Půjčky & úvěry Archivy - Strana 3 z 6 - VašePeněženka.cz\nZvolit si tu nejvhodnější možnou půjčku, která je na trhu zrovna dostupná, nemusí být žádné velké umění a není nutné, abyste měli doktorát z ekonomie. Celá situace je totiž poměrně jednoduchá, musíte mít ale přesné informace a počítat s tím, že reklamy jsou jedna …\nKdyž už se dostanete do situace, že nutně potřebujete peníze – tak nutně, že půjčka je nejen přijatelná, ale často i jediná možnost, většinou jednáte ve stresu a zdravý rozum jde tak trochu stranou. Pochopitelné, ale ne příliš dobré. Většina z nás, …\nFinanční rezerva na bankovním účtu je věc, která se hodí každému z nás. Co když se ale stane, že rezervu nemáme a pokazí se nám auto, pračka nebo lednička? Co když onemocní děti, nebo vám neprodlouží smlouvu v práci? Řešíte chybějící finance …\nHypotéční úvěr, který je někdy také označován jedním slovem jako hypotéka, je tzv. účelový úvěr, které je zajištěn nemovitostí. Účelovost znamená, že vypůjčené finanční prostředky mohou být použity na účel smluvený ve smlouvě. Všechny použité výdaje se pak následně poskytovateli hypotéčního úvěru …\nPůjčka znamená velkou odpovědnost, především je proto třeba si zjistit co nejvíce informací o poskytovateli – snad ani není někdo takový, kdo by na podobnou věc přímo zapomněl a doslova si vybral naslepo. Taková transakce se pak může hodně prodražit, nevíte, s kým …\nPůjčit si, aniž byste podepisovali několikastránkový dokument a zavazovali se k obrovským pokutám, pokud nedodržíte původně dohodnutý termín splatnosti? I to je samozřejmě v dnešní době možné, stačí se jen informovat, kde takovou půjčku sehnat. Existuje totiž celá řada poskytovatelů, která nabízí férové podmínky …\nZatímco se ještě před patnácti lety půjčky sjednávaly výhradně osobní formou a internetové bankovnictví u nás teprve začínalo, dnes už jsou půjčky přes internet naprosto běžné. Především u nebankovních půjček se staly naprostou samozřejmostí. Vzít si úvěr prostřednictvím internetu sice přináší spoustu …


