Miloš Morávek. Z Černé Studnice startovaly jedny saně za druhými. Malí se to učili, velcí si zavzpomínali.\nSPOČÍTAL JE SPRÁVNĚ\nMiloš Morávek měl počítání jednoduché, pět sáňkařů za minutu, kolik za tři hodiny? A za chvilku se dostal na stovky sáňkařů. „Saně měli buď vlastní nebo přišli nalehko a půjčili si je nahoře, na Černé Studnici. Tam je o víkendu v provozu půjčovna. Ve všední den ale mohou jezdit také. Saně jsou k dispozici na vleku Filip," připomenul Miloš Morávek. Počasí taky konečně tomuto sportu nahrávalo, takže atmosféra byla na Černé Studnici i na dráze výborná.\nSANĚ JSOU UŽ RETRO\nNa svah se vypravili rodiče s dětmi a z recese také hodně náctiletých. „Už jsme nesáňkovali, ani nepamatujeme. Snad kdysi ve školce. Teď jsme tady a konečně je sníh. Raději jdeme sáňkovat než na lyže. Saně jsou tak trochu retro," shodla se skupina mladých z Prahy. Nadšeně stoupali po svých na vrchol Černé Studnice. Využít nabízený odvoz od vleku Filip je ani nenapadlo. Raději prý užijí cestou spoustu legrace. „Kdo si na Černé půjčí saně, pak z Filipa je nahoru zase odvezeme. A lidi musí zpátky buď po svých nebo už máme pro zájemce i taxík, alespoň pod Černou Studnici," připomenul stále se zlepšující služby kolem přírodní sáňkařské dráhy Miloš Morávek.


Odolný a rychlý SSD disk míří na český trh\nSpolečnost SanDisk představuje nový odolný externí SSD disk s IP55 a rychlostí čtení až 1050 MB/s. Tento přenosný externí SSD disk SanDisk Extreme PRO Portable SSD využívá vlastní firemní technologii NVMe k dramatickému zvýšení přenosových rychlostí.\nDisk je k dostání v kapacitě až 2 TB a je kompatibilní se zařízeními PC nebo Mac. K dispozici je připojení USB konektory typu C nebo A. Využívá vlastní technologii NVMe a rozhraní USB 3.1 druhé generace. Takže je možné upravovat soubory přímo na externím disku. To šetří nejen čas ale i kapacitu interního disku v počítači.\nOdolná konstrukce s tělem z hliníku chrání jádro SSD disku a odvádí teplo. Plášť z pevného silikonového kaučuku navíc zvyšuje nárazuvzdornost a krytí IP55 se postará o odolnost vůči vodě a prachu. Malé a lehké provedení disku znamená, že mít svůj obsah u sebe při cestách po městě nebo do zahraničí nemůže být jednodušší. Externí disk spolupracuje s počítači PC i Mac, hned po vybalení ho lze připojit pomocí konektorů USB typu C a A3. To usnadňuje zahájení práce a její pokračování téměř ve všech situacích.\nPublikováno: 12. 12. 2019 | Počet přečtení: 360


Využijte jaro a dostatek času k výsadbě stromů • Hobby / inStory.cz\nDoma vypěstované ovoce nemá konkurenci\n28. března 2020 10:29\t/ Depositphotos\nJen horko těžko seženete v obchodě lepší jablko či jiné ovoce než to, které si sami vypěstujete na své zahradě. Pokud máte v plánu svůj pozemek o nějaký ovocný strom obohatit, je nyní ideální čas na jeho výsadbu.\nNabídka ovocných stromů určených k jarní výsadbě je už kompletní, takže je z čeho vybírat. K dostání jsou prostokořenné varianty, jejichž doba vysazování je omezena na krátké období jara a podzim, i kontejnerované stromky, jejichž předností je možnost vysazování v průběhu celého roku.\nNež se pustíte do samotného sázení ovocných stromů, připomeňte si základní pravidla, která je třeba dodržet.\nPři nákupu dbejte na to, aby byly stromky dobře založeny, měly kvalitní kořeny a nepoškozenou nadzemní část.\nVysazujte stromky co nejdříve po nákupu, aby nedošlo k zasychání kořenů nebo případně k zaschnutí celého stromku.\nPřed výsadbou můžete kořeny asi na jednu až dvě hodiny namočit do vody, aby si stromek nasál co největší množství vody.\nKořeny před výsadbou zakraťte, aby se dále větvily, a totéž platí i o nadzemní časti (korunce) - větve zakraťte podle velikosti minimálně o jednu polovinu jejich délky. Pozor - toto neplatí u štíhlých vřeten a špičáků.\nPřidejte kompost či substrát\nPři výsadbě stromku zastřihněte konce kořenů, do vyhloubené jámy přidejte kompost či substrát, vysaďte stromek a řádně zalijte. Po vsáknutí vody kořeny zahrňte vrstvou zeminy. Rostlinu zasaďte tak hluboko, aby místo roubování zůstalo nad zemí. Stromky je nutné vyvázat k opoře a zabezpečit proti poškození zvěří. Pokud máte naopak na zahradě nějaké staré stromy, dobře je zkontrolujte, ať vás neohrozí nečekaným pádem, jak na to, jsme psali zde.


Desetina Nobelovy ceny patří Třinci. Klíčovou studii o genomu napsal český vědec\nNobelovu cenu za chemii dostal letos přelomový objev s krkolomným názvem CRISPR-Cas9 dvou chemiček Emmanuelle Charpentierové a Jennifer A. Doudnaové.\nZměť písmen, číslic a cizí jména možná odrazují od dalšího čtení, ale vězte, že jejich objev je pro lidstvo přelomový. A možná by nevznikl nebýt jednoho českého vědce z Třince.\nCo vlastně Královská švédská akademie věd ve středu ocenila? Zjednodušeně řečeno jde o genetické nůžky, které dokážou opravit chybný údaj v genomu. Tyhle nůžky mohou zastavit smrtelné nemoci i zlepšit výnosnost plodin tak, aby nasytily celé lidstvo.\nMáme návod, jak nasytit lidstvo, věří český vědec\nKlíčovou roli při jejich vývoji sehrál jednačtyřicetiletý český vědec Martin Jínek. Jako postdoktorand se dostal do mezinárodního týmu, který metodu objevil. „Spolu s kolegou Krzysztofem Chylinskim jsme byli ti, kteří projekt realizovali. Odpracoval jsem si to v laboratoři,“ vzpomíná pro Forbes jen pár hodin poté, co bylo udělení Nobelovy ceny oznámeno.\n„Bylo to náročné, tohle nejsou projekty, které jdou dělat od pondělí do pátku od devíti do pěti,“ říká. „Profesorky určily směr výzkumu a my jsme v laboratoři dělali pokusy, při kterých jsme experimentálně zjišťovali, jak přesně ty molekulární nůžky fungují,“ popisuje svoji práci na projektu.\nJínek je jedním z talentů české vědy, o kterém se i jeho starší kolegové vyjadřují s velkým uznáním. Pochází z Třince, z lékařské rodiny, ale z Česka odešel už během studia na střední škole. Získal totiž stipendium pro mladé talenty z východní Evropy.\nV cizině už zůstal. Vystudoval organickou chemii na Cambridgi, poté získal doktorát ze strukturní biologie v Německu. V současnosti žije v Curychu a dál pracuje na vývoji metody CRISPR a jejím využití v genetickém inženýrství.\nForbes NEXT podzim 2020\n„Je mladý, ale velice respektovaný. Je prvním autorem jednoho z klíčových článků, který o metodě otiskli v Science,“ říká třeba rostlinný biolog Karel Říha.\n„Jde o opravdovou revoluci v biologii. Věřím, že za objev autoři dostanou Nobelovu cenu,“ předpověděl mimo jiné Říha už v září pro Forbes NEXT. Část rozhovoru s ním si můžete přečíst ZDE.\nGenetické nůžky CRISPR-Cas9 dokážou rozstřihnout genom organismu, který se díky opravnému mechanismu zase zacelí. V místě zacelení ale vznikne žádoucí mutace a vymaže se nežádoucí část genu. Třeba ta, která by stála za vážnou dědičnou chorobou.\nS genetickými nůžkami už třeba vědci dokázali vrátit zrak laboratorní kryse, která trpěla vrozenou degenerativní vadou sítnice.


Gabriel vstoupil do světa dvířky babyboxu v Nemocnici Milosrdných bratří 23. dubna a ten den se taky narodil. Má tedy dnes týden. Primářka Ludmila Brázdová, jež uvítala v brněnském babyboxu už 19 nechtěných lidských mláďat, a Zdeněk Juřica, výrobce babyboxů, předali klučíkovi dar České mincovny - zlatý dukát s číslem 206. Česká mincovna obdarovává od letošního roku všechna děťátka z babyboxů právě tímto tradičním dukátem. Děkuju České mincovně!\nDěkuju Ludmile Brázdové, z jejíž iniciativy jsme zřídili 2. babybox právě v Nemocnici Milosrdných bratří! Děkuju Danielu Rychnovskému, tehdejšímu řediteli nemocnice.\nAť žije Zdeněk Juřica MONTEL Náměšť nad Oslavou, bez jehož práce by babyboxy nebyly. Ať žije Petr Bečička a jeho 100MEGA Distribution, hlavní dárce nejen brněnského babyboxu!\nGabriel nejraději spí na bříšku.\nNIc netušící Gabriel přijímá zlatý dukát od České mincovny.\nGabriel a Ludmila Brázdová, primářka neonatologie, moje přítelkyně, byla první, kdo pochoval mého syna Ludvíka Hesse III.\nGabriel, Zdeněk Juřica a Ludmila Brázdová, hlavní hrdinové fotografické reportáže Pavlíny Novotné.


