2 050 000 Kč prodej\n11 900 Kč/měs pronájem Rezervováno\nPronájem zrekonstruovaného bytu 3+1, ul. Bavlnářská, Frýdek-Místek\n3+1, Osobní, konstrukce: Panelová, 72 m2, 3. patro, Balkon, stav: Po rekonstrukci, lokalita: Klidná část obce\nBavlnářská, Frýdek-Místek, Frýdek\n11 800 Kč/měs pronájem\nProhlédněte si katalog Reality na našem webu s nemovitostmi Efekt Reality - Mgr. Milena Chodurová! Doporučujeme vyzkoušet možnosti zadání plochy, ceny a konkrétnější lokality. Praktický katalog Reality pěkně pohromadě a seřazené! Vyhledejte například všechny vyhledané :\nnabídky na našem webu Efekt Reality - Mgr. Milena Chodurová u nás najdete na často hledaných místech :


Hvězdné války zažily v Číně rekordní premiéru | EuroZprávy.cz\nHvězdné války zažily v Číně rekordní premiéru\n9. ledna 2016, 23:26 — Autor: EuroZprávy.cz / ČTK\nLos Angeles - Poslední díl filmové série Hvězdné války Star Wars: Síla se probouzí dosáhl pří dnešní premiéře v čínských kinech rekordních tržeb 33 milionů dolarů (818 milionů Kč).\nOznámila to hollywoodská společnost Walt Disney. Čína je po USA druhým největším filmovým trhem na světě a studio Disney doufá, že s její pomocí se nejnovější Hvězdné války stanou kasovně nejúspěšnějším filmem všech dob.\nDisney uvedla, že dnešní tržby při premiéře filmu v Číně byly nejvyšší ze všech filmů, které se kdy v této zemi uváděly. Do čtvrtka nový díl Hvězdných válek vydělal po světě 1,6 miliardy dolarů a aktuální údaje firma zveřejní v neděli, uvedla agentura Reuters.\nČína rozhodne, zda Síla se probouzí překoná film Jamese Camerona Avatar jako film s nejvyššími tržbami v historii Hollywoodu. Avatar od své premiéry v prosinci 2009 vydělal 2,8 miliardy dolarů a překonal předešlý Cameronův film Titanic.\nTémata: film Star Wars\nPrincezna Leia z Hvězdných válek utrpěla v letadle infarkt. Její stav je kritický\n5+1 způsob, jakým Rogue One "vylepšila" staré Star Wars


Proč je CRM lepší než excel? | Orgis IT\nJeště pořád existuje hodně firem, které uznávají tabulkový editor jako Holy Grail, tak se pojďme podívat na pár rozdílů...\nPřemýšlím, kdy jsme si sami uvědomili, že potřebujeme nějaký systém. Řekla bych, že v té době byla zkratka CRM ještě velká neznámá a slovní spojení informační systém bylo možná sprosté slovo.\nZkrátka je to dávno.\nV té době jsme nebyli velká firma, nikdy jsme neprodávali zboží, nikdy jsme neměli e-shop ani pobočky po celé zemi a ani v zahraničí.\nI přesto, jsme chtěli systém. Systém, kam můžeme všechno napsat, uložit, zaznamenat. Něco, kam budeme mít všichni přístup a i když si v kanceláři zapomeneme blok s poznámkami, vždycky si budeme umět poradit.\nJe to stejné jako s klíčem od domu, někdy jste ho prostě zapomněli. Pak přemýšlíte kdo má ten náhradní, kde je, jak je to daleko a hlavně jak rychle jste schopni se k němu dostat.\nStejně jako k informacím o své schůzce, která začíná za 2 min.\nTady je tedy pár důvodů proč vyměnit Excel za pořádné CRM:\nRychlost přístupu k datům\nKdykoliv, kdekoliv, z jakéhokoliv zařízení.\nStačí mít k dispozici internet a ten už je dnes skoro všude.\nAno víme, že Excel si můžete uložit na sdílený disk od Googlu a taky se k datům dostanete. Ale pořád je to jen tabulka, která toho víc prostě neumí a notifikaci s adresou schůzky od Excelu prostě nečekejte.\nPokud používáte google doc tak můžete pracovat na 1 dokumentu ve více lidech. Super, ne?\nAkorát Vám před očima uskakují řádky a posouvají se sloupečky. Pak dá někdo omylem Del, ale mezi tím tam dalších X lidí klikne a pak dohlejete tu poslední správnou verzi,co?\nAle Google doc jsou už pokročilé, klasický Excel ani to neumí. Pokud však chcete data (i klidně v omezené míře) sdílet se zbytkem obchodního týmu, chce to něco pokročilejšího.\nV CRM si můžete omezit viditelnost určitých dat, máte vše na jednom místě a se správným oprávněním Vám nikdo nic nesmaže. Když náhodou onemocníte, tak místo Vás může někdo obvolat klienty a s omluvou zrušit schůzky. Když si to však budete syslit ve svém souboru .xls tak Vám nikdo nepomůže.\nEliminace lidské chyby\nExcel snadno smažete. Celé CRM ne. A i kdybyste měli ve firmě nějakého škodíka, tak máte vždycky zálohu. Navíc by musel být škodík aspoň obchodní manažer, protože jinak CRM většinou nic nesmaže.\nDalší možnou chybou je poslat email někomu, komu jste nechtěli. Stalo se Vám to?\nKdybyste používali Gmail, tak tam si můžete nastavit třeba 30 vteřinový interval na vrácení e-mailové zprávy. Uff několikrát se mi to už hodilo :-)\nV CRM je to snažší, karta klienta je karta klienta, email je tam uložený a nemůžete se splést.\nNejen tabulka s kontakty...\nZ Excelu nepošlete žádnou nabídku, nepřipomene vám naplánovaný hovor nebo schůzku. Hodně špatně si budete udržovat pořádek v historii komunikace a hlavně na první pohled neuvidíte, kdo co upravil nebo udělal.\nCo bude Excel umět stejně jako CRM - asi vyhledávat. Ctrl+F tam funguje vždycky zaručeně.\nWoody Alen kdysi řekl, že osmdesát procent úspěchu je dorazit tam kam máte. Jednoduchá věta, ale ne pro všechny je to automatické. Představte si chaos v obchodním týmu. Dejme tomu, že v lepším případě má celý obchodní tým jeden Excel, ale dohromady v něm nemohou pracovat.\nJak práce v něm asi vypadá? Nikdo tam nic nepíše. Papírky, lepíky, poznámky všude kam se člověk podívá.\nKdyž denně mluvíte s 50 potenciálními zákazníky, potřebujete uložit data, zaznamenat, co jste komu slíbili a kam máte přijít. Na kolik zákazníků jste už takhle třeba zapomněli? Stačí, aby se papírek ztratil, nebo někdo otevřel okno. Co když Vás zákazník musí uhánět o fakturu?\nS CRM těmto trapným situacím předejdete.Určitě víte, že udržet si stávajícího zákazníka je levnější než získat nového, tak si ušetřete pár šedivých vlasů tím, že nebudete ve stresu, jestli jste na někoho zapomněli.\nUž dávno neplatí, že CRM mají jen velké firmy. CRM může mít každý, ať už jste živnostník nebo malá rozjíždějící se firma. Na českém trhu (umíte-li aspoň trochu anglicky, tak i na zahraničním trhu) najdete mnoho a mnoho možností.\nChce to jen porovnat poměr kvalita a cena. Záleží také na Vašich požadavcích. Ale každý někde začínal a s postupným vývojem Vašeho podnikání se Vám ty požadavky budou upřesňovat. V tomhle klidně jděte s dobou.\nJak si bez CRM zaznamenáváte a vyhodnocujete prodej? Víte, kolik čeho jste prodali? Za jakou cenu? Komu?\nPodkladová data k tomu máte - máte přece potvrzené objednávky od zákazníků. Ale to vyhodnocování asi trochu pokulhává.\nNení nic "snažšího" než si v CRM vyhodnotit nejprodávanější produkty, výslednou hodnotu fakturace a další ukazatele. Přece si nechcete psát čárky, jako když někomu prodáváte pivo.\nKdy člověk zaspí, onemocní, tak díky datům na jednom místě, se o Vaše zákazníky může postarat kolega. Jasně, je to náš klient a nechceme, aby s ním jednal někdo jiný, ale občas se to stát může.\nNícméně nemoc nebo pozdní příchod je ještě ta lepší stránka zastupitelnosti. Co když dáte někomu padáka? Přijdete pak o data "jeho" klientů? S CRM ne, s Excelem dost možná.\nMožnost propojení s dalšími SW\nExcel můžete sice importovat v podstatě kamkoliv, ale vždycky ručně a s daty k poslednímu uložení. Proč nevyužít možnost automatického propojení CRM řešení s dalším SW? Třeba s účetním SW nebo se sklady?\nUsnadníte si tak další práci a posunete svoji efektivitu zase o kus dál.\nVyhodnocení efektivity obchodníků\nMáte-li tým obchodníků určitě Vás zajímá kdo, co, komu a za kolik prodal,ne? Řešíte, kdo je lepší a kdo nejlepší. I samotné obchodníky to určitě zajímá, jsou soutěživí a chtějí být lepší než ten druhý\nS CRM je můžete hodnotit podle objemu prodeje, podle výše marže, apod.\nPříležitost pro upselling a cross selling\nKdyž už víte, kdo je Váš zákazník i co nakupuje, můžete mu přece doporučit další produkt. Doplňkový produkt, který určitě využije, nebo mu prodat vyšší verzi, lepší model...\nUděláte mu tak radost, protože bude vědět, že se o něj staráte. Není totiž nic horšího, než si koupit monitor a zjistit, že součástí není propojovací kabel.\nPokud používáte CRM tak to celé tvoří výhodu - konkurenční výhodu.\nPokud máte správně nastavený a fungující systém, tak s konkurencí soutěžíte už jen o kvalitu produktu a nejlepší zákaznickou podporu.\nNestane se totiž, že zapomenete odeslat nabídku, napsat email nebo zavolat zákazníkovi v předem domluvený čas.\nV jeho očích se stanete dokonalí a neomylní.\nBerte naše postřehy trochu s rezervou. nikomu nepřejeme nemoc ani vyhazov. Nemyslíme si ani, že jste hloupí, abyste si smazali Excel s kontakty. Ale popravdě, vždycky si myslíme, že ty špatné věci se nám stát nemohou. Mohou. S CRM můžete mnohým situacím předcházet, tak proč toho nevyužít.\nPopravdě teď už si neumíme představit hledat kontakty v Excelu, tvořit nabídky jinde než v Odoo, komunikaci zaznamenávat jinam než k příležitosti a automaticky fakturovat.\nJdeme totiž s dobou