Dies levat luctum (Čas zmírňuje bolest) - Veilofmystery\nDies levat luctum (Čas zmírňuje bolest)\nSetřela jsem linku utěrkou a druhou rukou jsem si u ucha přidržovala telefon a znovu poslouchala stále dokola opakující se vytáčecí tón. Lezl mi na nervy. Poslouchala jsem ho už dva týdny – týden předtím jsem hloupě čekala, že mi zavolá sám, jak slíbil.\nNajednou telefon ztichl, nabručeně odtáhla a podívala se na něj. Nebylo to poprvé, co mi to položil, a mně už docházela trpělivost. Když to udělal poprvé, myslela jsem si, že nemá čas a zavolá mi zpátky. Nezavolal. Chtěla jsem vědět, co se to do pekla děje!\nOdhodila jsem utěrku do dřezu a vytočila Pavlovo číslo znovu.\nTentokrát to ani nezačalo vytáčet – vypnul si mobil! Nevěřícně jsem se na tu černou krabičku podívala.\n„Budeš si s tou věcí hrát dlouho?“ houkl Daniel, který seděl v obýváku a četl si. Měl k tomu potichu puštěné cédéčko s hity The Platters – nic proti nim, ale nechápala jsem, jak se může věnovat knížce, když si zároveň pobrukuje melodii.\nPodívala jsem se na něj. Od té doby, co jsem volala domů, a dohodli jsme se, že i přes svátky zůstanu tady, dbal Daniel úzkostlivě o to, abych neměla čas nad čímkoli přemýšlet. Hlavně ne nad tím, že letošní Vánoce budou… jiné.\nZačal mě brát s sebou, když jezdil po okolí mimo ordinační hodiny - prý abych se něco přiučila. Po nocích mě tahal po lesích a já usínala každý večer naprosto vyčerpaná. A v nejhorším případě se motal kolem mě v kuchyni a snažil se mi pomáhat s vařením, což sice bylo zábavné a my se začínali smát, sotva někdo řekl mrkev, ale uklidit mi často trvalo déle než samotná příprava jídla.\nUsmála jsem se a potřásla hlavou. Byl lepší kamarád, než jsem si zasloužila.\nNechala jsem telefon ležet na lince a šla za ním.\n„Vzdávám to,“ houkla jsem rezignovaně a svalila se vedle něj na sedačku, ruce jsem si složila na břiše.\nShlédl na mě dolů. „A o co se vlastně pokoušíš?“\nOtočila jsem k němu hlavu. „Ale o nic,“ zamumlala jsem vyhýbavě a znovu se zadívala na strop. Najednou mě něco napadlo a posadila jsem se. „Hele, Danny, ty jsi přece muž.“\nPobaveně se na mě podíval. „Rád si to o sobě myslím.“\n„Tak mi vysvětli mužskou logiku,“ pobídla jsem ho.\n„Cože?“ uchechtl se a odložil knihu vedle sebe hřbetem vzhůru.\nNetrpělivě jsem si poposedla. „Řekni mi, řekl bys někomu, že ho miluješ a zavoláš mu, a potom ani nezvedl telefon?“\nZvedl vysoko obočí a dlouho mlčel, nakonec se zamračeně poškrábal na nose a odpověděl: „Amanda by ti jistě vysvětlila, že bych toho byl schopný docela dobře. Proč?“\nTo jsem zrovna nepotřebovala slyšet. „To je pěkně hloupé. Nikdo ho nenutil to říkat, takže…“\n„Počkej,“ přerušil mě, „Chlápek z bazénu ti řekl, že tě…“ Zamával rukou a nechal větu nedokončenou.\nZkřížila jsem si ruce na prsou a opřela se zády o polštáře. „Jo,“ houkla jsem naštvaně, „a teď mu dělá problémy zvednout ten pitomý telefon a…“\nZase mě nenechal domluvit. „Cos mu odpověděla?“ zeptal se trochu ostřeji, než zamýšlel, předpokládám.\n„Nic,“ pokrčila jsem rameny, „ popřála jsem mu, ať si užije Vánoce.“\nDaniel se rozesmál. „Ne, že bych mu to nepřál, ale tobě bych vážně lásku vyznávat nechtěl.“\nSvěsila jsem ramena. „Urazila jsem ho, co?“ hlesla jsem nešťastně.\nZnovu se zasmál. „Já bych z toho na jeho místě moc nadšený nebyl, ale pokud chce změnit tvůj názor, rozhodně na to jde špatně.“ Ukázal palcem přes rameno na linku, kde jsem nechala svůj mobil.\n„Třeba má moc práce,“ navrhla jsem nepřesvědčivě.\n„Nebuď naivní, Tino,“ zavrtěl Danny hlavou.\nPovzdechla jsem si a neodpověděla. Na okamžik jsem se zaposlouchala do jedné známější písničky a začala se pohupovat do rytmu. Nechala jsem toho, když jsem si všimla, že se na mě Daniel upřeně dívá. „Co je?“\n„Dnes půjdeme na lov, ano?“ zamumlal se vyhýbavě a vyhlédl z okna.\n„Můj bože, Danny!“ zvolala jsem znechuceně. „Teď jsme dojedli!“\nZachechtal se. „Nebuď tak sobecká, Tino, vlci mají taky hlad. Pořád se tomu vyhýbáš! Nelovili jsme už skoro měsíc,“ připomněl nakonec. „Nechci o Vánocích nikoho sežrat.“\n„Sežeru tebe, jestli ještě jednou pustíš Jingle Bells,“ zavrčela jsem a udělala obličej.\nPřestože se Danny snažil, abych nemyslela na Vánoce, které nestrávím doma, evidentně měl letos velmi vánoční náladu. Věděla jsem, že ho těší, že nestráví Vánoce sám jako loni, i když mu zároveň bylo líto, že jsem nešťastná, když nemůžu strávit svátky doma, jak bych chtěla. Dosud jsem si pamatovala náš rozhovor před rokem, kdy jsem i přes oceán cítila skrz naše pouto jeho samotu. Nadechoval se k odpovědi, když někdo zazvonil.\n„Ty někoho čekáš?“ zeptala jsem se zmateně.\n„George Bushe a Baracka Obamu,“ přikývl vážně.\n„Moc vtipné,“ poznamenala jsem kysele, když jsem kolem něj procházela, abych otevřela. Nechápavě jsem zvedla obočí, když jsem našla za dveřmi stát asi desetiletého kluka s rukama vraženýma v kapsách vyšisovaných riflí. „Chceš něco?“\n„Ahoj, hledám tátu,“ oznámil mi a zhoupl se v kolenou.\nOtevřela jsem v úžasu pusu. „A jsi si jistý, že ho najdeš tady?“\nPokrčil rameny. „Někde být musí.“\nNa to jsem neměla odpověď. „Hej, Danny,“ křikla jsem přes rameno, „máš tu návštěvu.“\nDaniel se mi objevil vedle mě a usmál se. „Čau, Same,“ pozdravil kluka vesele. „Pojď dál,“ pobídl ho. Evidentně ho dobře znal a já přemýšlela, jak se mu u všech všudy podařilo přede mnou víc jak rok, tím tuplem posledních osm měsíců, tajit, že má takhle velké dítě. Proč by to vůbec dělal? Když jsme se o tom kdysi bavili, řekl, že žádné dítě nemá. „Už jsem skoro myslel, že nevíš, kde bydlím. Jak se máš, chlape?“ ptal se ho, zatímco spolu šli dál do domu.\nOmráčeně jsem je následovala.\n„Ani se neptej,“ zabrblal kluk a začal okusovat jednu ze sušenek, které jsem nechala ležet na lince - ani se neobtěžoval zeptat, jestli si může vzít. „Paní Hofmanová odjela na svátky do Montany, takže je u nás věčně babička,“ otráveně se ušklíbl.\nDaniel se zasmál. „To se máte, kluci.“ Tu škodolibou poznámku jsem nepochopila. Pořád jsem se snažila vstřebat myšlenku, že se mě Daniel neobtěžoval informovat o svém synovi.\nSam, jak mu Danny říkal, se zle zamračil. „Ha-ha,“ odsekl. „Nebyl tu táta?“ zeptal se, než se pustil do další sušenky. „Doma není ani on, ani babička a telefon mi nebere.“ Byla jsem čím dál zmatenější, i když se mi podstatně líp dýchalo – to dítě přece jen bylo cizí.\nDaniel zvedl obočí. „Mám pocit, že včera říkal, že má teď spoustu služeb v nemocnici, aby mohl být na Vánoce s tebou doma.“\nKluk přemýšlivě našpulil pusu a nakrčil čelo. „Kolikátého je?“ zeptal se nakonec.\nDaniel se otočil na mě – s daty mu to moc nešlo. „Devatenáctého,“ houkla jsem ze svého místečka mezi dveřmi a lámala si hlavu, kdy Samův otec mohl včera s Dannym mluvit, když jsem byla celý den s ním v ordinaci a večer jsme byli společně u Jerryho a to se nehnul od stolu, protože byl zabraný do debaty s Petem.\n„Tak to je možný,“ zahuhlal Sam s plnou pusou sušenkové drti. „Babička na to asi zapomněla,“ dodal nadšeně, když polkl a zasvítilo mu v očích. „Tak můžeme dohrát SHM, co říkáš?“\n„Nezapomněls na něco?“ nadhodil pobaveně Danny a nenápadně pokynul ke mně.\nSam se na mě otráveně otočil. „Chceš hrát taky?“ zabrblal kysele.\nJeho zjevné „nadšení“ mě pobavilo. „Ne, dík,“ uchechtla jsem se.\n„Tak vidíš,“ obrátil se zpátky k Dannymu, „Tina stejně nechce hrát.“ Nepozastavila jsem se nad tím, že mě zná – v tomhle městě mě znal alespoň podle jména úplně každý. „Nechci trčet celý den doma sám, to už bych tam radši byl s babičkou,“ postěžoval si.\nDaniel se uchechtl. „Ale nemysli si, že tě nechám vyhrát.“\nSam zvedl oči v sloup. „Vytahuješ se před svou holkou, staříku.“\nOdvrátila jsem se a zakašlala do dlaně, abych skryla smích.\nDanny se zamračil. „Vy dva si fakt budete rozumět,“ zabrblal podrážděně. „Děláte, jako kdybych se narodil v jiném století.“\n„Podle toho, co posloucháš, to odpovídá,“ ušklíbl se Sam. „Z jakýho je to roku? Raz, dva, tři?“\n„Je to pořád lepší než koledy,“ poznamenala jsem polohlasem.\n„Běž pro SHM nebo si rozmyslím,“ pobídl ho Daniel s povzdechem.\nSam odešel a nechal po sobě na lince prázdný talířek. Šla jsem a dala ho do myčky, kde už byly talíře od snídaně.\n„Co je SHM?“ zeptala jsem se, když jsem zavírala dvířka.\n„Super heroes of Morano,“ odpověděl monotónně a opřel se bokem o linku.\n„Aha,“ pokývala jsem hlavou a napodobila jeho postoj. „A kdo je ten kluk?“ pokračovala jsem jakoby nic.\n„To je Sam,“ pokrčil rameny. Zvedla jsem obočí, jestli to myslí vážně. „Sam Sorbon,“ upřesnil a zacukalo mu v koutku.\n„Sorbon?“ opakovala jsem zmateně. „Jako Pete?“\n„Jako Pete,“ přikývl Danny a evidentně se dobře bavil. „Je to jeho syn.“\n„Odkdy má Pete syna?“ podivila jsem se.\n„Od roku 1998. Nemůžu uvěřit, že ti to uniklo, vždyť o něm pořád mluví,“ smál se mi Daniel.\nProcházela jsem si to v hlavě. Pete opravdu často mluvil o Samovi, jenomže já si myslela, že je to ta Sam. I když někdy mi přišlo nesmyslné, co o ní říkal. Teď už jsem věděla proč. „Měla jsem za to, že je to žena,“ houkla jsem rozpačitě. „No jeho žena.“\nUsměv mu povadl. „Shelley zemřela před dvěma lety. Pete se o Sama stará sám.“\n„Ach tak. To mě mrzí,“ vydechla jsem. Znala jsem Petea jako věčně usměvavého muže s dětinským smyslem pro humor. Vždycky jsem měla tak trochu pocit, že zapomněl dospět. Rozhodně na mě nepůsobil jako vdovec, co vychovává dítě.\n„Jo,“ houkl Daniel, „byla to skvělá holka.“\nNa okamžik zavládlo ticho. „Jak tam stál mezi těmi dveřmi a říkal, že hledá tátu, myslela jsem, že je tvůj,“ nadhodila jsem po chvíli.\nDanny se ohlédl na dveře s podivným výrazem. „Kéž by,“ zamumlal tak potichu, že jsem měla i já co dělat, abych ho slyšela.\n„Máš tak rád děti,“ řekla jsem pomalu. „Tak proč žádné nemáš?“ zeptala jsem se neomaleně. „Byl jsi přece ženatý.“\n„Já jsem děti chtěl, ale Meredith pořád říkala, že není vhodná doba, že musí nejdřív rozjet praxi,“ mávl bezmocně rukou, „pořád něco. Dávám těm dvoum tak rok než budou tři,“ zasyčel nakonec a odkráčel do obýváku. Čímž mi dal najevo, že debata je u konce. I Daniel měl svá témata, která se mnou nehodlal rozebírat. Jeho manželství a ztracené sny k nim rozhodně patřily.\nSam u nás nakonec zůstal celý den. Obsadili s Danielem obývák a vydrželi u jedné videohry několik hodin.\nDívala jsem se opřená o stěnu, jak vedle sebe sedí na koberci a pošťuchují se.\nNikdy mě nenapadlo, že Danny možná chápe víc než kdokoli jiný, co pro mě znamená, že kvůli našemu prokletí nemůžu mít děti. Jeho přesvědčení, že tohohle hororu nemůže zatáhnout dalšího člověka, ho stavělo do podobného postavení, v jakém jsem byla já. Už nechtěl žít s žádnou lidskou ženou a vlkodlačice z něj nikdy tátu neudělá, i kdyby nějakou našel…\nNe poprvé jsem přemýšlela nad tím, kdo byl Dannyho Tomášem. Kdo jeho život odeslal do bdělé noční můry?\nBěžela jsem lesem. Moje nohy rytmicky narážely do země pokryté kapradím a zetleným jehličím a já cítila, jak studený vzduch proudí do mých plic a přináší sebou vůně celého okolí. Hlína; mechy nasáklé vodou; kůra stromů nasycená voňavou pryskyřicí; slabý zápach hniloby rozkládajících se rostlin; drobní živočichové hemžící se všude kolem mě. Lákavý pach krve a strachu srny prchající před jistou smrtí. A nakonec výrazná vůně mého společníka, která mě množstvím vyplaveného testosteronu způsobeným lovem lákala víc než jindy.\n‚Pokračuj. Naběhnu jí zprava a na mýtině ji dostaneme,‘ ozvalo se mi v hlavě a já přidala, abych nahradila místo šedého vlka, který zmizel mezi stromy.\nPomalu mi docházel dech, ale štvanice mě pohltila natolik, že jsem nebyla schopná myslet na únavu. Moje výdrž se ale každopádně za posledního půl roku rapidně zvýšila. Sotva jsem se bříšky tlap dotkla země, už jsem se odrážela k dalšímu skoku, aniž bych si dovolila jediné zaškobrtnutí, nebo vypadnutí z rytmu.\nBlížili jsme se k mýtině. Bylo to už jen pár metrů. Naposledy jsem přinutila tělo k zvýšení výkonu a při jednoznačném rozkazu: ‚Teď!‘ jsem se zapřela zadníma nohama a s ohromnou silou vloženou do odrazu jsem se vznesla do vzduchu, abych v příští vteřině dopadla prchajícímu zvířeti na záda. Zatímco druhý vlk, který se vyřítil z tmavého lesa jako temný posel smrti, zaútočil na srnu z boku. Ubohé zvíře napadené ze dvou stran silnějšími protivníky, se bezbranně skácelo k zemi.\nDolehla jsem na něj plnou vahou, abych mu zabránila v pohybu. V měsíčním světle, které zaplavovalo mýtinu, se zaleskly ostré, sněhově bílé tesáky, které v příští vteřině obarvila na karmínovo krev z rozervaného hrdla.\nSrna sebou přestala cukat a šedobílý vlk ustoupil neochotně od teplé, pulzující rány. Týmová práce je fajn, ale pořád v nás obou zůstávala primitivní touha urvat si pro sebe největší kus a jako první. Ale my s Dannym jsme si na hierarchii alfa jedinců nehráli. Lovili jsme oba, takže jsme se krmili zároveň a stejným dílem. Nezáleželo na tom, kdo měl první čumák v krvi.\nPohlédl na mě přes nehybné tělo, ze kterého rychle unikalo teplo i poslední zbytky života a v medově hnědých očích, tedy o několik odstínů světlejších než byla jejich barva v Danielově lidské podobě, mu zajiskřilo.\n‚Tak veselé Vánoce a dobrou chuť, Tino,“ popřál mi vesele a sklonil hlavu zpátky ke zdroji tekutiny, po které jsme oba prahli.\nZnechuceně jsem ohrnula pysky nad jeho nevhodným vtipkováním a začala se krmit. Jak mě Daniel ráno upozornil, nelovili jsme už měsíc, jen jsme se tak trochu bezúčelně poflakovali po lese, pořádali dětinské závody a rvačky, ale všechny obyvatele lesa jsme nechali pokojně žít. Velikost naší dnešní kořisti tedy nebyla náhodná – oba jsme potřebovali spousty krve, abychom zahnali žízeň.\nŽíznivě jsem hltala hustou krev, která s každým okamžikem chutnala hůř a hůř a nebylo to jenom tím, že se na vzduchu začala srážet. Čím víc byla moje vlčice omámená krví, tím snadnější pro mě bylo uvědomovat si sebe samu. A mému lidskému já se tohle ani trochu nelíbilo. Bylo mi líto srny, která zaplatila životem za to, abych já mohla žít.\nUsoudila jsem, že už mám dost a o pár kroků ustoupila, přestože Daniel se ještě krmil. Nechtěla jsem se na to dívat, takže jsem se k němu otočila zády a začala si velmi zaujatě olizovat levou přední tlapu, na které mi ulpělo několik kapek krve, a snažila se ignorovat mlaskavé zvuky za mnou.\nNetrvalo dlouho a Daniel se posadil vedle mě. Dlouhým růžovým jazykem si olizoval strany horní čelisti. Znechuceně jsem odvrátila.\nSlyšela jsem, jak zafuněl. ‚Nesmíš si to tak brát, Tino. Myslel jsem, že se řídíš filosofií: Radši oni, než já.‘\nUnaveně jsem se na něj podívala. ‚Dělám to, abych se udržela na živu. To ale neznamená, že se mi to musí líbit.‘ Přimhouřila jsem oči a sledovala skvrnu mezi jeho očima. Natáhla jsem se a to místo mu olízla. ‚Musíš jíst jako čuně, Danny?‘ postěžovala jsem si.\n‚No, dovol!‘ odvrátil se ode mě uraženě. ‚Samotné ti dělá problémy vyhnout se sebemenší špíně a mě buzeruješ kvůli jedné kapce!‘\nKdybych se mohla smát, rozesmála bych se. ‚Bereš mě moc vážně,‘ potřásla jsem hlavou.\n‚Je těžký poznat, kdy mluvíš vážně a kdy si děláš legraci,“ zabrblal podrážděně. ‚Víš, je zvláštní, jaký odpor k tomuhle všemu máš, když jsi v tom tak dobrá.‘\nPoložila jsem se do trávy a hlavy si opřela o přední nohy. ‚Právě proto,‘ odpověděla jsem temně.\n‚Znám půl tuctu vlkodlaků, kteří by zabíjeli pro to, co máš ty,‘ poznamenal a lehl si vedle mě.\n‚Nikdy jsem tohle nechtěla. Nechci být taková. Zabíjela bych proto, abych mohla být znovu normální.‘\n‚To jistě,‘ přisvědčil Daniel, ‚to my oba. Ale ty se na to stále díváš jen z té špatné strany. Copak se ti nestala alespoň jedna dobrá věc od té doby, co jsi vlkodlak?‘ zeptal se mě s podivnou směsicí emocí v pozadí, ve kterých jsem se nechtěla rýpat. Nebyla jsem psycholog a nerada jsem se prohrabovala jeho city, abych mohla číst mezi řádky.\nAle nad jeho slovy jsem se zarazila a chvíli zamyšleně zírala do tmy. Opravdu bylo všechno jen strašné? Jak by vypadal můj život teď, kdybych byl rekam jen obyčejný přívěšek? Měla bych před státnicemi, dělala bych diplomku, dál bydlela u rodičů a pravděpodobně bych se jako chudinka šedá myška trápila neopětovanou láskou k Tomášovi a seděla v koutě, kde by si mě pravděpodobně nikdo nikdy nevšiml. Vzhledem k tomu, jak jsem žila teď, se mi z té představy zvedal žaludek.\n‚Máš pravdu,‘ pomyslela jsem si trochu otřeseně. ‚Líbí se mi, jaký mám teď život. Spousta věcí se změnila, ale není to všechno jen špatný. Lovení, neustálá sebekontrola a soustředění, všechny ty věci okolo,‘ – vyhnula jsem se elegantně té věci s těhotenstvím - ,ty jsou strašný a únavný, ale na druhou stranu… Ten pocit svobody je skvělý.‘ Z jeho strany ke mně přicházely spokojené, souhlasné vlny a já pokračovala ve své úvaze. ‚A asi by mi trvalo daleko déle, než bych se postavila na vlastní nohy, odešla domu nebo se vzepřela rodičům. I kdybys mi teď řekl, abych se od tebe odstěhovala, postarala bych se o sebe. Předtím bych to asi nezvládla.‘ Otočila jsem hlavu a podívala se na něj. ‚Svým způsobem jsem během posledního roku konečně dospěla.‘\n‚Musím uznat, že postupem času přestáváš být tak nesnesitelná, jako jsi byla na začátku,‘ připustil Daniel škádlivě.\n‚A neznala bych tě,‘ vzpomněla jsem si najednou, ‚kdybych nebyla vlkodlak, nepoznali bychom se. Byla by to škoda, nemyslíš?‘ zeptala jsem se zamyšleně. Už jsem si na Daniela tolik zvykla, že jsem ho považovala za neodmyslitelnou součást svého života. ‚Nedokážu si představit, že bych tě neznala.‘\nOhromeně se na mě podíval. ‚To byl snad první opravdový kompliment, co jsem od tebe slyšel, Martino.‘\n‚Ale prosím tě,‘ odbyla jsem ho, ‚to není pravda. Můžu mít otázku, Danny?‘ začala jsem po chvíli ticha nejistě.\n‚Jistě,‘ přitakal zmateně, ‚co chceš vědět?‘\n‚Je to jen otázka,‘ upozornila jsem ho, ‚nehledej za tím nic víc…‘ Na chvíli jsem přemýšlela, jak správně formulovat, co jsem chtěla vědět. Když jsem se zeptala naposledy, nedopadlo to dobře. ‚Musím být představena smečce, protože když nepatřím nikomu, patřím všem, že ano?‘\n‚Ano,‘ souhlasil Daniel opatrně, ‚každý si může na tebe nárokovat právo. Pokud ti někdo ublíží, nemusí se nikomu zodpovídat. Nic mu nehrozí, nikdo ho nepotrestá.‘ Samozřejmě, to byla podstatná součást těch papírů, co mi dal, když jsem přijela.\n‚Takže přestože jsem strašlivě mocná a znám kromě tebe jen Jamieho, kterého bych přeprala malíčkem, je pro mě nebezpečně hrát si na vlka samotáře bez alespoň formální ochrany smečky.‘\n‚Kam tím míříš, Tino?‘ pobídl mě nervózně Daniel.\n‚Hodilo by se mi stejné postavení, jaké máš ve smečce ty – tedy žádné, ale nejdřív bych se musela stát její součástí… Ta věc s Caroline byla strašná, a tak všechno kolem…, takže to tak nějak zapadlo, ale ten problém nezmizel, Danny…‘ Zhluboka jsem se nadechla. ‚Takže, kdy mě zavedeš do smečky?‘\nDlouze se na mě zadíval a neodpověděl. I přes jeho vlčí podobu vypadal nešťastně a ustaraně, bylo těžké rozeznat, která emoce převládá, protože mě k nim najednou nechtěl pustit.\nPostavila jsem se. ‚Nedívej se na mě tak, Danny,‘ varovala jsem ho a odvrátila se od něj.\n‚Jak?‘ podivil se nevinně, aniž by vstal ze země.\n‚Takhle! Tváříš se, jako by ti někdo zabil štěně. Prostě mi řekni, co se zase děje,‘ pobídla jsem ho netrpělivě.\n‚Nic se neděje, Tino,‘ uklidnil mě hned. ‚Nemusí se nás to vůbec týkat.‘\nStoupla jsem si před něj a sklonila k němu hlavu. ‚Danieli, přestaň mluvit v hádankách a vyklop to,‘ poručila jsem mu přísně.\nZafuněl a zakoulel očima. ‚Warren si musí najít novou družku, až přestane truchlit pro Caroline.‘\n‚No a…?‘ podivila jsem se. ‚Kde je problém? Milostný život vůdce smečky mě opravdu nezajímá,‘ upozornila jsem ho otráveně.\n‚Ale ano, Tino,‘ nesouhlasil se mnou. ‚Rozhodně tě hodně zajímá, pokud jsi jediná vlkodlačí žena na území nejbližších deseti států od Warrena.‘ Vážně mi pohlédl do očí.\nPosadila jsem do trávy. ‚A to pro mě přesně znamená co?‘ zeptala jsem se ostře.\n‚Nic,‘ položil si hlavu zpátky na přední tlapy, ‚jen by sis měla tu vzdálenost udržet. Tedy pokud nechceš opustit svýho blonďáka a zkusit štěstí jako nová myar.‘\n‚Ne, dík,‘ ohrnula jsem znechuceně horní ret. ‚Jsem spokojená se svou vizí vlka samotáře.‘\n‚Tak to neřeš. Warren si odbude smutek a potom nacpe Carolinin rekam první holce, která se mu bude zdát dostatečně vhodná, aby zaujala její místo.‘ Podle jeho myšlenek, mi došlo, co je potřeba k tomu být dostatečně vhodná. Měla jsem o pár desítek bodů IQ víc.\n‚A potom mě představíš,‘ dodala jsem.\n‚Ano,‘ souhlasil, ‚až bude mít smečka novou myar, budeš představena. Zmizíš hned druhý den zpátky za oceán?‘ zeptal se mě rádoby nezaujatě, ale když mi zablokoval přístup ke svým emocím, bylo mi jasné, že mu to moc jedno není.\n‚Nevím,‘ odpověděla jsem upřímně, ‚když mě tu budeš ještě chtít a nebudeš potřebovat ten pokoj, kde spím, pro Miss USA 1996… Nijak zvlášť mě to teď domů netáhne.‘ Zadívala jsem se nahoru na noční nebe, abych se nemusela dívat na něj. Do rozhovoru s tátou jsem se myšlenkám na domov snažila vyhnout. Cítila jsem se zrazená a odkopnutá a tím pádem hrozně naštvaná. Neměla jsem nejmenší nutkání se teď vracet.\n‚Chtělas tak moc domů jen kvůli rodině?‘ Omluvné pocity, které následovaly tuhle otázku, mi prozrazovaly, že se nechtěl zeptat, jen mu ta myšlenka utekla.\nRozhodla jsem se to obrátit v žert. ‚Kvůli nim a stavění sněhuláka. Sněžilo tu vůbec někdy?‘\n‚Někdy určitě,‘ připustil, ‚ale ty už to asi nezažiješ. To víš – globální oteplování.‘\n‚Připomněls mi jednu hloupou písničku, co mi poslal bratr,‘ poznamenala jsem pobaveně. ‚Líbila by se tvému bráchovi.‘\n‚Když už mluvíme o Samuelovi,‘ začal znovu mluvit vážně Daniel, ‚víš, že jdeme ve čtvrtek k mámě, že ano?‘\n‚Na to se nedá zapomenout,‘ zvedla jsem oči v sloup. ‚Já jsem měla za to, že vy Vánoce slavíte až 25. prosince, tak proč máte rodinnou oslavu už den předtím?‘\n‚Slavíme Vánoce od 24., vy snad ne?‘ podivil se.\n‚Ne, my máme Vánoce jenom 24. prosince.