Kabelky praha 1 - vše o tématu\nkabelky praha 1\nAktuální informace o tématu: kabelky praha 1\nPřečtěte si o tématu "kabelky praha 1". Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam nejoblíběnějších článků s klíčovými slovy "kabelky praha 1", které hledáte. V naší encyklopedii najdete články, fotografie i videa k tématu "kabelky praha 1".\n... Florenc v Praze neznámý zloděj kabelky. „V prvním... muž přitom upustil kabelku, kterou si poškozená... vytrhl z ruky kabelku ženě, která seděla... zachytily muže, který kabelku vzal a odešel..., že žena nechala kabelku položenou na kufru..., a utekl s kabelkou neznámo kam. Škoda... na Florenci dvě kabelky. Poprvé využil toho...


Cena Anděl hudebníky z romského souboru Gulo čar zaskočila\n20-03-2004 - Jana Šustová, ČTK\nVelkým překvapením bylo pro hudebníky z brněnského romského souboru Gulo čar získání ceny Akademie populární hudby Anděl 2003 v žánrové kategorii world music. "Ještě si pořád neuvědomuji, co to znamená. Pořád si myslím, že to není pravda, že je to nějaký fór," řekl ČTK několik minut po převzetí sošky anděla hrajícího na šalmaj baskytarista Vladimír Dirda.\n"Děláme tu muziku fakt od srdce," konstatoval Dirda. Jeho devítičlenná kapela hraje již pět let soul funkovou hudbu ovlivněnou tradičními romskými rytmy a melodiemi. Jádro zpola rodinného souboru tvoří trio bratří Dirdových, nejmladší bubeník Libor sotva odrostl základní škole.\nNejvětší zkušenosti má naopak klávesista Pavel Dirda, který se hudbě věnuje už dvacet let. Zpěvačkou je jeho manželka Irena Horváthová, která působila ve skupině Synergy. Někteří z muzikantů z Gulo čar nasbírali zkušenosti v souborech Futurum a Romano Rat Idy Kelarové. Romské hudebníky v souboru doplňuje dvoučlenná "bílá" dechová sekce.\nPřestože je pro členy kapely nejdůležitější hudba, pouze koncertování většinu z nich neuživí. "Máme rodiny, tak se snažíme pracovat ještě jinde. Někteří manuálně ve stavebnictví, ostatní jako terénní pracovníci pro romské organizace," vysvětlil Dirda.\nLoni na podzim vydali Gulo čar u brněnského vydavatelství Indies Records album Baro drom/Dlouhá cesta, poté se představili jako předkapela na turné skupiny Mig 21. "Doufejme, že si nás teď lidi pustí víc k sobě," věří Dirda, podle něhož je podobné ocenění pro romskou kapelou velkým úspěchem. "Snad budeme moct ukázat, co v nás je. Že nejsme jenom ti grázli," dodal Dirda.\nGulo čar budou hrát 26. března v Třebíči, 1. dubna v Plzni a o den později v pražském klubu Vagon. Vystoupí také na několika větších festivalech, například Mezi ploty v pražské psychiatrické léčebně v Bohnicích, na Zámostí v Třebíči a na červencové přehlídce United Colours of Ostrava.\nPodle informací, které Radiu Praha zaslalo vydavatelství Indies Records (vydavatel desky Dlouhá cesta), byla reakce členů skupiny Gulo čar následující: "Jsme rádi, že jsme se dostali až sem, protože to byla Dlouhá cesta. Ocenění nás překvapilo, ale ukázalo, že má smysl dál dělat muziku od srdce a naplno, tak jak jsme to dělali do teď. Děkujeme našim rodinám i Bohu a věříme, že další lidi objeví romskou kulturu."\nV současné době skupina připravuje videoklip spolu s režisérem Zdeňkem Suchým na titulní skladbu z alba Baro Drom / Dlouhá Cesta, který by měl být k vidění již v brzké době.


