F. Nietzsche: Antikrist | Veliké Poledne\nObjevili jsme štěstí, známe cestu, nalezli jsme východisko z celých tisíciletí labyrintu. Kdo jinak je nalezl ? – Moderní člověk snad ? –" Nevím kudy kam, jsem vším, co neví kudy kam" – vzdychá moderní člověk... Touto moderností jsme stonali – shnilým mírem, zbabělým kompromisem, vší ctnostnou nečistotou moderního Ano a Ne. Tato tolerance a largeur[i] srdce, která všechno „odpouští“, protože vše „chápe“, toť pro nás scirocco[ii]. Raději v ledu žít nežli mezi moderními ctnostmi a jinými jižními větry!\nCo je škodlivější než jakákoliv neřest? – Účinná soustrast se všemi nezdařilými a slabými – křesťanství...\nProblém, jejž tímto kladu, není vtom, co má vystřídat lidstvo v sledu bytostí (– člověk jest koncem –): nýbrž v tom, který typ člověka máme vypěstit, máme chtít, jakožto hodnotnější, života důstojnější, budoucností jistější.\nTento hodnotnější typ se vyskytl již dost často: ale vždy šťastnou náhodou, výjimkou, nikdy proto, že byl chtěn. Naopak, jeho se nejvíce obávali, byl dosud téměř vtělením hrůzy; – a ze strachu byl chtěn a pěstěn typus opačný a také ho bylo dosaženo: domácí zvíře, stádní zvíře, nemocné zvíře člověk, – křesťan...\nUhodnete již, že zkažeností rozumím dekadenci: moje teze jest, že všechny hodnoty, v nichž lidstvo nyní shrnuje, co je hodno všech přání, jsou hodnoty dekadentní.\nZkaženým zvu zvíře, druh, individuum, ztrácí-li své instinkty, volí-li to a dává přednost tomu, co mu je na škodu.\nKřesťanství zvou náboženstvím soustrasti. (…) Soustrastí se ještě množí a násobí ztráta síly, kterou již strast o sobě přináší životu. Strast sama stává se soustrastí nakažlivou; popřípadě může jí být dosaženo celkové ztráty na životě a životní energii, která je v absurdním poměru ke kvantu příčiny (– případ smrti Nazaretského). (…) Soustrastí se život popírá, činí zavrženíhodnějším – soustrast, to je praxe nihilismu. (…) Uprostřed naší nezdravé modernosti nic není nezdravějšího křesťanské soustrasti.\nJe nutno říci, v kom vidíme svůj protiklad: – v bohoslovcích a ve všem, co má v těle bohosloveckou krev – v celé naší filosofii... Je třeba poznat tento osud zblízka, či lépe, je třeba prožít jej na sobě, je třeba na něj skoro zahynout, abychom už v tom nerozuměli žertu (volnomyšlenkářství našich pánů přírodozpytců a fyziologů je v mých očích žertem, – jim chybí v těchto věcech vášeň, netrpí jimi –). (…) Pokud je kněz ještě uznáván za vyšší druh člověka, tento popírač, utrhač, travič života z povolání, potud není odpovědi na otázku: co je pravda ? Pravda už jest postavena na hlavu, je-li uznáván vědomý advokát Ničeho a záporu zástupcem „pravdy“...\nKdo má v těle bohosloveckou krev, staví se ke všemu předem křivě a nepoctivě. Patos, jenž se z toho vyvíjí, říká si víra: zavřít oči jednou pro vždy před sebou, aby nebylo nutno trpět obrazem nezhojitelné falešnosti. Pro sebe si udělají morálku, ctnost, svatost z této chybné optiky vůči všemu, spínají dobré svědomí s falešným viděním, – požadují, aby žádný jiný druh optiky už neměl ceny, když dali své vlastní optice nejvyšší posvěcení jmény „bůh“, „vykoupení“, „věčnost“.\nMezi Němci se tomu rozumí ihned, řeknu-li, že filosofie je zkažena bohosloveckou krví. Protestantský farář je praotcem německé filosofie, protestantismus sám jest její peccatum originale[iii]. Definice protestantství: poloviční ochrnutí křesťanství – a také rozumu...\nOtevřela se postranní cestička k starému ideálu, pojem „pravého světa“, pojem morálky jako esence světa ( – dva nejzlovolnější omyly, jaké kdy byly!),\nnedaly-li se teď dokázat, přece, díky zchytrale moudré skepsi, se zas už nedaly vyvrátit...\nJeště slovo proti Kantovi moralistovi. Každá ctnost musí být naším vynálezem, naší nejosobnější sebeobranou a nouzí: v každém jiném smyslu je pouze nebezpečím. Co není podmínkou našeho života, jen mu škodí: ctnost jen z respektu k pojmu „ctnosti“, jak tomu chtěl Kant, je škodlivá. „Ctnost“, „povinnost“, „dobro o sobě“, dobro vyznačující se neosobností a obecnou platností – výplody mozku, jimiž se vyjadřuje úpadek, poslední vysílení života, královecké číňanství. Nejhlubší zákony zachování a vzrůstu přikazují opak toho: aby si každý vynalezl svoji ctnost, svůj kategorický imperativ. Zahyne národ, splete-li si svoji povinnost s pojmem povinnosti vůbec.\nCo ničí rychleji nežli pracovat, myslit, cítit bez vnitřní nutnosti, bez hluboce osobní volby, bez radosti? jakožto automat „povinnosti“? Je to přímo návod k dekadenci, dokonce k idiotství... Kant se stal idiotem. – A to byl vrstevník Goethův! Tento osudný pavouk byl uznáván za filosofa Němců, – ještě je uznáván!... Chráním se, abych neřekl, co si myslím o Němcích... Neviděl Kant ve Francouzské revoluci přechod z neorganické formy státu v organickou? Netázal se, existuje-li událost, jež ani nemůže být jinak vysvětlena nežli morálním založením lidstva, takže by dokázala, jednou provždy, „tendenci lidstva k dobru“? Kantova odpověď: „Toť revoluce“. Instinkt chybující ve všem a všude, protipřírodnost instinktem, německá dekadence filosofií – toť Kant!\nVyjímám několik skeptiků, slušný to typ v dějinách filosofie: leč ostatní neznají předních požadavků intelektuální poctivosti. Dělají to vesměs jako ženské, všichni tito velicí blouznivci a zázračná zvířata, – pokládají „krásné city“ už za argumenty, „vzdutá prsa“ za měch božstva, přesvědčení za kritérium pravdy. Ke všemu se ještě pokusil Kant v „německé“ nevinnosti zvědečtit tuto formu korupce, tento nedostatek intelektuálního svědomí pojmem „praktického rozumu“: vynalezl zvláštní rozum, který by udával, kdy se nemáme starat o rozum, ozve-li se totiž morálka, vznešený požadavek „musíš“.\nNepodceňujme to: my sami, my svobodní duchové jsme již „přehodnocením všech hodnot“, jsme vtělené vyhlášení války a vítězství všem starým pojmům „pravdy“ a „nepravdy“. Nejcennější poznatky nalézáme nejpozději; leč nejcennějšími poznatky jsou metody. (…) Posléze bychom se směli, jistým právem, ptáti, nebyl-li to vlastně estetický vkus, jenž lidstvo udržoval v tak dlouhé slepotě: žádalo se na pravdě pitoreskní efekt, žádalo taktéž na poznávajícím, aby působil silně na smysly. Naše skromnost mu byla dávno proti srsti... Ó, jak to uhodli, ti krocani boží.\nKdo jediný má důvody, aby se vylhal ze skutečnosti? Kdo jí trpí. Leč trpět skutečností znamená být skutečností ztroskotanou... Převaha citů nelibých nad libými je příčinou oné fiktivní morálky a náboženství: taková převaha však je formulí dekadence...\nKe stejnému závěru nutí kritika křesťanského pojmu boha. – Národ, který ještě sám v sebe věří, má také ještě svého vlastního boha. V něm uctívá podmínky, které mu dávají převahu, své ctnosti, – promítá svoji radost ze sebe, svůj pocit moci v bytost, jíž za to lze děkovat. Kdo je bohat, chce rozdávat; hrdý národ potřebuje boha, aby mu obětoval... Náboženství za takovýchto předpokladů je formou vděčnosti. Člověk je vděčen sám za sebe: k tomu potřebuje mít boha. – Takovýto bůh musí mít možnost, aby škodil i prospíval, aby byl přítelem i nepřítelem, – člověk se mu obdivuje v dobrém i ve zlém. Protipřirozené vykleštění boha v boha pouhého dobra bylo by tu naprosto nežádoucí. Zlého boha je zapotřebí stejně jako dobrého: vždyť neděkujeme za vlastní existenci právě toleranci, lidumilnosti... Co by záleželo na bohu, jenž by neznal hněvu, pomsty, závisti, výsměchu, lsti, násilí? Jenž by snad ani neznal rozkošného žáru vítězství a ničení? Takovému bohu by se nerozumělo: nač by ho kdo měl ? – Ovšem: hyne-li národ; cílí-li, jak navždy mizí víra v budoucnost, jeho naděje na svobodu; stane-li se v jeho vědomí poddanství nade vše užitečným, ctnosti poddanské podmínkami zachování života, pak se musí změnit i jeho bůh. Stává se teď potměšilým, bázlivým, skromným, radí k „míru duše“, radí ustat v nenávisti, být shovívavým, „milovat“ dokonce přítele i nepřítele. Neustále moralizuje, leze do skrýše každé soukromé ctnosti, stává se bohem pro každého, stává se soukromníkem, stává se kosmopolitou... Kdysi představoval národ, sílu národa, všechno, co v duši národa bylo agresivního a žíznilo po moci: teď je už jen dobrým bohem... Vskutku, není jiné alternativy pro bohy: buď jsou vůlí k moci – a potud budou bohy národními –, anebo jsou nemohoucností k moci – a pak se nutně stávají dobrými…\nKřesťanský pojem boha – bůh bohem nemocných, bůh pavouk, bůh duch – je jedním z nejkoruptnějších pojmů boha, jichž na zemi bylo dosaženo; představuje snad přímo ukazatel minima v sestupném vývoji typu bohů. Bůh degenerovaný v odpor k životu, místo aby jej prozářil svým věčným souhlasem! V bohu vypovězeno nepřátelství životu, přírodě, vůli k životu! Bůh formulí pro každé hanobení „tohoto světa“, pro každou lež o „onom světě“! V bohu zbožněno Nic, svatořečena vůle k Ničemu!...\nTím, jak odsuzuji křesťanství, nechtěl bych se dopustit křivdy na příbuzném náboženství, které počtem vyznavačů má dokonce převahu: na buddhismu. Obě patří dohromady jakožto náboženství nihilistická – jsou to náboženství dekadentní – obě se od sebe liší co nejpozoruhodněji. Kritik křesťanství je indickým učencům hluboce za to vděčen, že je nyní možné obé srovnávat. – Buddhismus je stokrát realističtější nežli křesťanství, – má v těle dědictví objektivního a chladného kladení problémů, přichází po filosofickém hnutí trvavším sta let; pojem „boha“ je už vyřízen, když buddhismus přichází. Buddhismus je jediné skutečně pozitivistické náboženství, které nám dějiny ukazují, až do své noetiky (přísného to fenomenalismu), neříká již „boj proti hříchu“, ale dávaje plně za pravdu skutečnosti, říká „boj proti utrpení“.\nV křesťanství se dostávají do popředí instinkty podmaněných a potlačených: jsou to nejnižší stavy, které v něm hledají svou spásu. Zde se provozuje jako zaměstnání, jako prostředek proti dlouhé chvíli kasuistika hříchu, sebekritika, inkvizice svědomí; zde se sále udržuje (modlitbou) afekt vůči někomu mocnému, zvanému „bůh“; zde se pokládá nejvyšší za nedosažitelné, za dar, za „milost“. Zde chybí také veřejnost; skrýše, temná prostora je křesťanská. Zde se pohrdá tělem, odmítá se hygiena jako něco smyslného; církev se brání i čistotnosti ( – prvním křesťanským opatřením po vypuzení Maurů bylo zavření veřejných lázní, jichž sama Cordoba měla 270). Křesťanský je jistý smysl pro ukrutnost, k sobě i k jiným; nenávist k těm, kdo jsou jiného smýšlení; vůle pronásledovat. V popředí jsou chmurné a rozčilující představy; stavy nejvytouženější, nejvyššími jmény označované jsou epilepsoidní; dieta se vybírá tak, aby podporovala morbidní zjevy a předráždila nervy. Křesťanské je nepřátelství na smrt proti pánům Země, proti „vznešeným“ – a zároveň skryté tajné soutěžení (–křesťanství jim nechává „tělo“ a chce jen „duši“...). Křesťanské jest nenávidět ducha, hrdost, odvahu, svobodu, svobodomyslnost ducha; křesťanské jest nenávidět smysly, radosti smyslů, radost vůbec...\nKřesťanství chce zvládnout dravce; jeho prostředkem je učinit je nemocnými – oslabení je křesťanský recept na zkrocení, na „civilizaci“.\nAby se dalo říci Ne na všechno, co na Zemi představuje vzestupný pohyb života, zdařilost, moc, krásu, kladnost k sobě samému, musil si tu instinkt ressentimentu povznesší se na génia, vynalézt jiný svět, z něhož se zdálo ono přisvědčování životu zlem, vtělením všeho zavrženíhodného.\nDekadence jest onomu druhu člověka, jenž se v židovství a křesťanství domáhá moci, kněžskému druhu, jen prostředkem: tento druh člověka má životní zájem na tom, aby lidstvo učinil nemocným a převrátil pojmy „dobrý“ a „zlý“, „pravdivý“ a „lživý“ ve smyslu životu nebezpečném a hanobícím svět.–\nPojem boha zfalšován; pojem morálky zfalšován: – židovské kněžstvo na tom nepřestalo. Nic z dějin Izraele se jim nehodilo: pryč s nimi! – Tito knězi dokázali onen zázračný padělek, jehožto dokladem je valná část bible: přeložili s výsměchem, jemuž není rovno, minulost vlastního národa proti všemu podání, proti veškeré historické realitě, do řeči náboženské, to znamená, že z ní udělali stupidní spásný mechanismus viny vůči Jahvovi a trestu, zbožnosti k Jahvovi a odměny. Pociťovali bychom tento nejpotupnější akt zfalšování dějin mnohem bolestněji, kdybychom nebyli tisíciletou církevní interpretací dějin téměř otupěli vůči požadavkům poctivosti in historicis. A církvi přizvukovali filozofové: lež „mravního řádu světa“ jde celým vývojem i novější filozofie. Co znamená „mravní řád světa“? Že existuje jednou provždy vůle boží, co má člověk činit, čeho má nechat; že se hodnota národa, jednotlivce, určuje tím, jak poslouchá nebo neposlouchá vůle boží; že vůle boží prokazuje svou vládu v osudech národa, jednotlivce, to jest, že trestá a odměňuje podle stupně poslušnosti. – Realita místo této žalostné lži zní: příživnický druh člověka, jenž prospívá jenom na útraty všech zdravých útvarů životních, kněz, zneužívá jména božího: „královstvím božím“ nazývá stav společnosti, v němž kněz určuje hodnotu věcí; „vůlí boží“ nazývá prostředky, jimiž se takového stavu dosahuje nebo jimiž se udržuje; s chladnokrevným cynismem měří národy, doby, jednotlivce podle toho, zdali převaze knězi prospívali nebo odporovali. Vizte je u díla: pod rukama židovských kněží stala se veliká doba v dějinách Izraele dobou úpadku, vyhnanství, dlouhé neštěstí se proměnilo ve věčný trest za velikou dobu – za dobu, v níž kněz ještě nebyl ničím. Udělali z mohutných velmi svobodně utvářených postav dějin Izraele, podle potřeby, ubohé potměšilce a pokrytce nebo „bezbožníky“, zjednodušili psychologii každé veliké události na idiotskou formuli „poslouchat nebo neposlouchat boha“. – O krok dále: vůle boží (to znamená podmínky zachování kněžské moci) musí být známa, – za tím účelem je třeba „zjevení“. Aby bylo jasno: je třeba velikého literárního padělku, dojde k objevu „svatého písma“, – odevzdá se veřejnosti s veškerou hieratickou pompou, s dny pokání a nářkem nad dlouhým „hříchem“. Bylo dávno jisté, jaká je vůle boží: celé neštěstí je v tom, že se národ odcizil „svatému písmu“... Už Mojžíšovi byla zjevena „vůle boží“… Co se stalo? Kněz formuloval jednou provždy, přísně, pedanticky, až do velikých a malých daní, které se mu měly platit (– nezapomínaje nejchutnějších kusů masa: neboť kněz je požírač bifteků), co chce mít, „jaká je vůle boží“... Odtud jsou všechny věci života tak uspořádány, že kněz je všude nepostradatelný; ve všech přirozených událostech životních, při zrození, manželství, nemoci, smrti, ani nemluvě o „oběti“ (jídle), zjevuje se svatý příživník, aby je učinil nepřirozenými, – v jeho řeči: aby je „posvětil“... Neboť toto je nutno pochopit: příživnictví knězovo (nebo „mravního řádu světa“) činí každý přirozený mrav, každé přirozené zřízení (stát, soudní řád, manželství, péči o choré a chudé), každý požadavek vnuknutý instinktem života, zkrátka všechno, co má svou cenu v sobě, zásadně bezcenným, protihodnotným: dodatečně to potřebuje sankce, – je třeba moci, která hodnotu propůjčuje, která tím popírá přírodu, která tím teprve hodnotu tvoří... Kněz znehodnocuje, znesvěcuje přírodu: za tuto cenu se vůbec udržuje. – Být neposlušen boha, to jest kněze, „zákona“, tomu se nyní dostává jména „hříchu“; prostředky, jak se zase „smířit s bohem“ jsou, jakož je po právu, prostředky, jimiž se poddanství pod mocí kněží zaručuje jen ještě bezpečněji: jen kněz „vykupuje“... Počítáno psychologicky, stanou se v každé kněžsky organizované společnosti „hříchy“ něčím nepostradatelným: jsou to vlastní páky moci, kněz žije z hříchů, potřebuje aby se „hřešilo“... První premisa: „Bůh promíjí tomu, kdo se kaje“ – jasně řečeno: kdo se poddá knězi.\nNevidím, proti čemu mířilo povstání, za jehož původce byl pokládán nebo chybně pokládán Ježíš, nebylo-li to povstání proti židovské církvi, – církvi právě v tom smyslu, jak rozumíme slovu dnes. Bylo to povstání proti „dobrým a spravedlivým“, proti „svatým Izraele“, proti hierarchii společnosti – nikoli proti její zkaženosti, nýbrž proti kastě, privilegiu, řádu, formuli; byla to nevíra ve „vyššího člověka“.\nNa čem mně záleží, toť psychologický typ vykupitele. Vždyť by mohl být obsažen v evangeliích navzdory evangeliím, byť sebevíce zmrzačen nebo přetížen cizími rysy: jako je typ Františka z Assisi uchován v jeho legendách navzdory jeho legendám. Nikoli pravda o tom, co činil, co mluvil, jak vlastně zemřel: nýbrž otázka, lze-li si jeho typ vůbec ještě představit, je-li „obsažen v podání“? – Pokud znám pokusy vyčísti z evangelií dokonce dějiny nějaké „duše“, zdají se mi být důkazy odporné psychologické lehkovážnosti. Pan Renan, tento šašek in psychologicis, přičinil k svému výkladu typu Ježíšova dva nejnenáležitější pojmy, jež pro to mohou být: pojem génia a pojem hrdiny („héros“). Ale je-li něco neevangelického, je to pojem hrdiny. Zde se stal instinktem právě protiklad všeho zápasení, všeho, co se cítí být v boji: neschopnost k odporu se tu stává morálkou („neodporuj zlému!“ nejhlubší slovo evangelií, jejich klíč v jistém smyslu), blaženství v míru, v mírnosti, v neschopnosti k nepřátelství. Co znamená „radostné poselství“? Pravý život, věčný život je nalezen, – neslibuje se, je tu, je ve vás: jakožto život v lásce, v lásce bez výhrady a bez vyloučení, bez odstupu. Každý je dítě boží – Ježíš nepožaduje naprosto nic jen pro sebe –, jako dítě boží je každý každému roven… Z Ježíše dělat hrdinu! – A jaké nedorozumění je už dokonce slovo „génius“! Celý náš pojem, náš kulturní pojem „ducha“ nemá vůbec smyslu ve světě, v němž žije Ježíš.\nEpikur typickým dekadentem: já prvý jsem ho takto poznal. – Strach z bolesti, i z nekonečně malé bolesti – nemůže ani jinak skončit nežli v náboženství lásky...\nNepodceňujme posléze, co je proprium každého velikého, zejména sektářského uctívání: smazává originální, často trapně cizí rysy a idiosynkrasie na uctívané bytosti – ba ani je nevidí.\nSám nepochybuji, že bohatá míra žluči (a dokonce i espritu) překypěla teprve ze vzrušeného stavu křesťanské propagandy na typ mistrův: víme přece dobře, jak si všichni sektáři upravují bez rozpaků ze svého mistra svou apologii.\nOsud křesťanství je v nutnosti, že jeho víra sama se musila stát tak nemocnou , tak nízkou a vulgární, jak nemocné, nízké a vulgární byly potřeby, které jím měly být uspokojeny.\nNepotlačím na tomto místě povzdech. Jsou dny, kdy na mne přijde cit černější než nejčernější melancholie – pohrdání lidmi. Abych pak neponechal pochybnost, čím pohrdám, kým pohrdám: je to člověk dneška, člověk, jehož jsem z dopuštění osudu současníkem. Člověk dneška – dusím se jeho nečistým dechem... Vůči minulosti jsem, jako všichni poznávající, velmi tolerantní, to znamená, že velkomyslně překonávám sebe sama: procházím s chmurnou opatrností světem–blázincem celých tisíciletí, ať se zve „křesťanství“, „křesťanská víra“, „křesťanská církev“, – chráním se, abych nečinil lidstvo zodpovědným za jeho duševní choroby. Ale můj cit se zvrátí, propuká, jakmile vstoupím do novější doby, do naší doby. Naše doba je vědoucí... Co kdysi bylo jen nemocné, stalo se dnes neslušným, – je neslušné dnes býti křesťanem. A zde se začínám štítit. – Ohlížím se. Ani slovo už nezbylo z toho, čemu se kdysi říkalo „pravda“, nevydržíme už, vezme-li kněz slovo „pravda“ i jen do úst. I při nejskromnějším nároku na poctivost musíme dnes vědět, že se teolog, kněz, papež, každou větou, již vyřkne, nejen mýlí, nýbrž že lže, – že mu už není dáno na vůli lhát z „nevinnosti“, z „nevědoucnosti“. Také kněz ví, jako kdo jiný, že už není „boha“, není „hříšníka“, není „vykupitele“, – že „svobodná vůle“, „mravní řád světa“ jsou lži: – vážnost, hluboké sebepřemáhání ducha, nedovoluje už nikomu, aby o tom nevěděl...\nKam se poděl zbytek slušnosti, sebeúcty, když se ještě dnes křesťany nazývají a k přijímání chodí i naši státníci, lidé jinak velmi nezaujatí a antikristové činu skrz naskrz? Mladý kníže v čele svých pluků, nádherný jakožto projev sobectví a vypínavostí svého národa, – ale beze všeho studu vyznávající své křesťanství!... Kohopak popírá křesťanství? Čemu říká „svět“? Tomu, že je člověk vojínem, že je soudcem, že je vlastencem; že se brání, že dbá své cti; že usiluje o svůj prospěch; že je hrdý... Každá praxe každého okamžiku, každý instinkt, každé uskutečňující se hodnocení je dnes protikřesťanské: jakou zrůdou falešnosti asi je moderní člověk, že se přesto nestydí zvát se ještě křesťanem!\nVracím se, povím pravé dějiny křesťanství. – Už slovo „křesťanství“ je nedorozumění, – v podstatě byl jen jeden křesťan a ten zemřel na kříži. „Evangelium“ zemřelo na kříži. Co se od tohoto okamžiku zve „evangeliem“, bylo už opakem toho, co on žil: „zlé poselství“, dysangelium. Je falešné až do nesmyslu vidět odznak křesťana v nějaké „víře“, třeba ve víře ve vykoupení Kristem: jen křesťanská praxe, život, jaký žil ten, kdo zemřel na kříži, je křesťanský.\n„Víra“ byla za všech dob, například u Luthera, pouze pláštíkem, záminkou, záclonou, za níž hrály instinkty svou hru, – byla chytrou slepotou k vládě určitých instinktů... „Víra“ – nazval jsem ji už vlastní chytrostí křesťanskou, – mluvilo se vždy o „víře“, jednalo se vždy z instinktu...\nNeblahý osud evangelia byl rozhodnut smrtí, – viselo na „kříži“!... Teprve smrt, tato neočekávaná potupná smrt, teprve kříž, jenž býval celkem vyhrazen jen luze, – teprve tento nejstrašlivější paradox postavil učedníky před vlastní hádanku: „Kdo to byl? Co to bylo?“ – Otřesený a v hloubi uražený cit, obava, aby takováto smrt nebyla vyvrácením jejich věci, strašlivý otazník „proč právě takto?“ – tento stav se dá pochopit až příliš dobře. Zde musilo všechno být nutné, mít smysl, rozumný důvod, nejvyšší rozum; láska učedníkova nezná náhody. Teď se teprve rozevřela propast: „Kdo ho zabil? Kdo byl jeho přirozeným nepřítelem? “ – Tato otázka vyskočila jako blesk. Odpověď: vládnoucí židovstvo, jeho nejvyšší stav. Od tohoto okamžiku vznikl pocit vzpoury proti řádu, Ježíš byl konečně vykládán jako buřič proti řádu. Až potud chyběl v jeho obraze ten bojovný, tento slovem i činem popírající rys; ba více, byl jeho opakem. Očividně neporozuměla malá obec právě hlavní věci, nepochopila, co je vzorem v tomto způsobu umírání, nepochopila svobodu, převahu nad každým citem pomsty: – znamení toho, jak málo mu vůbec rozuměla! Přímo svou smrtí nemohl Ježíš chtít nic nežli veřejně podat nejsilnější zkoušku, důkaz svého učení... Ale jeho učedníci byli vzdáleni toho, aby tuto smrt odpustili, – což by bylo bývalo evangelické v nejvyšším slova smyslu; nebo dokonce, aby se nabídli ke stejné smrti v mírném a líbezném stavu srdce... Vrchu nabyl zase nejneevangeličtější cit, pomsta. Nebylo možné, aby věc byla touto smrtí u konce: bylo třeba „odplaty“, „soudu“ (– a přece, co může být ještě neevangeličtějšího nežli „odplata“, „trest“, „soudit“!). Ještě jednou se dostalo do popředí populární očekávání mesiáše; zrak byl upjat na historický okamžik: „království boží“ přijde soudit svých nepřátel... Ale tím je všechno postaveno na hlavu: „království boží“ závěrečným aktem, slibem! Vždyť evangelium bylo právě jsoucností, naplněním, skutečností tohoto „království“. Taková smrt byla právě tímto „královstvím božím“. Teprve teď bylo vneseno do typu mistrova všechno pohrdání a hořkost k farizejům a teologům, – udělali tím z něho farizeje a teologa! Na druhé straně už nevydrželo zdivočelé uctívání těchto zcela vyšinutých duší onu evangelickou rovnoprávnost každého na synovství boží, jíž učil Ježíš; jejich pomstou bylo, že Ježíše vyzdvihli výstředním způsobem, odloučili jej od sebe: zcela tak, jako kdysi odloučili Židé z pomsty na svých nepřátelích svého boha od sebe a vyzdvihli jej do výše. Jediný bůh a jediný syn boží: oba výplody ressentimentu...\nA od té chvíle se vynořil absurdní problém: „Jak mohl bůh toto dopustit!“ Na to nalezl porušený rozum malé obce odpověď až strašlivě absurdní: bůh dal svého syna k odpuštění hříchů za oběť. Jak byl najednou konec evangeliu! Oběť za vinu, a to ve své nejodpornější, nejbarbarštější formě, oběť nevinného za hříchy viníků! Jak hrůzné pohanství! – Vždyť Ježíš odstranil i pojem „viny“ –popíral jakoukoli propast mezi bohem a člověkem, prožil tuto jednotu boha a člověka jakožto svoje „radostné poselství“... A nikoli jako nadpráví! – Odtud přibývá krok za krokem do typu vykupitele učení o soudu a o návratu, učení o smrti jakožto oběti, učení o vzkříšení, jímž je odeskamotován celý pojem „blaženství“, celá to a jediná realita evangelia – ve prospěch nějakého stavu po smrti!... Pavel logizoval toto pojetí, tuto necudnost pojetí s onou rabínskou drzostí, jíž se vyznačuje ve všem, takto: „Pakliže Kristus nevstal z mrtvých, je naše víra lichá.“ – A rázem se stal z evangelia nejhanebnější ze všech nesplnitelných slibů, nestoudné učení o osobní nesmrtelnosti... Ještě Pavel sám učil, že je odměnou!...\nBuddhismus neslibuje, nýbrž dodržuje, křesťanství slibuje všechno, ale nedodržuje nic. (…) V Pavlovi se ztělesňuje typ protichůdný k „radostnému poslu“, génius nenávisti, génius vize nenávisti, neúprosné logiky nenávisti. Co všechno přinesl tento dysangelista v oběť nenávisti! Především vykupitele: přibil jej na svůj kříž.\nCírkev zfalšovala později dokonce i dějiny lidstva na předhistorii křesťanství.\nPavel chtěl účel, tudíž chtěl i prostředky... Čemu sám nevěřil, tomu věřili idioti, mezi něž rozhodil svoje učení. – Jeho potřebou byla moc; Pavlem se ještě jednou kněz domáhal moci, – mohl upotřebit jen pojmů, učení, symbolů, jimiž se dají tyranizovat masy, tvořit stáda. Co jediné převzal později Mohamed z křesťanství? Vynález Pavlův, jeho prostředek kněžské tyranie, prostředek tvoření stád: víru v nesmrtelnost – to jest učení o „soudu“...\nPřeložíme-li těžiště života nikoli do života, nýbrž do „onoho světa“ – do Ničeho, – vzali jsme životu těžiště vůbec. Veliká lež osobní nesmrtelnosti ničí všechnu rozumnost, všechnu přirozenost pudu, – všechno, co je v instinktech blahodárného, co v nich podporuje život, zaručuje budoucnost, budí nyní nedůvěru. Žíti tak, že už nemá smyslu žít, to se teď stává „smyslem“ života... (…) „Jedno je třeba“... Aby byl každý jako „nesmrtelná duše“ s každým stejného řádu, aby se v souhrnu všech bytostí směla domáhat „spása“ každého jednotlivce věčné důležitosti, aby si směli malí tichošlápkové a třičtvrtěblázni domýšlet, že jim k vůli se neustále prolamují přírodní zákony, – takové vystupňování sobectví všeho druhu do nekonečna, do nestoudnosti nelze ani s dostatečným opovržením pranýřovat. A přece děkuje křesťanství tomuto žalostnému lichocení osobní ješitnosti za své vítězství, – přemluvilo tím na svou stranu právě všechno nezdařilé, odbojně naladěné, všechno, co špatně pochodilo, všechny vyvrhele a spodinu lidstva. „Spása duše“ – aby bylo rozumět: „svět se točí okolo mne“... Jed učení „rovná práva všem“ – křesťanství jej rozselo nejzásadněji; křesťanství zvedlo z nejtajnějších koutů špatných instinktů válku na život a na smrt proti každému citu úcty a distance mezi člověkem a člověkem, to jest proti předpokladu každého zvýšení, každého vzrůstu kultury, – ukovalo si z ressentimentu mas hlavní zbraň proti nám, proti všemu vznešenému, radostnému, velkodušnému na této zemi, proti našemu štěstí na zemi... Nesmrtelnost, přiznaná každému Petru či Pavlovi, byla dosud největším, nejzlovolnějším atentátem na vznešené lidství. – A nepodceňujme, co osudného se vplížilo z křesťanství až do politiky! Nikdo už dnes nemá odvahy k výsadám, k právům pána, k citu úcty před sebou a sobě rovnými, – k patosu distance... Naše politika stůně tímto nedostatkem odvahy! – Aristokratismus smýšlení byl nejpodzemněji podkopán lží o rovnosti duší; a dělá-li víra v „nadpráví nejpočetnějších“ revoluce a bude-li je dělat, – je to bezpochyby křesťanství, jsou to křesťanské úsudky hodnotové, které každá revoluce jen překládá do krve a zločinu! Křesťanství je povstání všeho, co se plazí po zemi proti tomu, co má výši: evangelium „nízkých“ dělá nízkým...\nEvangelia jsou neocenitelná co svědectví nezadržitelné již korupce uvnitř první obce. Co Pavel později dovedl do konce s cynismem rabínského logika, byl přesto jen úpadkový proces, jenž začal smrtí vykupitelovou. – Tato evangelia nelze ani dost obezřetně číst; mají své obtíže za každým slovem. Doznávám, bude mi to přičteno k dobru, že právě tím jsou psychologovi rozkoší prvního řádu, – jakožto protiklad veškeré naivní zkaženosti, jako rafinovanost par excellence, jakožto mistrovství v psychologické zkaženosti.\nCelé lidstvo, dokonce nejlepší hlavy nejlepších dob (vyjma jedinou, která snad ani není lidská) se daly oklamat. Evangelium se četlo co kniha nevinnosti...\nNesmíme se dát ošálit: říkají „nesuďte!“, ale posílají do pekel všechno, co jim stojí v cestě. Dávajíce soudit bohu, soudí sami; oslavujíce boha, oslavují sami sebe; požadujíce ctnosti, jichž jsou právě schopni – ba více, jichž potřebují, aby se vůbec udrželi navrchu.\nČtěte evangelia jakožto knihy svádění morálkou: tito malí lidé zabavili morálku pro sebe, – vědí, jak tomu je s morálkou! Morálkou lze lidstvo nejlépe vodit za nos! Skutečnost je taková, že si zde hraje nejuvědomělejší domýšlivost vyvolenců na skromnost: jednou provždy postavili sebe, „obec“, „dobré a spravedlivé“ na stranu jednu, na stranu „pravdy“ – a zbytek, „svět“, na stranu druhou... To bylo nejosudnější velikášství, jaké dosud na této Zemi bylo: malé pokrytecké a lhářské zrůdy začaly pro sebe zabírat pojmy „bůh“, „pravda“, „světlo“, „duch“, „láska“, „moudrost“, „život“, jako by to byla jejich synonyma, aby tím proti sobě vymezili „svět“, malí superlativní Židé, zralí pro každý blázinec, obrátili vůbec hodnoty podle sebe, jako by teprve „křesťan“ byl smyslem, solí, měrou, také posledním soudem všeho ostatního.\nPodám několik ukázek toho, co si tito malí vzali do hlavy, co svému mistru vložili do úst: vesměs zpovědi „krásných duší“. –\n„A kdož by vás nepřijali ani vás neposlouchali, vyjděte odtamtud a setřeste prach se svých nohou na svědectví proti nim. Amen, pravím vám: Lehčeji bude Sodomským a Gomorským v den soudný než městu tomu.“ (Marek 6, 11) – Jak evangelické!\n„A kdož by pohoršil jednoho z těch maličkých, věřících ve mne, mnohem by mu lépe bylo, aby byl zavěšen na hrdlo jeho žernov mlýnský a vržen byl do moře.“ (Marek 9, 42) – Jak evangelické!...\n„Chce-li kdo za mnou přijíti, zapři sebe sám a vezmi kříž svůj a následuj mne. Neboť.. “ (Marek 8,34) (Poznámka psychologova. Křesťanskou morálku vyvracejí její Neboť: její ”důvody“ vyvracejí, – tak je to křesťanské.)\n„Ale což bláznivého jest u světa, to vyvolil Bůh, aby zahanbil moudré; a to, což jest u světa mdlé, vyvolil Bůh, aby zahanbil silné; a neurozené v očích světa a opovržené Bůh vyvolil, ano vyvolil to, co není, aby to, co jest, obrátil v nic – aby se tak žádný člověk nemohl vychloubat před Bohem.“ (Pavel, l. Ep. Korintským 20.) (…) Pavel byl největší ze všech apoštolů pomsty.\nCo z toho plyne? Že je dobře obléci rukavice, čteme-li Nový zákon. Blízkost tolika nečistoty téměř k tomu nutí. „Prvotní křesťany“ bychom si stejně pro styk nevybrali jako polské židy: ne že by proti nim bylo třeba i jenom námitky… Jedni i druzí páchnou. Marně jsem slídil v Novém zákoně i jen po jediném sympatickém rysu; není v něm nic, co by bylo svobodné, dobrotivé, prostosrdečné, poctivé. Lidskost se tu ještě ani nepočala, – instinkty čistotnosti chybí... Jsou jen špatné instinkty v Novém zákoně, není odvahy ani k těmto špatným instinktům. Všechno v něm je zbabělost, je zavírání očí a sebeklam. Každá kniha se zdá čistotnou po přečtení Nového zákona.\nKoneckonců byli privilegovaní: to stačí, čandalská[iv] nenávist nepotřebuje jiných důvodů. „Prvotní křesťan“ – obávám se, že i „poslední křesťan“, jehož se snad ještě dožiji – je z nejspodnějšího instinktu povstalcem proti všemu privilegovanému, – žije, bojuje vždy za „rovnápráva“.\nMám ještě říci, že se v celém Novém zákoně vyskytuje jen jediná postava, které si můžeme vážit? Pilatus, římský místodržitel. Aby vážně pojímal tahanici mezi Židy – k tomu se nepřemůže. O Žida více nebo méně – co na tom?... Povznesený výsměch Římana, před nímž se nestoudně zneužívá slova „pravda“, obohatil Nový zákon o jediné slovo, jež má cenu, – které jest jeho kritikou, přímo jeho zničením: „Co je pravda!“...\nCo nás odděluje, není to, že nenalézáme boha ani v dějinách, ani v přírodě, ani za přírodou, nýbrž že vidíme v tom, co bylo božsky uctíváno, nikoliv něco „božského“, nýbrž něco ubohého, absurdního, škodlivého, nikoli jen omyl, nýbrž zločin na životě...\nOpravdu, člověk není filologem a lékařem, aby nebyl spolu také Antikristem. Kdo je filolog, vidí totiž za „svaté knihy“, kdo je lékař, vidí za fyziologickou sešlost typického křesťana. Lékař řekne „nevyléčitelné“, filolog řekne „podvod“...\nStarý bůh, zcela „duch“, zcela velekněz, dokonalost sama, prochází se ve své zahradě: jenže se nudí. Proti nudě i bozi bojují. Co učiní? Vytvoří člověka, – člověk je zábavný... Leč ejhle, i člověk se nudí. Slitování boží nad jedinou bědou, kterou mají všechny ráje, nezná mezí: stvořil vbrzku ještě jiná zvířata. První chyba, jíž se bůh dopustil: člověk neshledal zvířata zábavnými, – panoval jim, nechtěl ani být „zvířetem“. Tudíž stvořil bůh ženu. A vskutku, dlouhé chvíli byl nyní konec – ale také ještě jiným věcem! Žena byla druhá chyba, jíž se bůh dopustil. „Žena je svou podstatou had, Heva[v]“ – to ví každý kněz; „od ženy pochází každé neštěstí na světě“– to ví rovněž každý kněz. „Tudíž pochází od ní také věda“... Teprve ženou se naučil člověk okoušeti ze stromu poznání. – Co se stalo? Na starého boha padla pekelná hrůza. Člověk sám se stal jeho největší chybou, bůh si stvořil rivala, věda činí bohorovným, – je konec kněžím a bohům, stane-li se člověk vědeckým!\nKněz zná jen jedno velké nebezpečí: to je věda, – zdravé ponětí o příčině a následku. Ale vědě se daří celkem jen za šťastných poměrů, – je třeba mít čas, mít ducha nazbyt, aby došlo k „poznání“... „Tudíž je třeba učinit člověka nešťastným“, to byla vždy logika kněží. Lze již uhádnout, co se tím teprve dostalo, podle této logiky, na svět: –„hřích“... Pojem viny a trestu, celý „mravní řád světa“ byl vynalezen proti vědě – proti tomu, aby se člověk neodpoutal od kněze…\n„Víra dává blaženství: tudíž je pravdivá“. – Dalo by se tu především namítnout, že právě to, že víra dává blaženství, není dokázáno, nýbrž jen slíbeno: blaženství vázáno na podmínku „víry“, – člověk má dojít blaženství, protože věří... Ale že skutečně nastane, co kněz slibuje věřícímu pro onen svět, nepřístupný jakékoli kontrole, čím to by se dalo dokázat? – Domnělý „důkaz síly“ je tedy v podstatě zase jen víra, že se dostaví účinek, který si od víry slibujeme. Řečeno formulí: „věřím, že víra dává blaženství; – tudíž je pravdivá“. Ale tím jsme již u konce. Toto „tudíž“, toť absurdnost sama kritériem pravdy. – Ale dejme tomu, s jistou povolností, že je dokázáno, že víra dává blaženství (– že to není jen přání, není jen slíbeno trochu podezřelými ústy knězovými): bylo by kdy blaženství – odborněji řečeno, rozkoš – důkazem pravdy?\nDůkaz „rozkoše“ je důkazem pro „rozkoš“, – nic víc; odkud u všech všudy by bylo jisto, že by zrovna pravdivé soudy působily více radosti nežli nepravdivé a že by podle jakési prestabilizované harmonie nutně přivodily příjemné pocity?\nKřesťanství potřebuje nemoc, asi jako helénství potřebuje nadbytek zdraví, – udělat nemocným, toť vlastní úmysl v pozadí celé soustavy léčebných procedur církve.\nNení nikomu dáno na vůli, stát se křesťanem: nelze být na křesťanství „obrácen“, – je třeba být k tomu sdostatek chorým... My ostatní, kdo máme odvahu k zdraví a také k pohrdání, jak my smíme pohrdat náboženstvím, jež učilo nerozumět tělu! Jež se nechce zbavit pověry o duši! Jež dělá z nedostatečné výživy „zásluhu“! Jež potírá zdraví, jako by potíralo nepřítele, ďábla, pokušení! Jež si namlouvalo, že je možno nosit „dokonalou duši“ v těle rovném zdechlině, a jež si k tomu potřebovalo upravit nový pojem „dokonalosti“, bledou, chorobnou, idioticky blouznivou bytost, takzvanou „svatost“, – svatost, pouhá to řada příznaků těla zchudlého, enervovaného, nevyléčitelně zkaženého!\nKřesťanství nebylo „národní“, nebylo podmíněno rasou, – obracelo se na vyděděnce života všeho druhu, mělo své spojence všude. Křesťanství má na dně zákeřnou mstivost nemocných, instinkt namířený proti zdravým, proti zdraví. Všechno zdařilé, hrdé, svévolné, především krása bolí je do uší a očí. Ještě jednou připomínám neocenitelné slovo Pavlovo: „Co je u světa mdlé, co bláznivého je u světa, neurozené u světa a za nic položené, vyvolil bůh“: to byla formule, in hoc signo[vi] zvítězila dekadence.\nJiným znakem teologa je jeho neschopnost k filologi. Filologií tu má býti rozuměno, ve smyslu velmi obecném, umění dobře číst, – umět vyčíst fakta, aniž je zfalšujeme interpretací, aniž ztratíme touhou po pochopení opatrnost, trpělivost, jemnost. Filologie jakožto efexis[vii] v interpretaci: ať už jde o knihy, o novinky denního tisku, o osudy nebo fakta povětrností, – ani nemluvě o „spáse duše“... Způsob, jak vykládá teolog, jedno zda v Berlíně či v Římě, z vyššího osvětlení žalmů Davidových „slovo písma“ nebo něco, co prožil, například vítězství vojska své vlasti, je vždycky tak smělý, že se filolog z toho chytá stropu. A co si teprve počne, když si pietisté a jiné švábské krávy upravují ubohou všednost a zatuchlost svého života „prstem božím“ v zázrak „milosti“, „prozřetelnosti“, „spásných zkušeností“! Nejskromnější vynaložení ducha, abych neřekl slušnosti, musilo by přece tyto interprety přivést k tomu, aby se přesvědčili, jak naprosto dětinské a nedůstojné je takové zneužíváni božské pohotovosti. Při sebemenší míře zbožnosti v těle měl by nám být bůh, jenž vyléčí v pravý čas rýmu nebo jenž nám dá vstoupit do vozu v okamžiku, kdy se strhne veliký déšť, bohem tak absurdním, že by bylo třeba ho zrušit, i kdyby existoval. Bůh služebníkem, listonošem, pranostikářem, – v podstatě slovo pro nejhloupější druh všech náhod... „Božská prozřetelnost“, jak v ni ještě dnes věří přibližně každý třetí člověk ve „vzdělaném Německu“, byla by námitkou proti bohu, nad niž by nebylo ani možno vymyslet silnější. A na každý pád je námitkou proti Němcům!...\nŽe mučedníci něco dokazují pro pravdivost nějaké věci, v tom je tak málo pravdy, že bych popíral, že kdy jaký mučedník měl něco společného s pravdou. Tónem, jímž mučedník hází světu na hlavu, co považuje za pravdu, projevuje se už tak nízký stupeň intelektuální poctivosti, taková tupost v otázce „pravdy“, že není nikdy třeba mučedníka vyvracet. Pravda není nic, co by jeden měl a druhý neměl: tak mohou o pravdě smýšlet jedině sedláci nebo apoštolové sedláků: jako Luther.\nAby kdo směl mluvit do hodnoty a nehodnoty, musí vidět pět set přesvědčení pod sebou, – vidět za sebou...\nČlověk víry, „věřící“ všeho druhu, je nutně člověk závislý, – takový, jenž nemůže sebe dosadit za účel, jenž vůbec nemůže sám ze sebe účely vytyčit. „Věřící“ nepatří sobě, může být jen prostředkem, musí být spotřebován, potřebuje někoho, kdo ho spotřebuje. (…) Uvážíme-li, jak nezbytný je většině lidí regulativ, který je zvenčí váže a zpevňuje, jak je nátlak, otroctví ve vyšším smyslu, jedinou a poslední podmínkou, za které prospívá člověk slabší vůle, zvláště pak žena: pak porozumíme také přesvědčení, „víře“. Člověk s přesvědčením má v něm svou páteř. Nevidět mnoho věcí, nebýt v žádném bodě nezaujat, být skrz naskrz straníkem, mít přísnou a nutnou optiku všech hodnot – toto jediné působí, že takový druh člověka vůbec trvá. Ale tím je protikladem, antagonistou všeho pravdivého, – pravdy... (…) Savonarola, Luther, Rousseau, Roberspierre, Saint–Simon –, typ protichůdný duchu silnému, osvobodivšímu se. Ale veliký postoj těchto chorých duchů, těchto epileptiků pojmu, působí na veliké davy, – fanatikové jsou pitoreskní, lidstvo raději vidí gesta, než aby slyšelo důvody.\nNěkdy je třeba jen výměny osob: v synu se stává přesvědčením, co v otci ještě bylo lží. – Nazývám lží: nechtít vidět, co vidíme, nechtít něco vidět tak, jak to vidíme: nepadá na váhu, dojde-li ke lži před svědky nebo beze svědků. Nejobyčejnější lež je ta, jíž člověk obelhává sám sebe; obelhávat jiné je poměrně výjimečný případ. – Nuže, nechtít vidět, co vidíme, nechtít vidět tak, jak to vidíme, toť téměř první podmínka pro všechny, kdo jsou straníky, v jakémkoli smyslu: člověk stranický se nezbytně stává lhářem. Německé dějepisectví je například přesvědčeno, že Řím znamenal despocii, že Germáni vnesli do světa ducha svobody. Jaký je rozdíl mezi tímto přesvědčením a lží?\nPohany jsou všichni, kdož životu přisvědčují, jimž „bůh“ je slovem pro veliké Ano všem věcem.\nPřijde konečně na to, za jakým účelem se lže. Že v křesťanství chybí „posvátné“ účely, toť moje námitka proti jeho prostředkům. Jen špatné účely: otrávit, potupit, popřít život, pohrdat tělem, zneuctění a sebeprznění člověka pojmem hříchu, – tudíž jsou i jeho prostředky špatné. – Čtu s opačným pocitem zákoník Manuův, dílo nevyrovnatelné duchovnosti a převahy; bylo by hříchem proti duchu i jen je jmenovat jedním dechem s biblí.\nJak se vlastně může dát dětem a ženám do rukou kniha, která obsahuje ono bídácké slovo: „Pro kurevnictví má jeden každý svou ženu, a jedna každá svého vlastního muže... je lépe ženiti se než horoucnost snášet“? A smí kdo být křesťanem, pokud je vznik člověka pokřesťanšten, to jest pošpiněn pojmem neposkvrněného početí? Neznám knihy, v níž by se říkalo ženě tolik něžných a dobrotivých věcí jako v zákoníku Manuově; tito staří šedivci a světci mají způsob zdvořilosti k ženám, jenž snad není předstižen. „Ústa ženy“ – praví se tu jednou, – „ňadra dívky, modlitba dítěte, kouř oběti jsou vždy čisté.“ Jiné místo: „Není vůbec nic čistšího nad světlo slunce, stín krávy, nad vzduch, vodu, oheň a nad dívčí dech.“ A ještě nakonec jedno místo – snad také posvátná lež–: „Všechny otvory těla nad pupkem jsou čisté, všechny pod ním jsou nečisté. Jen u dívky je čisto tělo celé.“\nNerovnost práv teprve je podmínkou, aby vůbec práva byla. – Každé právo je výsadou. V tom, jaký je, má každý také svou výsadu. Nepodceňujme výsady prostředních. Čím výše, tím více přibývá tvrdosti života, – přibývá chladu, přibývá odpovědnosti. Vysoká kultura je pyramida: může stát jenom na široké základně, předpokládá především silně a zdravě konsolidovanou prostřednost. Řemeslo, obchod, zemědělství, věda, většina umění, jedním slovem celý souhrn činností v povolání snáší se naprosto jen s prostřední schopností a žádostí; něco takového by bylo nemístné mezi výjimkami.\nHlubšího ducha by bylo zhola nedůstojné, aby viděl v pouhém faktu prostřednosti už námitku. Prostřednost je dokonce především nutná, aby směly být výjimky: je podmínkou vysoké kultury. Dotýká-li se výjimečný člověk právě prostředních lidí jemnějšími prsty nežli sebe a sobě rovných, není to pouze zdvořilost srdce, – je to prostě jeho povinnost… Koho nejvíce nenávidím z té dnešní sběře? Sběř socialistů, apoštoly čandalů, kteří podkopávají instinkt, radost, skromnou spokojenost dělníka s drobným životem, – kteří ho dělají závistivým, učí ho pomstě...\nVskutku, je rozdíl, za jakým účelem kdo lže: udržuje-li tím, nebo ničí. Můžeme mezi křesťana a anarchistu klidně položit rovnítko: jejich účel, jejich instinkt jde jen za ničením.\nKřesťan a anarchista: oba dekadenti, oba neschopni působit jinak než rozkladně, otravně, než tak, aby všechno zakrnělo, působit jinak než vysávat krev, oba žijíce instinktem zavilé nenávisti ke všemu, co má velikost, co má trvání, co slibuje budoucnost životu...\nMetody, desetkrát to nutno říci, jsou to nejpodstatnější, také nejobtížnější, jsou také tím, proti čemu se nejdéle staví zvyklosti a lenosti.\nKřesťanství nás připravilo o sklizeň antické kultury, připravilo nás později zas o sklizeň kultury islámu. Zázračný kulturní svět maurského Španělska, nám v podstatě spřízněnější, víc k naší mysli a k našemu vkusu promlouvající nežli Řím a Řecko, byl ušlapán (– neříkám, jakýma nohama –), proč? Protože děkoval za svůj vznik vznešeným, mužným instinktům, protože přisvědčoval životu i ještě vzácnými a rafinovanými skvosty maurského života!... Křižáci později potírali něco, před čím by jim bylo lépe slušelo klesnout v prach, – kulturu, proti níž by si mohlo připadat i naše devatenácté století velmi chudým, velmi „pozdním“.\nŽe církev provedla svoji zavile nenávistnou válku proti všemu vznešenému na zemi právě s pomocí německých mečů, německé krve a odvahy! Je na tomto místě množství bolestných otázek. Německá šlechta téměř chybí v dějinách vyšší kultury: uhodneme proč... Křesťanství, alkohol – oba veliké prostředky korupce...\nZde je nutno dotknout se vzpomínky, pro Němce ještě stokráte trapnější. Němci připravili Evropu o poslední velikou kulturní sklizeň, již mohla Evropa dostat pod střechu, – o kulturní žeň renesance. Rozumějí lidé konečně, chtějí rozumět, čím renesance byla? Přehodnocení křesťanských hodnot, pokus podniknutý všemi prostředky, všemi instinkty, veškerou geniálností, aby byly protichůdné hodnoty, vznešené hodnoty dovedeny k vítězství... Byla dosud jen tato veliká válka, nebyla dosud položena otázka rozhodnější nad otázku renesance, – moje otázka je její otázkou –: nebylo také nikdy zásadnější, přímější formy útoku, ani přísněji vedené na celé frontě a přímo do centra! Udeřit na rozhodném místě, v samotném sídle křesťanství, zde dosadit vznešené hodnoty na trůn, lépe řečeno vpravit je do instinktů, do nejspodnějších potřeb a žádostí těch, kteří tam sedí... Vidím před sebou možnost zcela nadpozemského kouzla a nadpozemské hry barev: – zdá se mi, že se třpytí všemi hrůzami rafinované krásy, že v ní pracuje umění, tak božské, tak ďábelsky božské, že bychom hledali v celých tisíciletích marně druhou takovou možnost; vidím divadlo, tak důvtipné, tak zázračně paradoxní spolu, že by všichni bohové olympští byli měli, proč se dát do nesmrtelného smíchu – Cesare Borgia papežem... Je mi rozumět?... Nuže, to by bylo bývalo vítězství, po němž jediném já toužím –: tím by bylo křesťanství zrušeno! – Co se však stalo? Německý mnich Luther přišel do Říma. Tento mnich, v těle všechny mstivé instinkty ztroskotaného kněze, vzbouřil se v Říme proti renesanci... Místo aby chápal s nejhlubší vděčností to nesmírné, co se bylo stalo, zdolání křesťanství v jeho sídle – jeho nenávist se dovedla tímto divadlem jen živit. Člověk náboženský myslí jenom na sebe. – Luther viděl zkaženost papežství, ačkoli se právě opak dal rukama hmatat: stará zkaženost, peccatum originale, křesťanství, nesedělo již na stolici papežově! Nýbrž život! Nýbrž trumf života! Nýbrž veliké Ano všem vysokým, krásným, odvážným věcem!... A Luther církev obnovil: udeřil na ni... Renesance – událost beze smyslu, veliké Nadarmo! –Ach ti Němci, co nás už stáli! Nadarmo – to bylo vždy dílem Němců.\nNení nic, čeho by se křesťanská církev nebyla dotkla svou zkažeností, každou hodnotu obrátila v nehodnotu, z každé pravdy udělala lež, z každé poctivosti duševní bídáctví. Ať se ještě někdo odváží a mluví mi o jejích „humanitních“ požehnáních! Odstranit nějakou bědu bylo proti jejímu nejhlubšímu prospěchu: žila z běd, tvořila bědy, aby sebe zvěčnila…\n„Rovnost duší před bohem“, tato falešnost, tato záminka zákeřné nevraživosti všech nízce smýšlejících, tento pojem–třaskavina, který se nakonec stal revolucí, moderní ideou a úpadkovým principem celého společenského řádu, – toť křesťanský dynamit...\n[i] Largeur srdce – velkodušnost.\n[ii] Scirocco - dusný a vlhký vítr, přinášející vláhu, původně označovaný tímto jménem jenom na severním pobřeží Středozemního moře.\n[iii] Peccatum originale - prvotní hřích.\n[iv] Čandala - nejnižší kasta indická.\n[v] Heva = Eva\n[vi] In hoc signo – v tomto znamení (narážka na slova, jež se podle pověsti zjevila před rozhodnou bitvou císaři Konstantinovi na nebi vedle kříže).\n[vii] Efexis (řeč.) - zastavení; řád; též podnět, důvod.