‘\n‚To je jedno,‘ potřásl Daniel velkou vlčí hlavou. ‚Zkus tam tentokrát vydržet dokonce, ano? Nebo tě máma už v životě nepozve,‘ upozornil mě kysele.\nA to by byla tedy vážně škoda, pomyslela jsem si pro sebe sarkasticky, za což mě Daniel odměnil trpitelským pohledem. ‚Zkusím to,‘ slíbila jsem nenadšeně.\nPřetáhla jsem si přes hlavu bílý svetr s rudým lemováním kolem výstřihu a podívala se na sebe do zrcadla. Asi nemělo vůbec smysl snažit se vypadat vhodně, protože ani jedna z mých dosavadních návštěv u Sulinových nedopadla zrovna dobře. Jednou jsem způsobila rozruch tím, že jsem sletěla do bazénu a stáhla s sebou dalšího z hostů a podruhé jsem se s Carmen pohádala a odešla před večeří. Možnost udělat dobrý dojem už jsem ztratila, ale proč zbytečně dráždit?\nVrchní díl vlasů jsem si sepnula sponou a jen pár pramenů jsem nechala, aby mi rámovaly obličej. Rekam, který se mi houpal na krku, se sice k mému rádoby elegantnímu outfitu nehodil, ale nehodlala jsem si ho sundávat. Lehce jsem pročísla řasy řasenkou a rty přejela rtěnkou a vykašlala se na to. Byla jsem dokonce dřív hotová než Daniel. I když on si nikdy nemusel stěžovat na to, že by mi to dlouho trvalo.\nNervózně jsem si potahovala šálu, co jsem měla obmotanou kolem krku, zatímco jsme s Dannym před dveřmi čekali, až někdo otevře. Sledoval mé počínání se zjevným pobavením v obličeji.\n„Uklidni se, Tino,“ smál se mi, „říkal jsem mámě, ať se tě neptá, jestli jsi těhotná.“\nVrhla jsem po něm zlý pohled. „Tak to se jistě zeptá, kdy se budeme brát,“ odsekla jsem, když se dveře konečně otevřely a nás uvítala rozesmátá Mary.\n„To je Danny s Tinou!“ zahlásila do útrob domu a otočila se zpátky na nás s širokým úsměvem. „Veselé Vánoce!“ vykřikla a vrhla se Dannymu kolem krku.\nObětoval jí objetí a něco jí tiše řekl španělsky. Zasmála se a vtáhla nás do domu provoněného jehličím a skořicí, ze kterého se ozývaly kromě vzrušených hlasů i vánoční písničky, co mi už díky Dannymu lezly pořádně na nervy. Ale nemohla jsem si pomoct a začala se taky usmívat - Maryina dobrá nálada byla nakažlivá.\nObývací pokoj byl trochu jinak poskládaný, aby bylo místo pro obrovský stromek, u nějž balancovala na židli Rose v překvapivě normálním oblečení s obrovskou vánoční hvězdou v ruce. „Danny!“ zvolala, když si nás všimla. Seskočila dolů a rozběhla se k nám s dlouhým lesklým řetězem obmotaným kolem zápěstí. Pověsila mu ho kolem krku a přitáhla si ho za konce, které svírala v dlaních, k sobě. „Zdobíš stromeček!“ oznámila mu nekompromisně.\nDaniel se zasmál a nechal se odvést ke stromečku, i když měl na sobě ještě bundu.\nJá jsem tu svoji držela v ruce a zmateně jsem se rozhlédla, kam ji mám dát. Mary natáhla ruce. „Ukaž, odnesu je nahoru, pokud mi podáš ještě tu Dannyho.“\nPřikývla jsem a začala jsem kličkovat mezi nábytkem, ale potom jsem to vzdala. „Danny,“ zavolala jsem na něj a on se otočil. „Prosím!“\nPochopil a hodil mi bundu, kterou odložil na židli. Obratně jsem ji zachytila. „Tady,“ usmála jsem na jeho sestru. Zírala na mě s očima navrch hlavy. „Co?“ zeptala jsem zmateně.\n„Nic,“ pokrčila rameny, „dobrej postřeh.“ Otočila se na patě a zmizela v patře.\nZůstala jsem stát na okraji pokoje sama. Danny si začal s Rose zpívat nějakou písničku, co zrovna hrála. Hrozně se smáli a dělali obličeje. Napadlo mě, kde se schovává máma Sulinová, že se s Dannym ani nepřišla přivítat, když se domem rozezněl zvonek.\n„Tino,“ obrátili se na mě ti dva zároveň od stromečku. Zasmála jsem se spolu s nimi a udělala dva kroky, kde dveřím.\nByl to Samuel a evidentně měl radost, že mě vidí. V každé ruce držel tašku, ale to mu nezabránilo, aby mě s radostným úsměvem objal. „To je paráda, že jsi tady!“ oznámil mi nadšeně. „Alespoň tu nebudu jedinej, s kým se máma nebaví.“\n„Díky za povzbuzení,“ zasmála jsem se a odstoupila od něj, aby mohl vejít. „Veselé Vánoce, Samueli.“\n„Samííííe!“ vypískla radostně Mary, která se zrovna vrátila, a pověsila se mu na krk. I v tak omezeném prostoru se mu podařilo se s ní zatočit dokola.\nStáhla jsem se na druhý konec pokoje, abych se nepletla do rodinných radovánek, a vyhlédla oknem ven na zahradu. Překvapilo mě, když jsem tam uviděla, že tam pobíhá Frank s dětmi. Něco cinklo a vzápětí mě někdo objal zezadu kolem krku.\n„Tino!“ ozval se mi u ucha Julianin veselý hlas.\nOtočila jsem se a opětovala jí objetí. „Ahoj, Jul,“ usmála jsem se na ni.\n„Je skvělý, že jsi tu zůstala na svátky,“ pochvalovala si a začala obcházet velký jídelní stůl, před každou židli položila jeden talíř. Vzala jsem komínek těch hlubokých a následovala ji, aniž bych jí odpověděla. „Vždycky je to naprostý blázinec.“\n„Jo, to je na rodinných Vánocích nejlepší,“ přisvědčila jsem. „Brácha vždycky…“ začala jsem, ale potom jsem se zarazila a skousla si spodní ret. Brácha byl letos na Vánoce na rozdíl ode mě doma.\n„Můj brácha mi vždycky pomáhá prostírat!“ zvolala, když si všimla mého zaváhání, a vrhla přes místnost přísný pohled na Samuela, který se s Mary rozvaloval na sedačce. „A to, že je tu Tina, neznamená, že se bude ulejvat! Koukej zvednout své krásné pozadí a donést nám něco k pití, Samie!“ poručila mu se smíchem.\nRychle jsem zahnala splín a rozesmála se s ostatními, když Samuel otráveně vstal a rádoby zle se na ni zamračil: „Taky tě rád vidím, Jul, a přeju ti šťastné a veselé!“\n„Díky,“ usmála se na něj s andělsky nevinným pohledem, čímž si vysloužila další salvu smíchu. Radostná vánoční nálada Sulinových se prostě nedala ignorovat, museli jste se radovat taky.\nÚsměv mi ale povadl, když se spolu se Samuelem nesoucím na tácu džbán narůžovělé tekutiny, ve které plavala spousta věcí, a více sklenicemi, než mohl z jednoho džbánu naplnit, objevila v místnosti paní Sulinová. Ztuhla jsem s ostře červeným prostíráním v ruce.\n„Tak koukám, že jsme tu všichni,“ poznamenala zvučným hlasem, který přehlušil všechny probíhající rozhovory v místnosti. Spustila jsem ruce podél těla a znovu zvlnila rty do úsměvu, když se otočila na Rose: „Rosito, přestaň svého bratra škrtit, buď tak hodná,“ upozornila ji ledabyle. Daniel měl kolem krku obmotané žárovičky a já znovu vyprskla, když jsem se setkala s jeho pohledem.\nS velkým povykem do obýváku, který už praskal ve švech, vpadl Frank s dětmi. Hned jak mě zmerčili, zamířili ke mně a na bílém svetru mi nechali hnědé otisky svých ručiček zamazaných od bláta. Zamračeně jsem si prohlížela škody.\n„Proč jdou vždycky po mně?“ zeptala jsem se s povzdechem tiše Daniela, který se objevil vedle mě.\nPokrčil rameny a ušklíbl se. „To je jako se zvířaty – prostě poznají dobrého člověka.“\n„Teď nevím, jestli se mám urazit,“ zabrblala jsem a přemáhala smích.\n„Podle mě to takhle vypadá líp,“ ozval se za mnou Samuel a zahýbal obočím, když jsem se po něm ohlédla, „není to tak nudný.“\n„Dnes mi skládáš jeden kompliment za druhým, Samie, díky moc,“ zašklebila jsem se.\nBlahosklonně kývl hlavou a tvářil se moc vážně na to, aby to bylo důvěryhodné. „Nemáš zač.“\n„Budete sedět vedle Samuela,“ oznámila mi Carmen, když jsem se začala smát a já toho hned nechala, „místo Susannah. Nebudu kvůli vám dvěma měnit celý zasedací pořádek.“ Zamračila se, jakoby ji narušení tradičního osazenstva okolo stolu hluboce uráželo.\n„Jinak řečeno – svůj k svému,“ pošeptal mi Samuel, když mi podržel židli, abych si mohla sednout. „Budeme všechno dostávat jako poslední, aby se na nás třeba nedostalo.“\n„Nebuď drzý, Samueli!“ okřikla ho jeho matka přísně, která ho slyšela.\nObrovský stůl, kolem kterého bylo namačkáno deset židlí a jedna dětská sedačka pro Alice, se prohýbal pod spoustami jídla, které jsme neměli šanci sníst ani za tři dny.\n„Omlouvám se, madre,“ ušklíbl se a sklonil hlavu, aby skryl široký úsměv. Daniel se posadil naproti mně a věnoval mi povzbudivý úsměv.\nChvíli trvalo, než se všichni usadili na svá místa a přestali se hlasitě překřikovat. Když všichni sklonili hlavy k modlitbě, jen jsem se tiše dívala na své ruce v klíně. Daniel byl na rozdíl ode mě vychovávaný v křesťanské rodině. Kdysi jsme se o tom bavili, protože mě udivovalo, že nechodí ani v neděli do kostela. Poučil mě, že výchova a skutečná víra jsou dvě odlišné věci a je na každém, jak si to přebere. Já jsem měla za to, že jeho vírou, pokud kdy věřil, hluboce otřásla proměna.\nPotom kolem stolu začaly kolovat mísy s jídlem a znovu se rozproudila konverzace. Samuel měl pravdu, každá mísa se k nám nějakou zvláštní náhodou dostala až úplně nakonec. Vyměnili jsme si pobavené pohledy.\n„Hele, Danny,“ ozvala se najednou Mary, která seděla vedle něj, „tys dal Tině svůj přívěšek?“\nStačila jedna věta a přitáhla k sobě pozornost všech okolo stolu.\nDaniel si odkašlal a odložil sklenici, ze které zrovna pil. „Cože?“ zeptal se zmateně.\n„Ta ošklivá věc, co má na krku,“ ukázala na mě prstem. Okamžitě jsem zakryla rekam rukou a sevřela ho v dlani.\n„Ne,“ houkl Danny dutě, „to jsem jí nedal já.“\nMary pochybovačně zvedla obočí. „Vzpomínám si, žes měl stejný. Nosil jsi ho uvázaný kolem zápěstí.“\nDaniel na mě přes stůl vrhl znepokojený pohled a s očima upřenýma na můj obličej, zvedl ruku a rozepnul si knoflíček na rukávu košile. Ukázal Mary svůj rekam, který stejně jako já nesundával. „Pořád ho mám.“\n„Jsou stejné!“ vydechla ohromeně jeho sestra a zmateně skákala pohledem z jednoho na druhého. „Jak se ti ho podařilo sehnat?“ zeptala se mě zvědavě. Její výraz napovídal, že to považuje za romantické vyznání lásky.\nStiskla jsem rty do tenké linky a sklopila oči. „Dostala jsem ho loni na podzim od svého kamaráda. Poslal mi ho z Brazílie,“ vysvětlila jsem neochotně.\n„On tam žije?“ dorážela. Evidentně mi nevěřila.\n„Ne, byl tam na stáži,“ zavrtěla jsem hlavou. „Bydlí ve městě, kde jsem se narodila. Chodili jsme spolu na vysokou.“ A i jinam.\n„Tys ale vysokou nedodělala, ne?“ vložila se do rozhovoru Rose, která seděla vedle mě z druhé strany.\nZhluboka jsem se nadechla a začala vidličkou posunovat jídlo na svém talíři. „Na rok jsem přerušila studium,“ zahuhlala jsem vyhýbavě. Pro sebe už jsem ho tak nějak ukončila úplně.\n„Ale je zvláštní, že máte stejné přívěšky,“ vrátila se k tématu Mary. Ocenila bych, kdyby to nedělala.\n„Jo, úžasně zvláštní,“ zamračil se Daniel. „Podáš mi omáčku, Mary?“ nadhodil. Povzdechla si, protože bylo evidentní, že s ní tohle téma nebude dál rozebírat a podala mu omáčník.\n„A kdes ho vůbec vzal ty, brácho?“ pokračovala ale Rose. „Máš ho, co si pamatuju.“\n„Na tom snad nesejde, Rose,“ vrhl zlý pohled i na ni. „Už nevím, kde jsem ho vzal,“ zavrtěl hlavou. Zmateně jsem ho pozorovala, jak zuřivě bodá vidličkou do masa, a věděla, že lže. Musel vědět, kde ho vzal. Musel si to pamatovat.\n„Proboha, lidi, o co vám jde?“ zvolala pobouřeně. „Tváříte se, jakoby šlo o věc národní bezpečnosti.“\n„Koupils ho Amandě v maturitním ročníku, Danny,“ ozval se vedle mě najednou Samuel a já se po něm na okamžik ohlédla. „Pročs jí ho vlastně nedal?“\n„Rozešli jsme se,“ zahučel dutě, čímž rázně ukončil debatu. Nad stolem se setkal s mým upřeným pohledem. Danny rekam nedostal jako já – sám ho koupil. „Ještě brambory, Tino?“ zeptal se nevinně, ale oči měl tvrdé jako ocel a čelist celou napjatou, když ke mně natahoval ruce s mísou.\n„Ne, děkuju,“ hlesla jsem zaraženě. Já mohla nenávidět Tomáše, ale Danny to nikomu dávat za vinu nemohl. Jen sobě.\nZbytek oběda jsem se věnovala jen svému talíři a rozhovory kolem sebe nevnímala.\n„Jsi nějaká zamlklá,“ poznamenala Juliana, když jsem jí pomáhala uklidit věci ze stolu.\n„Jo?“ houkla jsem. „To se ti zdá.“\n„Tino,“ povzdechla si a pohladila mě po rameni, „tvoje rodina to nakonec pochopí.“\nTrhla jsem sebou a ustoupila z jejího dosahu. „Není co chápat, Jul. Nemůžu jim dát vysvětlení, která potřebují slyšet. Moje rodina je jiná než ta vaše,“ potřásla jsem hlavou, „nesmíří se s polovičními pravdami.“\n„Ale ano, Tino, smíří. Je to rodina.“\nPodívala se do pokoje, kde na sedačce a kolem stromečku seděli usazení všichni Sulinovi. Povídali si a smáli se. Vypadali spokojeně, i Daniel. Dnešní den jim jednoduše žádné drama zkazit nemohlo. Paní Sulinová seděla v křesle a s úsměvem pozorovala své děti a vnoučata. Jakoby věděla, že se na ni dívám, zvedla ke mně oči. Dalo mi práci neuhnout pohledem. Ta žena na mě občas působila jako buldozer. Svým postojem mi dávala najevo, že jsem se přes Daniela dostala na její území a jestli se nebudu chovat v její zemi podle jejích pravidel, nebo ublížím někomu z jejích lidí, spočítá mi to.\n„Jsou jiní, než vy,“ zopakovala jsem a vyrazila s kopou špinavého nádobí do kuchyně.\nJuliana přišla po chvíli za mnou. Stála jsem u okna a dívala se ven. Nevypadalo to tam na konec prosince. Je doma sníh? Měla bych letos bílé Vánoce, kdybych tam byla?\n„Myslím, že je čas na tvůj dárek,“ vyhrkla Juliana, když odložila na stůl talíře, co přinesla.\n„Co prosím?“ otočila jsem se na ni zmateně. „Dárky si přece budeme dávat společně.“ Až někdo zabaví děti, poučil mě ráno Daniel, ty dostanou dárky až zítra ráno.\nUličnicky se usmála. „Tenhle ne. Pojď se mnou.“ Natáhla ke mně ruku a než jsem stihla protestovat, už mě vedla za sebou přes obývací pokoj a nahoru po schodech.\nPostrčila mě do Maryina pokoje, který stál hned vedle schodů, jak jsem měla možnost zjistit v létě.\n„Jul, co blázníš?!“ zasténala jsem a zoufale jsem se na ni otočila.\n„Táák,“ protáhla s širokým úsměvem, který mi skoro naháněl hrůzu, „podívej!“ Zamávala mi před obličejem papírovou taštičkou.\n„Dobře,“ povzdechla jsem si naprosto imunní vůči jejímu nadšení. Nakoukla jsem na obsah tašky a zůstala stát s otevřenou pusou. „Děláš si ze mě srandu?“\n„Copak tobě se nelíbí?“ culila se Juliana. „Myslela jsem, že jsi ten svůj problém už vyřešila.“\nProblém – to řekla moc hezky. Ovšem v mém věku panenství už je trochu problém.\n„No tak to sis myslela špatně,“ ušklíbla jsem se kysele. V taštičce byla úhledně složená bílá vyzývavá košilka, kterou mi Jul strkala pod nos, když jsme spolu byly naposledy nakupovat.\n„Jak to?“ podivila se zmateně.\nOdfrkla jsem si. „Trochu zkazilo atmosféru, když jsme se pohádali. Ovšem možná by mi teď zavolal, kdybych to udělala,“ procedila jsem skrz zuby naštvaně.\n„A možná taky ne,“ zamračila se Juliana. „Tohle by sis neměla nechat líbit.“\n„Jsem si jistá, že má nějaký důvod,“ zabručela jsem omluvně, jako bych se já měla za co omlouvat. „Vysvětlí mi to, až se vrátí.“\n„To by tedy rozhodně měl,“ nakrčila Jul znechuceně nos. „A tohle,“ ukázala prstem na svůj dárek, „si můžeš vzít na tu „velkou“ noc.“ Udělala prsty ve vzduchu uvozovky.\n„Dobře,“ přikývla jsem a zasmála se – nemohla jsem si pomoct. „Slibuju.“\n„Tak jo,“ rozesmála se taky. „Vrátíme se teď k ostatním,“ pokynula rukou ke dveřím.\nSvěsila jsem ramena. „Tolik radosti najednou,“ zahuhlala jsem si pro sebe.\nPodařilo se mi vytratit z přecpaného pokoje a zašít se v zimní zahradě, aniž by si někdo všiml mého odchodu.\nStulila jsem se na velké proutěné dvojsedačce do klubíčka a hlavu si opřela o kolena, abych měla dobrý výhled na telefon, který jsem položila na malý konferenční stolek. Pořád jsem doufala, že Pavol zavolá. Už jsem začínala přemýšlet o tom, že se mu něco stalo. Jeho rodina by asi nepřijímala cizí čísla na jeho telefonu…\nHlavně mě ale veselá vánoční atmosféra, která pulzovala celým tímhle domem, dost ubíjela. Bylo to horší, než kdybych dnes zůstala v Danielově domě sama. Stýskalo se mi po domově tolik, že to až fyzicky bolelo.\nVrzly dveře a já zamračeně zvedla hlavu, abych se podívala, kdo mě tu vyhmátl. Byl to Samuel a evidentně si mě vůbec nevšiml. Přešel k oknu a otevřel ho. Stále zády ke mně zašátral v kapsách kalhot a vytáhl krabičku cigaret a zapalovač.\n„Škodí to zdraví,“ ozvala jsem se, když si jednu cigaretu dal mezi rty a cvakl zapalovačem.\nZadrhl se mu dech a vystrašeně se na mě otočil. Slyšela jsem, jak jeho srdce zběsile tluče, ale potom jsem tu myšlenku zahnala. Lovili jsme s Dannym před pár dny, takže nebylo těžké udržet vlka na svém místě.\n„Můj bože, Tino, vyděsila jsi mě!“ zalapal po dechu.\n„Promiň,“ hlesla jsem s úsměvem.\n„Co tu děláš?“ oplatil mi úsměv a posadil se vedle mě.\nZakoulela jsem očima. „Co asi tak myslíš?“\nZasmál se a znovu si vložil cigaretu do pusy a zapálil ji. Potáhl si, a pak se zarazil. „Chceš taky?“ zeptal se nejistě.\n„Ne, dík,“ zavrtěla jsem hlavou, ale úsměv mi z tváře nezmizel. Na okamžik zavládlo ticho.\n„Suze je na tebe naštvaná,“ nadhodil najednou Samuel.\nZmateně jsem se na něj otočila. „Proč?“\n„Proč asi,“ ušklíbl se, „přebralas jí Daniela.“ Vyfoukl hustý oblak kouře.\n„No jasně,“ zabrblala jsem kysele, „jsem do něj celá žhavá. Nemůžu za to, že se s ní rozešel,“ pokračovala jsem, „ani jsem u toho nebyla.“\n„Bylo by divný, kdyby jo,“ poznamenal s úsměvem.\nPovzdechla jsem si. „Danny měl své důvody,“ řekla jsem tiše, „ale já nejsem jedním z nich.“\n„A řekneš mi jaké?“\nPodívala jsem se na něj. „Samozřejmě, že ne.“\n„Samozřejmě,“ uchechtl se. „Čekáš telefon?“ zeptal se po chvíli a ukázal na mobil povalující se na stolku.\nStiskla jsem rty. „Hloupě a naprosto zbytečně,“ přikývla jsem.\n„Proč jsi zůstala na svátky tady, Tino? Nevypadáš, že by sis to užívala,“ podotkl temně a upřeně se na mě zadíval.\nSklopila jsem oči. „Mám problémy doma,“ houkla jsem neurčitě.\n„Vždyť žiješ už několik měsíců tady,“ podivil se.\nVzdychla jsem. „No právě.“\n„To nechápu,“ zavrtěl hlavou.\nZvedla jsem obočí. „Tohle má být výslech?“\nZazubil se. „Mohl by být. Ale máš právo nevypovídat,“ pokrčil rameny. Přešel k otevřenému oknu a vyhodil nedopalek ven.\n„V tom případě ho využívám,“ hlesla jsem unaveně a znovu se stulila do klubíčka.\n„Můžu mít otázku?“ začal zase po chvíli.\nProtočila jsem panenky. „Pořád nějaké máš.“\nZasmál se. „Dobře, omlouvám se.“\n„Ne,“ mávla jsem rukou, „jen se klidně ptej. Jen ti možná neodpovím, když nebudu chtít.“\n„Tak jo. Řekni mi, proč ses minule tak naštvala, když se tě máma ptala, jestli si těhotná? Jasně, bylo to trapné, ale Danny i Jul se tvářili, jakoby ses měla hned zhroutit.“\nZavřela jsem oči a dlouho neodpovídala. Znovu jsem si ve vzpomínkách procházela ten den. „Já… já nemůžu mít děti,“ zamumlala jsem nakonec.\nUpadl do rozpaků. „Ach tak, to je mi líto.“\n„Nemusí,“ zavrtěla jsem hlavou. Telefon na stolku se najednou začal natřásat a vrnět. Dech se mi zadrhl v hrdle a já na něj vytřeštila oči.\nSamuel se postavil. „Asi nečekáš tak úplně zbytečně,“ usmál se na mě a vykročil ke dveřím.\nOpětovala jsem mu úsměv a vrhla se nedočkavě po krabičce. Proč mě kruci nechal tak dlouho čekat?\n„Ano?“ vyhrkla jsem bez dechu.\n„Ech… ahoj,“ ozvalo se na druhé straně a mně se zatmělo před očima. To nebyl Pavol!\n„Ma… mami?“ dostala jsem ze sebe s obtížemi. „Jsi to ty?“\n„Ano, jsem,“ přisvědčila a zněla nervózně. „Nevzbudila jsem tě?“\n„Ne,“ zavrtěla jsem hlavou, „jsou tu sotva čtyři odpoledne,“ vysvětlila jsem roztřeseně.\n„Aha…“ odmlčela se. „Já jsem nemohla spát. Kde jsi, Marti?“ zeptala se přidušeně.\n„Táta ti to neřekl?“ podivila jsem se a hranou ruky si setřela slzy, které mi začaly stékat po tvářích. Nemohla jsem tomu uvěřit. Že ji slyším, že s ní mluvím!\nVydala podivný zvuk mezi vzlykem a smíchem. „Řekl, ať se tě zeptám sama, když mě to zajímá.“\nUchechtla jsem se. „Jo,“ popotáhla jsem, „to je mu podobný. Bydlím u jednoho kamaráda,“ řekla jsem opatrně a rozhlédla se bezmocně po místnosti. „V jednom městečku asi dvě hodiny jízdy od New Orleans,“ dodala jsem napjatě. Na druhé straně bylo ticho. „Já teď žiju v Americe, mami,“ upřesnila jsem.\n„To je daleko,“ vydechla omráčeně.\n„To je,“ přisvědčila jsem a mlčela. Nevěděla jsem, co říct. Nevěděla jsem, jestli tohle znamená, že je mezi náma zase všechno v pořádku.\n„U kohos říkala, že bydlíš?“ zamumlala tiše.\nZhluboka jsem se nadechla. „Jmenuje se Daniel. On…“ Znejistěla jsem. Co jsem jí o něm asi tak měla říct? „Je moc milý,“ houkla jsem neurčitě.\n„A co dělá?“ vyptávala se dál. Zdálo se, že hodlá za každou cenu udržet konverzaci.\n„Je to veterinář,“ odpověděla jsem s lehkým úsměvem. „Pracuju u něj v ordinaci – patří k ní biochemická laboratoř.“\n„A tebe to baví?“\n„Jo,“ přitakala jsem, „jen mi ze začátku dělalo trochu problémy vyplňovat papíry, mají trochu jiný systém, než nás učili,“ plácala jsem, „ale už jsem si zvykla.“\n„Takže se máš dobře?“\n„Ano, mám se teď moc dobře. A ty?“\n„V domě je teď prázdno,“ povzdechla si. „Ticho a prázdno.“ Stiskla jsem rty. „Vrať se domů, Martino,“ pobídla mě tiše.\n„Tino,“ oslovil mě Daniel, který se objevil mezi dveřmi, „měla by ses vrátit do pokoje.“\nPřikývla jsem. „Minutku.“ Vstala jsem a otočila se k němu zády. „Já se teď nemůžu vrátit domů,“ protřela jsem si prsty oči. „Musím… musím…“ zkoušela jsem najít ta správná slova. „Mám tu práci,“ vzdala jsem to nakonec. „Mami, já musím jít. Zavolám ti, dobře?“\n„Jak dlouho si hodláš svou tu uraženou pýchu pěstovat?!“ vyjela na mě.\n„Mami, nezačínej s tím,“ vzdychla jsem nešťastně. „Já nejsem uražená, jen musím dokončit, co jsem začala. Kdybych skončila v půlce, všechno co jsem udělala doteď, by bylo zbytečné.“\n„Ale vrátíš se zpátky domů… nakonec,“ ujišťovala se.\n„Ano, vrátím se za pár měsíců,“ přisvědčila jsem. „Vážně musím jít. Jsem ráda, žes zavolala,“ vyhrkla jsem, „moc to pro mě znamená.“\n„Jo,“ houkla stroze.\nPovzdechla jsem si. „Veselé Vánoce, mami.“\n„Tobě taky, Marti,“ řekla o poznání mírněji.\n„Ahoj,“ rozloučila jsem tiše a hovor ukončila.\nVěděla jsem, že Daniel stále stojí za mnou, ale neotočila jsem se na něj. Nechtěla jsem, aby viděl, že mám zase obličej plný slz. Dívala jsem se na mobil ve své ruce a snažila se přesvědčit sama sebe, že se mi to nezdálo.\nLehce se dotkl mého ramene. „Pavol?“ zeptal se opatrně. To bylo poprvé, co mu řekl jménem. Ale mě to v tu chvíli vůbec nezajímalo.\nZavrtěla jsem hlavou a otočila se na něj. Najednou jsem zatoužila po jeho blízkosti a útěše. Cítit se stejně v bezpečí jako v den jeho narozenin. Obmotala jsem mu ruce kolem pasu a pevně ho objala.\n„Ne. Moje matka.“