Banky.cz Banky.cz Bankovní poradna zdarma Exekuce a insolvence #14192, Exekuce\n#14192, Exekuce, Exekuce a insolvence10.5.2021\nDobrý den, měl jsem s bývalým kolegou s.r.o., kde on si nabral různé osobní půjčky nikoli na firmu, ale na svoji fyzickou osobu. Již od roku 2018 není v s.r.o. jednatel ani společník, v současné době není schopen půjčky splácet a aktuálně mě začali kontaktovat jeho věřitelé, že to budou vymáhat po mně, případně po s.r.o. Je to z právního hlediska možné? Nebo jen věřitelé se snaží udělat neoprávněné tlak na mou osobu? Jak jsem již psal, půjčky byly na jeho fyzickou osobu nikoli na s.r.o. Děkuji za radu\npokud si kolega nabral půjčky na sebe (FO) a již s vaší firmou nemá nic společného, těžko mohou věřitelé vymáhat jeho dluhy po Vás nebo po vaší firmě.


Ve Velké Británii chtějí zarchivovat celý internet | Objevit.cz\nVe Velké Británii chtějí zarchivovat celý internet\n5 Duben, 2013, Zařazeno v:\nJedna britská knihovna se hodlá uskutečnit skutečně ojedinělý počin. Zaarchivovat celý britský internet. Chce tak uchovat britské „digitální pamětihodnosti“. Knihovna zároveň slibuje držet krok s technologickými změnami, aby záznamy zůstaly zachovány i pro budoucí generace.\nZní to šíleně, že? Ale když si uvědomíte, že britská národní knihovna již po mnoho let uchovává kopii každé knihy, pamfletu, časopisu a novin, které kdy byly zveřejněny ve Velké Británii, tak už se vám tento nápad tak šílený zdát nebude.V praxi vlastně udělá britská národní knihovna totéž, což již dělala doposud po staletí – pouze v elektronické podobě.\nKnihovna bude archivovat navíc každou webovou stránkou, elektronickou knihou, internetovými novinami a blogy s doménou .uk. Celkem čeká archiváře uložit v elektronické podobě přes jednu miliardu webových stránek a přibližně 5 000 000 webových portálů. Lucie Burgessová, ředitelka knihovny pro obsahové strategie, řekla, že materiál bude veřejně přístupný na konci tohoto roku.\nŠtítky: Internet, Knihovna, Novinka, Novinky, novinky z IT, Novinky ze světa IT, Zajímavosti ze světa\nA s pornem, nebo bez?\nHádám, že to již nespadá pod národní bohatství Británie :-).\nNo, pokud bylo natočeno v Británii a je fakt dobré, tak třeba jo :-))\nSakra to nemaji sanci