Apple má problém, iPad Pro zamrzává – Novinky.cz\nApple má problém, iPad Pro zamrzává\nNepříjemné problémy řeší v posledních dnech někteří majitelé nového iPadu Pro od Applu. Jak totiž ukázala praxe, tento nejlepší tablet s logem nakousnutého jablka při práci zamrzá. Existenci problému nyní přiznali i zástupci amerického počítačového gigantu, na opravě se prý již pracuje.\npondělí 23. listopadu 2015, 14:00\nUživatelé na diskusních fórech tvrdí, že iPad Pro nejčastěji zamrzává ve chvíli, kdy zůstane v nabíječce i poté, co je baterie nabita na 100 %. Tablet se jednoduše zasekne a opět zprovoznit jej je možné pouze tak, že jej uživatel manuálně restartuje.\nNa řešení problému v současnosti intenzivně pracujeme.z prohlášení Applu\nTo nyní potvrdil i samotný Apple. Na jeho stránkách se objevil návod, co mají v podobných situacích dělat. „Abyste mohli opět používat svůj iPad Pro, je potřeba držet naráz pohotovostní a domovské tlačítko,“ uvedli zástupci amerického softwarového gigantu s tím, že tímto způsobem se zařízení restartuje.\n„Na řešení problému v současnosti intenzivně pracujeme,“ stojí v prohlášení Applu. V jakém časovém horizontu by mohl být problém vyřešen, ale neuvedli.\nLze však předpokládat, že chyba je softwarového charakteru. Opravena by tak mohla být v některé z aktualizací mobilního operačního systému iOS.\nNejlepší tablet od Applu\nApple iPad Pro má displej s úhlopříčkou 12,9 palce a rozlišení 2732x2048 pixelů. Doposud přitom Apple u svých tabletů nabízel pouze 9,7- nebo 7,9palcové obrazovky. Proti iPadu Mini je tak novinka téměř dvakrát tak velká.\nNejvětší a zároveň nejlepší tablet v historii Applu je oficiálně dostupný také v České republice. Ceny startují na 25 000 Kč. [celá zpráva]