Od spuštění programu v prosinci 2016 se připojilo více než 30 tisíc mladých lidí. Od března 2017, kdy začalo spojování s organizacemi, bylo kontaktováno přes 9 tisíc účastníků, vytvořeno 110 nabídek a první účastníci vyjeli pomáhat jak doma, tak do zahraničí.\nEvropská komise včera upevnila postavení Evropského sboru solidarity. Vytvořením právního rámce projektu a potvrzením vlastního rozpočtu v hodnotě 342 milionů euro chce Komise iniciativu rozšířit a vytvořit tím více možností pro mladé, kteří v programu mohou získat cenné zkušenosti a dovednosti, zapojit se do solidárních aktivit po Evropě a zároveň posílit svou šanci na pracovním trhu. Cílem je zapojit do programu 100 tisíc mladých lidí do roku 2020.\nProjekty, na které se zájemci mohou přihlásit individuálně nebo v týmech, jsou ve formě dobrovolnických aktivit, placených stáží nebo prací a obvykle trvají od dvou do dvanácti měsíců. Dobrovolníkům projektu je hrazeno ubytování, strava, cestovné, pojištění a kapesné. Účastníkům stáží či krátkodobých zaměstnání je hrazeno cestovné a denní diety. Všechna pracovní místa jsou obsazována na základě pracovních smluv a ohodnocena mzdou dle právních předpisů v místě konání daného projektu. Většina projektů se zpravidla realizuje na půdě některého z členských států.\nVlastní iniciativou mohou členové Evropského sboru solidarity založit i vlastní projekt ve své lokalitě. Takovéto aktivity chce Komise finančně podpořit. Nabízí také on-line trénink, pojištění, certifikát ESS nebo podporou znevýhodněných účastníků.\nProjekty Evropského sboru solidarity zahrnují oblasti, jako je vzdělávání, zdravotní péče, sociální začleňování a začleňování na trhu práce, pomoc při poskytování potravin a nepotravinových výrobků, stavba přístřeší, příjem a integrace migrantů a uprchlíků, ochrana životního prostředí a další.\nKonkrétně můžete například pomáhat při odvracení přírodní katastrofy nebo při odstraňování jejích následků, poskytovat pomoc ve střediscích pro uchazeče o azyl či v komunitách s nejrůznějšími sociálními problémy.\nPodle informací komise 88 % mladých lidí, kteří nikdy dobrovolníky nebyli, uvádějí jako důvod nedostatek příležitostí. Tímto projektem chce Evropská komise zvýšit počet možností pro dobrovolníky a zajistit pomoc do oblastní, které to nejvíce potřebují.\nChcete se do programu přihlásit? Registrovat a získat další informace můžete na této stránce. Po registraci vás mohou kontaktovat organizace s konkrétní nabídkou.


Fincentrum Hypoindex leden 2021: Sazby stále hledají pomyslné dno – PROFI Poradenství & Finance\nPokles průměrné úrokové sazby hypoték se navzdory očekávání ani v lednu nezastavil. „Objemy poskytnutých hypoték se sice ve srovnání s prosincem propadly, přesto se letošní leden stal nejsilnějším prvním měsícem roku v historii ukazatele Fincentrum Hypoindex,“ řekl Jiří Sýkora, hypoteční specialista společnosti Fincentrum & Swiss Life Select.\n„Průměrná úroková sazba hypoték podle ukazatele Fincentrum Hypoindex pokračuje v poklesu již deset měsíců v řadě. V lednu klesla průměrná sazba stejně jako v prosinci o dva bazické body a skončila na hodnotě 1,94 procenta,“ uvedl Jiří Sýkora, hypoteční specialista Fincentrum & Swiss Life Select.\nGraf 1: Fincentrum Hypoindex za leden 2021\nPřekvapivý pokles sazeb\n„Vzhledem k tomu, že cena zdrojů již několik měsíců roste a pozvolna se zvyšuje i rizikovost úvěrů, je pokračující pokles průměrné sazby překvapující. Podíl nesplácených úvěrů ale zatím není tak vysoký, jak banky očekávaly při první vlně pandemie,“ řekl Jiří Sýkora, hypoteční specialista společnosti Fincentrum & Swiss Life Select.\nVýznamnou roli hraje i konkurenční boj bank. A banky vzhledem ke stále velmi silnému zájmu o hypotéky nebudou mít zřejmě již brzy tak velkou potřebu držet úrokové sazby hypoték na minimálních úrovních. Směr vývoje sazeb již naznačují i aktuální nabídkové sazby hypotečních úvěrů bank. V lednu zvýšila úrokové sazby hypoték o desetinku Moneta Money Bank a UniCredit Bank.