Mark J PBS 2126\nMark J PBS\nPopis zkušenosti: AUTOR ŽÁDÁ, ABY TATO ZPRÁVA BYLA PŘÍSTUPNÁ POUZE NA WEBOVÝCH STRÁNKÁCH NDERF, POKUD OSOBNĚ NEDÁ SVOLENÍ K DALŠÍMU ŠÍŘENÍ. 17.prosinec 1979 přinesl k jezeru Tahoe sníh. Byl školní den, takový, kdy posloucháme hlášení v rádiu nebo možná telefonujeme na autobusové nádraží, abychom zjistili, jestli pro příval sněhu nezruší školu. To je v průběhu zimních školních měsíců na Severním pobřeží úplně běžné. Samozřejmě, pro teenagera není nic lepšího, než mít den volna ze školy, je to jako nečekaný dárek, který dostaneme, aniž jsme o něj žádali. Obvykle jsou podobné dny příliš špatné pro dobré lyžování a silnice bývají špatně průjezdné přinejmenším poránu. Ale místní správa a stát Kalifornie vždycky plní své závazky a silnice bývají brzy natolik upravené, že mohou být vypraveny školní autobusy. Zdálo se mi, že jedním z jejich nařízení bylo odklidit hlavní trasy pro školní autobusy jako první. A taky se jim to téměř vždy dařilo, až do toho prokletého 17.prosince, kdy pracovali stejně jako kdykoli v dřív. Byl jsem sedmnáctiletý mazák na střední škole Severní Tahoe. Jezdil jsem sám do školy přibližně rok, buď autem mých rodičů nebo později mým vlastním autem vybaveným zimními pneumatikami se sněžnými řetězy. Učili mě, že pokud nemám čtyřkolku, každý místní s dostatkem zdravého rozumu jezdí se sněžnými řetězy, stejně jako mělo mé auto. Pro mě bylo používání sněžných řetězů znakem slabošství a nezkušenosti. Na Tahoe jste řídili buď ve sněhu, nebo jezdili stopem. To ráno jsem cestou do &s caron;koly řídil. Jízda na sněhu byla pro většinu mých kamarádů psina a já - bylo snadné se smýknout a protočit kola jen tak pro zábavu a měli jsme spousty zkušeností z nečekaných smyků. Silnice byly ve velmi dobrém stavu vzhledem k vytrvalosti sněžení. Neměl jsem při řízení žádné potíže, ale pamatuju si, že jsem si v duchu říkal, že ještě jistě připadne spousta dalšího sněhu.\nProtože to ráno nevyhlásili volný den, studenti Severotahoeské střední a předpokládám, že i mnozí ostatní školáci pokukovali z oken nebo o přestávkách vyšli ven, aby viděli, kolik sněhu napadalo. Někdy v podobných dnech školní čtvrť ukončovala vyučování dřív, z toho důvodu, že sněžení a stav silnic se během dne zhoršoval a oni si přáli vyslat školní autobusy na cestu dřív, než se doprava stane nebezpečnou.\nPřestože tentokrát náš ranní dáreček nepřišel, doufali jsme s každou minutou, že ze školního rozhlasu zazní hlas zástupce ředitele a oznámí nám odměnu v podobě předčasného odchodu ze školy. Tyhle poloviční dny byly v mnoha směrech ještě lepší než úplné sněžné volno, protože jsme je nemuseli na konci školního roku nahrazovat a nádavkem jsme byli mezi svými přáteli a věděli jsme navzájem o svých plánech ke strávení zbytku volného dne. Nikdy jste nemohli vědět, jestli tento den &scar on;kola neskončí dřív.\nV listopadu 1979 vydala skupina Pink Floyd nejpopulárnější album desetiletí, The Wall. Byl jsem prvním dítětem v našem bloku, a jak to vypadalo, tak i v celé škole, kdo měl toto album na kazetě. Poslouchal jsem tu nahrávku a přehrával ji svým přátelům už několik dní a kamarád mě požádal, abych jel o polední přestávce k němu a abychom si přehrávali kazetu u nich doma. Tim, jehož táta byl realitní developer nebo něco podobného, byl jedním z mých mnoha kamarádů s bohatými rodiči. Kámoši s bohatými rodiči byli na Ta hoe tak běžní, jako kámoši s domácími zvířaty tam, kde jsme žili dřív. Obvykle bydleli v luxusním bytovém komplexu, s obývákem s výhledem na jezero Tahoe, s luxusní stereověží. Timovi rodiče byli málokdy doma, domníval jsem se, že byli vydělávat peníze někde daleko, proto to krásné bydlení a stereo. Mnozí z mých bohatých dětských kamarádů byli stále sami doma.\nTim měl taky úplně nový Jeep CJ. Ten džíp měl obří pneumatiky a pohon na čtyři kola, dokonalá hračka k blbnutí na sněhu pro mladé řidiče. Takže jakmile zazvonilo k přestávce na oběd, vyrazili jsme přes školní parkoviště k džípu. Cestou k džípu mi bylo příjemně teplo v nové dlouhé bundě. Mít dlouhou bundu bylo jako mít čtyřkolku nebo sněžné řetězy na autě, součást výbavy nutné k přežití pro místní v oblasti Tahoe. Někteří místní frajeři si s oblibou dlouhé bundy oblepovali voděodoln&ya cute;mi pestrými látkovými lepícími páskami, moje bunda ale žádnou takovou výzdobu neměla, byla nová.\nSněžení sílilo, vlastně přecházelo do sněhové bouře. Bouře dosáhla toho magického bodu, jakého bouře v Sierra Mountains občas dosahují, kdy pluhy nemohou pokračovat v boji se sněhovým přívalem. V podobných dnech pak místní svým nutným provozem - matky na pochůzkách a pracující chodící sem a tam, stačí k jakés takés náhradě odklizení - sníh je pevně ušlapaný na povrchu. Když pak takový povrch projede pluh, ušlapaná místa zůstanou ve vrstvě tvrdé jako beton nad chodníkem. Pink Floydi rezonovali s předním sklem celou cestu do Timova domova po takto neprotaženém, ušlapaném povrchu. Bydlel pouhé dvě míle nebo tak nějak od střední školy a po několika smýknutích pak džíp neměl žádné problémy s jízdou, jakmile Tim zpomalil a přizpůsobil se nebezpečnému silničnímu povrchu. V Timově věžáku s výhledem na jezero jsme poslouchali Pink Floydy z repráků Sansui - s pořádnými basy, a jedli přitom sendviče se sodovkou. Čas rychle utíkal, přišla chvíle, kdy jsme museli kazetu vrátit zpátky do džípu a jet zase do školy.\nVěžák, kde Tim bydlel, těsně sousedil s budovou přístavu Star, sídlila tam Severotahoeská pobřežní hlídka a také tam byla lodní rampa s velkým parkovištěm. S víc než 60 centimetry čerstvého prašanu si pár mladých řidičů udělalo z tohoto obřího parkoviště něco jako cvičák a Tim nebyl výjimkou. Prokličkoval na tu plochu a předváděl mi svůj fígl. Spočíval v tom, co nejrychleji se rozjet a pak v co nejvyšší rychlosti prudce zatočit a zároveň zatáhnout ruční brzdu. Dováděli jsme na parkovi&s caron;ti do poslední možné vteřiny, kdy bylo možné nepřijet do školy pozdě. Tim vyjel od přístavu Star na hlavní silnici, zpět do školy.\nBěhem oběda u Tima doma se ale stav silnic změnil. Po hlavní silnici Lake Forest projel pluh. Když sněžný pluh vybavený obyčejným plužidlem projede tuhle skálopevně ušlapanou sněžnou masu, neodstraní příliš mnoho sněhu. Jenom smete měkčí vrstvu z povrchu, jako břitva snese malbu ze skla a pluh za sebou nechá čistě vyhlazený povrch připomínající leštěný bílý mramor. Na tomhle povrchu se auto velmi snadno smeká, jeden je sotva schopen stát nebo chodit po něčem takovém. K tomu ještě připadlo asi 15cm čerstvého sněhu, bylo to stejné, ja ko jet po kluzišti. Taková byla v té chvíli hlavní silnice Lake Forest. Nikdy jsem se ho neptal, ale předpokládám, že Tim spatřil místo, které pokládal za skvělé pro vyzkoušení svého fíglu, bylo to asi po 400 ujetých metrech po hlavní silnici na Lake Forest. Nemyslím, že by některý z nás čekal to, co se v příští chvíli na smrtelně nebezpečném ledovém povrchu odehrálo. Když jsme se dostali do smyku, džíp vypadal, že jen zrychluje. Auto ve smyku se úplně vymklo kontrole. Byl to pro nás známý pocit, když se auto nekontrolovaně smýkalo, mnohokrát předtím jsem tím proš el občas záměrně pro zábavu, jindy nečekaně. Posunuli jsme se napravo, na řidičovu stranu, k příjezdové cestě. Jeli jsme odhadem 55km/h, ale auto vůbec nezpomalovalo.\nPodíval jsem se ve směru smyku a viděl jsem, že se blížíme sloupu telefonního vedení. V duchu jsem viděl sloup nevýrazně vyčnívající podobně jako nějaké z těch dřevěných sloupků, kolem kterých jsem dřív běhal. Pak jsem si představil, jak s autem uvízneme v tom hlubokém sněhu a musíme se proházet, v duchu jsem si říkal, "no paráda,budeme se muset ručně odházet a kvůli tomu přijedeme pozdě na vyučování". Auto pokračovalo ve smyku, čas se zdál jakoby zpomalený. Jak jsme se řítili smykem, dál jsem sledoval sloup, vypadalo to, že ho mineme.Nakonec se to bohužel odehrálo úplně jinak. Moje poslední vzpomínka je pravděpodobně hlasitý zvuk, spíš takové hlasité zašumění než hlasitý náraz, provázený zábleskem světla, a pak tma. Další zvuk, který jsem slyšel, byli Pink Floydi, kazeta hrající ze sterea v džípu. Procitl jsem pomalu, byl jsem téměř znecitlivělý. Brnělo mě celé tělo, podobně jako když zmrtví neprokrvená noha z dlouhého sezení v tureckém sedu. Zdálo se mi taky, že slyším nějaký cinkavý nebo syčivý zvuk. Když jsem ztrácel vědomí, ležel jsem na zádech přímo pod zadní nápravou a koukal jsem přímo vzhůru na ni. Nevím, jak dlouho jsem tam byl. Byl jsem z toho velmi zmatený, skutečně jsem nevěděl, co si o tom myslet. V d uchu jsem si myslel, že jsem se asi odplazil pod Timův džíp, ale nepamatoval jsem si ani jak, ani proč. Nevybavuju si, jestli jsem byl zpod džípu vytažen nebo jestli jsem se dostal ven sám, i když to vypadá, že jsem se nějak ven vysoukal. Pamatuju si sám sebe vzadu na ulici za džípem, postavil jsem se, jen abych okamžitě znovu upadl na zem a znovu padl do bezvědomí.\nKdyž jsem procitl podruhé, Tim a někdo neznámý mě drželi za paže a táhli mě ze silnice. Bylo to, jako by mě bodali noži a dýkami, cítil jsem řezání a něco velmi viklajícího se a ostrého v mé paži nebo v mém rameni nebo hrudníku, nedokázal jsem říct, co se stalo, ale nějak jsem věděl, že mám zlomenou paži. Řekl jsem Timovi, ať mě nechá, moje paže je zlomená a on mi působí bolest. Pustil mou paži a chytil mě kolem pasu, já se zatím více opíral o dámu po mé pravici. Začal jsem si uvědomovat, že nemohu dýchat. Cíti l jsem, jako kdyby mi ruka kolem mého pasu nebo váha mého těla v rukou těch dvou táhnoucích mě nějak vyrážela dech. Vzali mě do domu té paní po mé pravici a položili mě na gauč v obýváku. Znovu jsem omdlel, i když v té chvíli jsem měl zato, že jsem usnul.\nProcitl jsem a slyšel hlasy. V místnosti byl Tim, ona neznámá dáma a taky nějaký další člověk. Musel jsem sténat nebo naříkat, protože se bavili o tom, jak mi ulevit od bolesti. Nějak jsem slyšel, jak volali záchranku a že dálniční policie je už na cestě. Buď jsem to zapomněl nebo jsem tehdy jasně nevnímal, co se děje. V té chvíli jsem věděl, že jsem měl autonehodu. Věděl jsem, že jsem narazil do sloupu s telefonním vedením a že sloup zůstal nepoškozený. Slyšel jsem mluvit spolu muže a ženu, rozhodli se dát mi jointa marihuany, aby mi to pomohlo l épe snášet bolest. Když mi muž jointa podal, musel jsem mu říct, že nemůžu kouřit, měl jsem velké potíže s dýcháním. Ve skutečnosti se mi dýchání zdálo s každým nádechem obtížnější. Později jsem se dozvěděl, že mi zkolabovala plíce.\nZběsile jsem se snažil upoutat Timovu pozornost. Měl jsem pytlík s dávkou nějaké drogy ve své kapse a chtěl jsem ho ukrýt před příjezdem policie, ale nemohl jsem pohnout rukou a sáhnout do kapsy. Nakonec si mě Tim všiml a klekl si vedle gauče, přiblížil ucho k mým rtům, aby mi rozuměl. Vklouzl rukou do mé kapsy, vytáhl sáček a strčil ho pod gauč. Mluvení mi dělalo s každým dechem větší a větší potíže. Ale ulevilo se mi vědomím, že dávku už nemám u sebe. Nechtěl jsem se dostat do potíží s policií kvůli této mal&e acute; nehodě. Pramálo jsem tušil, v jak vážné situaci se nacházím.