Saunování budoucnosti. To jsou prosklené sauny s ohromnou výbavou | inspirati\nSaunování budoucnosti. To jsou prosklené sauny s ohromnou výbavou\nPředstavte si, že se ze sauny díváte na západ slunce nebo třeba na oblíbený film. Umožní vám to prosklené stěny. A pokud jste propásli západ slunce, můžete si promítnout v sauně třeba noční oblohu nebo si poslechnout hudbu ze zabudovaných reproduktorů.\nPotrpíte si na promyšlený design?\nProsklené sauny vhodně doplňují každý interiér. Ani v prostorách s omezeným místem (saunu můžete mít i v panelákovém bytě – stačí prostor 1 × 1 m2) díky své průhlednosti opticky neruší.\nProsklený design si okamžitě zamilujete. Pokud si postavíte saunu na zahradě, můžete se kochat pohledem do okolí. V domě zase příjemné pocení doplňte sledováním ohně v krbu nebo oblíbeným filmem. Sauny se vyrábí na míru, takže si tu svou můžete postavit prakticky kamkoliv.\nLuxusní výbava ve skle\nV sauně Future od české firmy SaunaSystem si užijete budoucnost saunování už dnes. Nabízí totiž:\novládání teploty na dotykovém regulátoru,\npodsvícené opěrky zad a hvězdné nebe,\nvestavěné reproduktory s MP3 přehrávačem.\nTo je jenom krátký výběr z bohaté výbavy ze tří stran prosklené sauny Future. Záleží jen na vás, jak si ji poskládáte.\nNěkdo radši infrapaprsky\nPokud si na vysoké teploty a pocení ve finské sauně nepotrpíte, nezoufejte. Prosklené můžou být i infrasauny, ve kterých se saunujete kratší dobu a při teplotě asi 55° C. Infračervené záření přitom prohřívá tkáň pod kůží do hloubky 4 cm.\nVyzkoušejte třeba infrasaunu Glassy prosklenou ze tří stran nebo Grand Vitae s prosklenými dveřmi a částečně prosklenými zdmi.\nAť už se rozhodnete pro klasickou saunu nebo infrasaunu o celý projekt se od vizualizace až po servis postará česká firma SaunaSystem. Díky 15 letům zkušeností vždy naleznou nejlepší řešení.