\nRůst hypotečních sazeb podpoří v letošním roce zřejmě i Česká národní banka (ČNB). Je však stále více pravděpodobné, že k prvnímu letošnímu zvýšení základních sazeb přistoupí centrální banka později, než původně plánovala, a to až v listopadu. Důvodem je stále velká nejistota, která panuje ohledně dalšího vývoje koronavirové krize.\nNejlepší start nové hypoteční sezóny v historii\nV lednu klesl objem poskytnutých hypoték oproti prosinci loňského roku o více než 4,5 miliardy korun. Přesto se leden s objemem 24,942 miliardy korun stal nejsilnějším prvním měsícem roku v historii ukazatele Fincentrum Hypoindex. Meziročně vzrostl objem sjednaných hypoték o více než osm miliard korun.\n„Ve srovnání s předchozími měsíci nepatřil leden mezi nejsilnější, nicméně jako začátek roku je to s objemem poskytnutých úvěrů ve výši 24,942 miliard korun nejlepší start do nové hypoteční sezóny za celou historii Fincentrum Hypoindexu,“ uvedl Jiří Sýkora.\nVe srovnání s prosincem klesl v lednu i počet poskytnutých hypoték, a to o 1 571 na 8 380. Úspěšnější start do nového roku v počtu poskytnutých hypoték se přesto podařil hypotečnímu trhu pouze v roce 2017, kdy banky sjednaly 8 665 hypoték.\nTabulka 1: Srovnání objemů a počtů hypoték během prosince a ledna v minulých letech\nMěsíc Objemy (mld. Kč) Počty\nLeden 2021 24,942 8 380\nProsinec 2020 29,516 9 951\nLeden 2020 16,880 6 491\nProsinec 2019 17,996 7 074\nLeden 2019 10,930 4 764\nProsinec 2018 14,935 6 565\nLeden 2018 16,503 7 783\nProsinec 2017 20,138 9 351\nLeden 2017 17,532 8 665\nProsinec 2016 17,665 8 684\nLeden 2016 12,646 5 912\nProsinec 2015 18,090 9 459\nLeden 2015 10,227 5 926\nProsinec 2014 14,390 7 995\nTřímilionová hranice se otřásá\n„Stejně jako několik měsíců v řadě klesá průměrná sazba hypoték, tak současně roste jejich průměrná výše. Nyní dosáhla 2 976 346 korun – a je tedy jen malinký krůček od třímilionové hranice,“ uvedl Jiří Sýkora. A dodává: „Růst průměrné výše hypotéky však v lednu přibrzdil. Zatímco během prosince průměrná hypotéka vzrostla o téměř 80 tisíc korun, v lednu to bylo pouze o zhruba 10 tisíc korun. To může ukazovat na zpomalení růstu cen nemovitostí.“\nJiž ve čtvrtém čtvrtletí loňského roku zpomalilo tempo růstu cen nových bytů v Praze a dá se proto očekávat, že v letošním roce budou ceny spíše stagnovat. Poptávka po vlastním bydlení ale stále převyšuje nabídku a stavba nových bytů vázne. Proto je i v letošním roce nepravděpodobné, že by ceny nemovitostí klesaly.\nRekordní rok 2021?\nLetošní objemy zřejmě rekordní nebudou. Loňskému rekordnímu roku pomohlo nejen zrušení daně z nabytí nemovitosti, uvolnění limitů úvěrových ukazatelů ze strany ČNB, nejistota kolem vývoje pandemie, ale především velmi nízké úrokové sazby.\n„Hypoteční sazby v letošním roce s velkou pravděpodobností zamíří vzhůru. A vyšší sazby v kombinaci s vysokými cenami nemovitostí zhorší dostupnost vlastního bydlení,“ uvedl Jiří Sýkora, hypoteční specialista společnosti Fincentrum & Swiss Life Select. Díky očkování proti Covidu by se navíc mohla uklidnit i situace v ekonomice a lidé již nebudou v tak velké míře hledat bezpečný přístav pro své investice, jakým je v době krize investice do nemovitosti.\nTabulka č. 2: Souhrnné údaje Fincentrum Hypoindex za leden 2021\nFincentrum Hypoindex 1,94 %\nZměna oproti minulému období (b.p.) -2\nPočet nových hypoték 8 380\nObjem nových hypoték 24,942 mld. Kč\nPrůměrná výše hypotéky 2 976 346 Kč\nMěsíční splátka 1 mil. na 20 let 5 030 Kč\nMěsíční splátka 1 mil. na 15 let 6 407 Kč\nPodíl úvěrů na koupi 47 %\nPodíl úvěrů na výstavbu 14 %\nPodíl ostatních úvěrů 39 %


Záložni - náhradní zdroj pro oběhové čerpadlo k topení - Beroun - Bazoš.cz\nHlavní stránka > Dům a zahrada > Kotle, Kamna, Bojlery > Inzerát č. 128069885\nZáložni - náhradní zdroj pro oběhové čerpadlo k topení\nZáložni zdroj MTN1 pro napájeni oběhového čerpadla z 12V baterie v připadě výpadku el. energie. Vybaven přesným termostatem 30-80C, dobíjení baterie, indikace teploty i napětí baterie atd., nový = plná záruka. Naprostá spolehlivost, precizní funkce a kvalita za skutečně dobrou cenu. Nejedná se o žádnou UPSku ale o propracovaný, osvědčený český výrobek s prověřenou kvalitou přímo od výrobce KB Electronics, určený speciálně pro oběhová čerpadla teplovodních výměníků u krbů, krbových kamen, kotlů, solární ohřev atd. Kompletní dodávka včetně všech připojovacích kabelů. Vysoká spolehlivost = prodloužená záruka 36 měsíců !\nZáložni - náhradní zdroj pro oběhové čerpadlo - [19.11. 2020]\nZáložni - náhradní zdroj pro oběhové čerpadlo - TOP - [10.11. 2020]\n267 24 1484 x