Baby genius baby pexeso - 3 druhy Toto pexeso děti seznámí s barvami a s pohádkovými bytostmi (draci, trpaslíci). Jedinečná edukativní hra, se kterou se mohou děti zábavnou hrou učit a rozvíjet své dovednosti. Vhodné pro děti od 3 let. Balení obsahuje 8 dílků. Rozměr balení: 21 x 21 x 5 cm.. Informace Lisciani Giochi >>\nBaby genius baby pexeso - 3 druhy Pexeso obsahuje obrázky hraček. Jedinečná edukativní hra, se kterou se mohou děti zábavnou hrou učit a rozvíjet své dovednosti. Vhodné pro děti od 3 let. Balení obsahuje 8 dílků. Rozměr balení: 21 x 21 x 5 cm.. Informace Lisciani Giochi >>\nBaby genius baby skládačka 3v1 Najdi a přiřaď k sobě situace tak jak jdou chronologicky po sobě. Jedinečné edukativní hry, které děti zábavnou formou učí a rozvíjí jejich dovednosti. Vhodné pro děti od 3 let. Balení obsahuje 16 dílků. Země původu: Itálie... Informace Lisciani Giochi >>


Popis Korg SP-280 BK - NajduZboží.cz\nNajduZboží.cz » Korg SP-280 BK\nPřenosné digitální stage piano Všichni pianisté ocení tento nástroj, který se může pochlubit přesným zvukem skutečného koncertního křídla. Korg SP-280 je současně i stylovým doplňkem, který vaši hru na jevišti současně podtrhne svým designem. Hlavní vlastnostiHutné, dynamické zvuky akustického piana, které je radost hrátAutentické zvuky klasického elektrického piana, perfektní pro živá vystoupeníVýkonný ozvučný systémNatural Weighted Hammer Action (NH) klaviatura se simulací kladívkové mechaniky akustických pianNízká hmotnost, ideální pro transportNově navržený stojan, který se snadno připojujeVe výbavě i stereo audio vstup Bohaté zvuky piana, se kterými je radost hrátSP-280 nabízí herní pocit srovnatelný s tradičním akustickým pianem, mj. I díky tomu, že podle herní dynamiky se přepínají čtyři různé samply zvuků. Takže zvuk perfektně odpovídá vaší hře, ať už brnkáte delikátní pianissimo, nebo se opřete do fortissima. Mimoto pak zvuk „Grand Piano“ reprodukuje I rezonanci, která vzniká u klasického akustického piana sešlápnutím pedálu, což opět dodá vaší hře ten správný náboj. Autentické zvuky klasického elektrického piana, perfektní pro živá vystoupeníZvláštní pozornost byla věnována zvuku elektrického piana. Jeho zvuk tak nereaguje pouze na stisk klávesy, ale stejně tak I při jejím puštění generuje všechny ty drobné šumy, typické pro originální elektrická piana. K dispozici je celkem šest variant, obsahujících zvuky často používané v popové muzice šedesátých a sedmdesátých let, případně v soulu. 30 velmi kvalitních zvukůVčetně zvuků akustického a elektrického piana obsahuje SP-280 celkem 30 velmi kvalitních zvuků – najdete zde i varhany, smyčce a mnohé další. K dispozici je režim Layer Mode, kde lze hrát se dvěma zvuky současně, a taky režim Partner Mode, který umí rozdělit klaviaturu na dvě části, takže na ní mohou I stejné noty hrát nezávisle vedle sebe dva hráči. Ti také můžou při tom využít dva výstupy na sluchátka, kterými SP-280 disponuje. Tři efektyVybrat si můžete ze tří efektů: brilliance nastavující jasnost tónu, reverb simulující přirozený odraz zvuků (reverberaci) v koncertní hale, a chorus. Výkonný systém ozvučeníSP-280 je vybaven dvěma zesilovači s výkonem 2 x 22 Wattů; nejvíc ve své třídě! A protože jejich basy jsou opravdu hluboké, stejně jako výšky hezky zvonivé, dotváří zvuk použitých zesilovačů celkově unikátní zvukovou kvalitu SP-280. Jelikož je vestavěný ozvučný systém opravdu výkonný, postačí vám na menších vystoupeních sám, bez potřeby obvyklé externí aparatury. Stylový designV duchu svého předchůdce SP-250, oceňovaného mimo jiné I pro svůj design, pokračuje také SP-280 v tradici stylových digitálních pian značky Korg. Jeho moderní křivky skvěle zapadnou do jakéhokoliv prostředí, a pozornost byla věnována dokonce I zadní straně, tak aby na pódiu vypadala dobře. Nemusíte se tak bát postavit ho kamkoliv, nejen zády ke zdi jako u jiných nástrojů. Simulace kladívkové mechaniky - Natural Weighted Hammer Action (NH)Systém Natural Weighted Hammer Action (NH) reprodukuje stejný herní pocit jako při hraní na tradiční piano, vybavené kladívkovou mechanikou – takže klávesy spodních oktáv jsou tužší, a vyšší zase měkčí, stejně jako u piana. Funkce Key Touch Control dovoluje nastavit tři různé úrovně herní dynamiky a přizpůsobit tak klaviaturu přesně vašim vlastním potřebám. Nízká hmotnost a snadný transportProtože SP-280 je určen k tomu, abyste si ho brali všude, kde jej potřebujete, je tomu přizpůsobena I jeho celková hmotnost, která je 19 kg (tedy v porovnání s SP-250 zhruba o 30% méně). Nově navržený stojanSoučástí balení je i odolný kovový stojan, který se snadno instaluje. LINE IN a LINE OUT jackNa zdířku LINE IN (stereo mini-jack) můžete připojit přenosný audio přehrávač (nebo podobné zařízení) a pustit jeho výstup přes reproduktory SP-280. Protože současně s tímto playbackem můžete hrát na klávesy, je to ideální kombinace pro živá vystoupení. Přes vstupy LINE OUT (phone jack) se dá připojit externí aparatura nebo nahrávací zařízení. MetronomVestavěný je metronom s možností nastavení tempa a hlasitosti, jakož i některými dalšími funkcemi. Funkce Touch ControlFunkce umožňuje vybrat si ze tří možností nastavení herní dynamiky, a přizpůsobit ji tak přesně vašim potřebám. Pedálové efektyS nástrojem je dodáván damper pedál, jehož účinek se liší podle intenzity sešlápnutí – stejně jako u tradičních pian. Dokoupit lze taky pedálovou jednotku PU-2 s dalšími dvěma pedály (soft a sostenuto pedál), tak aby sada pedálů byla kompletní stejně jako u akustických pian. MIDI konektivitaSP-280 podporuje MIDI standard. Ten slouží k přenosu hudebních dat mezi elektronickými nástroji a počítači. Prostřednictvím MIDI lze tak například kontrolovat jiná připojená zařízení z nástroje, na který hrajete. SPECIFIKACE: Keyboard:88 notes (A0–C8), Natural Weighted Hammer Action (NH) Touch selection:Light, Normal, Heavy Pitch:Transpose, Fine tuning Temperament:9 kinds Sound generation:Stereo Piano System Maximum polyphony:120 notes Sounds: 30 Total (10 x 3 Banks); Acoustic Piano x 5, Electric Grand, Electric Piano x 6, Harpsichord, Clavi x 2,Vibraphone, Marimba, Acoustic Guitar, Jazz Organ x 3, Pipe Organ x 3, Strings x 3, Choir 3 Effects: Brilliance, Reverb and Chorus (3 levels each) Demo Songs: 30 (Sound Demo song x 10, Piano Demo Song x 20) Metronome:Tempo, Time signature, Accent, Sound and Volume controls Connections:Line Out (L.MONO/ R), Line In, MIDI (In, Out), Headphones x 2, Pedal, Pedal unit Amplification:22 Watt × 2; Speakers:Oval (16cm – 8cm) x 2 Pedals:Damper**Half-pedaling supportedOr optional Pedal unit (Sold separately) Controls:Power, Volume, Piano Song, Transpose, Function, Touch, Brilliance, Reverb, Chorus, Bank, Sound x 10, Up, Down, Metronome Power supply:DC 19 V, AC adapter (included) Power Consumption:15W Accessories: AC adapter, Music Stand, Stand, and Damper pedal Options:Pedal unit PU-2\nPopis, fotografie a parametry produktu Korg SP-280 BK jsou získány z jednotlivých nabídek internetových obchodů. Před zakoupením produktu doporučujeme tyto informace (v konkrétním internetovém obchodě) překontrolovat.