Vysoko nad městem stála na vznosném sloupu socha šťastného prince. Byl celý pozlacený tenounkými plátky ryzího zlata, oči měl z dvou zářivých safírů a v jílci jeho meče byl zasazen veliký rudý rubín.\nVšichni ho velice obdivovali. „Je krásný jako korouhvička," poznamenal jeden městský radní, který toužil získat pověst člověka s uměleckým vkusem, „jenomže není tak užitečný," dodával ze strachu, aby si o něm lidé nemysleli, že je nepraktický, což se o něm skutečně nedalo říct.\n„Proč nemůžeš být jako Šťastný princ?" zeptala se moudrá matka svého malého chlapce, který brečel pro cosi, co mu nemohla dát. „Šťastnému princi nikdy ani ve snu nenapadne, aby pro něco plakal."\n„To jsem rád, že je na světě aspoň někdo úplně šťastný," bručel si pro sebe zklamaný člověk, když hleděl vzhůru na tu báječnou sochu.\n„Vypadá jako anděl," obdivovaly ho děti z Útulku, když vycházely z katedrály v jasně červených kabátcích a čistých bílých zástěrkách.\n„Jak to víte?" zeptal se profesor matematiky, „v životě jste žádného anděla neviděly!"\n„Jakpak by ne, viděly, ve snách," odpověděly děti. A profesor matematiky se zakabonil a vypadal nesmírně přísně, protože mu bylo velice proti mysli, že by děti mohly mít nějaké sny.\nJednoho dne letěla nad městem malá Vlaštovka. Její přátelé už před šesti týdny odletěli do Egypta, ale ona tu ještě zůstala, protože se zamilovala do úžasně krásného Rákosníčka. Seznámila se s ním časně zjara, když letěla po proudu řeky za velikou žlutou můrkou, a hrozně ji vábilo, jak je štíhlý v pase, a tak se s ním dala do řeči.\n„Můžeme se milovat?" zeptala se Vlaštovka, která vždycky šla ráda hned k věci, a Rákosníček se lehce uklonil. A tak létala pořád dokola kolem něho, dotýkala se křidélky vodní hladiny, která se čeřila do stříbrných kruhů. To byly jejich námluvy a trvaly celé léto.\n„Je to věru komický vztah," štěbetaly ostatní vlaštovky, „ten šikula nemá ani groš, ale zato fůru příbuzných." A skutečně, na řece se to rákosníčky jen hemžilo. Když nadešel podzim, všechny vlaštovky odletěly.\nA když uletěly, bylo Vlaštovce smutno a začala si svou lásku ošklivit, „Vždyť nedovede ani kloudně promluvit," přesvědčovala sama sebe, „a bohužel bude asi spíš do větru, protože s větrem pořád koketuje." A skutečně, jakmile vítr zafoukal, byl Rákosníček samá nejpůvabnější poklona. „Je sice pro rodinu, to musím uznat," pokračovala, „ale já zas ráda cestuju, a můj manžel by tudíž měl taky mít rád cestování."\n„Poletíš se mnou?" zeptala se ho nakonec, ale Rákosníček zavrtěl hlavou, protože byl silně připoután k domovu.\n„Jenom sis se mnou zahrával," rozkřikla se na něho. „Já letím k pyramidám." A odletěla.\nLetěla celý den a navečer doletěla do města. „Kde se jen usídlím?" říkala si, „doufám, že město vykonalo patřičné přípravy."\nPak uviděla sochu na vysokém sloupu.\n„Tam se usídlím," zvolala, „je to výhodná poloha a je tam spousta čerstvého vzduchu." A tak přistála rovnou mezi chodidly Šťastného prince.\n„Mám zlatou ložnici," libovala si tiše, když se rozhlížela kolem sebe a chystala se ke spánku; ale zrovna když schovávala hlavu pod křídlo, padla na ni veliká kapka vody. „To je mi ale zvláštní!" vykřikla, „na nebi nikde ani mráček, hvězdy jasně září, a přece prší. Podnebí v severní Evropě je opravdu strašné. Rákosníček měl déšť rád, ale to bylo jenom sobectví."\nPak padla další kapka.\n„K čemu je dobrá socha, když nechrání před deštěm?" řekla, „musím si najít nějaký bytelný komín," a rozhodla se, že odtud odletí.\nAle než roztáhla křídla, dopadla další kapka. Vlaštovka vzhlédla vzhůru a uviděla--Á! Cože to uviděla?\nŠťastný princ měl oči plné slzí a ty se mu řinuly po zlatých lících. Z jeho tváře vyzařovala v měsíčním světle taková krása, že z toho Vlaštovku jímal soucit.\n„Kdo jsi?" zeptala se ho.\n„Jsem Šťastný princ."\n„Proč tedy pláčeš?" ptala se dál Vlaštovka, „celá jsem kvůli tobě promočená."\n„Když jsem byl ještě živý a měl lidské srdce, neměl jsem ponětí, co jsou slzy, protože jsem žil v Sans-Souci, v paláci zapomnění, kam má smutek zakázáno vstoupit. Ve dne jsem si hrál s přáteli na zahradě a večer jsme tančili já a moje tanečnice co první pár ve Velkém sále. Kolem zahrady se táhla vysoká zeď a mě nikdy nenapadlo zeptat se, co je za ní, protože všechno kolem bylo tak krásné. Mí dvořané mi říkali Šťastný princ, a já byl skutečně šťastný, pokud mohou člověka učinit šťastným pohodlí a radovánky. Tak jsem žil a tak jsem zemřel. A teď když jsem mrtvý, postavili mě sem, tak vysoko, že přehlédnu všechnu ošklivost a všechnu bídu svého města, a přestože mám srdce z olova, nemohu se ubránit slzám."\nJak to? Cožpak není Princ celý z ryzího zlata? pomyslela si Vlaštovka. Byla totiž příliš zdvořilá, aby pronášela osobní poznámky nahlas.\n„Daleko odtud," pokračovala socha melodickým hlasem, „daleko odtud je uzounká ulička a v té stojí chudý domek. Jedno okno je otevřeno a tím oknem vidím, jak tam u stolu sedí žena. Má vyhublý ustaraný obličej a hrubé zarudlé ruce celé rozpíchané od jehel, protože je to švadlena. Vyšívá pro nejkrásnější královninu dámu květy mučenek na toaletu, kterou má dáma obléknout na příští dvorní ples. V koutě světničky leží v postýlce malý nemocný chlapec. Má horečku a chtěl by pomeranče. Ale maminka nemá nic, co by mu dala, a tak chlapec pláče. Vlaštovko, Vlaštovko, Vlaštovičko moje, neodnesla bys jí rubín z jílce mého meče? Nohy mi pevně vězí v podstavci, nemohu se hýbat."\n„Už na mě čekají v Egyptě," pravila Vlaštovka. „Mí přátelé přelétají nad Nilem a hovoří s velkými květy lotosů. Brzy se odeberou ke spánku v hrobce mocného krále. Král sám tam leží v malované rakvi, Je zavinut v žlutém plátnu a nabalzamován vonnými mastmi. Kolem krku má řetěz z bledě zeleného nefritu a ruce má jako uschlé listy."\n„Vlaštovko, Vlaštovko, Vlaštovičko moje," žadonil Princ, „prosím tě, nezůstala bys se mnou ještě jednu noc a nebyla mým poslem? Chlapec má ukrutnou žízeň a jeho maminka je strašně smutná."\n„Myslím, že já chlapce moc ráda nemám," odvětila Vlaštovka. „Když jsem totiž minulý rok pobývala u řeky, byli tam dva takoví hrubí hoši, mlynářovi synové, a ti po mně vždycky házeli kamením. Samozřejmě že mě nikdy nezasáhli, na to my vlaštovky létáme příliš dobře, a mimoto, já pocházím z rodiny proslulé pro svou čilost; ale tak jako tak, byla to známka neúcty."\nJenže Šťastný princ vypadal tak smutně, že jí ho přišlo Vlaštovce líto. „Je tady hrozná zima," celá se třásla, „ale ještě jednu noc tu s tebou zůstanu a budu tvým poslem."\n„Děkuju ti, Vlaštovičko," řekl Princ.\nA tak Vlaštovka vyndala z Princova meče veliký rubín a v zobáčku s ním odletěla nad střechami města.\nLetěla kolem věže katedrály, na které stáli andělé vytesaní z bílého mramoru. Letěla kolem paláce a slyšela taneční veselí. Na balkón vyšla se svým milým krásná dívka. „Jak jsou ty hvězdy nádherné," šeptal jí on, „a jak nádherná je síla lásky."\n„Doufám, že budu mít tu róbu na dvorní ples ušitou včas," odpověděla, „přikázala jsem, aby mi na ni vyšili mučenky, ale švadleny jsou dnes šíleně lenivé."\nLetěla nad řekou a viděla, jak na stožárech lodí visí lucerny. Letěla nad ghettem a viděla, jak se mezi sebou handrkují židé a vyvažují mince na měděných vážkách. Konečně doletěla k chudému domku a nahlédla dovnitř. Hoch se v horečkách zmítal na postýlce a matka byla již tak unavená, že usnula. Vlaštovka vlétla dovnitř a položila veliký rubín na stůl vedle ženina náprstku. Pak poletovala kolem postele a ovívala chlapcovo čelo. „Cítím tak příjemný chlad," řekl chlapec, „jako by se mi začínalo dělat lip," a upadl do blahodárného spánku.\nVlaštovka pak letěla zpátky ke Šťastnému princi a pověděla mu, co vykonala. „To je zvláštní," poznamenala, „teď je mi docela teplo, přestože je tak chladno."\n„To je proto, žes udělala dobrý skutek," řekl jí Princ.\nA Vlaštovka se zamyslila a pak usnula. Z přemýšlení na ni vždycky chodil spánek.\nZa rozbřesku letěla k řece a vykoupala se. „To je věru pozoruhodný jev," poznamenal profesor ornitologie, který šel po mostě. „Vlaštovka, a v zimě!" A napsal o tom předlouhou stať do místních novin. Byla plná slov, kterým nikdo nerozuměl, ale všichni z ní citovali.\n„Dnes letím do Egypta," pravila Vlaštovka a celá se tou vyhlídkou rozradostnila. Navštívila všechny veřejné pamětihodnosti a dlouhou dobu poseděla na špičce kostelní věže. Všude, kam zaletěla, se vrabci hned rozštěbetali a říkali si: „To je ale nějaká vzácná cizinka!" a Vlaštovce se to velice líbilo.\nKdyž vyšel měsíc, letěla zpátky k Šťastnému princi. „Nechceš poslat do Egypta nějaké vzkazy?" volala. „Právě odlétám."\n„Vlaštovko, Vlaštovko, Vlaštovičko moje" řekl Princ, „nezůstala bys se mnou ještě jednu jedinou noc?"\n„V Egyptě už na mě čekají," odvětila Vlaštovka. „Zítra poletí mí přátelé proti proudu k Druhému vodopádu. V sítinách tu odpočívá říční koník a na mohutném žulovém trůně sedí bůh Memnon. Celou noc pozoruje hvězdy, a když se rozzáří jitřenka, jednou jedinkrát vykřikne radostí a pak zase zmlkne. V poledne přicházejí k břehům řeky pít žlutí lvi. Mají oči jako zelené beryly a jejich řev je silnější než hukot vodopádu."\n„Vlaštovko, Vlaštovko, Vlaštovičko moje," pravil Princ, „daleko na druhém konci města vidím v podkrovní světničce mladíka. Sklání se nad stolem pokrytém papíry a u ruky mu stojí sklenice se zvadlými fialkami. Má kučeravé vlasy a rty rudé jako granátová jablka a velké snivé oči. Pokouší se dokončit hru pro divadelního ředitele, ale nemůže už psát, protože mu je veliká zima. V kamnech na roštu ani jiskřička a mladík je zesláblý hlady."\n„Počkám s tebou ještě jednu noc," svolila Vlaštovka, která měla opravdu dobré srdce. „Mám mu odnést druhý rubín?"\n„Rubín už bohužel žádný nemám," odpověděl Princ, „zbývají mi jenom oči. Jsou ze vzácných safírů, které sem přivezli před tisíci lety až z Indie. Jeden vytrhni a dones mu jej. Prodá jej klenotníkovi a koupí si jídlo a dřevo na oheň a dopíše hru."\n„Princi, můj drahý," zahořekovala Vlaštovka, „já to nedokážu udělat," a rozplakala se.\n„Vlaštovko, Vlaštovko, Vlaštovičko moje," řekl Princ, „udělej co ti přikazuju."\nA tak Vlaštovka vytrhla Princi oko a odletěla do studentovy komůrky. Dovnitř se dostala lehko, protože ve střeše byla díra. Tou proletěla a byla ve světničce. Mladík měl hlavu složenou v dlaních, takže neslyšel šum ptačích křídel, a když se zase podíval, uviděl, že na zvadlých fialkách leží safír.\n„Začínají mě oceňovat," vykřikl, „to je od nějakého ctitele. Teď aspoň můžu dokončit hru," pravil a vypadal docela šťastně.\nDruhého dne letěla Vlaštovka do přístavu. Usedla na stožár veliké lodi a pozorovala námořníky, jak po lanech vytahují z lodních skladišť obrovské bedny. „Hej rup!" vykřikovali pokaždé, když se nahoru vyhoupla další bedna. „Já letím do Egypta," volala na ně Vlaštovka, ale nikdo si toho nevšímal, a když vyšel měsíc, letěla zpátky k Šťastnému princi.\n„Přišla jsem ti dát sbohem," oznamovala mu.\n„Vlaštovko, Vlaštovko, Vlaštovičko moje," řekl Princ, „nezůstala bys se mnou ještě jednu noc?"\n„Je už zima," odpověděla Vlaštovka, „a brzy napadne studený sníh. V Egyptě svítí nad zelenými palmami horké slunce a krokodýli leží v bahně a líně se rozhlížejí kolem. Mí druhové si stavějí hnízda v Baalbeckém chrámu a růžové a bílé holubice je pozorují a vrkají na sebe. Můj milý Princi, musím tě opustit, ale nikdy na tebe nezapomenu a příští jaro ti přinesu dva nádherné drahokamy, místo těch, co jsi dal darem. Rubín bude rudější než rudá růže a safír bude modrý jako širé moře."\n„Dole na náměstí," pravil Šťastný princ, „postává malá holčička a prodává sirky. Upadly jí však do bláta a nejsou k ničemu. Jestli domů nedonese trochu peněz, otec ji zbije, a děvčátko proto pláče. Nemá střevíčky ani punčošky a hlavičku jí nechrání vůbec nic. Vytrhni mi druhé oko a dej jí ho a tatínek ji nebude bít."\n„Ještě jednu noc s tebou tedy zůstanu," svolila Vlaštovka, „ale oko ti vytrhnout nedokážu. Byl bys pak úplně slepý."\n„Vlaštovko, Vlaštovko, Vlaštovičko moje," naléhal Princ, „udělej, co ti přikazuju."\nA tak Vlaštovka Princi vytrhla druhé oko a jako šíp s ním slétla dolů na náměstí. Proletěla kolem děvčátka a vtiskla mu drahokam do dlaně. „To je krásné sklíčko," vykřiklo děvčátko a se smíchem se rozběhlo domů.\nPak se Vlaštovka vrátila k Princi. „Teď jsi slepý," řekla, „takže s tebou zůstanu už navždycky."\n„Ne, Vlaštovičko," odpověděl nebohý Princ, „musíš odletět do Egypta."\n„Já už s tebou zůstanu navždycky," opakovala Vlaštovka a usnula u Princových nohou.\nCelý druhý den seděla Princi na rameni a vyprávěla mu příběhy o tom, co viděla v cizích zemích. Vyprávěla mu o červených ibisech, kteří stojí v dlouhých řadách na březích Nilu a chytají do zobáku zlaté rybky; o sfinze, jež je stará jako sám svět, žije v poušti a ví všecko; o kupcích, kteří pomalu kráčejí vedle svých velbloudů a v rukou nesou korálky jantaru; o Králi Měsíčních hor, který je černý jako eben a uctívá veliký křišťál; o obrovském zeleném hadu, který spí v koruně palmy a dvacet kněží ho živí medovými koláčky; a o trpaslících pygmejích, kteří přeplouvají široširé jezero na obrovských plochých listech a věčně vedou válku s motýly.\n„Vlaštovičko moje milá," řekl Princ, „vyprávíš mi opravdu pozoruhodné věci, ale nejpozoruhodnější ze všeho je utrpení lidí. Není větší záhady, než je bída. Rozleť se nad moje město, Vlaštovičko, a pověz mi, co vidíš."\nA Vlaštovka se rozletěla nad veliké město a viděla, kterak se bohatí veselí ve svých nádherných domech, zatímco žebráci posedávají u jejich vrat. Zaletěla do potemnělých uliček a viděla bledé tvářičky hladovějících dětí, které hleděly netečně do černé ulice. Pod obloukem mostu leželi dva chlapci a drželi se v náručí, aby se zahřáli. „Máme hrozný hlad," naříkali. „Tady ležet nesmíte," rozkřikl se na ně hlídač a chlapci se vydali do deště.\nPak Vlaštovka letěla zpátky a vypověděla Princi, co viděla.\n„Jsem celý pokrytý zlatem," řekl Princ, „obereš je všechno, lísteček po lístečku, a rozdáš mým chudým; živí lidé si vždycky myslí, že zlato jim dokáže přinést štěstí."\nLístek po lístku otrhala Vlaštovka ryzí zlato, až byl Šťastný princ úplně obyčejný a celý šedý. Lístek po lístku roznesla ryzí zlato chudým a dětské tvářičky zrůžověly, děti se začaly smát a hrály si na ulici. „Teď už máme chlebíček!" volaly radostně.\nPak přišel sníh a po sněhu mráz. Ulice tak zářily a tak se blyštěly, že vypadaly jako ze stříbra; z okapů visely dlouhé rampouchy jako křišťálové dýky a kluci měli na hlavách červené beranice a bruslili na ledových plochách.\nNebohé Vlaštovičce byla stále větší a větší zima, ale Prince už nechtěla opustit, protože si ho nesmírně zamilovala. Když se pekař nedíval, sbírala před pekařstvím drobty, a aby se zahřála, mávala pořád křidélky.\nNakonec však viděla, že musí umřít. Měla ještě tolik sil, aby vyletěla Princi na rameno. „Sbohem, můj milý Princi," zašeptala, „dovolíš mi, abych ti políbila ruku?"\n„To jsem rád, že konečně letíš do Egypta, Vlaštovičko," řekl Princ, už jsi tady zůstala až moc dlouho; ale musíš mě políbit na rty, protože já tě mám rád."\n„Já neletím do Egypta," odpověděla Vlaštovka. „Odlétám do Domu smrti. Smrt je sestrou spánku, že?"\nA políbila Šťastného prince na rty a padla mu mrtvá k nohám.\nV tom okamžiku se ozval podivný zvuk, jako by v soše něco puklo. Ve skutečnosti se její olověné srdce rozskočilo vedví. Byl opravdu tuhý mráz.\nDruhý den časně ráno kráčel přes náměstí v doprovodu dvou městských radních pan starosta. Když šli kolem sochy, podíval se vzhůru a pravil: No ne, na mou věru! Ten Šťastný princ ale vypadá hrozně sešle!"\n„Ano, ano, hrozně sešle!" přizvukovali městští radní, kteří byli vždy stejného mínění jako pan starosta, a všichni vylezli nahoru, aby se na Prince podívali.\n„Rubín mu vypadl z meče a už vůbec není zlatý," pravil pan starosta, „vždyť je skoro jako žebrák!"\n„Skoro jako žebrák," přizvukovali městští radní.\n„A tady mu u nohou leží nějaký mrtvý pták," pokračoval pan starosta. „Rozhodně musíme vydat provolání, že ptáci tady nesmějí umírat." A městský písař si o tom návrhu udělal poznámku.\nA tak sochu Šťastného prince strhli. „Protože už není krásný, není ani užitečný," prohlásil profesor umění z Univerzity.\nPak roztavili sochu v peci a starosta svolal schůzi městské rady, aby se rozhodlo, co se udělá s kovem. „Musíme tu postavit samozřejmě novou sochu," pravil, „ta socha bude představovat mě."\n„Mě," řekli všichni členové městské rady a pak se pohádali. Když jsem o nich slyšel naposledy, prý se ještě přeli.\n„To je ale divné," pravil dozorce nad dělníky ve slévárně, „to puklé srdce se v peci nechce roztavit. Musíme je zahodit." A tak je zahodili na smetiště, kde také ležela mrtvá Vlaštovka.\n„Přines mi z města dvě nejvzácnější věci," pravil Bůh jednomu ze svých andělů; a anděl donesl olověné srdce a mrtvé ptáče.\nOscar Wilde\tPrinc