Chodíme do práce, studujeme, staráme se o domácnost, o sebe samé a o naše vztahy, věnujeme se oblíbeným koníčkům a svépomocí spravujeme tento blog a fcb stránky. Vzděláváme se v oblasti HPO, spolupracujeme s několika platformami či organizacemi, například Blázníš? no a!., NUDZ, Greendoors, Studio 27 a s pražskou vysokou školou psychosociálních studií, kde realizujeme pravidelné osvětové přednášky pro studenty.\nMáme za sebou samostatné besedy a přednášku v rámci akce Meziploty. Co se týká plánu do budoucna - potkáme se na akci Babí léto v Bohnicích, připravujeme programy pro zaměstnance zdravotnických zařízení, chystáme se rozšířit naši osvětu i mimo hlavní město a máme v plánu kreativní dílny a časem bychom rády pro veřejnost realizovali komunitní centrum, kde se můžete nejen vzdělávat, ale i pobavit, tvořit a dát si něco dobrého.\nPokud jsme vás zaujali a chtěli byste nás podpořit, máme už konečně transparentní účet :) schovaný pod tímto magickým číslem: 2801650459/2010, nebo si na nás můžete dát kávu v rámci projektu Smysluplná káva. Děkujeme!\nO nás mohu na okraj jen prozradit, že všichni do jednoho máme HPO. A nijak nás to v životě nelimituje. V současné době, abych to uvedla na pravou míru. Máme za sebou "horší časy" a pořádný kus práce. Tam, kde jsme dnes, vděčíme našim blízkým, odborníkům, ale především sobě samým. Nevzdali jsme to. Již brzy si budete moci přečíst naše příběhy.\nZakládající Členové, aneb kdo za to může?\nJe mi 33 let. Jsem přecitlivělá, vzteklá, a nikdy se nevzdávám. Nálepku hraničáře mi dali před 10 lety. Nikdy jsem nečetla literaturu o HPO, o “komunitu” jsem se nezajímala. To se změnilo v roce 2016, kdy jsem prohlédla a zjistila jaké o nás kolují nesmysly. Tehdy jsem vyhledala a oslovila pár svých hraničních kolegů, vyslechla si jejich příběhy a rozjeli jsme projekt “Nejsem psychopat”. Jsem umělec na volné noze a zároveň pracuji v obřím korporátu jako informátor. Žiju v dlouhodobém, harmonickém vztahu a obecně mohu říci, že jsem spokojená, stabilizovaná a zotavená. Nebylo to tak vždycky a o mých životních eskapádách píšu sebeironické články, ve kterých si z toho tak trochu dělám legraci, ale zároveň věřím, že v nich najdete důkaz, že HPO se dá přežít.\nTyto stránky jsou určené lidem s hraniční poruchou osobnosti, kteří hledají informace, porozumění\nDále jsou tyto stránky určené komukoliv, kdo má zájem se o tématu víc dozvědět, ať už je to blízký\nčlověk „hraničáře“ nebo odborník, který chce více nahlédnout do způsobu, jakým způsobem člověk\ns HPO prožívá.\nHraniční porucha osobnosti je něco, co bylo dlouho bolestnou součástí našeho života. Poslední\nroky jsme ve svém zotavení udělali mnoho pokroků, díky kterým nyní můžeme říct, že žijeme spokojený\nživot. Hraniční rysy budou vždy naší součástí, nekomplikují nám však život ani zdaleka v takové\nmíře, jako dřív. Rádi předáváme své osobní zkušenosti pro porozumění této duševní nemoci, stejně\njako naše příběhy zotavení, to, co nám pomáhalo a pomáhá. Poznání, že i z největšího pekla je cesta\nven, naději a nasměrování pro ty, kteří se trápí a neví, jak z toho ven.\nCílem těchto stránek je i osvěta o hraniční poruše osobnosti, o které se stále málo mluví a píše,\nčasto je spojena s předsudky a zobecňováním, i mezi odborníky.\nÚčel těchto stránek není diagnózu idealizovat, sami moc dobře víme, že o jednoduchou poruchu se\nnejedná. Ale stejně jako černobílé vidění hraničáře je něco, na čem je třeba v terapii pracovat,\nhraniční porucha jako taková černobílá není. Osobně známe mnoho hraničářů, každý je jiný, každý je\nindividualita. Například naši přátelé s touto diagnózou jsou lidi, za které bychom dali ruku do ohně.\nČlánky zaměřené na osvětu a zotavení budou postupně přibývat, na mnohých tématech a\nrozhovorech se dosud pracuje.