\nKdyž dorazil dálniční policista, začal se vyptávat. V té době jsem nemohl popadnout dech na víc než tichý šepot. Vím, že se mě několikrát ptal na jméno, pokaždé jsem mu odpověděl, opakoval "Víte, co se stalo? Můžete mi říct své jméno?" Chtěl jsem mu říct " Jsem Mark a nabourali jsme s džípem", ale zjevně mě neslyšel. Mohl jsem znovu spát, ale slyšel jsem Tima a policistu mluvit o nehodě a Tim mu říkal, kdo jsem. Nemohu s jistotou říct, jak dlouho jsem tam ležel. Snad to bylo 45 minut, ale mohlo to být i 10 minut nebo hodina. Všechno byl o zkreslené. Pamatuju si procitání a upadání do dřímoty. Potom nastalo více ruchu a slyšel jsem, jak přijíždí záchranka.\nDva záchranáři z Tahoeského hasičského sboru klečeli vede mě a zdálo se mi divné, že se mě ptají na totéž, co předtím policista, "Můžete mi říct své jméno? Víte, kde jste? Víte, co se stalo? Kde vás to bolí?" Odpovídal jsem jim stejně jako předtím policistovi, ale protože opakovali své otázky, usoudil jsem, že hrají nějaký druh hry nebo něco takového. Skutečně mě nenapadlo, že mě nemohou slyšet. Zkoušel jsem na ně mluvit se vzrůstající frustrací. Hrabali se v jednom kufru, který donesli a vytáhli nů žky, kterými začali stříhat mou novou bundu. Zoufale jsem se snažil je zastavit, protože jsem tu bundu nedávno koupil. Zdá se mi, že jsem uspěl a přiměl je, aby je odložili, ale nevybavuju si to moc jasně.\nPotom rozstříhali mou košili. Vybavuju si pruhovaný vzor košile. Když pak odstraňovali rozstříhané kusy oděvu, začal jsem chápat, co se mi asi stalo. Jak jsem hleděl dolů na můj hrudník, spatřil jsem, jak je mé levé rameno groteskně vychýlené někam skoro doprostřed mé hrudi, moje rameno bylo pod mou bradavkou. Každý okamžik mě plnil bolestí. Vše, co záchranáři dělali, mi strašně ubližovalo, zkoušel jsem křičet, ale nemohl jsem popadnout dost dechu k výkřiku.\nJak jsem hleděl na své deformované tělo, začal jsem mít pocit, jako by to vůbec mé tělo nebylo. Mohlo to být důsledkem šoku nebo tak něco, ale byla to chvíle, kdy se začaly dít divné věci. Vybavuji si soustředění veškeré své energie na dýchání, protože jsem jednoduše nemohl dostatečně dýchat. Moje vnímání bylo taky podivné, vzduch vypadal nějak rozmazaný, jako bych mohl vidět vzduch. Podíval jsem se na své zkroucené tělo a pochopil, že moje perspektiva se změnila. Poprvé jsem si začal uvědomovat, že jsem velmi v&aacu te;žně zraněný, víc než zlomenina. Sledoval jsem záchranáře a své rameno přibližně z místa, kde by mé rameno normálně mělo být, zleva a poněkud nad mým levým uchem. To ještě prohloubilo pocit mého vlastního zmatku. Vzpomínám si, že jsem mluvil k záchranářům, hleděl jim z očí do očí, ale to nebylo možné, oni stáli nade mnou a já jsem ležel na podlaze na zádech. Pohled na mé tělo a všechen ten zmatek byl asi příliš a já se pokoušel opět usnout. V této chvíli bylo dýchání ještě obtížnější než kdykoliv předtím.\nSpánek se mi líbil, byl to jediný způsob, jak se vyhnout bolesti. Procitnout znamenalo cítit bolest a bolest svou dravostí úplně překrývala cokoliv jiného. Bolelo dýchání, bolely pokusy promluvit, moje mysl byla celá bolavá z nemožnosti komunikovat se záchranáři a moje ramena bolela a můj hrudník, můj krk bolel, moje záda bolela a moje břišní svaly bolely ze snahy nasát vzduch do zborceného hrudníku, všechny tyto části mého těla byly extrémně poničené.\nNepodobalo se to žádné bolesti, kterou jsem kdy v minulosti cítil. Byla to kousavá, ostrá, bodavá bolest, jako řez, který v řezání neustává, nebo jako vnitřní popálenina. Necítil jsem se o nic lépe, když horko odcházelo pryč. Tahle bolest se zhoršovala a neodcházela. Žádná pozice v klidu, bez pohnutí nepomáhala ke zmírnění bolesti. Záchranáři se mnou také hýbali, ohmatávali mé tělo a ohledávali poranění. Nepřicházela žádná úleva od vší té bole sti.\nMusel jsem vynakládat tolik úsilí na dýchání, že jsem byl téměř bez sebe a dýchání nezměrně bolelo. Zkrátka jsem dýchat nemohl, nezáleželo už na tom, jak moc jsem se snažil, bylo to už příliš obtížné. Nevěděl jsem proč a velice mě to vyvádělo z míry. Byl jsem vyčerpaný, ne tím způsobem, kdy cítíme únavu po těžkém dni v práci nebo po sportovním utkání, tohle bylo smrtelné vyčerpání. Ve spánku tělo přestalo bolet. A ve spánku bylo ještě něco dalšího. Za čalo to znenadání, ze vzdáleného místa hluboko uvnitř, ale přibližovalo se to, blíž a blíž, čím déle jsem spal. Jediné, co jsem v té době vnímal, byl rytmus mého dechu.\nŘíkám, že jsem spal, ale ve skutečnosti jsem byl v bezvědomí v důsledku kombinace silné bolesti, nedostatku kyslíku, šoku a pravděpodobně díky tomuto všemu naráz. Ale nějakým způsobem jsem vnímal. Cítil jsem namáhavý dech, vcházející dovnitř a vycházející ven, teď zpomalený, nádechy vypadaly, že zabírají dlouhý, dlouhý čas. Pamatuju si jeden každý dech. Nepamatuju si příliš dobře nádech, ale živě si vybavuju výdechy.\nZdálo se mi, že vydechuji příliš mnoho vzduchu. Nechápal jsem, odkud se bere tolik vycházejícího vzduchu, ale zdálo se, že vydechuju pomalu a úplně, mnohem úplněji než během dýchání, které jem dříve zažil. Skutečně, vydechoval jsem i poté, co už všechen vzduch z mých plic byl dávno vydechnutý. Měl jsem vjem přemisťování během výdechu. Bylo to, jako bych mohl nějak cítit vzduch i potom, co opustil mé tělo. Ve skutečnosti já jsem byl ten vzduch, který opustil mé tělo. Cítil jsem sám sebe, jak se odlupuji o d těla. Je těžké to popsat a byl jsem v té chvíli hodně dezorientovaný, vyšel jsem ven z těla v posledním výdechu. Nějak jsem cítil dál sám sebe, opouštějícího tělo ležící na gauči, nějakým jiným smyslem. Ten nový pocit se soustředil v mé hlavě, jako bych byl vycucnut ze své tváře nějakým vakuovým vysavačem, který byl aktivován tím posledním výdechem.\nBolest odešla, ale nespal jsem. Mohl jsem vidět. Stále jsem mohl vidět záchranáře mluvící na mě. Věděli, že jsem přestal dýchat a mluvili spolu a jeden z nich mi říkal, ať s ním zůstanu. V té chvíli jsem mu hleděl z očí do očí. Pomalu jsem viděl jejich obličeje zdánlivě klesající pode mě, brzy jsem na záchranáře, který většinou mluvil, hleděl zezhora. Bylo to velmi matoucí, začal jsem chápat, že se děje něco velice zvláštního, zvláštního, i když něčím povědomého. Chápal jsem, že na t&eac ute; situaci je všechno špatně, protože jsem věděl, že ležím na gauči. Věděl jsem to, protože jsem si uvědomoval, že se nemůžu postavit. Věděl jsem to také proto, že jsem se snažil posadit a byl jsem si vědom, že od tohoto pokusu se všechno rychle zhoršovalo. Věděl jsem také, že už nespím. Snažil jsem se vůlí přimět k pohledu zpět na gauč. Co cítím jako divné až dodnes je, že jsem nebyl vůbec překvapen, když jsem spatřil své tělo pod sebou.\nTento vjem všechno změnil. Zatím jsem stále nevěřil, že umírám, ale věděl jsem, že toto je velmi vážné. Nejdřív, když jsem zjistil, že nejsem už dál ve svém těle, mě zachvátila panika. Ne panický strach, spíš dezorientace. Cítil jsem se zmatený, jako bych stál v mrazu, nenadále klouzající, máchající rukama pro návrat ztracené rovnováhy, jen taktak stojící na nohou s obavou z jakéhokoliv dalšího pohybu, abych znovu neuklouzl. Měl jsem určitý dojem beztíže, jako na vrcholu skoku do vody. Nebo jako když výtah začne nenadále klesat. Tyhle zvláštní pocity malou chvilku otálely, právě tak dlouho, aby se dalo poznat, že se situace dále proměňuje.\nMěl jsem pocit pohybu, ne nutně mého vlastního pohybu, ale místnost kolem mě se začala křivit. Viděl jsem záchranáře, sebe, moje zorné pole se rozšířilo na celou místnost, mohl jsem vidět i ostatní, policistu, ale bylo to pokřivené. Jako kdyby se místnost začala prodlužovat, byl jsem u stropu, ale strop rostl. Byla to obyčejná místnost 2,5 nebo 3 metry do stropu, ale můj dojem byl, jako by strop vzrůstal až do výšky možná kolem 9 metrů. V tomto momentu se moje vnímáni změnilo z mého zkresleného zorného pole na něco pohybujícího se. Cítil jsem, jako bych byl vysáván pryč. Ne nezbytně vzestup do výšky, ale byl jsem odpojován od této scény. Bylo to jako by se celý svět pohyboval směrem pryč ode mě a já se stával částí něčeho jiného, co se mě vtahovalo.\nDíval jsem se dolů na lidi v místnosti. Vypadali nějak jinak. Bylo to, jako by jejich obrysy byly obtažené světelnou tužkou, nějak mihotavě ohraničující jejich těla. Vzduch se měnil na vlákna s fialovým odstínem, jako kdyby částice vzduchu byly průhledně fialové. Mohl jsem pozorovat vzduch, pak jsem zaznamenal nějaký druh syčivého zvuku a podivný pocit temnoty, jak jsem procházel tím, co měl být strop. Nyní jsem se ocitl v bouři, vnímal jsem sněžení, když jsem pokračoval ve spojování s čímsi nahoře, s čím jsem byl v kontaktu. Přišel pocit v elké přitažlivosti. Nemohu to nazvat přesně rychlostí, mnohem bližší výraz je rychlý pohyb pryč ode mě a mě od toho. Scéna pode mnou se zdála odtažitá a nekonečně zkreslená.\nI když je obtížné to popsat, vypadalo to, jako by místnost, budova a sněžná bouře byly naráz promítnuty na plátěnou kouli. Vystupal jsem na vrchol té koule, která se prověsila, jako prostěradlo, které zdvihnu z postele mezi dvěma prsty, scéna se zakrývala a zkreslovala, jak jsem stoupal výš, a zprohýbané plátno s tou promítnutou trojvrstevnou scénou se kolem mne pohupovalo a čím dál víc narušovalo, když jsem dál stoupal výš.\nVracel jsem se tam, odkud jsem přišel. Nemohu ten pocit přiléhavě vyjádřit, ale vím, že to místo bylo povědomé a že jsem tu už dříve byl. Ne že by moje tělo nebo svět, kde jsem žil, byly neznámé nebo že bych tam nepatřil, bylo mi to povědomé stejně tak. Ale tohle místo, ke kterému jsem se přibližoval, jsem cítil jako domov, ne jako můj současný domov, ale jako dětskou vzpomínku na domov, kde o mě pečovala maminka. Cítil jsem, jako bych byl očekáván a jako by mě někdo čekal s otevřenou náručí.