KNIHA: Moc a nemoc médií\nOkřídlené úsloví praví „lže, jako když tiskne“. Máme ještě v živé paměti, jak se toto úsloví proměnilo před šestnácti lety v lidové tvorbě listopadových demonstrantů na inovované znění „Televize lže, jako když Rudé právo tiskne“. Pokoušíte-li se dobrat původu a kořenů tohoto rčení, dojdete na časové ose zpětným chodem až do hlubin národního obrození, až kamsi ke Karlu Havlíčkovi Borovskému. Z jeho časů, z půli 19. století, zřejmě pochází toto heslo. Vyjadřuje nepochybně obecnou důvěru či spíše nedůvěru v tehdejší sdělovací prostředky, což byl samozřejmě jen tisk. O elektronických médiích se tou dobou ještě nezdálo ani Julesi Vernovi.\nJiž řečená obecná nedůvěra v tištěné slovo nejspíše nepocházela vyloženě z kruhů žurnalistických. Spíše se lze domnívat, že tisk, jemuž nebylo radno věřit, byl spíše tiskem panovnických a úředních nařízení a reglementů, vyhlášek a oznámení. Konec konců dějiny žurnalistiky také nejprve začaly tím, že tiskoviny přinášely oficiální sdělení vrchnosti a až mnohem později nějakou samostatnou žurnalistickou reflexi reality. Tak jako tak, rčení „lže, jako když tiskne“ v sobě obsahuje podprahovou obavu, že to, co je lidu předkládáno k uvěření, slouží spíše k jeho obelhání. Jinými slovy – v tomto starém úsloví je již obsažena primární reflexe mocenské manipulace médii a prostřednictvím médií.\nJazykovědci říkají, že jediný civilizovaný jazyk na světě, kde se úsloví „lže, jako když tiskne“ objevuje, je právě čeština. Jakoby to mělo signalizovat nějakou naši obzvláštní nedůvěru v tištěné slovo, masivnější skepsi k obsahu a poctivým záměrům médií. Ne, že bychom v našem geografickém pásu měli tradičně mnoho důvodů ke slepé víře v média a novináře. Ale na druhou stranu nejsme zase příliš výjimeční v míře, jakou média sloužila moci v její snaze manipulovat obrazem skutečnosti pro dosažení svých zájmů. Cožpak média, dá-li se tak vůbec nazvat propagandistická mašinérie totalitních systémů, v nacistickém Německu či bolševickém Rusku lhala méně? Jistě ne. Jen to činila explicitně, otevřeně, nepokrytě. Totalitní režimy jako jediné měly pro veřejnou prezentaci svých zájmů samostatný úřad. V Německu Goebbelsovo ministerstvo propagandy, v Rusku celou škálu propagandistických komisariátů – od Ždanova po Dzeržinského. Demokratické režimy zpravidla nemívají potřebu samy sebe mediálně potvrzovat. Boj slov se přenáší o patro níž, do stranických sekretariátů a jejich tiskových oddělení.\nMocenské a obecně zájmové skupiny, které potřebují dosahovat svých cílů nenásilnými prostředky, znají cenu společenských věd, zejména sociologie a psychologie. Na nich je založena teorie a praxe propagandy jako vrcholné a zároveň nejotevřenější formy manipulace veřejným míněním. Propaganda má představit svůj produkt a svého zadavatele v nejlepších barvách a dělá to, jak již bylo řečeno, transparentně. Propaganda, která se snaží sama sebe skrývat za takzvané objektivní sdělení, snaží se tvářit jako věcná a nestranná informace, není o nic méně propagandou, jen je záludnější. Jejím hlavním prostředkem je manipulace. A právě manipulací jako ústředním prvkem skryté propagandy se zabývá kniha Macieje Ilowieského a Tadeusze Zasepy Moc a nemoc médií. Vydalo ji nakladatelství Typi universitatis Tyrnaviensis a ačkoli je ve slovenštině, můžete ji na českém trhu nejen sehnat, ale dokonce jde o jedinou publikaci svého druhu, jaká se tu právě vyskytuje. Proto by ji neměl přehlédnout nikdo z těch, kdo se zabývají žurnalistikou a médii, jak profesionálně, tak ze zájmu.\nNejprve několik slov o autorech. Maciej Ilowiecki je úspěšný a známý polský publicista, esejista, autor řady televizních publicistických relací. Je držitelem vyznamenání Stanislawa Konmarského za intelektuální odvahu. Toto ocenění nezmiňuji náhodou. Ilowieckého autorský podíl na knize Moc a nemoc médií je právě možné charakterizovat jako projev velké intelektuální poctivosti a odvahy, s jakou popsal mnohdy nepopulární, ale pravdivé jevy současné mediální scény. Lze předpokládat, že mu u politiků, ale ani u kolegů novinářů tato kniha příliš obliby nepřidá.\nJeho spoluautorem je profesor Tadeusz Zasepa, který působí na katedře masmédií Katolické univerzity v Lublinu, ale také ve slovenském Ružomberku. Zasepa byl v roce 2002 jedním z kandidátů na Nobelovu cenu míru. Jeho hlavním odborným zájmem je obraz religiozity v médiích a vztah médií k tématům s etickým rozměrem, jako je mediální zobrazení násilí, konzumismus, otázky pravdy a lži, a tedy problém politické reklamy a manipulace médii.\nIlowieckého studie začíná definicí základních pojmů: co je propaganda? Co je manipulace? Odkdy nás obklopují a proč se jimi má smysl teoreticky zabývat?\n„Termín propaganda, definovaný ve společenských vědách různými způsoby, můžeme stručně charakterizovat jako „umění přinutit lidi, aby dělali to, co by nedělali, kdyby měli k dispozici všechny údaje o té věci“. A nebo podle novější definice: „Propaganda je úmyslné a systematické úsilí modelovat percepci, manipulovat myšlení a bezprostřední jednání lidí s úmyslem dosáhnout takové reakce, které jsou v souladu s požadovanými cíli propagandy.“\nA protože se v současnosti masmédia stala hlavním nástrojem propagandy¸ uveďme ještě jednu definici, která zdůrazňuje roli informace a vytvářené veřejného mínění: „Propaganda je proces kontroly průtoku informací, řízení veřejného mínění a manipulace vzorci chování.“\nMaciel Ilowiecki se pozastavuje i nad již zmíněnou rolí propagandy v totalitních a demokratických systémech. Přičemž v meritu jeho zájmu samozřejmě zůstává manipulace provozovaná v demokracii.\n„Manipulaci chápeme jako určitý způsob ovlivňování jednotlivce nebo skupiny či dokonce celé společnosti, jimž se změní jejich názory a postoje, samozřejmě bez toho, aniž si to jednotlivci anebo skupiny uvědomovali. Jde tedy o způsoby resp. metody, v jejichž důsledku je manipulovaná osoba přesvědčená, že sama je původcem nějakého jednání, že se sama tak rozhodla nebo něco zhodnotila. Zatímco ve skutečnosti je jen nástrojem v rukou autora. Manipulace má už svojí podstatou přivádět lidi v omyl. Kdoví, zda právě proto, že se těžko odhaluje, není mnohem nebezpečnější, než snadno identifikovatelná propaganda v totalitních systémech.“\nMaciej Ilowiecki se dále zabývá především klasifikací a analýzou jednotlivých typů manipulace podle jejich účinnosti a tedy nebezpečnosti pro demokratický režim. Překlad klíčových pasáží knihy se vám pokusím přinést v nejbližších dnech. Opravdu stojí za vážné zamyšlení.\nAtaman Jermak REKTOSKOP Musela to být hrozná facha k pozvracení, brodit se něčím tak... 18:53 14.4.2006\nTerry zrcadlo (i fyzikálně) Normální zrcadlo zkresluje i tím, že obrací: mrkneš-li... 13:38 14.4.2006