BMW připravuje plně elektrickou řadu 3. Dorazí příští rok | fDrive.cz\nVůz má kompletně zaslepenou mřížku v masce chladiče\nBMW chce do roku 2023 představit celkem 13 elektromobilů a 12 plug-in hybridů. Jednou z chystaných novinek je zřejmě i plně elektrická varianta modelu řady 3. Tu totiž přistihli kolegové z Autocar.co.uk. Maskovaný prototyp přitom i skrze kamufláž vypadá naprosto totožně jako klasické verze trojkové řady generace G20.\nVlastně až při bližším prozkoumání fotografií lze spatřit absenci výfuků a také neprůchodnou mřížku na masce chladiče. Právě tyto dva aspekty značí, že se díváme na zkušební verzi vozu s nulovými emisemi. Bohužel zatím nejsou známé žádné technické parametry, takže na další informace si budeme muset počkat. Plně elektrická trojka by přitom mohla dorazit již příští rok.\nProzatím mají přednost modely iX3 a i4. První z nich se přitom bude vyrábět výhradně v čínském závodě Shnyang, odkud bude dovážen i do Evropy. Zároveň půjde o první elektrický vůz BMW, jenž využije podvozkovou platformu určenou pro spalovací motory, plug-in hybridy i čistě elektromobily.\nelektromobil, technika, BMW 330eFacebookTwitter