\nV tomto momentu jsem si uvědomil, na jak skvělé cestě jsem. Cestě, která právě začíná, je dlouhá, ušel jsem zatím jen kousek. Moje smysly se také změnily. Už jsem neměl pocit zraku, nebo vnímání teploty nebo pohybu. Nemohl jsem vnímat bolest nebo obnovit sluch. Jediný vjem, který si z toho momentu vybavuju, je hluboké vnímání lásky. Hlubší, než jsem kdy v minulosti procítil, přestože to byl povědomý pocit, rozpoznal jsem to jako lásku, zdála se vyzařovat ze všech koutů vůči mně a také ze mě ven. Byl to hřejivý pocit, uklidňující, vjem úžasné pohody.\nMěl jsem také pocit, že ze mě spadla velká tíže. Už jsem tu dříve byl. Věděl jsem, kde teď jsem, přestože jsem to místo neuměl pojmenovat. Vrátil jsem se tam, odkud jsem přišel a název místa neznám. I když jsem slyšel mnoho různých pojmenování, mohou to být nebesa, očistec, nějaký druh Samadhi, kolektivní duše, já osobně pojmenování neznám. Jen se mohu pokusit popsat to tak, jak si to pamatuju, věřím, že jakýkoliv název, který použijeme, platí pro to místo jen částečně. Už jsem tam byl.\nUž jsem nebyl sám, cítil jsem přítomnost jiného. Bylo to jako by naše cítění, emoce a znalosti byly propojeny. Pak přišel hlas. Vnímání mluvícího hlasu je zajímavé, protože jsem neslyšel a podezírám, že jsem neměl ani žádné uši, ale nevybavuju si nijak dobře, jak v této chvíli mé tělo vypadalo. Nejvíc se to blížilo představě v mé mysli, která není mou vlastní. Byla to myšlenka někoho jiného. Něco jako druh telepatie, ale pro mě zcela přirozený způsob komunikace a velmi povědomý . A nejen způsob telepatické komunikace mi byl podvědomě známý, taky jsem poznal toho druhého, s nímž jsem sdílel jeho myšlenky.\nNení jasné, jak to začalo, pouze výsledek - po prvním sdělení začala série pocitů o mém žití. Bylo to to známé "celý život mi běžel před očima" nebo znovuprožití života, jak pokaždé slýchám to nazývat. Já bych to popsal jako dlouhou sérii pocitů vycházejících z četných příhod v mém životě. Rozdílné bylo, že nejen že jsem znovu zažíval pocity ze svého života, ale měl jsem jakousi možnost vcítění do pocitů těch z mého okolí, kdo byli mým chováním dotčeni. Jin&yacu te;mi slovy, vnímal jsem pocity druhých vztažené k mému životu. Nejvíce ohromující ze všech těchto pocitů byly ty, které přicházely od mé matky.\nAdoptovali mě jako dítě. Byl jsem něco jako potížista. Občas jsem ubližoval ostatním dětem, když jsem byl menší. Zneužíval jsem alkohol a drogy, kradl, holdoval divoké jízdě, neprospíval ve škole, byl jsem vandal, krutý k mé sestře, krutý ke zvířatům, ten výčet by mohl pokračovat dál a dál. Všechny tyto počiny byly prožity naráz, souhrnně, jakoby v kostce, se všemi pocity spojenými se mnou samotným i se všemi zúčastněnými. Ale nejhlubší byl zvláštní cit přicházející od mé mat ky. Vnímal jsem, jak se cítila, když ji informovali o mé smrti. Byla zlomená, v obrovské bolesti, ale to vše smícháno s pocity ohledně všech těch trablů, které jsem působil. Měl jsem pocit, že je obrovská tragédie skončit tenhle život tak brzy, nikdy nemít možnost udělat taky nějaké dobré věci. Ten pocit ve mě zanechal dojem z nedokončeného životního úkolu. Žal, který jsem cítil z mé matky a přátel, byl silný. Navzdory mému problémovému životu jsem měl hodně přátel, někteří z nich byli blízcí. Byl jsem dobře známý, pokud ne přímo populární a mohl jsem vnímat mnoho vyřčeného o mém životě i smrti. Vjem zármutku mé matky byl všechno přehlušující.\nVnímal jsem i další pocity, od spolužáků, popravdě téměř všichni studenti reagovali na zprávu o mé smrti. Mohl jsem cítit množství myšlenek, smutku a modliteb. Dokonce lidé, které jsem ani neznal, byli zasaženi, členové komunity, lidé, kteří četli zprávy nebo to slyšeli v rádiu. Nějak jsem najednou znal dopady mé vlastní smrti. Každá myšlenka se pojila s určitým pocitem, ale mnohem důležitější bylo shrnutí celkového dojmu z toho všeho.Nešlo o to soudit význam mého života, ale spíš ; o výsledek toho, jak jsem cítil své vlastní pocity a pocity ostatních z mého konání v životě. Ten druhý tyhle pocity neposuzoval, prožíval je spolu se mnou.\nZačal jsem znovu vnímat myšlenky toho druhého. Ten druhý prožíval ty pocity ve stejnou chvíli a stejným způsobem, jako já sám. Bylo to jako bychom spolu sledovali film v kině a bavili se o dojmech z toho filmu. A než jen vidět ten film, spíše jsme ho mohli i citově prožívat. Nedokážu říct, jestli to byl Bůh, můj duchovní vůdce, Ježíš nebo nějaký můj příbuzný. Mám pocit, že je mezi nimi tolik podobností, že není žádný skutečný důvod použít to označení pro "toho druhého". Ten druhý se choval nejv&iacut e;c ze všeho jako velmi blízký přítel v té chvíli. Můžu s jistotou říct, že ten hlas a já jsme byli spojeni na velmi hluboké úrovni a vždy jsme byli a provždy budeme spolu. V tomto smyslu to odpovídalo něčemu z toho, co jsem četl o Bohu v bibli. Něco podobného jsem četl i o andělech strážných, o duchovních průvodcích a o vyšším Já. Během toho rozhovoru jsem se vůbec identifikací té bytosti nezabýval.\nPokouším se popsat to, co nejde popsat slovy. To místo bylo součástí mě a já byl součástí toho místa. Nejsme a nebyli jsme odděleni, dokonce i když to teď píšu, léta po té zkušenosti, stále jsme jedno, to místo a já. Ta zkušenost bytí tam, být jako láska, uvnitř lásky, umět pouze milovat. Bylo to jako by schopnost milovat byla na konci i na začátku mé odvěké existence. Láska je to jediné, co jsem kdy byl. A vztaženo k lidské existenci, všichni jsme touto cestou propojeni, v tom místě, které obsahuje v&sca ron;echny věci a všechny lidi, život je láska a láska je život. Každý atom v univerzu je propojen tímto způsobem. Jak jsem odplouval od svého těla, nějak jsem vnímal vzdušné molekuly, ne vědeckým způsobem, ale jako by zde bylo spojení mezi částicemi vzduchu a tím, čím jsem se stal, nebo spíš čím jsem vždycky byl. V tomto stavu mysli jsem vždy propojen se vším ostatním. Také jsem při hovorech o svém zážitku říkal, a nadále to tvrdím, že co se opravdu děje, je mnohem větš í než cokoliv, co jsem kdy zažil v kostele nebo v literatuře jakéhokoliv druhu. Překračuje to lidskou schopnost vyjádřování. Celé jsem to pochopil tak, že jsem se stal součástí toho všeho, nebo jsem se k tomu opět vrátil. Po shrnutí pocitů z toho krátkého života myšlenková komunikace pokračovala. Uslyšel jsem v mysli " Chceš zůstat?" Zdálo se, že hlas se ptá na mnoho otázek najednou. V otázce jsem vnímal mnoho různých významů, "Udělal jsi dost ve svém životě? Chceš ukončit práci, kterou jsi pro tento život měl? Chceš, aby tví nejbližší zakusili takový zármutek?" To všechno bylo tázáno naráz, jednou myšlenkou. Mám vzpomínku, že volba byla na mně, absolutně na mé svobodné vůli, ale také jsem měl do jem, že v otázce už byly zahrnuty i dojmy a důsledky obou možných rozhodnutí. Pro každou z verzí otázky již byly známy dojmy a důsledky odpovídajícího rozhodnutí. Pocit žalu, který pocítila má matka při zprávě o mém úmrtí, ovládla moje pocity. Někde v pozadí tohoto vše překrývajícího pocitu žalu byl ale také smysl povinnosti a nutnosti ještě mnohé vykonat.\nAčkoliv ten rozhovor a obrazy té myšlenkové výměny byly v něčem do určité míry těžké, musím zdůraznit zároveň přítomný pocit lásky a vše překrývajícího pochopení, které během celé komunikace byly stále přítomny. Popravdě to byl největší pocit míru a klidu, který jsem kdy v životě poznal. Nedokážu patřičně vyjádřit, jak přirozený a dobrý ten prožitek byl. Na tom místě, s tou bytostí, bylo všechno víc než v pořádku. Přijetí a pochopení všech mý ;ch pocitů byly okamžitě s tou bytostí sdíleny a ona mě bezpodmínečně milovala.\nAť už jsem byl dotazován na cokoliv dalšího, nic z toho si už nepamatuju, moje odpověď na ten totaz zněla: "Pokud se vrátím zpět, dostanu možnost vrátit se později sem? Bude to takové, jako teď?" Odpověď byla okamžitá, zjevně jsem se rozhodl a výsledek byl okamžitý. Měl jsem na obličeji kyslíkovou masku a pokoušel jsem se probrat. Věděl jsem, že chtějí zahájit neodkladnou resuscitaci a já jsem nechtěl, aby to dělali, protože můj hrudník už zase nesnesitelně bolel. Procitl jsem, když mi záchranář dával čichnout amoniaku, kyslíková maska poněkud sklouzla st ranou, mírně překryla mé oči. Procitl jsem do takových bolestí, které nedokážu vyjádřit. Vydal jsem ze sebe slabé, ale děsivé zasténání. Tentokrát mě záchranář slyšel, přestal opakovat stále stejnou otázku. Tentokrát ke mně přímo mluvil. Vybavuju si jeho nové sdělení jasně jako den, a zbytek mého prožitku si pamatuju naprosto jasně. Řekl: "Neusínej znovu, Marku". Opakoval tuhle větu nacvičeným způsobem, celou cestu do nemocnice.\nKyslíku už zjevně bylo dost. Přes zranění hrudníku jsem měl stále jednu zdravou plíci. Byl jsem přesvědčený, že fungující plíce by nestačila zvládnout tlak mého vklíněného ramene, v souvislosti s krvácením té "dobré" plíce od poranění žebrem. Ale kyslík dodal mému zoufale vysílenému mozku a krvinkám tolik navíc, kolik bylo potřeba k přežití. Záchranář mě s určitostí zachránil před smrtí, i když jsem měl ještě mnoho litovat jeho záchovných aktivit i mého vlastní ;ho rozhodnutí v průběhu nadcházejících měsíců. Bolest se vrátila s pomstychtivou silou.\nNepamatuju se, jak mě pokládali na lehátko, myslím, že jsem musel chvíli spát. Další, co si vybavuju, je sníh dopadající do mé tváře, když mě vezli, táhli a vynášeli z domu skrz všechen ten sníh do sanitky. Tehdy jsem pocítil tvrdý náraz, když kolečko najelo na větší hroudu sněhu.\nHlasitě jsem zaklel z přemíry nové bolesti a živě si pamatuju reakce záchranářů, pravděpodobně to bylo poprvé, kdy slyšeli můj hlas. Zastavili a jeden z nich se sklonil a přiložil ucho k mým ústům. Myslím, že nic víc neslyšel, protože několikrát opakoval slovo "Cože?" Fialové vláknění se vrátilo, zíral jsem do bouře a cítil, jak opět odcházím. Myslím, že jsem se jim pokoušel říct, že zemřu, pokud mnou budou stále tak házet. Každopádně jsem chtěl, aby věděl, že jsem naštvaný a odejdu, když mě nepřesta ne zraňovat. Ale z mých úst nevyšel žádný zvuk, zrovna jsem měl co dělat s opětovným opouštěním svého těla, když se pokoušel naslouchat u mých rtů.