Podnikatelský plán kavárna musí mít perfektní prvotní nápad | Magazín hudba2000.cz\nSkladba podnikatelského plánu pro kavárnu\nJakákoliv provoz by měla mít vypracovaný podnikatelský záměr. A může se jednat o různé provozy. Podnikatelský záměr je prostě alfou i omegou pro samotný podnikatelský subjekt. Pokud i vám záleží na vašem podnikání, na podnikatelský plán kavárna nezapomeňte. Na stránce http://www.ikelp.cz/ najdete vše potřebné, co potřebujete o úspěšném podnikání vědět!


OSOBNÍ ROZVOJ: Dva přístupy k podnikání\nSetkávám se s velkým množstvím podnikatelů a manažerů. Mnoho z nich si v poslední době stěžuje, že se jim podnikání nedaří, že jejich firmy, které dlouho prosperovaly, najednou začínají uvadat. Potkávám ale též množství lidí, kteří rozjíždějí nové projekty, nové byznysy a leckterým se neuvěřitelně daří. Hledal jsem, v čem je ten rozdíl. Myslím, že vidím některé významné rysy.\nPodnikání, které krachuje, má v podstatě vždy jeden společný bod – základní motiv existence firmy se rovná vytváření zisku a jeho hromadění. Primární myšlenkou je vydělat peníze a teprve s touto motivací se přemýšlí jak. Z toho rezultuje produkt, který je potřeba za každou cenu prodat. Když se prodává málo, zvýší se úsilí v marketingu, zagresivní reklama, potírají se konkurenti. Tento systém podnikání má ze své podstaty zásadní zdrojové omezení a po počátečních velkých a rychlých ziscích přichází neodvratitelný konec z důvodu vyčerpání zdrojů. Příkladem jsou poskytovatelé úvěrů chudým pro nákup spotřebního zboží nebo dovolené za lichvářské úrokové sazby... Ano, z počátku se dosahuje velkého zisku z provizí, jenomže kvůli vysokým úvěrům řada dlužníků končí v exekuci. Žádný další úvěr si již nikdy nemohou vzít a po docela krátké době není komu spotřební úvěry poskytovat.\nPodnikání, které funguje a rozvíjí se, vychází často z jiné premisy: hledám, kde je ve společnosti nějaký problém a ten se snažím vyřešit. Najdu způsob, jak vytvořit podnikatelskou službu, která na principu samofinancování společenský problém řeší. Mnoho příkladů takovéhoto přístupu k podnikání ukázal profesor Muhammad Yunus v jihoasijské Bangladéši. Začal s tím, že se osobně zaručil bankám za mikro-půjčky nejchudším lidem, především ženám. Od 70. let minulého století vybudoval systém, který dnes půjčuje malé částky na drobné podnikání chudým skoro po celém světě. Druhým případem bylo vybudování mobilního operátora v Bangladéši, jenž za mikro-úvěry prodává mobilní telefony chudým venkovským ženám a ty rozjely mikro podnikání „telefonní žena“. Kdo si potřebuje zavolat, koupí si u ní hovor. Dnes je tato firma největším telekomunikačním operátorem v Bangladéši. Motivací v těchto případech není osobní prospěch pana Yunuse, ale touha řešit situaci chudých lidí se zdroji pro mikro-podnikání nebo potřeby akutního telefonního spojení pro chudé vrstvy. Vedlejším produktem je slušný zisk, jenž se opět reinvestuje do dalšího podobného projektu. Jedny peníze se tak neustále otáčejí a vytvářejí další příležitosti.\nNejúspěšnější moderní podnikatelské projekty přinášejí k vyřešení společenského problému ještě navíc radost z prožitku vlastní práce. Radost z bytí ve „flow“. Toto podnikání je postavené úplně jinak. Na začátku stojí hluboké ponoření do sebe sama, do své duše a objevení osobního naprosto jedinečného daru; někdy talentu a osobního poslání. Pokud má člověk otevřen přístup ke své kreativitě a intuici, přemění osobní dar ve službu druhým, která je v souhlasu s osobním posláním. Tuto službu pak člověk nabízí buď sám nebo ve spolupráci s lidmi, jejichž osobní dary a poslání se doplňují a jsou v souhlase s jeho vlastním.\nJako příklad mohu uvést svoji známou architektku. Po absolvování vysoké školy postupně rozjela úspěšné architektonické studio. Velmi brzy přišla na to, že se jí dlouhodobě vyplácí poskytovat klientům komplexní službu a hlavně se jich na začátku projektu dlouho ptát, jací jsou, jaké mají potřeby a co pro ně má nový objekt znamenat. Po několika letech se rozhodla rozšířit svoje podnikání o developerskou činnost se záměrem vydělat peníze na vlně zájmu o nové domy kolem roku 2007. Tato práce ji však úplně nebavila a navíc přišla krize a s ní prasknutí developerské bubliny. Výsledkem byla ztráta a vznik dluhů. V mezičase začala přemýšlet, že by ji zajímal koučink. Absolvovala výcvik a začala koučovat. Koučování jiných lidí ji postupně dovedlo k objevení jejího vlastního daru: umění naslouchat. Pomaličku také začala objevovat své poslání, a to rozvíjení krásy. Mojí klientkou se stala, když chtěla vyzkoušet jiné formy koučování. Při společné práci jsme objevili, že během své úspěšné dráhy architektky plně využívala (v té době ještě nevědomě) svůj dar. Naslouchala zákazníkům a jejich vnitřním potřebám, naslouchala geniu loci daného místa, naslouchala možnostem dodavatelů, naslouchala finančním možnostem klientů. Výsledkem byla stavba přesně podle (někdy z počátku nevědomých) potřeb zadavatele - podle jeho možností a z optimálních materiálů. Vždy vzniklo něco krásného... V současnosti spojuje koučinkové schopnosti s architekturou a doslova sami si ji vyhledávají lidé, kteří potřebují postavit nebo rekonstruovat stavby, jež jsou důležité pro jejich další rozvoj a šťastný život. Dluhy z developerského období budou brzy zaplaceny.\nNěkolika lidem jsem pomáhal rozjet podnikání na principu využití osobního daru či talentu v harmonii s jejich posláním. Klíčovým momentem vždy bylo najít prvního klienta. K mému překvapení jej vždy již znali dopředu. Byl to někdo z jejich známých, na kterého měli konktakt v telefonu, a před kterým se stačilo zmínit, že chtějí takto pracovat.. Odtud plyne moje rada: až zjistíte, jak z vašeho daru udělat službu, nadšeně o tom povídejte všem, které znáte. Velmi pravděpodobně najdete svého prvního klienta.\npřidáno 11. července 2014 do kategorie Podnikání\nČTETE: Dva přístupy k podnikání · 11. července 2014 · Podnikání