ČR ČNB Pamětní mince PROOF PSM BK 200 Kč Ag Stříbrné mince Stříbro Sada Zlaté mince Pamětní zlatá mince BJ 5000 Kč Bankovka 500 Kč 2013 ČSSR semiš 2012 2014 2019 2017 2015 2018 2020 HČR 2021 MČR 2016 2011 2500 Kč 2008 2010 KTPD 10000 Kč 2009 kraj 2025\n9 ks zboží bylo nalezeno.\n200 Kč 2019 - První pražská...\n200 Kč 2019 BK - První pražská defenestrace Datum emise: 24.7.2019\nPSM 2022 BK Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2022 BK Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč BK - 3 ks PSM 500 Kč BK - 1 ksKonečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH\nPSM 2022 PROOF Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2022 PROOF Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč PROOF - 3 ks PSM 500 Kč PROOF - 1 ks Konečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH...\nPSM 2023 BK Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2023 BK Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč BK - 3 ks PSM 500 Kč BK - 1 ksKonečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH\nPSM 2023 PROOF Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2023 PROOF Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč PROOF - 3 ks PSM 500 Kč PROOF - 1 ks Konečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH...\nPSM 2024 PROOF Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2024 PROOF Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč PROOF - 3 ks PSM 500 Kč PROOF - 1 ks Konečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH...\nPSM 2024 BK Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2024 BK Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč BK - 3 ks PSM 500 Kč BK - 1 ksKonečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH\nPSM 2025 BK Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2025 BK Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč BK - 3 ks PSM 500 Kč BK - 1 ksKonečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH\nPSM 2025 PROOF Komplet - REZERVACE\nPamětní stříbrné mince 2025 PROOF Komplet - REZERVACE Sada obsahuje : PSM 200 Kč PROOF - 3 ks PSM 500 Kč PROOF - 1 ks Konečná cena: Součet emisních cen ČNB + 400,- Kč vč. Dopravy cenným psaním a vč. DPH...


Léto - Hajdúszoboszló - místo pro odpočinek : Hajdúszoboszló – místo pro odpočinek\nOd června do srpna Vás čekají v Hajdúszoboszló letní akční nabídky a významné programy!\nPokud plánuješ svou dovolenou, tak si na správném místě. Pokud si chceš odpočinout, můžeš si vybrat z rozmanité nabídky hotelů, penzionů nebo jiných možností ubytování. Během pobytu v našem lázeňském městě, vedle služeb nabízených v místě ubytování se můžeš koupat a bavit v největším lázeňském komplexu v Evropě, jehož plocha je více než 30 hektarů. Pokud je horší počasí, nemusíš zoufat, neboť vedle obnovených léčebných lázních i Aqua-Palace nabízí zážitky v 10 bazénech na 3 patrech. V létě vedle koupání nabízejí večerní zábavu festivaly a různé velké podujatí. Jako nejvýznamnější zmíníme Folklorní Víkend a Dny Dixielandu v Hajdúszoboszló a také Slavnostní Lázeňský Bál pořádaný v srpnu. Tedy pokud to shrneme, i Tvoje místo je tady v Hajdúszobosló, rezervuj teď, vyber si z naší akční nabídky. Náš slogen je: Ciť se dobře!\nLetní akční nabídky\nLetní ceny 4-4 + noci 1. května - 31. srpna 2022. Letní speciální ceny od 11,7 EUR / os / noc v Zoli Apartments Nyári akció od 11,7 EUR / os / noc\nLetní speciální ceny v Liza Apartments 1. května - 10. září 2022. Letní ceny 4-4 + noci se slevou 13% v Liza Apartments (pouze na Hajduszoboszlo.hu - kód kupónu: Hhu13). Nyári akció od 11,7 EUR / os / noc\nčec22 Folkvíkend - festival lidové hudby a umění 22. - 24. července 2022. amfiteátr Hajdúszoboszló, József Attila utca 1. Místní, Speciální podujatí, Kultura, Hudba\nčec29 Koňské dostihy o Koselyho pohár 29. - 31. července 2022. letiště Hajdúszoboszló, Böszörményi utca 52. Místní, Sport\nsrp 4 Dny Dixilandu v Hajdúszoboszló 4. - 6. srpna 2022. amfiteátr Hajdúszoboszló, József Attila utca 1. Místní, Speciální podujatí, Hudba


Novou moderátorskou dvojici Snídaně s Novou budou tvořit Partyšová a Lehký - TvOnline.cz\nNovou moderátorskou dvojici Snídaně s Novou budou tvořit Partyšová a Lehký\nSnídaně s Novou bude mít staronovou moderátorskou dvojici. Od pondělí 20. července se v ranním pořadu televize Nova objeví moderátorská dvojice ve složení Gabriela Partyšová a Aleš Lehký.\nNové duo, staří moderátoři\nTito dva moderátoři spolu sice budou v tandemu poprvé, oba mají ale s moderováním tohoto pořadu bohaté zkušenosti. Gabriela Partyšová uváděla tento pořad s Pavlem Svobodou a Aleš Lehký s Ivetou Kořínkovou. Budou se střídat s dalšími dvěma páry, které také z obrazovek televize dobře znáte. Každý všední den ráno vás budou ránem provázet i Kristina Kloubková a Pavel Svoboda nebo Nikola Čechová (Shopaholic Nicol) a Milan Peroutka.\nVzhledem k tomu, že mají Partyšová i Lehký ve Snídani bohatou historii, nejsou jejich přípravy na společné moderování nijak velké. Pár se nejspíš musí jen sladit co do způsobu projevu, prezentace a vytváření jedinečného moderátorského tandemu, který bude diváky bavit a bude působit přirozeně. Jak se již mnohokrát v minulosti ukázalo, není to tak snadné, jak by se mohlo zdát.\nHejdovi po dlouhých letech končí\nZměny se určitě dějí i z jiných důvodů, ale jedna z hlavních příčin je i odchod oblíbené moderátorské a manželské dvojice Zorky a Miroslava Hejdových. Ti na začátku června oznámili, že s moderováním Snídaně končí. Z TV Nova odchází po dlouhých 11 letech. Podle jejich vyjádření jde o dlouhou dobu zvažované rozhodnutí, které přirozeně vyústilo z různých důvodů a okolností.\nZorka Hejdová pokračuje v moderování na rozhlasové stanici Evropa 2, její manžel Miroslav Hejda natáčí pro Óčko Star pořad Limuzína, a ještě více se bude věnovat i svým dvěma firmám, mezi nimi i TV Bydlení. Většina diváků jejich odchod přijala s lítostí, jelikož bezesporu patřili k nejoblíbenějším moderátorským dvojicím tohoto pořadu. Společně působili velmi přirozeně a fungovala mezi nimi dynamika, kterou jiné páry logicky mít nemohou.