S dopravou v ceně do obce Kozmice. Kvalitní pytlované uhlí Ořech 2 je určeno především pro automatické kotle na uhlí, ale může být vhodné i pro některé kotle s ručním přikládáním. Hnědé balené uhlí pochází výhradně z produkce Severočeských dolů a. s., úpravna Ledvice. Mezi rozhodující jakostní parametry, které odlišují kvalitní balené bílinské uhlí Ořech 2 od ostatních druhů hnědého uhlí v pytli, patří výhřevnost, nízk…\nS dopravou v ceně do obce Kozmice. Kvalitní pytlované hnědé uhlí Ořech 1 je určeno především pro kotle na uhlí, ale může být vhodné i pro některá kamna s ručním přikládáním. Uhlí balené do pytlů pochází výhradně z produkce Severočeských dolů a. s., úpravna Ledvice. Mezi rozhodující jakostní parametry, které odlišují kvalitní balené hnědé bílinské uhlí Ořech 1 od ostatních druhů hnědého uhlí v pytli patří výhřevnost, ní…\nS dopravou v ceně do obce Kozmice. Pytlované černé uhlí EKOHRÁŠEK je druh tříděného černého uhlí speciálně určeného pro kotle s automatickým podáváním. Černé uhlí EKOHRÁŠEK se vyznačuje pečlivým tříděním, velmi dobrým spalováním, při kterém zanechává minimální množství odpadního popela. S tímto výrobkem ušetříte čas se skládáním paliva a oceníte především jeho…\nS dopravou v ceně do obce Kozmice. Pytlované černé uhlí OŘECH (25-50 mm) je určeno především pro klasické kotle a kamna. Jde o kvalitní, nízkosirné a vysoce výhřevné černé uhlí. Černé uhlí Ořech (25-50 mm) se vyznačuje také velmi dobrým spalováním, díky kterému zanechá relativně malé množství odpadního popela. Při správném spalování má nízký obsah síry a díky tomu se ve vašem kotli neusazuje mnoho sazí. S tímto vý…\nS dopravou v ceně do obce Kozmice. Kvalitní pytlované kovářské černé uhlí je vhodné pro kovářské řemeslo. Toto pytlované kovářské uhlí se vyznačuje vysokou výhřevností, nízkým obsahem síry a taky velmi dobrým spalováním s optimální spékavostí. S tímto výrobkem ušetříte čas se skládáním paliva a oceníte především jeho jednoduché uskladnění, snadné objednání a dodávku až do domu …\nS dopravou v ceně do obce Kozmice. Kvalitní pytlované uhlí Ořech 2, 1 a uhelné brikety Rekord 2 balené na jedné paletě. Paleta obsahuje od každého druhu 10 pytlů po 25 kg. Je určeno pro klasické kotle na uhlí a kamna, ale i automatické kotle. Produkt patří mezi výběrové produkty uhelných paliv. Mezi rozhodující jakostní parametry, které kvalitní balené bílinské uhlí Ořech 2, 1 a německé uhelné brikety Rekord 2, odlišují od ostatních druhů hnědého uhlí a briket v pytli, patří…\nBílinské pytlované uhlí Ořech 2, 1 a uhelné brikety REKORD 2" balíme v našem moderním balicím centru a jsme tedy přímo výrobci baleného uhlí a briket v pytli, obchodní značky OK Paliva. S nákupem u nás máte jistotu, že zboží dopravíme do obce Kozmice přímo z našeho výrobního skladu.\nNejsme tedy klasické uhelné sklady v obci Kozmice, ale internetový obchod a výrobce baleného paliva. Ceník baleného uhlí, včetně dopravy do vaší obce Kozmice, je shodný pro celou Českou republiku. V klidu nakoupíte balené pytlované uhlí z vašeho domova a my vám ho přivezeme do obce Kozmice. Naše služby dosahují kvality vašeho oblíbeného uhelného skladu ve městě Kozmice.\nPytlované uhlí vám dovezeme do obce Kozmice.