\nZnovu se rozjeli. Bolest byla nesnesitelná. Několik dalších nerovností na cestě a byl jsem v sanitce. Normálně trvá půl hodiny nebo o něco méně dostat se ze silnice Lake Forest do nemocnice v Truckee, ale tento den byla cesta mnohem delší a těžší. Trvalo to celou věčnost. Strašně se mi chtělo spát. Cesty byly příšerné, byl blizzard a sanitka měla sněžné řetězy, na kterých se mé křehké zkroucené tělo otřásalo a třepalo hůř než na mučidlech. Celou tu dobu můj záchranářský přítel opakoval mantru, "Jak se vede, Marku? Potřebu ju, abych tu zůstal vzhůru se mnou, o.k. kamaráde, už tam skoro jsme." Po další stovce "Neusínej znovu, Marku" se dokonce zapojil i druhý záchranář, když mi podávaný kyslík dodal dost sil protestovat. Myslím, že se mi povedlo říct "Nebolí to, když spím", na což mi duetem odpovídali "Potřebujeme, abys zůstal vzhůru, o.k. kamaráde" Chtělo se mi servat ty sněžné řetězy z pneumatik sanitky a uškrtit jimi ty záchranáře, chtěl jsem si prostě lehnout venku do sněhu. Chtěl jsem spát.\nDatum, kdy se PBS udál: 17. prosince 1979\nByla vaše zkušenost spojena s ohrožením vašeho života? Ano Nehoda Byl jsem rozdrcen mezi džípem a sloupem telefonního vedení, utrpěl jsem rozsáhlé zranění hrudníku, vnitřní poranění, zlomeniny a krvácení, a pneumothorax. A ano, taky výron krční páteře, jednostrannou hyperfexi krční páteře, možná pohmoždění aorty?\nJak chápete obsah vaší zkušenosti? Báječný\nCítili jste se odloučeni od fyzického těla? Úplně jasně jsem opustil(a) tělo a existoval(a) mimo něj.\nJaká byla vaše nejvyšší úroveň vědomí a bdělosti během zážitku, v porovnání s vašim běžným každodenním vědomím a bdělostí? Více vědomý a bdělejší než běžně Existence bez smyslového vnímání se těžko popisuje. Stále jsem to byl já, měl jsem své vzpomínky, vědomí své osobnosti, ale nebyl jsem v tomto světě a ani v těle. Má mysl "splynula" s vesmírem, vracel jsem se tam, odkud jsem kdysi vyšel, na "Místo", kde jsem byl před svým zrozením. V běžné každodennosti stále prožíváme vnímání teploty, zrakové ; vjemy, sluchové, vjemy doteku, větru - nic z toho jsem během svého pobytu mimo nezažíval.\nV které fázi během zážitku jste byli na nejvyšší úrovni vědomí a bdělosti? Během telepatické konverzace s "tím druhým", když jsme rozmlouvali o tom, zda zůstanu, nebo se vr&aacut e;tím zpět do života.\nUbíhal Vám čas rychleji nebo pomaleji? Všechno se odehrávalo naráz. Vnímal jsem, že tam čas neexistuje, čas nemá žádný význam, ale vn&ia cute;mal jsem také existenci prostoru, kde čas existuje, v té chvíli to bylo někde mimo mě, tam v tom "místě" s "tím druhým" čas neexistoval a byla to úplně nepodstatná záležitost.\nPřipadaly vám vaše smysly v nějakém směru jasnější a ostřejší než obvykle? Neuvěřitelně citlivé a jasnější\nPorovnejte prosím váš zrak, který jste měli během zkušenosti, v porovnání s tělesným zrakem, který jste měla krátce před zážitkem. Ano Bylo to, jako bych mohl vidět vzduch; také si dokážu vybavit způsob, jakým jsem viděl svůj průchod stropem. Bylo to jako schopnost vidět atomy, ne jako pevná stěna (strop), dokonce jsem je víc než viděl, mohl jsem je také cítit.\nPorovnejte váš sluch během zkušenosti s vaším běžným tělesným sluchem krátce před prožitkem. Ano Bylo to jiné, slyšel jsem určitý syčivý hluk - byly tam nějaké šustivé/křupavé zvuky, trochu připomínající zvuk zmrzlých novin, když je v zimě poslíček hodí na zmrzlé dřevěné zápraží před dveře. Ten zvuk provázel mé zjištění, že jsem mimo své tělo a mé první vjemy pohybu mimo tělo.\nVypadlo to, že jste si byl vědom věcí, které se děly někde jinde, např. jako mimoslyslovým vnímáním? Ano, fakta mohou být prokázáné\nProšli jste tunelem? Nejsme si jistý Řekl bych, že to sp& iacute;š bylo takové nějaké zakřivení. ByIo to jako by svět byl odtahován ode mě, trošku jako být na vršku centrální výztuhy stanu-áčka, který když se staví a napíná, stěny stanu se napínají v ostřejším a ostřejším úhlu a táhnou se daleko k vrcholovému očku.\nSetkali jste se, nebo měli jakékoliv, vědomí o zemřelých (či žijících) bytostech? Nejsme si jistý Byl tam "ten druhý", ale nepamatuju si, že by ch se tím směrem podíval, že bych ho viděl. Ale komunikovali jsme spolu bez nejmenších potíží, přestože jsme se neviděli.\nOd té doby jsem viděl značné množství entit, někteří jsou popsatelní jako humanoidní bytosti s křídly, jiné nazývám "critters".\nViděli jste, nebo se cítili být obklopeni briliantovým světlem? Kouzelné, jasné světlo, nebo světlo nepocházející z tohoto světa.\nViděli jste nadpozemské světlo? Nejsme si jistý Viděl jsem fialové paprsky, vydávající zvláštní zvuk, vždycky jsem se domn íval, že to mohla být zkresleně vnímaná sněhová bouře během "rychlého úniku" po netělesném opuštění místa s mým tělem a záchranáři kolem.\nOd té doby jsem několikrát viděl úžasné černobílé světlo v zorném poli 360 stupňů.\nJaké emoce (pocity) jste cítili během zážitku? Hluboká, vším pronikající nepopsatelná láska. Také jsem cítil smutek a odpor během některých událostí, které jsme spolu s "tím druhým" sledovali při přehrávce mého života. Pokud je možno říct cítil, bylo to jako sledovat kino, ale ten příběh zároveň cítit a prožívat, pocity všech herců současně a také pocity mé a "toho druhého", s kterým jsme to spolu sledovali. Pocity zakoušené v průběhu přehrávání mého života byly hlavním důvodem pro mé rozhodnutí, nebo "souhlasu" vrátit se zpět.\nMěli jste pocit míru, klidu a přívětivosti? Neuvěřitelný pocit míru, klidu a přívětivosti.\nMěli jste pocit radosti? Neuvěřitelné radosti\nPociťovali jste smysl a harmonie, nebo spojení s vesmírem? Cítil(a) jsem spojení se světem.\nMěl(a) jste pocit pochopení všeho? Všeho o vesmíru.\nMěli jste vizi minulosti a jednotlivých událostí? Moje minulost se přede mnou objevila, bez mého ovlivnění.\nZážitek obsahoval, včetně: Uvědomění si budoucnosti\nByly vám předány vize (události) z vaší budoucnosti? Události z budoucnosti světa. Jsem přesvědčen, že vím velmi mnoho, ale není snadné si na to vzpomenout. Z nějakého důvodu se zcela náhodně vynořují zdánlivě bezvýznamné události, kt eré se ale velmi zvláštně řetězí - pokud ne z jiného důvodu, tak proto, abych si připomněl, že všechny události v čase někde existují naráz spolu, i když můj přístup k nim je jen po malých střípcích.\nZážitek obsahoval, včetně: Hranice nebo bod, odkud není návratu\nDospěl jste k hranici, nebo fyzické překážce? Nejsme si jistý Nebylo to jako hmotná překážka, přesto jsem přesvědčen, že to tak mohlo být. Jednoduše jsem měl na výběr, ale ten výběr závisel na hodně okolnostech. Napřed mi bylo ukázáno na okolnostech mého života, jaké budou reakce všech, kdo mě znají, pokud zůstanu a zemřu, a potom podobná ukázka, pokud se rozhodnu vrátit. I když to nevím jistě, myslím si, že mi bylo dovoleno si vybavit tolik z těch pře dváděných událostí v té verzi, ve které jsem se chtěl vrátit - zní to jako špatná sci-fi, ale zdá se, že to tak nějak bude.\nDospěli jste k hranici, ze které není návratu? Dospěl jsem k bariéře, kterou jsem nemohl překročit. Jinak bych se již nevrátil\nJaké bylo vaše náboženství před vaší zkušeností? Nejsme si jistý vyc hován jako Lutherán\nZměnilo se vaše náboženství od vašeho zážitku? Ano NESMÍRNĚ. Věřím, že je mnoho cest v životě, které umožní následovat božské učení, ale důkladně jsem praktikoval všechna známá náboženství. Věřím, že má víra je silnější a beru vážněji Boha, duši a božství než většina duchovních a otců světových náboženství. Moje v&ia cute;ra pramení z přímé zkušenosti s tím, jak funguje božské dílo, což je existence sama.\nJaké ja vaše náboženství nyní? Liberální Velmi duchovní, přijmul jsem prvky mnoha náboženství\nZměnily se v důsledku Vašeho zážitku nějak Vaše hodnoty a přesvědčení? Ano NESMÍRNĚ. Věřím, že je mnoho cest v životě, které umožní následovat božské učení, ale důkladně jsem praktikoval všechna známá náboženství. Věřím, že má víra je silnější a beru vážněji Boha, duši a božství než většina duchovních a otců světových náboženství. Moje víra pramení z přímé zkušenosti s t&ia cute;m, jak funguje božské dílo, což je existence sama.\nPřipadalo vám, že jste narazili na mystickou bytost, nebo slyšeli neidetifikovatelný hlas (zvuk)? Potkal jsem bytost, nebo narazil na jasn ě mystický zvuk, který nebyl pozemský.\nViděl jste nějaké bytosti během Vašeho zážitku? Vlastně jsem je viděl.\nZískali jste během vaší zkušenosti speciální znalost, nebo informaci o Vašem poslání? Ano Vědel jsem všechno. Všechno, co kdy bylo a co kdy bude existovat, vše bylo mou součástí a já součástí toho všeho.\nZměnily se nějak konkrétně vaše vztahy po PBS, v důsledku toho zážitku? Ano Mám silný pocit lásky k lidstvu a pocit spřízněnosti a propojení lidství a života všeobecně - to je výrazně odlišné od toho, co jsem cítil dřív, i když jem měl povědomí o některých těch věcech potom, co jsem se v minulosti naučil něco o důvodech a důležitosti těch pocitů. Nežiju zcela tak, jak bych si přál, ale snažím se.\nPo PBS (prožitku blízkosti smrti):\nJe těžké popsat zážitek slovy? Ano Vše přemáhající láska a porozumění; způsob jakoby telepatické komunikace; porozumění bezčasového kontinua; poznání propojení všeho se vším; obrovské množství znalostí přístupných v jediném okamžiku a mimo existenci času; povědomí o "místu", kam jsem se vracel; pochopení fungování vesmíru a zákonitostí života. Tolik věcí m&aa cute; tak málo slovních výrazů v lidské řeči k jejich vyjádření.\nMáte po svém zážitku nějaké psychické, neobyčejné nebo zvláštní schopnosti, které jste před Vaší zkušeností neměl? Ano Četné a stále pokračující:\nDuchové (viděni dalšími členy rodiny)\nPoltergeisti (též viděni ostatními z rodiny)\nNeobvyklé vize (když procitám během meditace)\nMimosmyslové vnímání, jsem schopný číst myšlenky nebo vědět, co chce člověk říct dřív, než to vysloví, poznám, když lidé lžou atd.