Příběhy věcí - 100 artefaktů za posledních 100 let - Petra Nováková - za 22.18€ | Vydavatel.sk\nVydavatel.skKnihyPopulárno-náučná pre dospelýchEncyklopédie, lexikónyPříběhy věcí - 100 artefaktů za posledních 100 let\n20% (5,55 €)\nVizuální encyklopedie, která prostřednictvím 100 artefaktů vypráví konkrétní historii naší země. Svižně psané esejistické texty přinášejí nejen faktografické údaje o dané věci a spojených událostech, ale jsou psány jako příběhy o tajemství. Příběhy věcí, které utvářejí naši identitu, které nás mohou inspirovat a k nimž je podstatné se vracet a nacházet si svůj vlastní vztah. Na vzniku knihy se podílelo celkem padesát spoluautorů. Velkým formátem, výraznou grafickou úpravou i rozsahem navazujeme na úspěšnou publikaci „Průvodce neklidným územím“, vydanou nakladatelstvím Labyrint v loňském roce a oceněnou v soutěži Nejkrásnější knihy ČR. Z ÚVODU KNIHY: Vizuální encyklopedie PŘÍBĚHY VĚCÍ v časové linii od roku 1918 do současnosti vypráví příběhy sta artefaktů, které se vážou k historii naší země. Kniha překračuje popisnou rovinu formy a funkce věcí a hledá příběhy, které utvářejí naši identitu, které nás mohou inspirovat a k nimž je podstatné se vracet a nacházet vlastní vztah. Krátké autorské eseje pracují s různými druhy vnímání a interpretace minulosti – s odborným přístupem historiků, antropologů či publicistů na straně jedné a s osobním pohledem pamětníků na straně druhé. Zdánlivě malicherné soukromé mikrovzpomínky se tak ukotvují v kulturně-společenském kontextu a mísí se s „velkými dějinami“, významnými milníky naší mnohavrstevné historie.\nTesty z víceletých gymnázií 2006


BLOG Školy Perfektní Fotografie: Adventní kalendář 2017 - 18/24\nAdventní kalendář 2017 - 18/24\nOtevíráme osmnácté okénko adventního kalendáře, ve kterém postupně odkrýváme fotografie od studentů naší školy nafocené během online kurzů v roce 2017!\nAutor fotografie: Zuzana Řebíčková Minxová\nChtěla jsem dát jednu fotografii s lidským elementem, koupila jsem fialové tulipány, našla žlutou zeď, postavila element před zeď, naaranžovala jí fialovou šálu, bylo to krásné. Sáhla jsme do batohu a zjistila, že nemám foťák!!? Nakonec jsem tedy sáhla po fotografii školních vrat, která vylepšily děti. Ťukly mě do očí, ačkoli kolem nich chodím už 7 let :-)). Chtěla jsem opět zaplnit celou fotografii, aby byla plná barev.\nChvíľu sme si mysleli, že si z nás robíš srandu, že toto si nemohla nikde nájsť, lebo také niečo ani nemôže axistovať a ty si si to pripravila, ale asi nie, asi to fakt existuje a chce to veľmi dobré fotografické oko aby si to zbadala a asi aj trocha šťastia, ale toto je fantastické, ten človek, čo to maľoval sa buď dobre vyznal vo farbách... alebo mu zostali nejaké zvyšky ;-) ...ale on tu skrátka nakombinoval zelenú s červenou, modrú so žltou - presne ako to má byť a vyzerá perfektne, že si vyplnila celý rám a aj to, ako si to rozdelila podľa pravidla tretín...\n... no a nemenej dôležitý je tam ten detail tej kľúčovej dierky, pretože bez toho by to určite nebolo také pútavé, ako je to teraz... Takže, asi jediný tip, čo by sme ti mohli dať a čo by sme určite odporučili tu urobiť je...