5 nejhorších filmových rebootů | SHOWBIZ.CZ | Článek\nZažité a úspěšné série jsou pro filmová studia skutečnými zlatými doly, a to nejen v kinech. Když se totiž divákům hodně zalíbí, vytvoří se kolem nich něco jako kult, který si je pouští pořád dokola. A právě na takových lidech filmová studia často „parazitují“. Jejich nehynoucí lásku totiž zneužívají tím, že vytvoří nové filmy z této série, při jejichž tvorbě se už nemusí tolik snažit, jelikož mají alespoň částečně určitou diváckou základnu zaručenou.\nPrávě z toho důvodu vzniká celá řada remaků a rebootů, které se odkazují k původním filmům. Většinou však tyto filmy ani vzdáleně nedosahují kvalit originálu a jsou tak pouze snahou studií přijít k rychlým a snadným penězům. V dnešním článku se zaměříme na pětici nejhorších rebootů, které svým předlohám rozhodně nedělají dobré jméno.\nNejprve by bylo asi dobré říct, co to takový reboot vlastně je. Jde o restart úspěšné série, který může a nemusí využívat postavy původního filmu, ale odehrává se ve stejném světě, ve kterém dochází k podobným událostem. Od remaku se reboot liší tím, že většinou do detailu sleduje příběhovou linku původního díla, ale reboot si s příběhem může nakládat jak chce. V některých případech je to však spíše na škodu.\nPříkladem za všechny je snímek Mumie z roku 2017, kterým chtělo studio Paramount rozjet novou sérii filmů se strašidelnou tématikou. Paramount chtěl okopírovat úspěchy komiksového Marvelu, ale jak asi víte, úplně jim to nevyšlo. Mumie s Tomem Cruisem (57) v hlavní roli postrádala veškerý šarm původního filmu, ve kterém se hlavní role ujal Brandon Fraser (50).\nNový snímek se odehrává v současnosti a ze svižné dobrodružné jízdy dělá utahaný thriller, který se stal jedním z největších propadáků roku 2017. Z plánů na sérii s názvem „Dark Universe“ sešlo téměř okamžitě, co začaly přicházet první negativní recenze. Na ČSFD má snímek jen 54 procent, takže si o jeho kvalitách pravděpodobně dokážete udělat obrázek sami.\n4. Noční můra v Elm Street\nNásledujícím filmem se na ČSFD dostáváme už pod hranici padesáti procent a můžeme vám slíbit, že bohužel bude hůř. Moderní reboot úspěšné hororové série z osmdesátých let s jedním z nejikoničtějších padouchů se jeho tvůrcům zkrátka nepovedl. Už vás ale nebudeme dále napínat a prozradíme vám, že tento reboot i jeho předloha nesou název Noční můra v Elm Street.\nDlouhou dobu se zdálo, že se s nezapomenutelným Freddym Kruegerem už nikdy nesetkáme, ale podobně jako u jeho dalších hororových kolegů jej filmová studia prostě nemohla nechat na pokoji. Proto se v roce 2010 vrátil na plátna kin ve filmu režiséra Samuela Bayera (57). Role snového monstra se ujal Jackie Earle Haley (58), kterého můžete znát jako Rorschacha ze superhrdinských Watchmen.\nAni jeho nesporný talent však nedokázal kvality filmu pozvednout. Mladí herci, kteří se v těchto filmech padají děsivému vrahovi za oběť, nebyli schopní své výkony dostatečně „prodat“ a tak snímek působil spíše jako laciná parodie než jako plnohodnotný horor.\nO existenci následujícího rebootu možná ani nemáte tušení. Pokud tomu tak skutečně je, buďte za to rádi. Moderní Barbar Conan totiž kvalit původního filmu s Arnoldem Schwarzeneggerem (72) nedosahuje ani vzdáleně.\nVinu však opět nenese představitel hlavní role, jelikož legendárního válečníka ztvárnil další velmi talentovaný herec, kterého můžete znát jako Aquamana nebo třeba jako Khala Droga ze Hry o trůny. Je nesporným faktem, že má Jason Momoa (40) velmi bohaté zkušenosti s hraním nebezpečných bojovníků, ale nový Barbar Conan bohužel ani tak nefungoval.\nAčkoliv nový snímek přejal brutální násilí původního filmu, tam bohužel jeho pocta originálu skončila. Prapodivné speciální efekty a ploché postavy snímku podrážely nohy a ani Momoa nebyl v té době natolik zkušeným hercem, aby na svých bedrech dokázal nést celý film.\n2. Kurýr: Restart\nSérie filmů s názvem Kurýr byla nevídanou akční podívanou o profesionálním řidiči, který pro doručení zásilek dokázal překonat jakékoliv překážky. Filmy s Jasonem Stathamem (52) byly adrenalinovou jízdou, která v sobě skvěle mísila dopravní honičky a napínavé pěstní souboje.\nV roce 2015 však v koprodukci Francie, Číny a Belgie vznikl nový film s názvem Kurýr: Restart, který kromě charizmatického hlavního hrdiny postrádal všechno, co z původních filmů dělalo sice trochu přihlouplou, ale nesporně zábavnou akční podívanou.\nFilm totiž fungoval úplně opačným způsobem, než jeho tvůrci zamýšleli. Kvůli nudnému scénáři, podprůměrným hereckým výkonům a odfláknutým akčním scénám se tak spousta diváků raději vrátila k původní trilogii z počátku nového tisíciletí.\nNa nezáviděníhodném prvním místě dnešního seznamu se s 43 % divácké oblíbenosti na serveru ČSFD dostala Fantastická čtyřka z roku 2015. Tím samozřejmě nechceme tvrdit, že by původní dva díly série byly nějakými filmovými klenoty, ale ačkoliv měly tyto snímky své poměrně zásadní vady, stále šlo přinejmenším o zábavné odreagování.\nTo se však o rebootu říct nedá. Namísto dobrodružného superhrdinského filmu se diváci dočkali rozvleklých pseudovědeckých diskuzí, prapodivného příběhu a dalších prazvláštních filmařských rozhodnutí. Natáčení totiž provázela celá řada zákulisních krizí, které se na konečném produktu znatelně podepsaly. Příběh nesmyslně skáče z jedné události k druhé, herci nemají tušení, co jsou jejich postavy vlastně zač a obecně je sledování nové Fantastické čtyřky přinejmenším naprostá nuda.\nJackie Earl... Jason Momoa Jason Stath... Tom Cruise\n89% (93 hlasů) 6000.místo\n92% (83 hlasů) 6348.místo\n90% (70 hlasů) 5925.místo\n87% (73 hlasů) 8128.místo\n84% (39 hlasů) 8224.místo\nJackie Earle Haley, Jason Momoa, Tom Cruise, Jason Statham\nMumie, Kurýr, Fantastická čtyřka, Barbar Conan, Noční můra v Elm Street\nnejhorší filmy, nový Barbar Conan, nejhorší rebooty, co to je reboot, nepovedené rebooty, Kurýr reboot, Mumie reboot, Barbar Conan reboot


Antirughe Repair Intensive Balm Eye and Lip Contour - RH\nBohatý a hutný balzám na oči a rty bez vůně, který se rychle absorbuje. Ideální pro mladou pleť jako prevence tvorby prvních vrásek. Zanechává pleť pevnou, kompaktní a hydratovanou. Extrakt z granátov\t... Číst dál\nBohatý a hutný balzám na oči a rty bez vůně, který se rychle absorbuje. Ideální pro mladou pleť jako prevence tvorby prvních vrásek. Zanechává pleť pevnou, kompaktní a hydratovanou. Extrakt z granátového jablka a vitamín E bojují za pomocí antioxidančních účinků proti prvním vráskám a ztrátě elasticity. Obohacen o Colhibin, derivát z rýžových proteinů, který chrání pleť proti UV záření a redukuje degenerativní proces kolagenových vláken a bojuje proti prvním příznakům stárnutí.\nPoužití: Aplikujte ráno a večer na perfektně vyčištěnou a suchou pleť. Malé množství balzámu vklepejte do očního okolí a kolem rtů a jemně vmasírujte do úplného absorbování pokožkou.\nVýsledky: Den za dnem je pokožka kolem očí a rtů pružnější, kompaktnější a hydratovanější. Pravidelným používáním jsou mikrovrásky viditelně redukovány a pokožka získává mladší, uvolněnější a zářivější vzhled.\n• výtažek z granátového jablka spolu s vitamínem E – pomáhají díky své antioxidační schopnosti působit proti tvorbě vrásek a ztrátě pružnosti pokožky\n• kolhibin – derivát z rýžových proteinů chrání pokožku před škodami, které jsou způsobeny UV zářením, předchází redukci kolagenu a působí proti prvním projevům stárnutí pokožky\nTextura: Bohatá a výživná, bez parfemace, snadno se vstřebává.\nAqua (Water), Cyclopentasiloxane, C12-15 Alkyl Benzoate, Glyceryl Stearate, Peg-100 Stearate, Cetyl Alcohol, Quaternium-18 Hectorite, Limnanthes Alba Seed Oil (Limnanthes Alba (Meadowfoam) Seed Oil), Polysorbate 20, Sodium Polyacrylate, Punica Granatum Bark Extract, Hydrolyzed Rice Protein, Retinyl Palmitate, Tocopherol, Helianthus Annuus Seed Oil (Helianthus Annuus (Sunflower) Seed Oil), Glycerin, Ascorbyl Palmitate, Dimethicone, Lecithin, Carbomer, Dimethiconol, Propylene Glycol, Beta-Sitosterol, Squalene, 1,2-Hexanediol, Alcohol, Bht, Sodium Hydroxide, Disodium Edta, Citric Acid, Caprylyl Glycol, Tropolone, Sodium Benzoate, Phenoxyethanol


Ombre Clothing Moderní pánská mikina žlutá b920 recenze, zkušenosti 2019 | shopaholicnicol.cz\nOmbre Clothing Moderní pánská mikina žlutá b920 recenze, zkušenosti 2019\nRecenze nám o ✅ Ombre Clothing Moderní pánská mikina žlutá b920 prozradily, co se zákazníkům líbí, jaké má výhody a nevýhody. Cena ... Číst dál »\nRecenze nám o ✅ Ombre Clothing Moderní pánská mikina žlutá b920 prozradily, co se zákazníkům líbí, jaké má výhody a nevýhody. Cena ✅ 515 Kč je ve srovnání s vysokou kvalitou produktu nízká. Zkušenosti, diskusi a hodnocení najdete i přímo pod produktem. Klasická pohodlná mikina s kulatým výstřihem bez kapuce. Rukávy jsou v kontrastní barvě a ukončené jsou lemem i spodní část mikiny. Kombinujte s bomber bundou a trendy džíny. Materiálové složení: 70% bavlna, 30% polyester. S M L XL XXL A 67 70 73 76 79 B 50 52 54 56 58 D 75 77 79 81 83\nE-shop BudChlap.cz Prodává toto zboží Ombre Clothing Moderní pánská mikina žlutá b920 Za výhodnou cenu 515 Kč. Vyberte si, kde ho koupíte.\nChcete vědět, co si o Ombre Clothing Moderní pánská mikina žlutá b920 myslí ostatní, jaké mají s produktem zkušenosti a jaké jsou na tento produkt ✅ recenze? Chcete vědět, zda je cena 515,00 Kč ta nejnižší nebo můžete produkt sehnat jinde levněji? Ověřte si to na srovnávači cen »


Zeman bude chtít dál rozbíjet ČSSD a vyřizovat si účty, míní Dienstbier - iDNES.cz\n14. ledna 2013 12:24, aktualizováno 12:24\nVe finále kampaně před prezidentskou volbou Jiří Dienstbier za přítomnosti špiček červenou fixou škrtl Miloše Zemana. I teď říká, že Zeman se bude snažit ČSSD rozbíjet a vyřizovat si osobní účty. | foto: Petr Topič, MAFRA\nKdyž vrcholila Dienstbierova kampaň, škrtl před zraky špiček strany červeným fixem plakát s bývalými premiéry Milošem Zemanem i Janem Fischerem. Spolu se Zemanem na něm byli jeho exporadce Miroslav Šlouf či zástupce české pobočky ruského Lukoilu a nynější Zemanův spolupracovník Martin Nejedlý.\n"Říkám stále to samé. Jsou tu dva kandidáti, z nichž ani jeden není levicový. Nehodlám nic měnit na tom, co jsem vyřkl," řekl Dienstbier. Pro usnesení, ať voliči zváží Zemanovu podporu (více zde), nehlasoval. Když se na podpoře Zemana kolegové v ČSSD shodli, Dienstbier právě poskytoval rozhovory.\nLubomír Zaorálek z ČSSD komentuje vyhazov Karolíny Peake z čela resortu obrany\n"Svého kandidáta na Hrad teď nemám," uvedl v pondělí místopředseda ČSSD Lubomír Zaorálek. Mezi Milošem Zemanem a Karlem Schwarzenbergem si nevybere. K volbám prý přesto i v druhém kole půjde. "Jsou přece i jiné možnosti než volit jednoho, nebo druhého kandidáta," řekl iDNES.cz Zaorálek.\nNa dotaz, zda přinejmenším část vedení strany nepopírá sebe sama, když teď doporučuje Zemana, odvětil, že mu formulace o tom, že lidé mají podporu Zemana "zvážit", připadala kompromisní a přijatelná. "Teď není čas na debatu o Miloši Zemanovi. Je to především symbolická funkce s minimálními kompetencemi. Pro ČSSD je zásadní soustředit se na to, o co jde především, a to je výhra v příštích volbách do Poslanecké sněmovny," dodal Zaorálek.\nSobotka: Je to kompromis a volba menšího zla\nPředseda ČSSD Bohuslav Sobotka vysvětluje změnu náhledu na Zemana v tom, že strana jednak nemá ve druhém kole vlastního kandidáta, ale i tím, kdo proti Zemanovi kandiduje.\n"Je velký rozdíl, když máte vlastního kandidáta a když musíte volit kompromis, tedy menší zlo. My jsme politická strana, která má nějaký program a pan Schwarzenberg, který byl ve vládách Mirka Topolánka a teď i Petra Nečase, reprezentuje stranu TOP 09, s jejímž programem zásadně nesouhlasíme. Nemohli jsme strčit hlavu do písku tím, že nepodpoříme nikoho. Proto jsem vedení strany doporučil nadhled a velkorysost," zdůvodnil podporu Zemana šéf ČSSD.\n"Za situace, kdy by na Hrad mohl jít protagonista současné vlády Schwarzenberg, nebylo co řešit," řekl iDNES.cz místopředseda Zdeněk Škromach.\nOn sám přitom v minulosti patřil k lidem, kteří měli k Zemanovi blízko, takže pro něj ani nemuselo být těžké podpořit právě Zemana. "Nechte toho kádrování. Podporoval jsem Jiřího Dienstbiera, nenajdete žádné moje vyjádření proti němu. I teď podporuji kandidáta, ke kterému se přiklonila ČSSD," zdůraznil Škromach.\nMístopředsedkyně Marie Benešová od začátku jasně podporovala Zemana a byla proti nominaci Dienstbiera, takže je teď spokojená. "Nepovažovala jsem pana Dienstbiera nikdy za vhodného kandidáta a také jsem to jasně říkala. A nebyla jsem sama. Kolega Škromach měl podobný názor. Čekala jsem, že něco udělá v Praze, a on místo toho utekl do Senátu. Situace v ČSSD se neuklidní, dokud se nevyřeší to trauma prezidentské volby před deseti lety," míní Benešová.\nTehdy sociální demokraté v tajné volbě nepodpořili Zemana a poslali ho do důchodu na Vysočině. Hlavními protagonisty tehdy byli Stanislav Gross a tehdejší premiér Vladimír Špidla. "Na sobotním jednání předsednictva jsem byl jako host. Prostě padlo takové rozhodnutí a dál o tom nemá cenu diskutovat," říká Špidla.\nTémata: hrad, Prezidentské volby 2013, Bohuslav Sobotka, ČSSD, Důchod, Jan Fischer, Jana Fischerová, Jiří Dienstbier, Kandidátky, Karel Schwarzenberg, Lukoil, Marie Benešová, Martin Nejedlý, prezidentské volby, Stanislav Gross, Vysočina, Zdeněk Škromach\nMiloš Zeman se nemá proč urážet na slovenská média a nedávat jim rozhovory. Komentátor deníku SME Peter Morvay má totiž...\nJiří Dienstbier nakonec získal téměř stejně hlasů jako favorizovaný Jan Fischer. Mohlo to dopadnout i jinak, kdyby se...