\nVize budoucích událostí, zcela náhodně a nepředvídatelně, ale velmi reálné\nEmpatie - cítím pocity ostatních.\nUrčité léčitelské schopnosti (obtížně ovladatelné)\nSchopnost zastavit tlukot srdce silou myšlenky.\nSchopnost ovlivnit běh nějakého zařízení.\nSchopnost elektronického vnímání.\nSchopnost cítit tok elektronů.\nVidět andělské bytosti během meditace.\nVidět souhvězdí během meditace se zavřenýma očima.\nSchopnost být rozptýlen do modrobílého světla během meditace.\nSchopnost vidět tunel.\nSchopnost telepatické komunikace, zavolám na svou dceru pouze v duchu a ona nahlas odpoví: "Co? Tati, volal jsi mě."\nSchopnost na dálku zakreslit představu jiného člověka.\nSledovat přátele v budoucích událostech a budoucnosti.\nMěl Váš zážitek nějakou část/části, které pro Vás byly obzvlášť důležité nebo měly nějaký zvláštní význam? Propojení všeho spolu navzájem bylo neuvěřitelné. - Pokud skutečně existuje v našem vesmíru něco posvátného, pak je to tohle.\nJedno tvrzení používám často v mnoha obměnách: To, co se opravdu kolem nás odehrává, přesahuje všechno, co kdy bylo dosaženo nábožentvím, nebo fikcí nebo představivostí, nikdy jsem nic podobného od jiného člověka neslyšel. To, co se s námi doopravdy děje, náš život a naše duše jsou věčné, nekonečné a božské. Vymyká se to popisu.\nSdílel jste někdy tuto zkušenost s ostatními? Ano Až po několika týdnech. Nejdřív jsem se soustředil na bolest a zotavení, se svými přáteli a rodinou jsem komunikoval minimálně, opiáty, další léky i bolest samotná mě v tom rušily. První reakce byly většinou odmítavé, nikdo nechápal, o čem mluvím, asi si mysleli, že jsem se zbláznil. Někteří byli ohromeni a projevili zájem, ale s většinou toho si nevěděli rady.\nMěl jste před Vaším zážitkem povědomí o PBS? Ne\nCo jste si myslel o reálnosti Vašeho prožitku krátce (v rámci dnů až týdnů) poté, co se odehrál? Zážitek byl asi skutečný. Měl jsem příliš veliké bolesti a léky jako morfium a Demerol (také opiát užívaný v USA) mohly ovlivňovat mé vnímání. BOLELO TO - TAK - PŘÍŠERNĚ - můj návrat - bolí to stále i s odstupem desetiletí.\nCo si myslíte o reálnosti svého prožitku nyní? Zážitek byl určitě skutečný.\nOdehrálo se ve Vašem životě něco, co Vám připomnělo nějakou součást Vašeho PBS? Ne, kromě meditace, některé vize vypadaly podobně, ale není to totéž jako nedýchat.\nJe ještě něco, co byste rád dodal ke své zkušenosti PBS? Každý život končí smrtí - není to něco, čeho bychom se měli bát - byl to Petr Pan, kdo řekl, "Umírání je to největší dobrodružství." Vy všichni to dobrodružství zažijete. V okamžiku smrti nepodlehněte strachu a užijte si tu jízdu.\nJe podle vašeho názoru ještě nějaká nepoložená otázka k úplnému objasnění vašeho prožitku? Některé otázky měly víc než jednu odpověď ve vztahu vůči mně.


Motion Free testy: Jeden z nejvýkonnějších produktů pro zmírnění společného diskomfortu na webu?\n4.4/10 8:28 Xaver Vazquez\nlepší pohyblivost je s největší pravděpodobností dosažena nejrychleji s Motion Free. To dokazuje velký počet spokojených uživatelů: odlehčení společných problémů nemusí být vždy snadné a plné úsilí. Motion Free je extrémně snadné a navíc bezpečné. V tomto přehledu lze číst, zda a jak produkt podporuje společnou péči.\nMotion Free je založen na přírodním receptu, který využívá známých mechanismů působení. Motion Free zahájen tak, aby s co nejmenšími vedlejšími účinky, stejně jako nákladově efektivní.\nKromě toho je dodavatel naprosto důvěryhodný.\nNákup je proveditelný bez uspořádání & lze provést prostřednictvím SSL-šifrovaného spojení.\nV důsledku toho Motion Free zřejmé všechny udržitelné výhody programu Motion Free :\nNemusíte nikomu sdělit svůj problém, a proto je třeba přijmout omezovací práh\nVyžadují od lékaře žádné lékařské instrukce, zejména proto, že výrobek lze zakoupit levně na internetu bez farmaceutických předpisů a levné\nBalíček a vysílač jsou jednoduché a naprosto bezvýznamné - objednáváte je podle toho online a zůstane tajemstvím, co tam přesně koupíte\nJaký je účinek Motion Free?\nOčekává se, že účinek produktu bude důsledkem konkrétní interakce jednotlivých složek s podmínkami.\nTo, co dělá přírodní produkt pro posílení kloubů, jako je například Motion Free je, že reaguje výhradně na vlastní mechanismy působení těla.\nNěkolik tisíc let dalšího vývoje znamenalo, že všechny procesy pro lepší mobilitu jsou do jisté míry k dispozici a prostě musí být zahájeny.\nToto jsou zkoumané efekty, které jsou možné s Motion Free. Měli byste si však být vědomi toho, že podle očekávání mohou být tato zjištění podstatně silnější, nebo dokonce měkčí, od osob k člověku. Pouze individuální kontrola může přinést jasnost!\nV případě výrobku jsou důležité především jednotlivé složky, stejně jako ty, které jsou důležité pro podstatnou část efektu. Podobně i Zeus může být pokusem.\nTaké, stejně jako v problému společné funkce jsou osvědčené látky, které jsou zahrnuty v několika doplňků výživy.\nNe méně přesvědčen, silnější dávka těchto různých složek. Místo, kde mnoho tablet selže.\nI když jsem zpočátku přemýšlel, proč má místo v matrici složek, tak teď po nějakém výzkumu, myslím, že tato složka může udělat obrovskou práci na zlepšení společné funkce.\nMůj krátký a výstižný závěr ke směsi Motion Free :\nBez hodně kopání je náhle zřejmé, že volba Motion Free by mohla být prospěšná při podpoře flexibility a bez bolesti.\nS ohledem na složení přírodních látek v bezvědomí lze Motion Free zakoupit bez lékařského předpisu.\nCelková odezva je jasná: produkt nevytváří žádné nežádoucí účinky podle výrobce, některých kritiků a webu.\nJistě, to je zaručeno za podmínky, že budete postupovat podle připojených pokynů, protože Motion Free extrémně silný.\nMůj tip je, že si Motion Free můžete zakoupit pouze od původního výrobce, protože často vede ke znepokojivým napodobeninám s jemnými ingrediencemi. Budete-li postupovat podle předání v následujícím textu, přistanete na webových stránkách výrobce, kterým můžete důvěřovat.\nKdo se musí vyhnout Motion Free?\nNásledující okolnosti zaručují, že tuto metodu rozhodně nemůžete použít:\nV předvídaných časech nebudete moci dostat své ruce do Motion Free.\nNenávidíte zaplatit hotovost, abyste problém vyřešili.\nDomnívám se, že za žádných okolností se v těchto bodech neuvidíte.\n> Zde získáte Motion Free rychle a velmi levně <\nJste připraveni odstranit váš problém a udělat něco pro tuto věc. Je vhodné řešit vaši věc!\nNáš tip: Tato příprava zde má velký potenciál pomoci.\nVýrobek může uživatel snadno a bez jakéhokoliv dodatečného drcení snadno používat - díky dobré reprezentaci výrobce navíc k jednoduchosti výrobku celkem.\nS Motion Free můžete snadno a kdykoliv a bez upozornění. V zásadě postačí, když se rychle podíváte na uspořádání společnosti, aby tyto prostředky uplatnila a dosáhla pozitivního pokroku.\nJak Motion Free aplikace Motion Free\nbolesti kloubů zmírnit díky Motion Free snadno\nExtrémně mnoho velmi spokojených zákazníků a více než dost důkazů tuto skutečnost dokresluje z mého pohledu. Ve srovnání s Miracle je tedy výrazně silnější.\nJak silná je účinnost a kolik času trvá, než se stane znatelným? To je velmi těžké předvídat a liší se od člověka k člověku.\nJak rychle jsou výsledky znatelné? Vyzkoušejte si to! Můžete si také všimnout uspokojivých účinků Motion Free několika minut.\nNěkteří lidé si okamžitě všimnou vážných výsledků. Může se však také lišit v čase, dokud nebudou patrná zlepšení.\nVaši příbuzní vám jistě řeknou vyšší úroveň vitality. Ve většině případů je to vaše rodina, která si všimne pokroku.\nCo jiní musí říci o Motion Free?\nČísla dokazují, že téměř všichni, kteří jsou postiženi Motion Free docela šťastní. Úspěchy zřejmě nevypadají identicky, ale pozitivní hodnocení trumfá většinu kritiků.\nMotion Free a šanci - za předpokladu, že si koupíte skutečný produkt za spravedlivou cenu - to může být opravdu slibný nápad.\nS Motion Free pro zlepšení\nVzhledem k různým individuálním zkušenostem se ukazuje, že produkt splňuje svůj slib. To je pozoruhodné, protože takové důsledně chválící shrnutí dává téměř žádnou přípravu. Já sám jsem zatím nemohl najít uspokojivější alternativu.\nOriginální produkt, okamžité dodání, nejlepší cena: kupte Motion Free zde.\nPředevším efektivní složení účinných složek, velký počet zkušeností zákazníků a cena by měla přesvědčit největšího skeptika.\nKaždý, kdo zvažuje všechny argumenty podporující technologii Motion Free by měl určitě přiznat, že: Motion Free přesvědčivý ve všech směrech.\nKonečný závěr je: Akvizice stojí za to. Pokud vás náš přehled vylákal z rezervy, obraťte se prosím na naše doporučení Motion Free abyste se ujistili, že jste si jisti, že si originál zakoupíte za nejlepší cenu.\nPoté, co jsem v posledních měsících studoval sekci "" a testoval mnoho produktů, mohu říci, že Motion Free překonává alternativy v každém směru.\nVelkou výhodou je, že může být kdykoliv snadno integrován do vaší osobní rutiny. Tím se tento produkt výslovně odlišuje od produktů, jako je například papiSTOP.\nTipy pro získání nápravy\nJak jsem zmínil dříve, vždy kupujte produkt ze zdroje, který je v tomto článku uveden. Jeden můj přítel řekl, že kvůli recenzím Motion Free jsem navrhl, aby ho mohl získat levněji od neověřených prodejců. Raději by neviděli, jak vypadal.\nPokud se rozhodnete objednat stránky, které jsme uvedli, můžeme vám poskytnout záruku, že se nebudete muset obávat problémů, jako jsou neúčinné přísady, nebezpečné složky nebo drahé nákupní ceny. V tomto bodě jsme pro vás uvedli pouze aktuální a kontrolované články.\nNeodporujeme takové položky z Ebay, Amazon a podobných obchodů, protože pravost výrobků a diskrétnost zde nelze v pravidle zaručit. Pokud byste však chtěli koupit výrobky od místního lékárníka, neměli byste očekávat příliš mnoho. Objednejte si produkt pouze prostřednictvím originálního dodavatele - žádná alternativní stránka nebude nabízet nižší náklady, stejnou úroveň zabezpečení a diskrétnosti, ani záruku, že je skutečně autentická.\nNenechávejte nic náhodě s odkazy, které jsme shromáždili a jistě bezpečné.\nRozhodně se vyplatí získat co největší objem, zejména proto, že úspory zde zůstávají nejvíce a ušetříte zbytečné následné objednávky. Tento přístup byl prokázán v mnoha přípravcích této odrůdy, protože dlouhodobá léčba je nejrozsáhlejší.\nA to může být docela pozoruhodné ve srovnání s Tinedol