Síť Burger King navrhla jezdcům z Nočních vlků, aby se stali Nočními jeleny - 31.12.2017, Sputnik Česká republika\nSíť fastfoodů Burger King požádala členy motorkářského klubu Noční vlci, aby jim za 30 milionů rublů pomohli s dodávkami během novoročních svátků. Síť... 31.12.2017, Sputnik Česká republika\n.....alebo by sa všetci v Burger King mohli prezliecť za opičákov (aspoň vedenie firmy) a premenovať sa na Burger King Kong........\nnoční vlci, rusko\nŽádost pro lídra Nočních vlků Alexandra Zaldostanova, známého jako Chirurg, byla zveřejněna na oficiální stránce sítě v VKontaktě.\nPozději byl dopis ředitele pro komunikaci Burger King Ivana Šestova smazán. Sám Chirurg na návrh odpověděl odmítnutím s odvoláním na zvýšené vytížení členů klubu. Také připomněl, že značka Noční jeleni je už patentovaná a také za sebe navrhl Burger King ještě jednu novoroční myšlenku.\n„Navrhujeme Vám a všem Vašim pracovníkům důstojně vyprovázet končící rok tím, že se oblékne do kostýmu kohouta. Neslibujeme Vám 30 milionů rublů, ale růst prodejů nebo jen nárůst přívalu zvědavých návštěvníků do Vašich fastfoodů garantujeme," napsal na své stránce VKontaktě.\nRuské oddělení Burger King je známé svými provokujícími reklamními kampaněmi. Nedávno síť informovala o záměru operativně dodávat solný nálev 1. ledna roku 2018.\n5. května 2018, 10:44


Amiral Five Home - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Bodrum\nAmiral Five Home – podrobnější informace\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Bodrum je hotel Amiral Five Home správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nZařízení a služby poskytované Amiral Five Home zajistí hostům příjemný pobyt. Hotel poskytuje přeprava do hotelu / na letiště, rodinný pokoj, restaurace s cílem zajistit našim hostům co největší komfort.\nKvalita ubytování v hotelu byla pečlivě stanovena na nejvyšší stupeň komfortu a pohodlí. V některých pokojích hosté můžou využívat klimatizace, topení, ventilátor, televize, lednička. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Ať je důvod vaší návštěvy jakýkoliv, hotel Amiral Five Home je skvělou volbou pro váš pobyt ve městě Bodrum.


Bonus Optik - Jak zajistit, aby Vám brýle perfektně a dlouho sloužily??\nJak zajistit, aby Vám brýle perfektně a dlouho sloužily??\nAby Vám brýle dobře a dlouho sloužily jsem pro Vás připravil několik tipů pro správnou péči Vaše brýle:\n- Brýle jsou individuálně připravená zdravotní pomůcka. Jsou tedy přizpůsobeny právě pro Vaše potřeby, anatomii a způsob užívání. Proto doporučuji nepůjčovat Vaše brýle jiným osobám.\n- Brýle jsou svou podstatou zdravotní pomůcka sloužící pro celodenní nošení. Snažíme se poskytovat brýle s nižší hmotností a tím zvyšujeme Váš komfort používání brýlí. Lehčí brýle znamenají jistou subtilnější kontrukci obruby. I přes určitou konstrukční tuhost a kvalitu použitých materiálů je žádoucí, aby nedocházelo k neúměnému zatěžování brýlové obruby. Proto při nasazování a sundavání brýlí používejte výhradně obě ruce. Zamezíte nadměrnému namáhání brýlové obruby a zkrácení doby její životnosti a použitelnosti.\n- Denní používání brýlí má za následek jejich znečištění. Běžné znečištění brýlových čoček odstraníte speciálními mikrovláknovými útěrkami a čistícími spreji. Na brýlích se ovšem usazuje i znečištění způsobené potem a mastnotou. Proto doporučuji nechat si na pravidelné návštěvě vyčistit brýle speciálním postupem v ultrazvukové vaně.\n- Brýle odkládáme zásadně do pouzdra. Jinde hrozí nebezpečí náhodného poškození brýlové obruby a její deformace.\n- Nikdy nepokládejte brýle brýlovými čočkami (skly) na podložku. Vždy pak dochází k jemnému oděru antireflexní nebo tvrzené vrstvy, které je zpočátku oken nepostřehnutelné, po opakovaném působení však dojde k narušení antireflexní vrstvy.\n- Brýle nikdy nevystavujte vysokým teplotám. Za čelním sklem auta může se může teplota vyšplhat na 80 stupňů Celsia, která může způsobit poškození úpravy brýlových čoček. Stejný efekt má i zasažení párou z vařící se vody, žár z krbu a další tepelně výrazné situace.\n- K poškození vrstev brýlových čoček (antireflex, hydrofobní úprava atd.) dochází i při zásahu lakem na vlasy, organickými rozpouštědly.\nSprávné čištění brýlí není žádná věda.\nJe ovšem nutné rozlišit několit typů znečištění brýlí. Běžný otisk prstu na jinak čistých brýlích nejlépe odstraní mikrovláknová útěrka. Ideální je čistění "namokro" s použitím čistícího přípravku ČIBR, který je v Bonus optik běžně k dostání.\nV případě znečištění brýlí prachem, který se na čočkách může usadit při práci v prašném prostředí, ale i při běžném provozu je zásadní nejdříve brýlové čočky tohoto prachu zbavit. Použijte vlažnou vodu s kapkou Jaru pro odmaštění. Na omyté brýle pak použijte čistící přípravek ČIBR pro dočištění a mikrovláknovou útěrkou čočky vyleštěte.\nV každém případě se vyhněte použití agresivních čističů, např. syntetických ředidel.\nTaké nedoporučuji používání papírových kapesníků, ubrousků nebo toaletního papíru. Vlákna celulózy obsažená v papíru jsou relativně tvrdá. Při tlaku, kterým působí při čištění prsty na povrch čočky dochází sice k minimálnímu narušení ochranných vrstev čoček, ale při opakovaném použití dojde k významnému narušení vrstev a tím k ztrátě průhlednosti čočky.\nA co ultrazvukové čištění?\nI při důkladném čištění brýlí ČIBRem a mikrovláknem není možné ostranit všechny nečistoty. V prostoru mezi brýlovou obrubou a čočkou se při čištění usazuje prach a částečky "shrnuté" z přední a zadní plochy čočky. Tento prostror je pro běžné čističe (hadřík, sprej) nepřístupný.\nNejlepším způsobem, jak takové brýle vyčistit je použít ultrazvukovou vanu. Vibrace vzniklé últrazvukem přenášené v čistícím roztoku dokážou na fyzikálním principu kavitace oddělit usazenou nečistotu od plochy čočky i od materiálu obruby a tím se nečistoty ze špatně přístupných míst zbavit. Po použití ultrazvuku následuje standardní očištění ČIBRem a mikrovláknem. Takto ošetřené brýle jsou zbaveny všech nečistot včetně bakteriálních nánosů na nosníku a v mezeře mezi obrubou a čočkou.\nUltrazvukové čistění doporučuji minimálně jednou za čtvrtletí.


Novým velvyslancem v Londýně má být diplomat Sečka. Z Číny přijede nahradit Žantovského | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nNovým velvyslancem v Londýně se má stát dosavadní velvyslanec v Číně Libor Sečka. autor: ČTK\n31. 7. 2015 12:15 / 1 minuta čtení\nVelká Británie ambasáda Londýn Čína Žantovský Michael\nMichaela Žantovského na pozici velvyslance ve Velké Británii nahradí Libor Sečka.\nSečka se do Londýna přestěhuje z Číny, kde je velvyslancem od roku 2009.\nPodle informací serveru iDnes.cz Sečku ve středu vybrala vláda.\nNovým českým velvyslancem v Londýně se má stát dosavadní velvyslanec v Číně Libor Sečka. Ve středu o tom rozhodla vláda. Serveru iDnes.cz to řekl jeden z jejích členů, který si nepřál být jmenován.\nSečka nahradí Michaela Žantovského, který od 1. září povede Knihovnu Václava Havla v Praze.\nKnihovna Václava Havla mění ředitele. Smolíkovou vystřídá diplomat Žantovský - čtěte ZDE\nOdchod Žantovského z Londýna do čela Knihovny Václava Havla byl ohlášen v květnu.\nKnihovna byla založena v roce 2004 po Havlově odchodu z prezidentského úřadu po vzoru podobných institucí v USA. Knihovna sbírá rozličné materiály o Havlovi a pořádá veřejné akce.\nNěkdejší náměstek ministra průmyslu Milan Hovorka už má všechny potřebné listiny, aby se úřadu velvyslance v Indii ujal. Jeho vyslání do...\nKnihovnu Václava Havla povede velvyslanec Žantovský\nZměnu vedení knihovna podložila slovy "Michael Žantovský je jednou z nejvýraznějších postav veřejného života v České republice od sametové...