Sáčky do vysavačů ZELMER Voyager Twix 01Z014 SK zajišťují vysokou míru filtrace aniž by snižovaly výkon Vašeho vysavače.\nNetkaná textilie, ze které je sáček vzor ZELMER Voyager Twix 01Z014 SK vyrobený, je efektivní filtr, který chrání vaši domácnost před prachem a je vyvinuta pro vysávání domácího směsného prachu. Není vhodná pro vysávání popela a brusného jednozrnného prachu, který zaplní filtrační póry sáčku. Nepoužívejte sáčky pro vysávání těchto materiálů, hrozí prasknutí stěny sáčku. Tyto sáčky jsou alternativou k originálnímu výrobku značky ZELMER.


TECHO: Rok 2010 přál exportu\nPRAHA, 24. ledna 2011 – Skupina TECHO, přední český výrobce a dodavatel kancelářského nábytku a interiérů, vykázala v roce 2010 meziroční nárůst obratu o 8 % na 1050 mil. Kč. Pozitivní výsledky vykázal zejména export, jehož obrat narostl o 19 %. Tržby v České republice se držely na stejné úrovni jako v loňském roce.\n„Ačkoli český i evropský trh zaznamenaly v loňském roce pokles o cca 15 %, nám se podařilo udržet tržby v České republice na stejné úrovni. Z toho vyplývá i výrazný nárůst podílu na trhu. Naše pozice se výrazně vylepšila i na zahraničních trzích, kde jsme dosáhli i za těchto okolností nárůstu o 19 %. Opět se nám potvrzuje, že chtějí-li české firmy období krizí nejen přežít, ale vyjít z něj i posíleny, musí aktivně reagovat na okamžité potřeby trhu,“ uvádí Jiří Kejval, generální ředitel TECHO a dodává: „Naší dlouhodobou strategií je vysoká flexibilita a jsem rád, že čerstvé výsledky potvrzují, že jsme zvolili správnou cestu.“\nZe zahraničních trhů zaznamenala společnost TECHO opětovně největší úspěchy ve Velké Británii a nově otevřeném teritoriu Středního Východu. Zvláštní pozornost si zaslouží historicky nejlepší výsledky na Slovensku a úspěchem skončily i obchodní aktivity v Rumunsku. Velmi dobře se v loňském roce obchodovalo i s Rakouskem a na Balkáně.\n„Rok 2010 pro nás byl především výzvou a v souladu s naší dlouhodobou strategií jsme se orientovali především na klíčové trhy střední a východní Evropy. V příštím roce hodláme dále rozvíjet obchodní příležitosti v těchto oblastech. Rozhodně se ale nevyhýbáme ani exotičtějším zemím, ať už jde o prodeje do afrických zemí, či Číny,“ uzavírá Petr Hampl, obchodní ředitel a člen představenstva TECHO.\nTECHO, a.s., je vedoucí společností v oboru poskytování komplexních služeb v oblasti vybavování komerčních interiérů ve střední a východní Evropě a zároveň významným výrobcem kancelářského nábytku v České republice. Klientelu tvoří významné bankovní domy, finanční instituce, mezinárodní společnosti, vládní organizace a veřejné instituce. Dnes má pobočky ve Velké Británii, na Slovensku, v Rakousku, Maďarsku, Rumunsku, Chorvatsku, Rusku, Gruzii a na Ukrajině. Od roku 2008 je součástí nizozemské skupiny Royal Ahrend NV, která patří mezi pět největších výrobců kancelářského nábytku v Evropě.\nAuditované hospodářské výsledky za rok 2010 budou zveřejněny v souladu s pravidly skupiny Royal Ahrend N.V. jednotně k 24. 4. 2011.