V pondělí budou jmenováni tři noví ministři\nNoví ministři životního prostředí, pro evropské záležitosti a šéf legislativní rady vlády budou jmenováni do funkcí v pondělí 30. listopadu. Řekl to premiér Jan Fischer s tím, že jejich jména oznámí ve čtvrtek. Do funkce šéfa legislativní rady už dříve ČSSD navrhla právníka Pavla Zářeckého. Novým ministrem životního prostředí by se zřejmě měl stát náměstek dosavadního ministra Ladislava Mika Jan Dusík. Miko odchází do Bruselu, protože mu vypršela doba, na kterou byl uvolněn ze svého úřednického místa v Evropské komisi. Nejasnosti panovaly především kolem funkce ministra pro evropské záležitosti, kterého podle dohody stran měla vybrat ODS. Premiér Fischer o něm už jednal s předsedou občanských demokratů Mirkem Topolánkem. Nový ministr pro evropské záležitosti nahradí Štefana Fülleho, který se stal českým kandidátem na eurokomisaře. Média spekulovala o tom, že by funkci mohl převzít český velvyslanec v Austrálii Juraj Chmiel, Topolánek ale tyto dohady nikdy nepotvrdil ani nevyvrátil.\nSněmovní výbor neschválil žádosti o dotace ze státního rozpočtu\nSněmovní rozpočtový výbor neschválil žádosti obcí a různých organizací o dotace ze státního rozpočtu pro příští rok za 2,5 miliardy korun. Z požadavků dalších sněmovních výborů podpořil jen návrh zemědělského výboru.Ten chce dát 250 milionů korun na dotační programy a na podporu regionálních potravinářských výrobků na úkor provozních výdajů. O 169 milionů se mají snížit provozní výdaje organizací spadajících pod ministerstvo zemědělství, peníze se mají použít na platy v těchto organizacích. Rozpočtový výbor například neschválil zvýšení dotace na poskytování sociálních služeb o 3,8 miliardy korun, jak chtěl sociální výbor. V návrhu rozpočtu jsou na tyto účely tři miliardy korun, což údajně nestačí. Členové výboru doporučili sněmovně schválit výzvu krajům, aby zvýšily výdaje na sociální služby ze svých rozpočtů. Poslanci podle očekávání neschválili ani jednu z 256 žádostí o dotace, čemuž se často říká porcování medvěda. Hlasovali o všech najednou. Jediný, kdo pro žádosti zvedl ruku, byl Petr Braný (KSČM). Ostatních 19 členů výboru se zdrželo.\nPolicisté chtějí demonstrovat kvůli platům\nPolicisté budou demonstrovat kvůli plánovanému snížení platů. Demonstraci svolali na středu 9. prosince před sídlo vlády. Datum i místo potvrdil šéf policejních odborů Milan Štěpánek. Policisty podpoří i další odborové svazy. Předseda hasičského odborového svazu Zdeněk Jindřich Oberreiter zopakoval, že hasiči se k protestu připojí. Akci podpořil i sněm Českomoravské konfederace odborových svazů (ČMKOS). Proti snižování platů se chtějí postavit i školští odboráři. Odbory budou požadovat po poslancích při projednávání státního rozpočtu na příští rok sedm miliard korun na platy státních zaměstnanců. Vláda schválila balíček úsporných opatření, který od 1. ledna předpokládá mimo jiné i čtyřprocentní snížení platů státních zaměstnanců. Platy ve státní sféře by se však podle odborů neměly snižovat, protože kvůli vládnímu úspornému balíčku příští rok porostou ceny. Poslední velký protest policejních a hasičských odborů se konal loni 1. října před budovou ministerstva vnitra, kde zhruba hodinu demonstrovaly stovky členů bezpečnostních sborů z celé republiky za zvýšení platů. Pořadatelé tehdy odhadli účast až na dva tisíce lidí.\nPoslanec Wolf podal stížnost proti svému obvinění\nNezařazený poslanec Petr Wolf (dříve ČSSD) podal stížnost proti svému obvinění ze zneužití státní dotace. Řešit ji bude Vrchní státní zastupitelství Olomouc. Wolf čelí podezření z úvěrového podvodu, zkreslování údajů o stavu hospodaření a z porušování autorských práv. Podle informací ČTK připravuje státní zastupitelství Wolfův výslech. Poslanec byl obviněn v souvislosti s kauzou údajného zneužití milionových státních dotací firmou UT 2002. Firma získala státní dotace na projekty zkoumání vztahu životního prostředí a ekonomického rozvoje. Výsledná studie má ale podle policie mnohem nižší hodnotu. Navíc část finančních prostředků měla být neoprávněně zneužita. Wolfovi hrozí v případě prokázání viny pět až 12 let vězení.\nNS nechce řešit rozhodování o výživném\nNejvyšší soud (NS) nechce řešit nejednotný postup české justice při rozhodování o výši výživného na dítě zvláštním sjednocujícím stanoviskem. Jde prý o příliš složitou a proměnlivou problematiku. "Jde o problematiku velmi širokou, která zahrnuje více aspekty sociologické než aspekty právní. Variabilita života totiž neumožňuje plošně nastavit jednotnou praxi ve věcech výživného," uvedl Nejvyšší soud v tiskovém prohlášení. Soud zdůraznil potřebu individuálního rozhodování jednotlivých případů. Ministerstvu spravedlnosti doporučil vypracovat informační materiál pro veřejnost, který by sloužil jako podklad při uzavírání dohod o výživném. O stanovisko nedávno požádala soud ministryně spravedlnosti Daniela Kovářová. Vadilo jí, že různí soudci rozhodují o výživném podle rozdílných kritérií.\nNSS zrušil územní plán Břeclavska se spornou silnicí do Vídně\nNejvyšší správní soud zrušil územní plán Břeclavska, jehož nejspornější částí je trasa silnice R52 mezi Brnem a Vídní. Potvrdil to mluvčí soudu František Emmert. Silnice R52, která má spojit Brno s Vídní, patří ke kontroverzním dopravním stavbám. Spory se vedou především o to, zda rozšířit silnici I/52 z Brna do Mikulova, nebo využít dálnici D2 z Brna do Břeclavi a odtud postavit přípojku na státní hranice. Variantu přes Břeclav dlouhodobě prosazují ekologové, kteří se bojí poškození přírody u novomlýnských nádrží a Chráněné krajinné oblasti Pálava. Na vyjádření Nejvyššího správního soudu čekala Evropská komise, která již dříve postup českých úřadů při schvalování územního plánu Břeclavska kritizovala. Do vyjasnění celé věci na soudní úrovni proto odmítla spoluúčast evropských peněz na projektu. Rakouská vláda letos v létě avizovala, že svou část rychlostní silnice dokončí podle plánu i přes dopady krize a škrty v rozpočtu.\nKubišová nemusí platit odškodné za zrušené turné Golden Kids\nZpěvačka Marta Kubišová nemusí zaplatit odškodné 1,3 milionu korun za zrušené turné Golden Kids. Rozhodl o tom Městský soud v Praze, rozsudek zatím není pravomocný. Odškodné požadoval producent Martin Michal se svou manželkou, zpěvačkou Helenou Vondráčkovou. Kubišová od počátku svou odpovědnost odmítala s tím, že smlouvu na koncertování nepodepsala a nic hradit nehodlá. Stejně tak ji nepodepsal ani třetí člen skupiny Václav Neckář. Michal s Vondráčkovou však trvali na tom, že smlouvu všichni uzavřeli ústně. Soud však jejich žalobu zamítl s tím, že se jim uzavření smlouvy nepodařilo prokázat. Turné Golden Kids se mělo uskutečnit loni ke 40. výročí tria, zpěváci se ale nakonec nedohodli na podmínkách. Podle Kubišové byla příprava turné chaotická. Michal se nakonec rozhodl turné nahradit samostatnými koncerty Vondráčkové s hosty.\nPlzeňská práva mají pozastavit přijímání doktorandů\nAkreditační komise chce pozastavit přijímání uchazečů o doktorská studia na plzeňských právech Západočeské univerzity (ZČU) a udělovat titul Ph.D. Současní studenti je ale mohou dokončit. Fakulta, která se potýká s následky nedávných skandálů s plagiátorstvím a nestandardní délkou studia, má rovněž dočasně ztratit právo udělovat v rámci rigorózního řízení titul JUDr. V magisterském programu bude ale moci fakulta pokračovat. Ve středu to řekla předsedkyně akreditační komise Vladimíra Dvořáková. Prověrka komise potvrdila závažné chyby ve fungování školy. Fakulta, která čelí největšímu skandálu vysokého školství od roku 1989, už na svou záchranu provádí reformu. Pod vedením nového děkana Jiřího Pospíšila sestavila mimo jiné novou vědeckou radu, přešla na kreditní systém, zavádí jiné přijímací řízení, provedla inventarizaci diplomových i dalších prací.\nMinisterstvo školství přispěje na výuku Romů\nMinisterstvo školství (MŠMT) rozdělilo na podporu rovných příležitostí ve vzdělávání 200 milionů korun z fondů EU. Nyní rozděluje dalších 800 milionů korun. Celkem do projektu pro základní školy půjde 4,5 miliardy korun. Uvedla to ministryně školství Miroslava Kopicová. Výsledky podpory však podle ní budou zřejmě vidět až po letech. Zavést opatření proti diskriminaci romských žáků na školách uložil Česku před dvěma lety Evropský soud pro lidská práva. Ministerstvo v lednu příštího roku připraví národní akční plán inkluzivního vzdělávání, který by měl pomoci dětem ze sociálně znevýhodněných rodin. Hodlá také rozeslat metodické doporučení poradnám a školám, jak mají těmto dětem pomáhat. Ministerstvo chce také novelizovat vyhlášku o vzdělávání žáků se speciálními potřebami. Zejména chce detailněji stanovit, co je to sociální znevýhodnění, s nímž se romské děti potýkají. Tím by se mělo zamezit tomu, aby sociální znevýhodnění bylo nadále chybně spojováno se zdravotním nebo s mentálním postižením.\nV Česku už je sedm potvrzených úmrtí na prasečí chřipku\nV České republice dosud zemřelo na prasečí chřipku sedm lidí. Šest úmrtí potvrdil hlavní hygienik Michael Vít. Dodal, že k těmto případům možná přibude sedmý, pokud se ukáže, že prasečí chřipka byla příčinou úmrtí i u pacienta plzeňské fakultní nemocnice. Prasečí chřipku jako příčinu jeho úmrtí vzápětí potvrdila mluvčí nemocnice Renata Jenšíková.


‚Snad to ministerstvo přehodnotí.‘ Na domy bez kolaudace zničené tornádem se dotace nevztahují | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Zprávy z domova | Související témata: tornádo Mikulčice Česko Praha Klára Dostálová Člověk v tísni Ministerstvo pro místní rozvoj České republiky Hodonín tornádo na Hodonínsku kolaudace státní fond podpory investic\nNa jižní Moravu míří po řádění ničivého tornáda materiální i finanční pomoc. Jak ale zjistil server iROZHLAS.cz, na státní podporu v podobě dotace a úvěru z programu Živel nedosáhnou všichni poškození lidé. Domy bez kolaudace na ni totiž nemají nárok.\nMinisterstvo pro místní rozvoj o novostavbách zničených tornádem ví, pomoci by podle něj měly neziskové organizace.\n„Jde asi o 20 domů,“ řekla ve čtvrtek redakci ministryně Klára Dostálová (za ANO). Po vydání článku ministryně v pátek odpoledne oznámila, že se řešení našlo a v pondělí ho předloží vládě k projednání.\nPŮVODNÍ ZPRÁVA Praha, Mikulčice 4:00 16. 7. 2021 (Aktualizováno: 10:13 17. 7. 2021) Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nDemolice obecních domů v Lužici po zásahu tornádem. | Foto: René Volfík | Zdroj: iROZHLAS.cz\nKdyž si poslední červnový čtvrtek Peter M. všiml, že se blíží bouřka, věděl, že musí zajet do Mikulčic schovat rajčata. S manželkou je pěstovali v kyblících u domu, který posledních deset měsíců stavěl. Vznikající dům si hradil ze svého, a protože se stavěním domů živí, pomáhali mu jen kamarádi. Domek byl skoro hotový, zbývalo jen vymalovat a dodělat koupelnu.\nMinistryně pro místní rozvoj Klára Dostálová v pátek odpoledne - pár hodin po vydání článku - oznámila, že resort našel řešení, jak pomoci lidem z obcí zasažených tornádem, kteří nestihli domy zkolaudovat. Materiál v pondělí předloží vládě.\nUž byli s manželkou na cestě, nakonec si ale řekli, že to rajčata budou muset nějak zvládnout a unavení z práce jeli domů, do hodonínského bytu. „Když jsme přijeli, začalo foukat, lít. To jsme ještě nevěděli, že jsme se těsně vyhnuli tornádu. Prostě jsme se před ním otočili,“ popisuje čtyřiačtyřicetiletý muž a dodává, že to bylo jejich ‚malé štěstí‘.\nTo dvojici z Hodonína rychle opustilo. „Psal mi kamarád, ptal se, jak jsme na tom,“ vzpomíná s úzkostí v hlase. „Nechápal jsem, o čem mluví, říkal jsem mu, že u našeho bytu nepadaly ani pořádně kroupy. Odepsal, že viděl video z naší ulice. A tak jsme tam jeli.“\nV Mikulčicích našel jen zbytky své skoro roční práce. Tornádo odneslo z jeho domu střechu, zbořilo fasádu, dveře, plot, vrata i okna. Do domu zateklo, živel zničil zateplení domu, stropy i půdu. „Byl to můj sen, ten dům byl můj sen. Měli jsme takovou radost, když jsme ho postavili. A jsem naštvaný na stát. Takhle to přece nemůže dopadnout,“ popisuje serveru iROZHLAS.cz do telefonu.\nPeter M. je jedním z těch, které tornádo připravilo o domov, a kterým stát ale nemůže pomoct: jeho dům totiž neprošel kolaudačním řízením.\nPo řádění tornáda na jihu Moravy přišli s pomocí dobrovolníci, různé nadace i stát: kromě příspěvku okamžité mimořádné pomoci otevřelo ministerstvo pro místní rozvoj program Živel. Z něj mohou lidé, kterým vítr vzal střechu nad hlavou, získat až dvoumilionovou dotaci a zvýhodněný třímilionový úvěr. Lidé v nouzi si tak mohou dům opravit, nebo postavit nový.\nNetýká se to ale nezkolaudovaných novostaveb. „Teď to intenzivně řešíme. Majitelé nezkolaudovaných domů bohužel na dotaci nemají nárok,“ potvrzuje Karolína Smetanová, mluvčí Státního fondu podpory investic, který dotace rozděluje.\nV podmínkách programu Živel stojí, že o pomoc může žádat „vlastník nebo spoluvlastník obydlí (případně společenství vlastníků jednotek), který obydlí využíval k trvalému bydlení, pronajímal jiné osobě nebo poskytoval k bydlení rodinnému příslušníkovi. Podmínkou je, že poškozené obydlí stojí na území, které bylo zasaženo tornádem.“\nDomy bez kolaudace ale pro úřady vlastně neexistují. „Problém je v tom, že ti lidé nemají rozhodnutí stavebního úřadu, nejsou to domy způsobilé k bydlení,“ vysvětluje pro server iROZHLAS.cz ministryně pro místní rozvoj Klára Dostálová (za ANO), podle které se její resort problémem začal zabývat hned po katastrofě.\n„Okamžitě jsme vstoupili do jednání s neziskovkami, například společnost ADRA nabízí pro nezkolaudované domy dar až ve výši jeden milion korun,“ tvrdí ministryně.\n„ADRA je připravena řešit individuální situaci jednotlivých rodin, o částkách ale není rozhodnuto. Nechceme suplovat roli státu, který by měl celý tento problém řešit koncepčně,“ reagovala na slova ministryně společnost ADRA.\nZ vládního programu Živel mohou lidé postižení tornádem čerpat dotaci na obnovu nemovitostí v maximální výši 2 miliony korun.\nSoučástí programu je i speciální úvěr až tři miliony korun s úrokovou sazbou jedno procento.\nSpolu s ministerstvem pro místní rozvoj na program dohlíží Státní fond podpory investic.\nJeště před uzavřením dotační smlouvy mohou lidé čerpat zálohu ve výši 500 tisíc korun.\nNezkolaudované domy podle ministryně na státní dotaci dosáhnout jednoduše nemohou, protože to nedovoluje zákon. „Museli bychom obejít stavební úřad, to úplně nejde,“ říká ministryně. „Mám informaci, že jde asi o 20 domů,“ dodává.\n„Ještě jsem to do detailu nezmapovala,“ přiznává nezávislá starostka obce Hrušky Jana Filipovičová, se kterou redakce mluvila. „Vím ale určitě minimálně o dvou, třech domech bez kolaudace, které tornádo poničilo,“ říká.\nO čtyřech nezkolaudovaných domech, jejichž majitele dostala přírodní katastrofa do problémů, ví i místostarosta Mikulčic Jan Vlašic (KDU-ČSL).\n„Je to nespravedlivé, mělo by se s tím něco dělat. A je to různé, někteří měli hypotéku, takže tam jakési pojištění bylo. Vím ale o rodině, kde to stavěli ze svých peněz, k těm se státní podpora bohužel asi nedostane,“ myslí si Vlašic.\nDo milionu daleko\nMikulčický místostarosta mluví právě o Petrovi M., který se i přes zklamání a únavu rozhodl, že dá dům znovu do pořádku: redakci zvedl telefon, když zrovna pracoval na střeše.\nStarosti mu ale dělají právě peníze. Aby se z trosek stal opět dům, potřebuje víc než milion korun. Stavbu chce opravit svépomocí, takže od částky odečítá náklady na práci dělníků.\n„Jen na materiál ale potřebuju nejmíň tři čtvrtě milionu korun,“ říká po chvíli počítání. „Bohužel jsme si stavbu nepojistili. Vůbec nám to nedošlo,“ přiznává.\nStát mu teď sice pomoci nedokáže, nějaké peníze už ale rodina získala. „Ve středu večer se ozvala organizace Člověk v tísni, slíbili nám dar 150 tisíc. Obecní úřad nám dal 20 tisíc korun, asi 7 tisíc nám darovali nějací lidé,“ vyjmenovává Peter M. s tím, že do milionu je ale ještě daleko. „Pořád doufám, že to ministerstvo ještě přehodnotí, něco se prostě stát musí,” věří.\nKromě finančních darů od neziskových organizací ho z týdnů plných frustrace vytrhla i pomoc lidí. „Dobrovolníci nám hodně pomohli, jak odklízeli ten nepořádek, pomáhali stavět. Bez nich bych to nezvládl,“ uzavírá.