Prodej rodinného domu, Mladá Vožice - Chocov\nHypocentrum Modré Pyramidy nabízí Prodej: Rodinný dům (Rodinné domy) Mladá Vožice - Chocov Tábor - Mladá Vožice - Chocov Zobrazit všechny fotografie (25)\nZakázku vyřizujeHejdánek KarelZobrazit kontakt prodejceNemovitost nabízí\tHypocentrum Modré PyramidyKontakt|Kompletní nabídka RK\tHypocentrum Modré Pyramidy\tJindřišská 889/17\tPraha\t110000\ttelefon: 222 868 300\tmobil: 725263724\temail: prodej@mpss.cz\twww:http://www.hypocentrum.cz\tCena: 4.490.000 KčPoslat dotaz Spočítejte si výši hypotéky\tID nemovitosti:122807Stav nemovitosti:BezvadnýZastavěná plocha: 529 m2Obytná plocha:423 m2Užitná plocha:423 m2Plocha pozemku:1.261 m2Nadzem. podlaží:2Typ domu: PatrovýBezbariérový přístup:anoPoloha domu: SamostatnýDatum vložení:17. listopadu 2016Poslední úprava:17. listopadu 2016Poloha v obci: Klidná část obce\tEnergetická náročnost budovyG - mimořádně nehospodárná (?)\tPopis\nPopis nemovitostiHypocentrum Modré pyramidy exklusivně zprostředkuje prodej prostorné, zrekonstruované zemědělské usedlosti - chalupy - o dispozici 6+1 a celkové podlahové ploše 423 m2 na pozemku 1261 m2 v nádherné krajině obce Chocov - Mladá Vožice okres Tábor. Dispozice domu:\nprostorný obývací pokoj se vstupem na zastřešenou terasu, předsíňka se schodištěm do patra, toaleta, koupelna s vanou, předsíň,kuchyně, pokoj pro hosty, úložný prostor na kola zahradní nábytek atd., vodárna s bazénovou filtrací, garážové stání pro dva vozy.\nZe všech místností je přístup na přilehlou zahradu s bazénem.\ndětská herna propojená schody z obývacího pokoje, ložnice, dětský pokoj, malý půdní prostor využitelný např. jako pracovna, velká prostorná půda.\ndům má samostatnou vodárnu napájenou z blízkého pramene a čističku odpadních vod s trativodem.\nVřele doporučujeme prohlídku Popis nemovitostiHypocentrum Modré pyramidy exklusivně zprostředkuje prodej prostorné, zrekonstruované zemědělské usedlosti - chalupy - o dispozici 6+1 a celkové podlahové ploše 423 m2 na pozemku 1261 m2 v nádherné krajině obce Chocov - Mladá Vožice okres Tábor. Dispozice domu:\nVřele doporučujeme prohlídkuZakázku vyřizujeHejdánek KarelKontaktovat makléře+420 725 263 724Do telefonu uveďte KÓD nemovitostiČESKÉREALITY 122807Nemovitost nabízí\tHypocentrum Modré Pyramidy\tJindřišská 889/17\tPraha\t110000\ttelefon: 222 868 300\tmobil: 725263724Kontakt|Kompletní nabídka RK\nPodobné nemovitostiRodinný dům, Rodinný důmMladá VožiceNa prodej870.000 Kč\nRodinný dům, Rodinný důmMladá Vožice - Stará VožiceNa prodej1.049.000 Kč\nRodinný dům, Rodinný důmMladá VožiceNa prodej1.580.000 Kč\nRodinný dům, Činžovní důmMladá Vožice - Mladá VožiceNa prodej1.700.000 Kč\nRodinný dům, Rodinný důmMladá VožiceNa prodej1.990.000 Kč\nRodinný dům, Rodinný důmMladá VožiceNa prodej3.500.000 Kč


HAIRPLUS sérum na řasy a Anti-Wrikle sérum | Zdravá výživa, superpotraviny, šungit, masáže, kosmetika, AWA shop Brno\nHAIRPLUS sérum na řasy a Anti-Wrikle sérum\nVaše cena s DPH s DPH 2 390 Kč\nVaše cena bez DPH bez DPH 1 975 Kč\nVýrobce Hairplus Facevolution\nÚčinky růstového séra HAIRPLUS FacEvolution:\nběhem 4 až 8 týdnu prodoužení řas až o 40–45 % jejich původní délky – prokázaly klinické studie\nzvýraznění barevného pigmentu řas a obočí\nokamžitě se vstřebává a je možno ihned aplikovat make-up\nvhodné jako podpora permanentního make-upu\nÚčinné látky: Biomimetické peptidy s růstovými faktory – vysoce aktivní molekula biopeptidu (prodlouží a zahustí řasy), vitamin A, C a E (zajistí výživu a ochranu řas), panthenol, ženšenový výtažek (prokrvuje folikuly řas a obočí), výtažky z květů a ovoce.\nAplikace: Aplikace malým kartáčkem 1 × denně na odlíčenou oblast horních a dolních víček přímo ke kořínkům řas, případně obočí. Dbejte zvýšení pozornosti při nanášení, aby se přípravek HAIRPLUS nedostal do očí, v případě zasažení vypláchněte vodou.\nVýrobce: FacEvolution Austria, dermatologicky testováno.\nObjem balení: 4,5 ml, při denním použití vydrží až 5–6 měsíců, zdravotně nezávadné.\nUpozornění: Používání HAIRPLUS nedoporučujeme pro těhotné a kojící ženy.\nOkamžitý lifting efekt kdykoliv si budete přát\nFacelift ampule vyplní tenké linky a vrásky a extrémně hydratují.\nHlavní účinnou látkou a klíčovou ingrediencí AntiWrinkle séra je Palmitoyl Tetrapeptid 7.\nPalmitoyl Tetrapeptid 7 je kombinací mnoha řetězců aminokyselin, které pronikají hluboko do podkoží, kde dokáží redukovat záněty a poškození způsobené stárnutím pleti, UV zářením, chemickým peelingem….\nAntiWrinkle sérum dokáže zvýšit množství vlastní kyseliny hyaluronové v epidermis, čímž zajistí požadovanou hydrataci.\nMá schopnost doručit další antiaging ingredience do hlubších vrstev kůže.\nZlepšuje elasticitu kůže, redukuje viditelnost vrásek.\nAntiWrinkle sérum sjednocuje barevný tón pleti.\nPalmitoyl Tetrapeptid 7, obsažený v AntiWrinkle séru dokáže zvýšit produkci kolagenu v pleti, čímž dochází k revitalizaci a rejuvenaci pleti.\nAntiWrinkle sérum je bez parabenů!\nAplikace: Naneste tenkou vrstvu séra na požadovanou oblast. Lehce vklepejte, ale netřete. Po nanesení zamezíme pohybu svalů a kůže v místě aplikace po dobu 2–3 minut – do vstřebání séra. 1 ampule vydrží cca 5 dní, dle individuálního užití. Efekt je patrný po 10 minutách.Vhodné pro všechny typy pleti.\nUpozornění: Používejte dle uvedených instrukcí. Vyhněte se kontaktu s očima. Pokud se sérum dostane do očí, důkladně vypláchněte. V případě zarudnutí či podráždění přerušte používání. Vaši alergii na kosmetické přípravky konzultujte s lékařem.\nObsah balení: 1 ampule a 3 ml\nDoprava ZDARMA ! Ano\nKosmetikaPro ženyPéče o pleťSéra na řasy


8 As 56/2011 - 52 — Nejvyšší správní soud — Iudictum.cz\n1. Rozhodnutím ze dne 4. 10. 2010, čj. 552/2010-160-SPR/5, žalovaný zamítl odvolání žalobce proti rozhodnutí Magistrátu hl. m. Prahy, Odboru dopravních přestupků, ze dne 21. 4. 2010, čj. MHMP 357583/2010/Sla.\n2. Žalobce napadl rozhodnutí žalovaného žalobou u Městského soudu v Praze, který usnesením ze dne 21. 4. 2011, čj. 1 A 39/2010 - 22, zastavil řízení pro nezaplacení soudního poplatku. Výzva k úhradě poplatku, jejímž obsahem bylo i odpovídající poučení, byla zástupci žalobce doručena dne 15. 2. 2011. Poplatek za žalobu přesto nebyl ve stanovené desetidenní lhůtě zaplacen.\n3. Žalobce (stěžovatel) brojil proti usnesení městského soudu kasační stížností.\n5. Žalovaný se ke kasační stížnosti nevyjádřil.\n6. Nejvyšší správní soud nejprve zkoumal, zda jsou ve věci splněny podmínky řízení. Ze spisu přitom vyplynulo, že městský soud vyzval stěžovatele usnesením ze dne 1. 8. 2011, čj. 1 A 39/2010 - 36, k zaplacení soudního poplatku za kasační stížnost, jakkoliv zřejmě písařskou chybou označil poplatek jako poplatek za žalobu. Usnesením ze dne 19. 8. 2011, čj. 1 A 39/2010 - 37, městský soud dále vyzval stěžovatele, aby ve lhůtě jednoho měsíce od doručení usnesení odstranil nedostatky kasační stížnosti. Uvedená rozhodnutí byla dne 21. 8. 2011 doručena zástupci stěžovatele, který podáním ze dne 18. 9. 2011 městskému soudu pouze oznámil, že jeho právní zastoupení ve věci bylo ukončeno. Následně městský soud vyzval stěžovatele přípisem ze dne 21. 9. 2011, čj. 1 A 39/2010 - 45, aby prokázal splnění podmínky povinného zastoupení v řízení o kasační stížnosti. Tato písemnost byla stěžovateli doručena dne 27. 9. 2011 a stěžovatel na ni nijak nereagoval.\nZdroj: Usnesení Nejvyššího správního soudu ze dne 28. 12. 2011, sp. zn. 8 As 56/2011 - 52, dostupné na www.nssoud.cz. Jedná se o neautentické znění, které bylo soudem poskytnuto bezplatně.