Global Conveyor Closure (GCC) je kompaktní uzávěr dopravníkových zařízení vhodný pro přerušované a spojité dopravníky. Pro montáž tohoto systému je nutné zajistit jen mírný přesah na stěně kolem otvoru. Díky minimální tloušťce posuvného prvku stačí zajistit u přerušovaných dopravních systémů velmi úzké přerušení (místo oddělení). Možnosti povrchové úpravy se pohybují od cenově výhodného základního provedení posuvného prvku z povrchově neošetřených požárních desek, přes úpravu pomocí disperzních barev, až po vysoce kvalitní opláštění z pozinkovaného ocelového plechu (volitelně ošetřeno práškovým nástřikem nebo vyrobeno přímo z ušlechtilé oceli).\nz vrchu dolů • zleva doprava • zprava doleva\nEI1 30 • EI1 60 • EI1 90 • zkoušeno podle DIN EN 1366\npřerušovaný dopravník • trať se sklonem • spojitý pásový dopravník • spojitý pojezdový vozík • spojitý válečkový dopravník • spojitý řetězový dopravník\nCertifikovaná oblast (max. 10,00 m²)


Panenka o Maradonovi: Byl geniální, právem patří do naprosté špičky, ale podlehl svodům – ČT sport – Česká televize\nSmutné, nepříjemné, nečekané. Tak okomentoval odchod Diega Maradony legendární Antonín Panenka. České fotbalové legendě je už jednasedmdesát a před nedávnem si prožil své při těžkém průběhu nákazy koronavirem. Už je ale v pořádku, a tak zavzpomínal na kontroverzního chlapíka, který běhal po hřišti v dresu s desítkou na zádech a ve středu v šedesáti letech podlehl infarktu.\n"Já měl to štěstí, že jsem si proti němu mohl zahrát. To bylo v roce 1980, prohráli jsme jedna nula. On teprve začínal, nebylo mu ještě ani dvacet, ale už tehdy byl nejlepší na hřišti a spoluhráči ho pořád hledali. Náš trenér tehdy na něho nasadil Frantu Štambachera, to byl hodně nepříjemný fotbalista a uměl hráče obsazovat, ale Maradona si s ním tehdy dělal, co chtěl," vzpomíná autor rozhodující penalty ve finále mistrovství Evropy 1976 v Bělehradě, kterou vstoupil do dějin fotbalu také.\nPřiznal, že malého Argentince do té doby vlastně nezaregistroval. "On už byl ale tuším vyhlášený nejlepším hráčem do jednadvaceti let na Jihoamerickém americkém šampionátu - končil Kempes a začínal on. Já jsem do té doby ale věděl jen, že nějaký Maradona je, ale netušil jsem, o koho jde," vybavuje si Panenka jediné setkání s tímhle hráčem.\nA co legendární fotbalový hračička z vršovického Ďolíčku na Maradonovi obdivoval nejvíc? "Byl geniální, měl myšlenku a dokázal ji zrealizovat. Byl to technik, kreativní fotbalista, který právem patří do naprosté špičky v celé historii fotbalu," tvrdí jednoznačně.\nOvšem každá mince má dvě strany. "Ve sportu byl špička, ale jeho osobní život příklad do čítanek zrovna nebude," dodal Panenka a hned přidal pohled na Maradonův život mimo fotbal, kde proběhly drogy, alkohol, kontakty s mafií.\n"Přišel v jednadvaceti do velkého světa. A to zamotá hlavu devadesáti procentům lidí. Najednou mu všechno leželo u nohou, peněz měl, kolik chtěl, koupit si mohl cokoliv, holky za ním běhaly. Všechno dostal na stříbrném podnose... Udržet si skromnost a pokoru v takové situaci je hrozně těžké. A on těm svodům podlehl," vybavuje si muž s populárním knírkem, jenž zažil jen zlomek podobné změny životního stylu, když mohl už po třicítce z tehdejšího socialistického Československa odejít hrát do Rapidu Vídeň.\nPanenka po ukončení kariéry nikdy nedělal hlavního trenéra ve velkém fotbale. Zato slavný Argentinec trénoval mnoho týmů, ale nikdy už s nimi nic velkého nedokázal. "Když umíte kopat, nikde není řečeno, že budete dobrý trenér. Na to musíte mít jiné předpoklady. Třeba já jsem s těma klukama spíš kamarád, což není dobře, tam je třeba pevná ruka, disciplína, občas zařvat, někoho vyhodit, takže jsem maximálně dělal asistenta nebo trenéra brankářů. Na hlavního trenéra nemám předpoklady a on na tom byl nejspíš podobně," řekl vynálezce vršovického dloubáku.\nA proč Maradona přesto dlouho trénoval? "Mít za trenéra Maradonu je atraktivní. Tam nejde jen o to, že by chtěli, aby trénoval jejich tým zrovna on. Je to ale určitě taky dobrý marketingový tah," vysvětluje s tím, že když ty nabídky slavný Argentinec dostával, tak je zkrátka přijímal.


Indie: Policisté vyšetřují krádež kravského trusu - CNN Prima NEWS\n25. června 2021 00:58\nIndičtí policisté vyšetřují loupež skladu ve vesničce Dhurena, ze kterého zloději odnesli téměř tunu kravského trusu.\nPolicisté nechápou, jak se zlodějům podařilo převézt tak velké množství hnoje a přitom zůstat bez povšimnutí. „Vyslechli jsme několik podezřelých, ale zatím jsme nikoho nezatkli,“ uvedl ve středu policista Harish Tandekar, který má případ na starost. „Zatím ani není jasné, proč byl trus ukraden,“ doplnil s tím, že strážci zákona dělají maximum, aby pachatele dopadli.\nMotivem mohlo být zpeněžení materiálu. Podle deníku Daily Mail totiž poptávka po kravském trusu v Indii v poslední době značně vzrostla. Země totiž již několik let podporuje zemědělce v jeho prodeji pro ekologické zemědělství. Například stát Čhattísgarh, ve kterém se vesnička Dhurena nachází, vykupuje od tamních chovatelů dojnic 100 kilogramů výkalů za 200 rupií (asi 58 korun).\nVyrábí se z nich například hliněné lampy, posloužit může také k podpalování ohně, pokud se smíchá například se senem a usuší na slunci. Vláda také plánuje v budoucnu začít vyrábět z kravského trusu zubní pasty, šampony a repelenty proti komárům.\nTrus vás ochrání i před covidem\nKravský trus Indové využívají i k náboženským rituálům. Jak je známo, kráva je pro hinduisty posvátné zvíře, její trus a moč proto slouží posvátným praktikám či k léčbě.\nV květnu média zaznamenala případ, že skupina hinduistů v západním státě Gudžarát jednou týdně navštěvuje kravské přístřešky, ve kterých se výkaly potírají. Poté je smývají mlékem. Věří totiž, že kravský trus posílí jejich imunitní systém a ochrání je před covidem. To okomentoval prezident Indické lékařské asociace JA Jayalal. Podle něj „léčba“ nejenže nefunguje, ale může naopak přispívat k šíření viru. Nemocní se totiž k léčbě schází často ve skupinách.\npolicie Indie vyšetřování krádež zemědělství vesnice sklad finance kravský trus Dhurena


Anketa: Jaký názor mají prezidentští kandidáti na placené nadstandardy ve zdravotnictví – Forum24\nAnketa: Jaký názor mají prezidentští kandidáti na placené nadstandardy ve zdravotnictví\nČást prezidentských kandidátů by se za určitých okolností nebránila zavedení spoluúčasti pacientů či zavedení standardů ve zdravotnictví. Věří tomu, že by se tak podařilo pro zdravotnictví zajistit více peněz. Vyplývá to z odpovědí prezidentských kandidátů na anketu ČTK.\nOtázka: Jste pro zavedení spoluúčasti pacientů a standardů ve zdravotnictví?\nOtázkou je, co se spoluúčastí rozumí, ale obecně ji nedoporučuji, je to politicky velmi citlivá záležitost. Platby za nadstandardní nezdravotnické služby, pokud vím, fungují a je možné o jejich úrovni a struktuře diskutovat. Neměly by ale narušovat princip současné zdravotní péče pro všechny.\nJe jasné, že udržet vysokou úroveň našeho zdravotnictví něco stojí. Doporučuji omezit tradiční přijímání dárků od pacientů, které se stalo samozřejmostí. Na místě je naopak hledat takové standardy, které by vedly k odpovědnosti personál i pacienta.\nV českém zdravotnictví by mělo být jasno, na jakou péči mají pacienti nárok. Není přípustné, aby pacienti platící si stejné pojištění dostávali jinou péči jenom proto, že se ocitnou v jiné nemocnici nebo nemají dobré známé ve zdravotnictví. Kuliši, kteří jsou přednostně ošetřováni, protože znají ředitele nemocnice, poškozují věrohodnost českého zdravotnictví. Sociálně únosnou spoluúčast na nemocniční stravu neodmítám, zvláště napomohla-li by zvýšení platů zdravotních sester, jejichž nedostatek je kritický. Kvalitní péče o pacienty je proto ohrožena.\nZákladní standardy, přístupné a zaručené všem, bychom definovat měli. Zároveň bychom je měli pravidelně zvyšovat úměrně růstu prosperity země. Spoluúčast by zřejmě pomohla předejít zneužívání zdravotní péče. Její zavedení by však nesmělo ohrozit přístup pacientů ke zdravotnictví, zejména pak těch sociálně slabých či chronicky nemocných.\nPokud se má kvalita zdravotnictví udržet a zvyšovat, musí se zvýšit objem peněz, které do něj přicházejí. A je na celospolečenskou diskusi, jakým způsobem k tomu dojde. Spoluúčast pacientů je jedním z nich.\nVezmeme-li v úvahu, že by se spíš oficiálně potvrdilo to, co již vlastně existuje, pak nejsem proti.\nJá jsem jistou malou spoluúčast pacientů zavedl a následující vlády to destruovaly. Mimo jiné se tím odlehčilo těm nejtěžším případům s finančně náročnou medikací, protože se zastropovaly pro tyto lidi roční výdaje. Pro skutečně potřebné! Zrušení poplatků pokládám za nebezpečný populismus. Spoluúčast pak může být zavedena formou platby za nadstandard, například za hotelové služby. Jsem však proti tomu, aby existovala dvojí kvalita péče – pro chudé a pro bohaté. Nemyslím, že současné strany a předpokládatelné vlády se budou tímto problémem zabývat. Jsme tak v rámci OECD zemí s nejnižší spoluúčastí pacientů.


Find out how Czechia celebrates Halloween | TheMayor.EU\n2020-10-26 09:49:00 (Last edit 2021-01-04 14:01:12)\nVšichni na celém světě alespoň jednou slyšeli slova jako „Halloween“ nebo „Dia de la Muerto“ ze španělsky mluvících zemí. Ale oslava památky mrtvých je typická pro celý svět. V České republice je známý jako „Dušičky“ a je trochu odlišný.\nSaihman byl keltský svátek, ve kterém se oslavoval konec roku. Oslava se konala v noci z 31. října na 1. listopadu. V tuto noc Keltové věřili, že bariéra mezi mrtvými a živými zmizí. A tak se duše zesnulých mohou vydat na Zemi a živí se mohou vydat do říše podsvětí.\nKeltové využívali tento čas, aby vzpomínali na své blízké, kteří zemřeli, zapálením ohně, většinou ve formě svíček. Keltové věřili, že oheň působí jako ochrana proti duším hříšníků. A oheň také povede duše čistých.\nJelikož Keltové pravděpodobně obývali střední Evropu, lze diskutovat o tom, že oslavy Saihmanu se konaly dokonce i na území budoucí České republiky. Tento svátek byl později nahrazen katolickou církví za Den Všech svatých (který se slaví 1. listopadu). A Dušičky se slaví den pot té, tedy 2. listopadu\nNa oslavu toho, že smrt není poslední kapitola v lidském životě, je ve zvuky navštěvovat hroby nebo krypty rodiny nebo blízkých, které se poté ozdobí květinami a zapálí se na nich svíčky.\nNa Dušičky je také možné, aby se rodiny těch, kteří byli během živo ta hříšní, modlili za jejich vykoupení v posmrtném životě. Věří se, že dne 2. listopadu dostanou hříšní duše příležitost vykoupit se ze svých minulých hříchů.\nExistuje několik pramenů, které uvádějí, že rodiny zesnulého hříšníka pálili máslo v olejových lampách. Neodpuštěné duše se pak mohou vykoupat ve spáleném máslem a očistit se od svých hříchů.\nA co Halloween v České republice\nHalloween dodnes není v České republice oficiálním svátkem, a proto není ani oficiálně oslavován. Dodnes je Halloween vnímán jako cizí svátek, a většina Čechů (mladých i starých) nemá žádné skutečné spojení s tímto dnem.\nJediná místa, kde můžeme vidět jakýkoliv vliv Halloweenu, jsou školy nebo jiné akce spojené s dětmi. Anebo bary / společenské akce. Jeden Halloweenský zvyk, který v České republice uchytl a je stále populárnější, je vyřezávání dýní. S blížícím se 31. listopadem se české doby začínají ozdobovat těmito uměleckými dílami.\nCo tedy dělat v České republice během Halloweenu?\nJak již bylo výše zmíněno, tradiční zvyky spojené s Dušičkami jsou spíše časem pro meditaci a uctění památky vašich blízkých. Ale pokud jde o Halloween, i když to není ustanovený svátek. Naskytuje se několik aktivit, které si můžete dopřát.\nNapříklad většina barů a hospod v centru Prahy bude vyzdobena v duchu Halloweenu. Pro ty nejmenší mohou existovat průvody, jelikož oblékání se za čarodějnici, vlkodlaky, duchy nebo jiné mystické stvoření může být zábavné. I když toto není běžné, některé komunity pořádají akce jako „strašidelný les“ nebo něco podobného. Tyto akce jsou zaměřeny hlavně na děti.\nChcete-li však plně pochopit českou kulturu a zvyky, měli byste pravděpodobně jít tradičním způsobem a oslavit Dušičky. Pokud jste tedy v České republice náhodou 2. listopadu, zapalte si několik svíček, možná navštivte i nejbližší hřbitov. A přitom, remanence na vaše blízké.\nKdo ví? Možná to čas strávený takovým meditativním způsobem nějak obohatí váš osobní život. A poté se možná budete účastnit těchto zvyků, jejichž historie má kořeny v dobách starých Keltů.