Každé jaro během stěhování kaktusů ze zimoviště nebo po jejich umístění ve skleníku provádím přesazování některých rostlin. Chtěl bych se s vámi podělit o svoje zkušenosti a napsat jak to dělám.\nKteré rostliny přesazuji a proč\nU mladých rostlin přesazuji především proto, že je jim malá vegetační nádoba (semenáčky se boulí v miskách nebo rostlina přerostla květináč). Doba přesazení tedy nastane podle růstové aktivity rostlin. Často se stává, že už by některé kaktusy potřebovaly dávno přesadit, ale prostě na to nemám čas. Naštěstí kaktusy jsou velmi tolerantní rostliny a nějakou dobu s přesazováním počkají.\nStarší rostliny přesazuji proto, že substrát je degradovaný (zasolený, vyčerpaný, popř. promořený chorobami a škůdci). Projevuje se to tím, že substrát ztvrdne a často se vytvoří na povrchu solná krusta. Rostlina přestává růst, kvést, redukuje trny. Abych věděl, kdy jsem rostlinu naposledy přesazoval, píši si na květináč tužkou rok přesazení. Zjistil jsem, že po cca 5-ti letech je dobré rostliny přesadit. Dlouho nepřesazované rostliny často ztrácí kořeny, což se projevuje tím, že se nenapijí, scvrkávají se. Přesazení dlouho nepřesazovaných rostlin je spojené s obtížností vyklopit ztvrdlý kořenový bal z květníku (misky) a často se poškodí kořeny. Panují různé názory na to, jestli kořenový bal rozbíjet a kořeny zbavit staré země nebo jen původní bal ponechat a vložit do větší nádoby a obsypat. Já osobně bal u dlouho nepřesazovaných rostlin rozbiji a kořeny vyklepám. Nejdůležitější je očistit krček rostliny, kde je usazeno nejvíce solí a nečistot. Stočené kořeny u dna původní nádoby odstřihnu (starými nůžkami). Kořeny neproplachuji ani detailně nezbavuji staré země (kvůli poškození kořenů), jen bal rozemnu prsty (když to jde, je dobré nasadit si rukavice, jinak máte za chvíli ruce jako struhadlo), popřípadě „rozpíchám“ pinzetou, dřívkem či jiným vhodným tupým nástrojem.\nRostliny, které přišly o kořeny, ponechám nějakou dobu bez substrátu posazené na malém květináči a čekám, jestli nepustí čekací kořínky, potom sázím do velmi malé nádoby nejlépe porézní keramické. Rostlina bez kořenů totiž nedokáže vodu v nádobě nasát a ta se tam dlouho drží a způsobí další hnilobu krčku rostliny. Jako substrát pro zakořeňování rostlin používám buď písek nebo lávu, nikdy ne organický materiál. Někdy rostlina nepustí kořeny ani po několika letech a stále se sesychá a zmenšuje. Někdy je nutné přikročit k řezu spodní části rostliny až ke zdravému pletivu. Ve spodní části těla bývá „špunt“ (znekrotizované odumřelé cévní svazky), které brání prorůstání nových kořenů. Tento špunt je třeba odstranit. Obecně platí, že nejlépe zakořeňuji rostliny napité, v kondici (to je hlavně při zpravokořeňování, kdy nechám kytku napít na podnoži a pak teprve řežu).\nU dlouhodobě nepřesazovaných rostlin často dochází k poruše výživy, která se projevuje blednutím vegetačního vrcholu (Ten je světle zelený až žlutý). Je to následek ukládání solí z hnojiv a vody ve vegetační nádobě.\nNikdy nemůžeme nahradit při pěstování rostlin v kultuře (v nádobě) půdní podmínky, které mají kaktusy v přírodě. Kořeny v květináči jsou ve velmi omezeném prostoru a vytváří deformovaný, nepřirozený kořenový systém. Ex situ rostliny rozprostírají kořeny do daleko širší plochy kolem sebe a myslím, že některé druhy koření daleko mělčeji než je hloubka vegetačních nádob. Nikdy nemůžeme nahradit přirozený režim závlah a vysychání. Půdní substrát v přírodě je živý systém, plný kladně působících mikroorganismů a ty také do květináče nedostaneme. To samé platí i o fyzikálních vlastnostech půdy a střídání půdních teplot.\nU mladých rostlin používám dále popsaný cyklus přesazování. Vysévám na podzim nebo v zimě do misek od nanuka do rašelinového substrátu (3/4 rašelinový neutralizovaný substrát pro výsevy a množení, 1/4 jemný zeolit). Semenáčky pikýruji na jaře do finálního písčitolistovkového substrátu a do podmisek pod truhlíky (výška cca 3 cm) a umisťuji rovnou do skleníku na zastíněné místo (Osvědčilo se mi pod pulty). Dříve jsem pikýroval ještě jednou v zimě znovu do misek od nanuka a do rašelinového substrátu a semenáčky ještě umístil pod zářivky, ale teď to nestíhám a nedělám. V podmiskách pod truhlíky semenáčky rostou 1-3 vegetační období (Podle rychlosti růstu, velikosti a také podle mé pracovitosti). Po třech letech semenáčky často ztrácí kořeny a začínají živořit. Další vegetační nádoba je miska vyrobená z pozinkovaného plechu o rozměrech 40 x 23 cm, hloubka 4 cm (Dělal jsem si je sám pomocí ohýbačky a nýtovacích kleští). Hlubší miska není třeba, špatně vysychá. Důležité je pozinkované misky po 2 letech používání natřít, protože vlivem hnojení korodují a vyloučený zinek škodí kořenům. V plechových miskách opět nechávám rostliny 1-3 roky (déle ne) podle velikosti a stavu růstu. Dále přesazuji rostliny po 4 kusech do nízkých čtverhranných plastových květináčů o rozměrech 9x9 cm (bohužel už se nevyrábí a tak si je schraňuji a používám několikrát). V poslední době jsem zjistil, že choulostivé semenáčky potřebují porézní nádoby a tak jsem začal pro mexické miniatury, echinomastusy, skleráky, toumejky apod. používat keramické misky od Jirky Vinaře. Substrát v nich rychle vysychá a rostliny neztrácí kořeny. V této fázi přesazení si nechávám 8 rostlin (po 4 do 2 čtverhranných květináčů). Mladé rostliny ve čtverhranných květináčích vegetují, dokud jim není malý. Potom přesazuji do měkkých Popellmannovských květníků o průměru 7 nebo 8 cm (Nepoužívám pro sbírkové rostliny menší květníky než 7 cm. Do 5,5 a 6 sázím jen rostliny na prodej). Na květníky si píši rok zasazení. Do větších květináčů sázím dle potřeby a nejdéle po pěti letech. Používám ještě květníky o průměru 10 cm, dále již jen misky, nikdy ne větší květníky, které jsou nevhodně hluboké a špatně vysychají. Velikost vegetační nádoby volím vždy jen o trochu větší než je průměr rostliny. Je lepší raději častěji přesazovat než zasadit malou rostlinu do velké nádoby a pak delší dobu nepřesazovat.\nNajetý systém přesazování rostlin v určitém věku a určité velikosti do typově stejných nádob má velkou výhodu při skládání na pulty do podmisek a do přepravek. Nejlépe se skládají rostliny ve stejně velkých nádobách. Potom je ale problém sestavovat kolekce rodů. Dělám kompromis, na zadní část pultu vyskládám větší rostliny a před ně postupně menší a menší, vždy však celou řadu se stejnými květináči. Nádoby skládám cik-cak (do trojsponu), takže vznikají menší mezery a je lépe využita plocha, i když na konci kratší řady vznikne mezera na půlkvětník. Tam většinou vrazím menší květník, ale ten je trochu utopený. Musí se tam dát sloupovitý kaktus. Systém skládání květináčů je věc vkusu, někdo skládá do čtvercového rastru, já do trojsponu. Na misky se semenáčky jsem si vyrobil několikapatrové přepravky, aby při zimování zabraly co nejmenší prostor a daly se transportovat po více kusech.\nŠpatnou zkušenost jsem udělal s bonsajmiskami na nožičkách. Mezi spodkem bonsajmisky a dnem podmisky s nasákávací textilií je mezera a kořeny rostlin nemohou prorůstat dírami ve dně a sát vodu mimo misku. Bonsajmisky jsou dobré pro venkovní kulturu nebo pro rychleji rostoucí sukulenty.\nDůležité jsou velké díry v květnících v kombinaci s nasákávacími rohožemi a vanami (aby zálivková vody neprotekla a rostliny si mohly „cůcnout“ z rohože. U plastových misek vrtám otvory klidně 8 -10 mm velké.\nVelkými dírami v květináčích při sázení propadává sypký substrát a tak vždy na dno hodím hrstičku rašelinového substrátu. Vlhký substrát ucpe díry a tvoří jakousi drenáž. Kořeny rostlin tím dobře prorostou a mohou ven z nádoby. To je velmi důležité. Je velmi dobré, že kořeny vylezou z nádoby a vytvoří sací terčík tvořený jemným vlášením pod dnem nádoby. U velkých misek používám k ucpání děr toaletní papír (Nejlépe jednovrstvý nebo rozdělený vícevrstvý)\nPo mnoholeté praxi, kdy jsem kdysi míchal všelijaké speciální mnohasložkové substráty pro různé druhy kaktusů jsem to velmi zjednodušil. Jezdím si k řece pro naplavený říční písek. (Buď na Mži Na Jíkalku nebo na Berounku k Dolanům). Často bývá s příměsí úrodného bahna (ale ne moc). Říční písek míchám na půl s dobrou uleželou listovkou. Ukládám listí (javorové a jasanové) do jednoho rohu dvora u skautských kluboven ve vnitrobloku v Plachého ulici, prosypávám to starou použitou zemí po přesazení kaktusů a ještě tam sypu popel ze spáleného dřeva. Po cca 3 letech kompostování je to ono. Chtělo by to každý rok přeházet, ale vloni jsem se k tomu nedostal. Tento substrát používám pro všechny druhy kaktusů. Pouze pro mexické rostliny přidávám mletý dolomitický vápenec (cca 0,5 litru na kolečko). Vápenec nakupuji v Zemědělském zásobování Na Belánce.\nSázím do suchého substrátu. Lépe se sesedá ke kořenům a v zimě je to nutnost, vlhký substrát způsobí hnilobu a úhyn rostlin.\nJak jsem psal na začátku, nejčastěji přesazuji v předjaří a na jaře, když stěhuji. Dá se přesazovat celou zimu, ale to mám kytky v bednách vyštosovaných až ke stropu a nedostanu se k nim. Je dobré na podzim při zazimovávání vyčlenit rostliny, které chci přesazovat a ty v bednách dát stranou. Ušetřím si rozhodování co přesadit. V zimě přesazuji semenáčky. Zatopím si v dílně v kamnech, otevřu si lahváče, pustím rádio a užívám si to, je mi dobře. Nebaví mě psát jmenovky. Když přesadíte ze čtvercového květináče, kde jsou 4 rostliny s jednou jmenovkou do 4 samostatných květináčů, musí se jmenovky napsat hned. Prosím neodkládejte to, vím, o čem píši. Často jsem nově přesazené kaktusy naskládal do beden a řekl si, že to někdy dopíši, vždyť se to pozná a kytky jsou pohromadě. Prd. Pak na to zapomenete, na jaře vynesete do skleníku a vyskládáte na pulty, jak se to hodí a jste ztraceni. Kaktus bez jmenovky je bezcenný.