Chytrý designérský trik: Magie kruhu | Svět bydlení\nChytrý designérský trik: Magie kruhu\nTaky nevěříte na rychlá a zázračná řešení? Jenomže některým věcem se dá skutečně dopomoci velice snadno. Představte si například byt, ve kterém jste pořád trochu jako na jehlách, nikde se vám nechce dlouho posedět, a netušíte, čím to může být.\nMožná váš interiér potřebuje zkrátka "zklidnit". Navodit relaxovanější atmosféru, víc se psychologicky odlišit od vnějšího světa. Jak toho docílit? Profesionální bytoví designéři vědí, že většině místností dominují ostré hrany a rohy - vše je hranaté, pokoj někdy až připomíná výtvor z dětské stavebnice. Z toho vzniká dojem nepohodlí, který se dá docela prostě narušit s pomocí jednoduchého tvaru: kruhu. Nebojte se, není v tom skryta žádná ezoterika. Ale to, že má kruh jako symbol mystické významy, má svůj důvod. Kruh představuje nekonečno, připomíná cyklus zrodu a zániku v přírodě, uklidňuje a povzbuzuje přemýšlení. Zároveň se dá chápat i jako ohraničení, ochrana domácího bezpečí. Nemusíte věřit na žádnou skutečnou magii a kruh přesto úspěšně rozbije nepříjemnou nadvládu kvádrů a pravých úhlů ve vaší domácnosti.\nOpakující se vzor\nNejjednodušším způsobem, jak začlenit do prostoru kruhové tvary, je použití látky, tapety nebo výmalby, na které se bude opakovat kruhový vzorek. Mohou to být propletené obrazce nebo pravidelný geometrický dezén. Pozor jen na příliš velkou symetričnost nebo dojem přímých čar, který vzniká u příliš drobného vzorku. Tím bychom se vraceli zpátky k problému ostrých hran a úhlů.\nKruh jako solitér\nNejúčinnější a zároveň nejodvážnější řešení spočívá v použití velkého, dominantního kruhového prvku. Může to být zrcadlo, obraz v kruhovém rámu nebo přímo velké plátno, v němž je kruh zakomponován jako součást malby. Výrazný efekt také bude mít kruhový nábytek. Tento tvar může mít například solitérní police nebo větší otoman, který poslouží jako příležitostné sezení.\nStačí jen křivky\nNezdá se vám představa velkého kruhu namalovaného na zdi ideální? Pochopitelně jsou tu jiné cesty. Princip je vlastně jednoduchý, jde o to dodat interiéru křivky, doslova a do písmene. Myslete na to, až budete vybírat gauč, konferenční stolek nebo křeslo. V obchodech s nábytkem máme tendenci si vybírat věci hranaté, protože máme dojem, že bude jednodušší je v pokoji sestavit do příjemného celku, a navíc jsou jaksi skladnější, nenechávají kolem sebe tolik volného prostoru. Jenomže náš obývací pokoj není Tetris. Volné místo je v pořádku. Skutečně se to zdá jako příliš jednoduchá rada na to, aby opravdu fungovala, nicméně neexistuje pravděpodobně místnost, které by trocha víc "kulatosti" neprospěla.


Schválení výměny průkazů postižených se protáhne, praxi však nezkomplikuje - Zdravotnický deník\nSchválení výměny průkazů postižených se protáhne, praxi však nezkomplikuje\nČeská správa sociálního zabezpečení má zhruba 400 lékařů, kteří vyrobí 480 tisíc posudků ročně. Dalších 200 tisíc by nezvládli. Foto: Koláž ZD\nZdravotně postižené, kteří jsou držiteli karet TP, ZTP či ZTP/P, čeká příští rok výměna průkazek. Původně měli absolvovat i nové posouzení u lékaře, to má však změnit zákon, který právě leží ve sněmovně. Podle něj by všichni, komu průkaz končí později než 31. prosince 2015 nebo kdo mají posouzení na neurčito, měli dostat novou kartičku automaticky.\nKdyž ovšem ministryně Michaela Marksová (ČSSD) novelu předložila ve sněmovně a pokusila se ji nechat schválit zkráceně hned v prvním čtení, narazila. Návrh vetovaly poslanecké kluby ODS a TOP 09.\n„Nechápu, proč bylo schválení prvního čtení vetováno ještě předtím, než jsem vystoupila s úvodním slovem a situaci vysvětlila. Poslanci TOP 09 a ODS zřejmě souhlasí s pokračováním asociální politiky pana Drábka,“uvedla Marksová.\nKde jsou kořeny problému s průkazkami? „Kvůli zásahům, které jdou za dobou vlády Petra Nečase, došlo k velkému chaosu, kdy určité průkazy pro zdravotně postižené platily do roku 2011, potom v letech 2012 a 2013 byly vydávány trochu jiné typy podle jiných kritérií, a od 1. ledna 2014 už jsou zase jiné typy a zase trošku jiná kritéria. Takže je v tom velký chaos. Již v předchozím období se řeklo, že bude jeden jednotný typ průkazek, aby se v tom každý vyznal – nejen zdravotně postižení, ale i instituce a úředníci,“ popsala ve sněmovně Marksová s tím, že výměna průkazu by se týkala sta až dvou set tisíc lidí.\nOpozice nemá problém\nJenže podle opozičních stran, které návrh na zrychlené schválení vetovaly, nejde o z jejich strany o žádný bojkot či snahu nahnat zdravotně postižené k posudkovým lékařům.\n„Vetovali jsme to proto, že zrychlené projednávání je trochu riziková záležitost. Je určeno pro vážné věci, které nesnesou odkladu a opravdu hoří. Toto je věc, která je víceméně technická, ale dost složitá, takže stojí za to ji probrat. Proti zákonu nemáme žádný výraznější protest, jen je tam spousta detailů ohledně přechodu a procesu, jak budou lidé znovu vyšetřováni – koho by se to mělo týkat a koho ne. To stojí za to probrat v sociálním výboru. Máme zájem, aby co nejméně lidí, jejichž stav je stabilizovaný, procházelo znovu posuzovatelským procesem,“ říká poslanec za TOP 09 a bývalý ministr zdravotnictví Leoš Heger s tím, že schvalovací proces se nijak extrémně neprodlouží – pro výbory totiž byla odhlasována zkrácená doba 30 dní.\n„Jde o to se přesvědčit, že to bude fungovat. V žádném případě bychom nechtěli lidem se zdravotním postižením nijak přitížit,“ potvrzuje odbornice na sociální věci a bývalá poslankyně za ODS Lenka Kohoutová.\nNezvládali by úřady ani posudkoví lékaři\nŽe se zdravotně postižení nemusejí obávat, si myslí i předseda Národní rady osob se zdravotním postižením Václav Krása. „Zdá se, že v parlamentu je vůle rychle zákon projednat. Je velmi pravděpodobné, že se legislativní proces stihne, ale bude to jen tak tak. Vytváří to nervozitu u lidí se zdravotním postižením. Já mám průkaz celý život, mám na něj nárok a teď by mě někdo honil k novému posouzení, správnímu řízení a několikrát na úřady jen proto, že není čas zákon projednat,“ říká Krása. Zároveň si podle něj vláda nemůže dovolit, aby zákon nebyl schválen. „Předpokládá se, že od 1. ledna 2016 budou platit jen jedny průkazy. Tak velké množství žadatelů během roku nejsou úřady práce schopné zvládnout. Tam by došlo ke kolapsu a vláda si toho byla velmi dobře vědoma – proto také s automatickou výměnou souhlasila.“\nSituaci by zřejmě nezvládli posudkoví lékaři. Těch totiž měla Česká správa sociálního zabezpečení v roce 2011 pouze 445 a obsazovala je na 390 úvazků. Přitom už tehdy prováděli kolem 480 tisíc posudků ročně. Těžko si představit, že by jich měli provést příští rok ještě až o dvě stě tisíc navíc.\nVina je i na straně ministerstva\nPodle Krásy ovšem padá vina za průtahy se schvalováním zákona i na samotnou vládu, nejen na opozici. „O tom, že bude provedena automatická výměna průkazů, jsme se dohodli už v březnu. Dokonce jsme kvůli snadnému schválení slíbili, že k zákonu nebudeme dávat další návrhy – i když bychom chtěli řadu věcí změnit. Nerozumím tedy, proč ministerstvo dalo zákon do parlamentu až v září a ne v červnu. Když už to chtěli schválit zrychleně, měli za opozicí jít předem. Když s ní nikdo nejednal, udělala to, co by zřejmě udělali v její situaci i ti, co nyní vládnou,“ upozorňuje Krása.\nPrůkaz si musí vyměnit všichni držitelé karet TP, ZTP a ZTP/P vydaných před 1. lednem 2014. Ti, kteří mají platnost posouzení na dobu neomezenou nebo déle než do roku 2015, se (pokud bude schválen návrh, který je ve sněmovně) dostaví na úřad práce nebo jím budou vyzváni k automatické výměně. Lidé, kterým končí platnost posouzení v průběhu roku 2015, čeká nové posouzení.\nNovela, která čeká na schválení, přináší zdravotně postiženým ještě jedno usnadnění. „Upravuje provázanost příspěvku na mobilitu, kterou nově navrhuje navázat nikoliv na držitelství průkazu, ale na nárok na průkaz, což umožní vyšší flexibilitu pro jeho přiznávání a je i právně čistší. Zároveň z důvodů ochrany údajů je navrhováno, aby nově nebylo na kartě uváděno rodné číslo a aby symboly označující typy postižení byly na průkazech vyznačeny jen na základě žádosti osoby,“ přiblížila ve sněmovně poslankyně Alena Nohavová z KSČM.\nPrůkazy pro zdravotně postižené\nV roce 2012 mělo průkaz mimořádných výhod 450 tisíc lidí.\nCo průkazy umožňují:\nTP (náleží osobám se středně těžkým funkčním postižením pohyblivosti nebo orientace) – vyhrazené místo v hromadné dopravě, přednost při čekání na úřadech\nZTP (náleží osobám s těžkým funkčním postižením pohyblivosti nebo orientace) – výhody jako u TP, navíc bezplatná doprava MHD, 75% sleva na vlakovou a autobusovou dopravu, nárok na parkovací průkaz\nZTP/P (zvlášť těžkým funkčním postižením nebo úplným postižením pohyblivosti nebo orientace s potřebou průvodce) – výhody jako u ZTP, navíc bezplatná doprava průvodce v prostředcích hromadné dopravy, bezplatná dopravy vodícího psa u nevidomých (pokud není přítomen průvodce)