Těhotenství a doba určitá, je lepší jít na ÚP x marodit? - Modrý koník\nTěhotenství a doba určitá, je lepší jít na ÚP x marodit?\nprosím o radu, jsem v 6. týdnu těhotenství a za měsíc mi končí smlouva na dobu určitou, můžu jít na rizikové těhotenství a mít neschopenku, nebo jsem se dnes dozvěděla, že můžu jít na úřad práce kde podpora bude podobná jako nemocenská s tím že i tam mám nárok na mateřskou a nemusela bych řešit vycházky. Vůbec nevím jak to vyřešit 🙂\nJestli ti to vyjde finančně nastejno, tak určitě na úřad práce, vycházky 6 hodin denně nejsou nic moc, hlavně pokud je budeš mít půl roku. Ale měla jsem dojem, že při nemocenské se dostává víc, zkoušela jsi nějaké online kalkulačky na výpočet?\nTy mas nejake riziko? Nebo to chces jen tak?...Myslim ze neschopenka ti nepomuze.\nKoukni zda narok na PPM mas :\nNemocenská většinou vychází finančně lépe. Je třeba vzít také v potaz postupné snižování výše podpory. Já osobně bych šla ale spíš na ten ÚP, protože bych se nechtěla omezovat ve vycházkami. Ale ty sama musíš vědět, co je pro tebe lepší. Jaký by byl rozdíl v penězích? Je to pro tebe zanedbatelný nebo nezanedbatelný rozdíl? Potřebuješ peníze nebo jsi finančně zajištěná? Budou pro tebe vycházky příliš omezující nebo ti téměř nevadí?\n@pinki3 radeji bych volila nemocenskou. V pripade druheho ditete by diky trvajicimu zamestnani vznikl opet narok na ppm zatimco jako nezamestnana bys narok nemela. Tady si tim ale nejsem 100% jista tak snad se k tomu jeste nekdo vyjadri.\n@katka865 rozhodne by druhou ppm nedostala. Prac.pomer ma na dobu urcitou a ta ji skonci.\n@absintka19 ahoj, poradíš mi prosím. mám smlouvu na dobu určitou tj do června. Odpracováno během dvou let bych měla mít cca 9měsíců (těch 270dní), to budu mít na konci března, otázkou je, platí mi zaměstnavatel pojištění i na neschopence, nebo rizikáči? Lze rizikové těhotenství po ukončení pracovní smlouvy zrušit? nebo prostě když půjdu na rizikáč budu na něm do konce těhotenství? Jsem na začátku, termín mám na konci října, ale v práci tahám celkem těžký věci - zítra přijde šéfová, takže se zkusím domluvit na nějakém odlehčení, protože musím mít zaplacený alespoň ten březen ještě a za mě, čím dýl budu v práci, tím líp pro mě.\nSnad je to srozumitelně napsané.\n@tararees ahoj, ano i na neschopence je za tebe placeno pojisteni. Jinak rizikac je neschopenka jako kazda jina nemoc co se vyplaty nebo chovani zamestnavatele tyce. Rizokove tehu-neschopenku-ti ukoncuje lekar a nezalezi zda prac.pomer trva nebo ne, muzes byt az do konce tehu. Dle zakona te musi preradit na praci kterou jako tehu vykonavat mutes, pokud takovou praci nema, rak je povinen nechat te doma za 100%platu (ne neschopenka).\n@absintka19 takže pro jistotu, pokud požádám gynekoložku, aby mě nechala na rizikáči, kvůli zaměstnání, stále budu plátcem pojištění, plus dostanu plný plat a ne 60% jako na nemocenské a budu mít tedy odvedeno dost, abych měla nárok na mateřskou? 🙂 Já vím, ptámse jako debil, ale radši se zeptám, protože tohle je něco v čem mám zmatek 🙂 Díky\n@absintka19 jj je to tak. Omlouvam se za mylnou informaci.\n@tararees kdyz budes na rizikaci=neschopenka jako kazda jina, coz neni 100% platu ale dle den.vymer.zakladu-viz kalkulacka pro orientaci\nTech 100% je v pripade -cti cast, kdy je prevedeni povinne:\nděkuji všem za komentáře, každopádně na mateřskou mám určitě nárok, pracuji už téměř rok, jenže bohužel mi to těhotenství vyšlo právě když mi končí smlouva, tak přemýšlím jestli je pro mě výhodnější před ukončením smlouvy jít marodit, nebo to neřešit a jít na pracák 🙂\n@pinki3 mozna jeste pro zjednoduseni 🙂\nUplynutím sjednané délky trvání pracovního poměru na dobu určitou pracovní poměr končí k sjednanému dni, a to bez ohledu na trvání dočasné pracovní neschopnosti. Došlo-li ke vzniku dočasné pracovní neschopnosti v průběhu existence pracovního poměru, pak má zaměstnanec, resp. Fyzická osoba – dočasně práce neschopný pojištěnec nárok na pobírání nemocenské po celou podpůrčí dobu. Podpůrčí doba je určena lékařem v důsledku určení trvání dočasné pracovní neschopnosti.