Rekreační apartmán Swiss Holiday Park v Morschach CH6443.2.1 | Interhome\n3-pokojov byt pro 6 osob, 70 m2, komfortně a moderně zařízeno. Obývací pokoj/jídelna s kabelovou TV, krbovými kamny, jídelní stůl a jídelní kout. Kouření zakázáno. Internet (Wireless LAN [WLAN]). 2x sklápěcí skríňové lůžko. Ložnice s 1x dvoulůžko. Ložnice s 2x postele. Obytná kuchyně s 2-plotýnkový sporák, mikrovlnka, trouba, jídelní stůl, jídelní kout, myčka a lednicí. Jídlo: snídaně (extra), donáška pečiva (extra). Sprcha/WC a oddělené WC. Balkon 5 m2, zahradní nábytek. Další zařízení: telefon.\nNový, velký, ideální pro pobyt s dětmi. Rekreační zařízení "Swiss Holiday Park", postavený v roce 2007, obklopen loukami. Zařízení domu: tělocvična, vířivka, herna, výtah, ústřední topení, 24-hodinová recepce, masáže, kulečník/biliard, solárium, hlídání dětí, prádelna, sauna (extra), pračka (extra), sušička (extra). Možnosti parkování: rezervované parkovací místo, společné garáže. Příjezd k domu možný celoročně. Poloha: nad Vierwaldstätter See, klidná, vyvýšená poloha. Výhled z domu na hory a na krajinu. Okolí domu: pozemek (ke spoluužívání), zahrada (ke spoluužívání), krytý bazén (ke spoluužívání, vyhřívaný, otevřeno od 01.01. do 31 .12.), dětské brouzdaliště (ke spoluužívání), dětské hřiště (ke spoluužívání), tenis (ke spoluužívání), ping-pong (ke spoluužívání). Infrastruktura a vzdálenosti: obchod 20 m, potraviny 20 m, supermarket 2 km, restaurace 20 m, krytý bazén 20 m, termální bazén 20 m, sportovní centrum 20 m, golfové hřiště 100 m, tenis 20 m, vlek 3 km, jízdárna 20 m, sáňkařská dráha 20 m, běžkařské stopy 300 m, lyžařská škola 3 km, dětské hřiště, 20 m, visutá lanovka 3 km, autobusová zastávka 20 m. Upozornění, v okolí se nachází: dálnice v 2 km, hlavní silnice v 1.5 km a železnice v 2 km.


24. 10. 2011 08:37 − 2995× − 38\nTaké na Rally Catalunya se usilovně diskutovalo o přesunu Sebastiena Ogiera do týmu Ford.\nTaké na Rally Catalunya se usilovně diskutovalo o přesunu Sebastiena Ogiera do týmu Ford. Ba co víc, začíná se to považovat za již hotovou věc a nepřímo to začínají potvrzovat i lidé více než povolaní.\nPetter Solberg v rozhovoru pro norskou televizi uvedl, že výměna mezi továrními týmy je již dohodnuta. Problém byl jen v tom, že Ogier má u Citroenu ještě platnou smlouvu na další rok, a tak ke vzájemné dohodě muselo dojít. Citroen nedávno podepsal další dvouletou smlouvu s Loebem a ambiciózní Ogier nechce hrát v týmu druhé housle. Proto se jeho přestup zdá velmi pravděpodobný a s oficiálním oznámením se čeká hlavně proto, že Ford stále ještě oficiálně neprodloužil svoje působení v rally do dalších let.\nOgier by měl u Fordu vytvořit dvojici s Latvalou, což by byla hodně silná dvojice do dalších sezón. Samotný Petter Solberg zatím jasno o své budoucnosti nemá. Námluvy s Volkswagenem nebyly úspěšné, údajně kvůli financím. Citroen Norge má ale velký zájem na tom, aby Petter jel i nadále s Citroenem. Letos to tedy vypadá, že změn v týmech bude nebývale hodně.\n24. 10. 2011 08:49\nA Hurvajs v Citroenu dvojka\n24. 10. 2011 09:07\nTo je ovšem skvělá zpráva - budeme mít totiž relativně přesné srovnání aut - DS3 a Fiony.\n24. 10. 2011 09:15\npřesně tak, Hurvaj do Citroenu, to by byla pecka !!!\n24. 10. 2011 09:36\nJen by mě zajímalo, co na to JML. Příští sezonu by mohl být jednička, kdyby Hirvo zůstal a vedle Ogiera to asi tak snadno nepůjde. Mimo to, Ogier má trošku jiné návyky co se týče chování k teamovému kolegovi, než Hirvo a Jari. Jsem zvědav jak se poperou, pokud to tak dopadne. Rychlostně jsou na tom oba hodně dobře.\n24. 10. 2011 09:41\njindrej: ze by to bylo jak letos u fordu? ;) teda pokud je na teto zprave neco pravda\n24. 10. 2011 09:45\nKua JML je dnes už také borec na jedničku. Tomu tedy asi zbyde VW. S Ogim to bude mít ještě horší než letos. Ale nakonec zatím to je JPP tak uvidíme příští rok.\n24. 10. 2011 10:00\nKdyž Jarin začínal u Stobartu,říkal jsem si ten kluk má budoucnost,a je to tu.Je pravda že letos se mu moc nedařilo,(i ta technika selhala)ale jak vidíte zbytek sezony je ůplně o něčem jiném,já myslím že jestli bude jako 2 určitě se stím smíří.\nA že by Solby šel dělat dvojku velkému Sebovi? Aspoň by nemusel tolik solit ze svého a občas by ho možná nechali vyhrát... Rozhodně by měl na vítězství větší šanci než coby soukromník.\nNo to bude zajmavý,prdel by byla,kdyby byl ve fordu taky týmová dvojka,jelikož Latvala se mi líbí vípodle výsledků) a je chytřejší.Ogier je dost hrr...\n24. 10. 2011 10:41\npupik: pokud se tyto zpravy potvrdi (a Ford zustane v MS atd.), tak Ogier do Fordu urcite nepujde delat dvojku. To by mohl uplne klidne zustat u Citroenu. Tipuji v lepsim pripade na opet neostre rozdeleni na tymovou jednicku a dvojku a uvidi se v prubehu sezony. Stejne jako letos. A jakkoli silna je na papire sestava Ogier/Latvala, vyuzit jeji plny potencial bude, myslim, ukol az nadlidsky. Mozna i pro tak schopneho a zkuseneho cloveka jako je Malcolm Wilson.\nTake by me zajimalo, jak je to mysleno s krachem jednani Pettera a VW kvuli financim. Petter neumel prinest do tovarniho tymu VW dost penez?\n24. 10. 2011 10:48\nPetter prachy chtěl a nabídli mu málo\nVe fordu bych to videl tak, aby jim nechali volnou ruku. Minimálně do pulky sezony, a pak podle momentálního pořadí upřednostnil lépe postaveného. Jen ať mají oba stejné šance. Navíc fotd by konečně mohl začít vyhrávat asfalt\nNovej: no aspon ze tak\nTo by si teda pomohli tam vzit hurvajze......\n24. 10. 2011 11:20\nNějak stejně nechápu celkový smysl téhle rošády. Hirvonenova výkonnost poslední dvě sezony (od té velké rány) klesá, tím pádem jako náhrada zo Ogiera podle mě úpadek. Navíc Loeb není nejmladší a po jeho odchodu ho Hirvo nedokáže nahradit. Ani nevím koho má Citroen jako vycházející hvězdu. Tanaka má Ford a zbytek si sebere VW. Z Ogierova pohledu taky nechápu, proč si ty dva roky nepočká a jde radši do (podle mě) jasně slabšího teamu a riskuje, že je nakones přejede Mini i VW. Jediný kdo na tom vidělá je Ford, pokud se jim kluci teda nepoperou. Třeba to je ale jenom fáma.\n24. 10. 2011 11:25\nCitroen ma Neuvilla v zásobě ,U Fordu to bude fungovat,pojedou a nebude nikdo jednicka,až když se stane že jeden je víc ve předu jako letos,pojedou na něj.\nJá v tom vidím šanci prostě porovnat reálně ty dva vozy. Jestli půjdu u Citronu Hirvo nahoru a Ogier nebude jezdit rovinu s Loebem, je jasné, že DS3 má silně navrch. Uvidíme, nechme se překvapit.\n24. 10. 2011 11:31\nNo a vzhledem k tomu ze se nikde nemluvi o Otikovi, co kdyby sel do Citronu misto Ogiho z Fordu on?\n24. 10. 2011 12:32\nCitroen si Ogiera vypiplal a on se na ne vybodl. Kdyz mu rekli, jed na Loeba, tak se na ne vybodl,resp. pomlouval.....Bych ho s Citroena vyhodil a do Fordu nevzal. To neni teamovej hrac. Podelal Citroen, podela i Malcoma. Samozrejme ze "silnejsi pes su.á" a on nechce byt zadnej "prizdisrac" nebo podrztaska , ale tohle jeho arogantni chovani je do nebe volajici.\n24. 10. 2011 13:03\nLidi, berte cast i jako spekulaci. Tyto moznosti se objevuji na nejmenovanych zahranicnich forech, prebira je znaly a fundovany clovek z jineho ceskeho rally webu a dava tim moznost k dalsim spekulacim i zde. Cast muze byt pravda, cast ne. Jestli Solberg neco rekl v TV, asi mel nejaky duvod, kdyz se nebal to vypustit. Co se tyka velkych naroku na penize od VW, je to spekulace, coz v tagu Shacki uvadi. Info o tom, ze ma Citroen Norge zajem pokracovat s Solbergem jsem nekde pod clankem psal uz vcera ja. Ale taky je to jen povidacka. Pravda se ukaze az po tydnech. Osobne si bych si pral prestup Ogiera, pomohlo by to obema vedoucim tymum a prineslo by to oziveni.


Soutěž o 3 knihy Povídky a jedna báseň\n6. 4. 2021 - 19. 4. 2021\nMáte rádi knihy Zdeňka Svěráka a jeho osobitý humor? V tom případě by vám neměla uniknout jeho nejnovější kniha, ve které tentokrát najdete nejen povídky, ale také jednu báseň, která tak trochu předpovídá budoucnost našeho národa.\nPříběhy ze života i vymyšlené\nve které tři z vás mohou vyhrát knihu Povídky a jedna báseň.\nLeni07 (696), Klijan (698), petula75 (698)\nKolik povídej je v knize Povídky a jedna báseň?\nPovídky a jedna báseň (Svěrák, Zdeněk)\nZcela nové povídky různého ladění z pera českého velikána, z nichž některé jsou humorné, jiné vedou k zamyšlení, ale všechny jsou protkané autorovou laskavostí a životní moudrostí. Inspirací pro povídky… více


Jmenuji se Michal Maňák a jsem správcem webu https://www.manakmichal.cz. Můj kontaktní email je email@manakmichal.cz\nTuto webovou stránku provozuji především za účelem sdílení zkušeností z návrhu digitálních služeb, podpory a rozvoje lidí v oblasti UX, designu a případně i tvorbě webových stránek.\nJaké informace shromažďuji a proč\nKdyž návštěvník přidá komentář na tento web, jsou shromažďovány údaje zobrazené ve formuláři pro komentář – text komentáře a jméno. Dále pak také IP adresa návštěvníka a řetězec user agent definující prohlížeč, což pomáhá k detekci spamu pomocí služby Akismet Anti-spam.\nPro zlepšování kvality webu využívám službu Google Analytics a JetPack plugin, který je napojený na službu WordPress.\nVeškerá data sdílená s analytickými nástroji jsou anonymní a slouží pouze za účely sledování a vyhodnocování návštěvnosti. Což využívám pro zlepšování webu.\nŽádné nashromážděné osobní údaje nejsou žádným způsobem zpřístupňovány třetím osobám. Jsou pouze uloženy na sdíleném hostingu.\nPokud přidáte komentář, komentář a data s ním spojená uchovávám po dobu neurčitou. Údaje jsou uchovávány za účelem automatického rozpoznání a schválení všech následných komentářů, místo jejich držení ve frontě moderování. A také pro držení plynulosti diskuzí.\nPokud jste na tomto webu přidali komentáře, můžete mě požádat o obdržení souboru s exportem osobních údajů, které o vás uchovávám, včetně všech údajů, které jste mi poskytli.\nMůžete také požádat o odstranění veškerých osobních údajů, které o vás uchovávám. Tato možnost nezahrnuje údaje, které jsem povinnen uchovávat z administrativních, právních nebo bezpečnostních důvodů.\nŽádosti můžete poslat na adresu email@manakmichal.cz.\nKomentáře návštěvníků mohou být kontrolovány prostřednictvím automatizované služby detekce spamu Akismet Anti-spam, která může být umístěna v zahraničí a také do služby WordPress, která může být rovněž umístěna v zahraničí.