Pěstounská péče nově – FinExpert.cz\nPěstounská péče nově\nOd 1. ledna 2013 začala platit sociální reforma týkající se i pěstounské péče.\nMinisterstvo práce a sociálních věcí (MPSV) plánuje přeměnit kojenecké ústavy pro děti do 3 let na dětská centra. Podle Dany Šalamunové z Ministerstva zdravotnictví je cílem navrhované změny nadále zajišťovat poskytování potřebných služeb zejména dětem s perinatální zátěží a zdravotním rizikem, se zdravotním postižením, dětem týraným, zanedbávaným a zneužívaným, a to nejenom formou ústavní péče jako dosud, ale nově také formou ambulantní, popř. i podle možností ve vlastním sociálním prostředí dítěte.\nZměnou finanční podpory pěstounů se zvyšuje šance umístit děti přímo do rodiny místo do ústavu.\nPodle Štěpánky Filipové z MPSV bylo v březnu 2013 evidováno celkem 9 822 lidí pobírajících odměnu pěstouna. V České republice je v současné době téměř 10 000 rodin pěstounů a poručníků. V roce 2011 bylo evidováno 8 300 pěstounských a poručnických rodin, o rok později 9 000.\nDíky rostoucímu počtu pěstounských rodin stoupá i počet dětí, kterým se tímto způsobem daří zajistit péči v rodinném prostředí. V roce 2011 bylo v pěstounské a poručnické péči 10 200 dětí, v současné době jde o 12 415 dětí. V roce 2011 bylo za celý rok svěřeno 1 507 dětí. V roce 2013 se podařilo během prvních třech měsíců najít náhradní pěstounskou rodinu pro téměř 500 dětí.\n„K výraznému nárůstu dochází i u rodin vykonávajících pěstounskou péči na přechodnou dobu. Na začátku roku 2012 tento typ péče vykonávalo pouze 8 rodin, v současné době jich je 74. Při přípravě zákona ministerstvo počítalo v prvním roce fungování nového systému s cca 150 rodinami, na základě stávajícího vývoje se dá očekávat, že se tento počet naplní,“ doplňuje Filipová.\nDávky pěstounské péče v roce 2013\nZákon rozlišuje 2 druhy pěstounské péče – osoba pečující a osoba v evidenci. Osoba pečující o dítě nějakou formou již pečuje (např. poručník) a není to na přechodnou dobu, osoba v evidenci je fyzická osoba vedená v evidenci osob, které mohou vykonávat pěstounskou péči na přechodnou dobu.\nPěstoun má nárok na několik druhů příspěvků:\nPo dobu nezletilosti o něj žádá osoba pečující a této osobě je příspěvek vyplácen, po dosažení zletilosti do 26 let žádá nezaopatřené dítě a jemu je příspěvek vyplácen. V případě, že dítě pobírá sirotčí nebo invalidní důchod a jeho výše je rovna nebo vyšší než příspěvek na úhradu potřeb dítěte, nemá na příspěvek nárok.\nVýše příspěvku pro dítě závislé na pomoci jiné osoby:\nDítě ve věku dítě ve stupni závislosti I dítě ve stupni závislosti II dítě ve stupni závislosti III dítě ve stupni závislosti IV\n6 – 12 let 5 650 Kč 6 800 Kč 7 250 Kč 7 850 Kč\n12 – 18 let 6 450 Kč 7 800 Kč 8 300 Kč 8 700 Kč\n18 – 26 let 6 750 Kč 8 100 Kč 8 600 Kč 9 000 Kč\nVýše příspěvku pro dítě za kalendářní měsíc (bez závislosti):\nDo 6 let 4 500 Kč\n6 - 12 let 5 550 Kč\n12 - 18 let 6 350 Kč\n18 - 26 let 6 600 Kč\nNová úprava zákona již nerozlišuje odměnu pěstouna, odměnu pěstouna ve zvláštních případech a odměnu pěstouna v zařízení pro výkon pěstounské péče. Nárok na odměnu má osoba pečující i osoba v evidenci. Osoba pečující i osoba v evidenci si mohou ve všech případech (při)vydělávat a tato skutečnost nemá vliv na výši odměny pěstouna.\nVýše odměny pro osobu pečující:\n1 dítě 8 000 Kč\n2 děti 12 000 Kč\n3 děti nebo alespoň 1 dítě závislé na pomoci jiné osoby ve stupni II., III., IV.. Za každé další dítě svěřené do péče se zvyšuje odměna pěstouna o 4000 Kč 20 000 Kč\nVýše odměny pro osoby v evidenci (napřechodnou dobu):\n20 000 Kč od okamžiku zařazení do evidence osob, které mohou vykonávat pěstounskou péči i na přechodnou dobu, a to i v případě, že aktuálně nepečuje o žádné dítě 24 000 Kč, je-li osobě v evidenci svěřeno do péče na přechodnou dobu dítě, které je osobou závislou na pomoci jiné fyzické osoby ve stupni II., III. Nebo IV.\nV případě, že je osobě v evidenci svěřeno dítě do jiné péče, než je pěstounská péče na přechodnou dobu, zvyšuje se za každé takové dítě odměna pěstouna o 4 000 Kč.\nJe-li osoba pečující prarodičem nebo praprarodičem dítěte a v péči má jedno nebo dvě děti, které nejsou závislé na pomoci jiné fyzické osoby ve stupni II, III nebo IV, náleží jí odměna pouze v případech hodných zvláštního zřetele, zejména s ohledem na sociální a majetkové poměry a s přihlédnutím ke zdravotnímu stavu dítětě. O tom rozhodné příslušná krajská pobočka Úřadu práce ČR. Prarodičům však odměna náleží vždy pokud mají v péči 3 a více dětí nebo alespoň jedno závislé. Ostatní dávky pěstounské péče náleží prarodičům v každém případě.\nVýše odměny pěstouna je v zákoně uvedena „v hrubém“. Před výplatou odměny provede ÚP odvody na daň z příjmu, pojistné na sociální zabezpečení, zdravotní a úrazové pojištění a pěstoun obdrží odměnu „v čistém“, tedy po provedení srážek. Konkrétní výše odměny záleží na tom, jaké slevy na dani budou ze strany pečující osoby uplatňovány. Pěstoun může pobírat starobní důchod zároveň s odměnou pěstouna, ale toto nelze v případě předčasného důchodu, zde je nutná volba.\ndo 6 let – 8 000 Kč\nod 6 let do 12 let – 9 000 Kč\n12 let do 18 let – 10 000 Kč\n4. příspěvek na zakoupení osobního motorového vozidla\nNa příspěvek má nárok osoba pečující, která má v pěstounské péči nejméně 3 děti nebo má nárok na odměnu pěstouna z důvodu péče o 3 děti, včetně zletilých nezaopatřených dětí, jež zakládají osobě pečující nárok na odměnu pěstouna. Výše příspěvku na zakoupení motorového vozidla činí 70 % pořizovací ceny motorového vozidla nebo prokázaných výdajů na opravy, nejvýše však 100 000 Kč. Podmínkou dále je, že osoba pečující nesmí motorové vozidlo používat k výdělečné činnosti. Pokud byl příspěvek na zakoupení nového vozidla čerpán například v roce 2011 podle staré úpravy, lze o něj požádat od roku 2013 znovu.\n5. příspěvek při ukončení pěstounské péče\nV úpravě zákona je myšleno i exekuci. Ta je možná jen z opakujících se dávek pěstounské péče, tedy odměny pěstouna v případě dluhu osoby pečující nebo osoby v evidenci, a příspěvku na úhradu potřeb dítěte v případě dluhu dítěte, resp. Nezaopatřené osoby, která byla do dne zletilosti v péči osoby pečující.\nČlánek patří do rubrik: Vyděláváme, Rodinný rozpočet, Děti\nPan Karel má naprostou pravdu.12 let jsem měla v PP ...\n30. 4. 2014, 15:09\nHlavně si tu pěstounskou péči pečlivě rozmyslete, vě...\n15. 5. 2013, 10:55