Proč si udělat srovnání bankovních půjček a nejít rovnou do své banky? | | Půjčky online\nBankovní půjčky mají na trhu své nazastupitelné místo, patří k těm nejvýhodnějším půjčkám, ale vše má svá pro a proti. Na výhodnou půjčku si obvykle musíte chvilku počkat a navíc podstoupit několik kol byrokracie. Na oplátku se vám dostane oboustranně výhodného finančního úvazku, za který budete v budoucnu vděční.\nBankovní půjčky porovnání\nAčkoliv je jasné, že bankovní půjčka bude mít výhodnější podmínky než ty nebankovní půjčky, tak i v takovém případě se vyplatí trochu očíhnout trh bankovních půjček.\nNeberte si automaticky půjčku z banky, u které máte bankovní účet, protože ne vždy je to ta nejvýhodnější! Banky na toto konto trošku hrají, že se vám nebude chtít obíhat jiné banky, investovat čas a zjišťovat jejich nabídky, ale proč byste to měli všechno obíhat? Dnes už existuje nezávislé srovnání bankovních půjček, kde najdete všechny půjčky na jedné hromadě a přehledně seřazené!\nDíky srovnání bankovních půjček vyzrajete nad záludností bankovních triků, jak navléct zdánlivě nejvýhodnější bankovní půjčku! Srovnejte si nabídky všech bank a jejich bankovních půjček a získejte vlastní názor na jejich nabídky.\nBankovní půjčky porovnání vám ukáže najednom listě ty nejlepší bankovní půjčky přehledně srovnané, takže ihned vidíte, která bankovní půjčka by se vám hodila. Pak už si jen přečtěte bližší informace o vybrané bankovní půjčce a rozhodněte se, jestli jsou pro vás podmínky smlouvy přijatelné a jestli jako žadatel bance vyhovujete.\nDostanu bankovní půjčku?\nJestli splňujete bankovní podmínky pro získání půjčky je dost důležitá informace, kterou je dobré si zjistit hned na začátku před žádostí o bankovní půjčku. Pokud jsou na vás bankovní podmínky na žadatele moc přísné, ušetřete si čas a raději se poohlédněte jinde.\nBanky jsou totiž velmi konzervativní a po svých klientech požadují striktně bezúhonou finanční i trestní minulost a k tomu všemu, musíte prokázat určitou výši trvalého příjmu a přes to vlak nejede!\nPak je tu také to zdlouhavé kolo schvalování a dokládání a potvrzování, ale když vytrváte, můžete si poskočit radostí, protože získáte férovou a levnou bankovní půjčku, která vás v ničem nepřekvapí.\nGró celého úspěchu však tkví ve srovnání bankovních půjčky s ostatními nabídkami. A i kdybyste hned na poprvé narazili na dobře vypadající bankovní půjčku, neleňte a podívejte se i na další nabídky, ať máte porovnání. Toť naše rada na závěr!\nVelké půjčky berte s rozvahou!\nPůjčky na auto, půjčky na rekonstrukci bydlení, zkrátka velké půjčky na cokoliv, nabízí komfort pořídit si velké věci ihned, jakmile vám přijde chuť na životní změnu. Ač může být pro někoho lehké získat velkou půjčku, splácení půjčky může pak být mnohem těžší, než se zdá. Je na každém, aby zvážil, kolik jeho finanční situace unese... ...více


Libeňské jaro mladých 2017\nZveřejnil(a) Pavel v 10. 7. 2017, 0:22\nV pondělí 15. května 2017 se na dvou koncertech v prostorách Libeňského zámečku představili vybraní sólisté, komorní soubory a kytarový orchestr Pražské kytary.\nČíst dál Libeňské jaro mladých 2017\nKoncert sólistů 2017\nZveřejnil(a) Pavel v 11. 4. 2017, 17:51\nV den svátku učitelů, 28. března 2017, se v Sále Martinů Hudební fakulty AMU uskutečnil letošní koncert nejlepších sólistů naší školy.\nČíst dál Koncert sólistů 2017\nKoncerty a představení v březnu a dubnu 2017\nZveřejnil(a) Pavel v 6. 3. 2017, 11:15\nSrdečně vás zveme na koncerty a představení, které se budou konat v průběhu února a bčezna 2017. Začátek je vždy v 18:30, pokud není uvedeno jinak. Vstup na koncerty a představení je volný s výjimkou koncertu sólistů, na který zakoupíte vstupenky v kanceláři školy.\nČíst dál Koncerty a představení v březnu a dubnu 2017\nVečer tanečního oboru\nZveřejnil(a) Pavel v 22. 1. 2017, 22:17\nŽáci tanečního oboru od nejmladších až po ty nejstarší vystoupili 17. Ledna 2017 v Salesiánském divadle. Představili zde osm choreografií, které nastudovali pod vedením své vyučující Mirky Eliášové. Večerem vynikajícím způsobem provázela Lucie Hemerová.\nČíst dál Večer tanečního oboru\nAdventní koncert v kostele Svatého Václava\nZveřejnil(a) Pavel v 27. 12. 2016, 11:23\nKomorní orchestr Mladí muzikanti pod vedením dirigenta Františka Staňka a symfonický orchestr Eso s dirigentem Ladislavem Glaserem se představily společně se sólisty Janem Švecem, Marií Smejkalovou, Karolínou Turkovou a Markem Tylečkem 18. prosince 2016 na koncertě v bohnickém kostele svatého Václava. Výtěžek z dobrovolného vstupného bude použit na podporu pacientů Psychiatrické nemocnice Bohnice.\nČíst dál Adventní koncert v kostele Svatého Václava\nPodzimní koncert v Music City\nZveřejnil(a) Pavel v 26. 12. 2016, 17:34\nŽáci, kteří se vzdělávají ve hře na bicí nástroje ve třídě pana učitele Václava Zimy a ve hře na baskytaru ve třídě pana učitele Jana Plášila se představili 12. prosince 2016 ve vysočanském klubu Music City. O dobrou náladu se postarala rovněž školní rocková skupina Krabí plíseň.\nČíst dál Podzimní koncert v Music City\nESO v Bratislavě\nZveřejnil(a) Pavel v 18. 12. 2016, 21:24\nSymfonický orchestr ESO navštívil ve dnech 2. – 4. prosince 2016 Bratislavu. Zde za velkého zájmu publika vystoupil na společném koncertě s žáky a učiteli bratislavské ZUŠ Jozefa Kresánka na koncertě v sále Vysoké školy múzických umění.\nČíst dál ESO v Bratislavě\nZahajovací koncert pěveckých sborů 2016\nZveřejnil(a) Pavel v 18. 12. 2016, 11:33\nPěvecké sbory Kuřátka, Sýkorky, Skřivánci a Slavíčci se v pátek 2. prosince 2016 představily pod vedením sbormistryně Alice Stavělové a za klavírní spolupráce Magdy Šírkové na koncertě ve společenském sále kulturního domu Ládvi.\nČíst dál Zahajovací koncert pěveckých sborů 2016\nKoncert učitelů 2016\nZveřejnil(a) Pavel v 13. 12. 2016, 21:22\nUčitelé školy se představili 29. Listopadu 2016 v Sále Martinů Hudební fakulty AMU. V podání pedagogů Ladislava Glasera, Vjačeslava Grochovského, Veroniky Hádkové, Lucie Chmelařové, Roberta Kapra, Lucie Libichové, Hany Pacákové, Petra Peremského, Jany Táborské, Lucie Valčové, Kateřiny Valkovičové Pirochové a jejich hostů Jana Hádka a Felixe Slováčka ml. Zazněly skladby Johannese Brahmse, Franze Dopplera, Ennio Morriconeho, Francise Poulence, Erika Satie, Josefa Sukaa dalších autorů.\nČíst dál Koncert učitelů 2016\nVýstava Můj Karel IV\nZveřejnil(a) Pavel v 20. 11. 2016, 23:40\nŽáci výtvarného oboru naší školy se prezentovali v rámci výstavy Můj Karel IV pořádané u příležitosti 700. výročí narození tohoto panovníka v Sále architektů Staroměstské radnice. Výstava se koná pod záštitou radní hlavního města Prahy Ing. Mgr. Ireny Ropkkové od 11. do 29. listopadu 2016.\nČíst dál Výstava Můj Karel IV


Večerní běh Prahou nalákal šest tisíc zájemců. Závod na 10 kilometrů vyhrál Keňan Kiplagat | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\n9. 9. 2012 10:10 / 2 minuty čtení\nMattoni běh Praha\nDevatenáctiletý keňský běžec Henry Kiplagat vyhrál včerejší večerní závod Mattoni Grand Prix v centru Prahy na 10 kilometrů. Druhý muž březnového Pražského půlmaratonu proběhl cílem na Staroměstském náměstí s časem 27:51, kterým zaostal o 17 sekund za loňským traťovým rekordem krajana Philemona Lima.\nHlavní hvězdou závodu byl světový rekordman v maratonu Patrick Makau z Keni, který skončil desátý. V rámci přípravy na říjnový maraton ve Frankfurtu nad Mohanem zaběhl čas 30:29. "Cítil jsem se unavený a taky mi nevyhovovaly kostky. Dával jsem si pozor na každý krok, nechtěl jsem se zranit. Ale jako trénink rychlosti na frankfurtský maraton to bylo velmi dobré," prohlásil Makau.\nRegistrace na letošní maraton v New Yorku je oproti loňsku o 60 dolarů dražší. Členy Klubu newyorských silničních běhů přijde závod na 216...


Mandlové květiny Pelino\n› O produktech\nItalská společnost Pelino se svými sladkostmi proslavila po celém světě – je libo mandličky, lískové oříšky nebo 50% belgickou čokoládu, to vše obalené kvalitní vanilkovou polevou? Tyto cukrovinky denně vznikají pod rukama italských mistrů podle receptu starého téměř 250 let a vy je nyní můžete konečně ochutnat i u nás v České republice!\nVšechny sladkosti (italsky se jim říká confetti) nejen božsky chutnají, ale i krásně vypadají. V italském městě Sulmona je totiž šikovné ruce řemeslníků přeměňují na voňavé a jedlé dekorace – rozličné druhy květin, zvířat nebo pohádkových postaviček. Stávají se tak tím nejoriginálnějším dárkem, na kterém si obdarovaný navíc skvěle pochutná!\nVšechny bonbony v květinách (až na drobné výjimky) jsou na povrchu bílé, tudíž neobsahují žádná barviva ani jiné chemikálie. Barevnost květin je dána obalem - barevnými celofány nebo látkou - tylem.\nV čem tkví tajemství Pelino?\nKromě těch nejvybranějších ingrediencí, mandlí Avola, lískových oříšků z Piedmontu nebo Viterba a kvalitní belgické čokolády, používá společnost Pelino stále stejný, osvědčený způsob výroby – proto se ani za více než 200 let chuť Confetti Pelino nezměnila. To dokazuje i 66 italských a mezinárodních ocenění (12x Gran Prix, 36 zlatých medailí, ocenění Gold Taste v Londýně 2012 atd.).\nVšechny květiny jsou stoprocentně bez živočišných tuků a obsahují pouze mandle, cukr a vanilku, belgická čokoláda pak kakaové máslo z tuku z kakaa. Nenajdete v nich ani škrob, lepek nebo sladový dextrin. Proto si je mohou s klidem vychutnat i vegani a milovníci cukrovinek s potravinovými alergiemi včetně celiakie. Navíc obsahují kombinaci bílkovin, sacharidů a nenasycených tuků – to vše pro vyvážený jídelníček plný lahodné chuti!\nSpolečnost Pelino založil roku 1783 poblíž italského města Sulmona Francesco Pelino Berardino jako obchod s mandlemi. Jeho syn Panfilo rozšířil aktivity firmy na výrobu sladkostí a likérů a Panfilův syn Francesco Paolo pak začal výrobky vyvážet do zahraničí. Další generace rodiny Pelino přesunula továrnu do centra Sulmony a v roce 1890 postavila na předměstí zcela novou výrobnu. Tento architektonický skvost, který společnost dodnes využívá, byl v roce 1922 prohlášen za národní kulturní památku.\nV současnosti vyváží Pelino své výrobky ze slunné Itálie do více než 50 zemí světa, od USA přes Katar až po Čínu. Například v Británii měli květiny Pelino na všech královských svatbách od svatby princezny Diany a Charlese, přes Williama a Kate až po svatbu prince Harryho a vévodkyně Meghan, kam naposledy putovalo více než 5 000 kusů květin!\nJsme hrdí na to, že naše produkty přináší lidem radost. Podívejte se na recenze našich zákazníků.\nMáte otázky, na které jste zde nenalezly odpověď? Mrkněte na článek s nejčastějšími dotazy.\nMáte zájem o velkoobchodní spolupráci? Kontaktujte nás na info@pelino-confetti.cz nebo volejte na 732 70 53 70 (Jana Beranová).


Vánocé :p | my gothic life\n26. prosince 2011 v 17:54\nTak se vám hlásím po Vánocích. Možná trochu později ale už mám oblítané i všechny babičky, strejdy, tety atd. Nechci se tady, jak magor, rozkecávat jaké věci jsem dostala, ale řeknu aspoň pár, ze kterých jsem měla velkou radost ;). Hafec kosmetiky kterou upřímně ani moc nepotřebuju (Ale za voňavku od tety jsem ráda :D). Stojan na mikráč, ze kterého mám taky velkou radost, ale nejvíc mě potěšili tyhle tři krásné věci:\nTakže kdo neví je asi tak trošku hodně pozadu :D\nA co vy jaké jste měli Vánoce? Byla u vás taková ta vánoční atmosféra nebo jste ji už taky nějak postrádali? Teda mě přišlo, že i 23. Byly víc Vánoce než 24. Je to škoda. Ale i tak jsem si to užila pěkně. Konečně když mi zachutnala ryba jsem se na Vánoce pořádně najedla. Teda u babiček to ryba nebyla. To byla vždycky kachna. Tu mám taky ráda :p. Ale nejvíce se těším na silvestr. Ten si s Perishable musíme pořádně užít. Bude u nás nějaký kluk z Anglie. :D to bude sranda. Jsem zvědavá, jak se s ním domluvíme, když vůbec neumí česky a my jsme s angličtinou tak jaksi pořád na google překladači ;). Ale i tak to bude zábava. Taťka dneska dostal od strejdy rachejtle tak to vidím že to bude jak minulý rok když jsme před tím zdrhaly a vylily jsme přitom na sebe šampus :D. Jo těším se moc ;).\nJinak budu tady už muset přidat další kapitolu Dvojčat. Mám teď s tímhle příběhem velký úspěch u svých kamarádů. Pořád se ptají, kdy už bude další díl. Jen musím ještě sepsat 6. Kapitolu než přidám 5. (musím být vždycky kapitolu napřed :D) . No nevím co dál napsat. Jen asi: užijte si zbytek prázdnin (letos bohužel jen týdenních) a přeji vám krásný nový rok. Ale než bude silvrák tak se určitě ještě ozvu. Jestli to ovšem stihnu, protože plánuju jet do Prahy do aquáče a abych se zase viděla se "svým klukem" pokud se to tak dá nazvat :D.\nNo tak se mějte krásně ;) a pište do komentů co jste dostali k Vánocům. jsem zvědavá :p