\nNěkdo nechává vyjmuté rostliny několik dní nasucho, aby zaschly zakrácené, popřípadě poškozené kořeny. Já sázím hned, protože nevím, kdy se k přesazování zase dostanu a chci mít hotovou ucelenou část. Nepozoruji, že by to rostlinám nějak vadilo. Sázím do suché země, kde se houby nešíří. Zalévám nejdříve za 1-3 týdny.\nTaké se dá přesazovat prakticky kdykoliv během vegetace (Když máte čas), ale ctím jednu zásadu a totiž tu, že rostliny před přesazováním delší dobu nezalévám, abych nepoškodil mladé jemné sací kořínky, které se vytváří při přísunu vláhy. Na jaře zásadně přesazuji před první zálivkou. Rostliny, které jsem nestihl přesadit před první zálivkou celé sbírky, dám stranou nebo vyčlením ze zálivky. V létě přesazuji po déle trvajících vedrech, kdy je substrát dokonale vyschlý. V pozdním létě a na podzim nepřesazuji, rostliny již nestihnou zakořenit, nádoby se při manipulaci vysypávají a je to k vzteku. Naposledy zasadím jen to, co si přivezu z Chrudimi.\nČerstvě přesazené rostliny zastiňuji. Než se napijí (a to jim trvá, protože si musí vytvořit nové kořenové vlášení), jsou náchylné k popálení.\nTechnologie a technika přesazování\nPřesazuji většinou „proudovou metodou“, aby to šlo rychleji. Naskládám vhodně velké květináče najednou do nízké přepravky nebo na tác, zasypu otvory, postupně vyjmu velkou pinzetou rostliny ze starých nádob, odrolím starou zem, upravím kořeny, vložím do připravených květníků, zasypu novým substrátem, poklepám, aby zem slehla, zapíchnu jmenovku. Příslušnou jmenovku si držím v zubech. Trochu mi to pak mezi nimi skřípe.\nZasazuji rovnou nad kolečkem (ale to se musím ohýbat) nebo si substrát nasypu do nízké plechové nádoby. Je dobré mít pult s obrubou, ale ten se mi do skleníku nevejde. Novou zem nasypávám buď zahradnickou lopatkou nebo speciální násypkou (kovový kalíšek z jedné strany zkosený), kterou vyráběl Jirka Krechovský. Dodával několik velikostí od malých až po maxi na přesazování velkých rostlin. Škoda, že jsem si jich nepořídil víc, mám jen jednu a ta je malá. Výhodu má tu, že na jedno nasypání můžete zasadit i několik rostlin.\nJeště by šlo diskutovat na téma, jestli obsypávat povrch substrátu kolem rostliny nějakým hrubozrným materiálem (drcené cihly, kamínky, vápencová drť, kačírek…) Vypadá to pěkně, ale mně to připadá zbytečné a pracné. Já to nedělám.\nNikdy nejsem spokojen, s tím, že mám přesazeno vše, co jsem chtěl a co by potřebovalo přesadit, ale snažím se. Nesnáším živořící nepřesazené kaktusy. Přesazování je nikdy nekončící proces. Odměnou za přesazení je dobrý růst a bohaté kvetení rostlin. Bohužel bujný růst přesazených rostlin nám udělá další starost a totiž tu, že nemáme kam větší a větší kaktusy dávat. Také se nám nevejdou na zimu do beden a čouhají. Při přesazování mohu rostliny prohlédnout a často odhalím skryté parazity (především kořenovku). Úděl přesazování jsou popíchané ruce, ale i nohy, břicho, ňadra. Přesazuji rád, ale někdy mě to pěkně nebaví. Raději očumuji.


Deka s rukávy DELUXE - Giftak.cz\n› Kategorie dárků › Styl › Doplňky do bytu › Deka s rukávy DELUXE\nKód produktu 1003/COK Čokoládová Skladem (> 10 ks) 990 Kč\nKód produktu 1003/CEV Červená Momentálně nedostupné 990 Kč\nKód produktu 1003/KRA Královská modř Momentálně nedostupné 990 Kč\nPo náročném dni přijít domů, zabalit se do měkoučké, teplé deky s vysokým chlupem a vylézt z ní nejdříve další den ráno. Pokud takhle nějak vypadají i vaše sny, rozhodně by vaší pozornosti neměla uniknout deka s rukávy ve verzi deluxe.\nProč ji prostě potřebujete? Důvody jsou jasné: je neuvěřitelně huňatá (a s gramáží 260 g/m2 není divu!), příjemná na dotyk a perfektně hřeje… a navíc ji doopravdy nemusíte sundat celý den. Funguje sice jako deka (tzn., navléknete na sebe rukávy a přikryjete se, její cípy tak budete mít na zádech), ale skvěle se nosí i opačně jako maxižupan.\nMyslíte si, že už to nemůže být lepší? Omyl, může! :-) Deka má navíc na krku dvojité lemování a v oblasti hrudi se také schovává jedna velká kapsa. Do té pohodlně uložíte třeba brýle, ale i televizní ovladač, telefon nebo balíček sušeného ovoce na „zobání“. Vybrat si můžete z několika barevných variant – a jedna je krásnější než druhá.\nTak se zachumlejte do maxideky a nedejte zimě žádnou šanci.\nRozměry: 214 x 152 cm,\nMateriál: oboustranný nežmolkující korálový flis (polyester), s kapsičkou na hrudi, volné rukávy


Home / Krasa / Parfemy / Chanel ndeg5 tajemstvi nejprodavanejsiho parfemu sveta\nFilip Drábek /19. 08. 2020\nPsal se rok 1920, když Gabrielle Coco Chanel požádala ruského chemika Ernesta Beauxa, aby jí umíchal vůni, která bude symbolem moderní ženy dvacátého století. Beaux pečoval o vůně na ruském carském dvoře až do bolševické revoluce v roce 1917. Parfém měl být vším, co Coco Chanel reprezentovala – soběstačnou, pracující, silnou ženou a osobností. Když Beaux podle zadání připravil deset vzorků s čísly 1–5 a 20–24, Coco si vybrala ten s číslem 5. Nebyla to náhoda, číslo mělo pro Chanel symbolickou hodnotu. Odnesla si ji ze sirotčince v Aubauzine, kde vyrůstala. Sirotčinec založil řád cisterciáců, kteří věřili na numerologii a číslo pět pro ně mělo až mystický význam. Coco denně chodila do kostela k motlidbám po cestičce vydlážděné obrazci s číslicí pět. Svou volbu návrhářka okomentovala:\n„Své kolekce prezentuji 5. května, pátého měsíce roku, a tak necháme tomuto vzorku číslo pět jeho jméno, přinese to hodně štěstí.“\nTisíce růží ukrytých v jednom flakonu\nVůně se skládá z více nez osmdesátky ingrediencí. Stěžejními složkami jsou jasmín, růže, kosatec, ylang ylang, vanilka, ambra a santalový olej. Právě májová růže je jednou z nejvzácnějších ingrediencí ve světě parfémů. Sklízí se pouhé tři týdny v oblasti Grasse, severně od Cannes, které od 17. století platí za mekku vůní. Sladké okvětní lístky růže stolisté, latinsky Rosa × centifolia, stojí za jedinečností parfému. Sklízí se jen ráno, před východem, aby sluneční svit nenarušil vůni esenciálních olejů. Na desetikilový pytel okvětních lístků je třeba tři až pět tisíc růží a pro kilo a půl samotné esence je nutná extrakce jedné tuny květů, tj. nejméně 350 000 růží. Za zmínku stojí, že se růže od 1987 pěstují na polích rodiny Mul, které v současnosti obhospodařuje Joseph Mul, který půdu zdědil po svém pradědečkovi. Všechny kvítky rostou bez chemických hnojiv a sbírá je ručně na šedesát farmářů.\nMatematika za vůní vás donutí dvakrát přemýšlet, než zmáčknete difuzér ikonického hranatého flakonu. Ten byl mimochodem původně kulatý a podstatně křehčí, kvůli snazšímu zasílání při prodeji změnil svůj design až do podoby, kterou získal v sedmdesátých letech a ta mu zůstala dodnes. Parfém si připsal i jedno technologické prvenství, poprvé byly při výrobě použité syntetické přísady, konkrétně aldehydy. Parfém byl uveden na trh v roce 1922, ale prvních sto flakonů se Coco rozhodla už o rok dříve na Vánoce rozdat stovce nejvěrnějších klientů, tomu se říká influencer marketing minulého století. Pětka dala vzniknout v roce 1924 také celé divizi Perfume Chanel a dodnes je považována za nejluxusnější parfémy vůbec.\nMarylin Monroe and no.5\nA zase krapet historie, tentokrát se píše rok 2012 a světlo světa spatřují fotografie z října 1953, na kterých je legendární herečka Marylin Monroe, která se nechala zachytit pro americký časopis Modern Screen. Většina fotografií nebyla nikdy publikována a skončila v archivu. Do této série patří také snímek, na kterém se objevuje s flakonem Chanel N°5. Pro francouzský módní dům je fotografie malým pokladem, Marylin Monroe věnoval dům hned dva díly v minisérii Inside Chanel, která mapuje historii značky. Poslechnetě si audiozáznam spojení ikony Marylin Monroe a firmy Chanel, který vznikl v roce 1960 pro francouzskou Marie Claire.\nTváří jedinečného parfému se v minulosti stala Catherine Deneuve, Carole Bouquet, Nicole Kidman, Audrey Tautou nebo Lily Rose Deep. Aktuálně žezlo převzala herečka a držitelka Ceny Akademie za roli Édith Piaf Marion Cotillard. O reinpretaci originální receptury se v 1986 postaral Jacques Polge, který se vůni snažil přizpůsobit moderní ženě. Bude příští verze určená spíš pro mladé královny Instagramu než silné ženské osobnosti? Doufejme, že takový osud ikonickou vůni v blízkých letech nečeká.


Byty 2+1 na prodej Vlčkov | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka byty 2+1 na prodej Vlčkov denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si byty 2+1 na prodej Vlčkov než Vás někdo předběhne.\nKategorie byty 2+1 na prodej Vlčkov se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele byty 2+1 na prodej Vlčkov neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je byty 2+1 na prodej Vlčkov právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné byty 2+1 na prodej Vlčkov\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 2+1 na prodej Vlčkov, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 2+1 Vlčkov, a to byty 2+1 na prodej Vlčkov, pronájem bytu 2+1 Vlčkov, dražby bytů 2+1 Vlčkov.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii prodej bytů 2+1 Vlčkov nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty 2+1 Vlčkov, byty 2+1 na prodej Vlčkov, pronájem bytu 2+1 Vlčkov, dražby bytů 2+1 Vlčkov.\nNehledáte byty 2+1 na prodej Vlčkov ?\nPokud jste v této kategorii byty 2+1 na prodej Vlčkov omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí byty 2+1 na prodej Vlčkov\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 2+1 na prodej Vlčkov, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 2+1 na prodej Vlčkov. Určitě lépe naleznete byty 2+1 na prodej Vlčkov, který hledáte.