\nNa příslušnou krajskou pobočku Úřad práce se do seznamu uchazečů o zaměstnání zapíše nezaměstnaná osoba v případě, že není v dočasné pracovní neschopnosti – existence dočasné pracovní neschopnosti představuje zákonem danou překážku pro zápis do evidence uchazečů o zaměstnání a tedy i pro možnost pobírat nemocenskou. Hlásit se na Úřadu práce má význam až po skončení dočasné pracovní neschopnosti.\nAsi se budu opakovat ale v září mi konci roční smlouva jsem cca 5tyden těhotenství termin porodu konec brezna beru přibližně kolem 10000 a tak nevím jestli ty dva měsíce pretrpet a potom byt na pracaku a nebo jít na neschopenku co vyjde finančně lépe diky\nneschopenka vyjde finančně líp, al v tvém případě bych na ní nastupovala ty 2 týdny před koncem smlouvy


EU: Evropská komise zahajuje novou iniciativu, která je směrována na lepší osvětu veřejnosti v otázkách jaderné energetiky. K tomuto účelu založila v Belgii sdružení ERIC (Energy Research Information and Communication Group), jenž má působit v oblasti práci s veřejností v otázkách energetiky. Touto iniciativou navazuje EK na nedávný průzkum veřejného mínění, který ukázal, že většina občanů EU má v této oblasti velice malé znalosti. EK chce, aby otázkám energetiky byly věnovány širší a mnohem více transparentní diskuse. ERIC bude zahrnovat státní ministerstva a agentury, průmysl, nestátní organizace, vysoké školy, vědu, technická muzea a pod. s cílem podporovat dialog mezi veřejností v otázkách energetiky. Při průzkumu vyšlo také najevo, že 2/3 občanů by podporovalo ponechání jaderné cesty energetiky v případě, kdyby byli ujištění o existenci bezpečných řešení nakládání a ukládání radioaktivních odpadů. Komisařka EU pro energetiku a dopravu pí.Loyola de Palacio řekla minulý týden v Bruselu, že vodík a nové palivové články vycházejí z laboratoří a klepou na dveře trhů. EU se musí důrazně zasadit, aby se tyto dveře otevřely pro podnikání v této oblasti, což bude vhodným způsobem doplňovat energetickou politiku EU. K výrobě vodíku musí být využívané čisté obnovitelné zdroje a jaderná energetika.\nFrancie: Francie uvedla po pěti letech znovu do provozu prototypový reaktor Phenix (rychlý breeder), který se má v nejbližších letech (do r.2008) podílet na řadě výzkumných projektů. Jedná se o jeho již v pořadí 51.provozní cyklus. Spuštění předcházela rozsáhlá inspekce, opravy a řada modernizací projektu. Šéf francouzské komise pro atomovou energii CEA p.Alain Bugat řekl, že se zde chystá celkem 12 projektů transmutací. Dle jeho prohlášení se investice 250 mil. EUR do obnovy reaktoru vyplatí, protože představuje důležitý nástroj vědy a techniky.\nBulharsko: Bulharský ministr energetiky p.Kovačev oznámil záměr vlády na obnovení výstavby JE Belene v roce 2004. Stavba této JE byla přerušena v r.1990, ale v prosinci loňského roku vláda tento zákaz zrušila. 11.června na tiskové konferenci v Sofii pan ministr sdělil novinářům, že Bulharsko investovalo již příliš mnoho do výstavby této JE (infrastruktura a inženýrské sítě) a že vláda vážně uvažuje o pokračování tohoto projektu. Představa je mít JE v provozu již do r.2008. Do října t.r. má být provedena studie proveditelnosti a způsobu dokončení dvou již rozestavěných bloků. Tato studie bude potom předána vládě k definitivnímu rozhodnutí. Pan ministr dále prozradil předběžné plány na uspořádání mezinárodního tendru na projekt a stavbu této JE.\nŠvédský parlament zažívá neustálé diskuse nad otázkou jaderné energetiky v zemi. Dne 10.června vystoupila za Liberální stranu její mluvčí pí Eva Flyborg, která se vyjádřila, že její strana by uvítala změny v energetické politice, jenž je směrována k postupnému odchodu od jádra - tzv.německý model, a to změny takové, aby umožnili potenciálním investorům postavit jadernou elektrárnu v okamžiku když to bude potřeba. „Je třeba změnit v tomto ohledu zákon" prohlásila členka parlamentu v průběhu debaty kolem vyřazení JE Barseback 2. Během této debaty však současně parlament schválil návrh švédské vlády (menšinová vláda sociálních demokratů) , který požadoval přijetí rozhodnutí o vyřazení JE Barseback 2 z provozu do konce r.2004 (ne však ostatní JE v zemi). Zmocněnec vlády pro tuto otázku, p. Bo Bylund, má do dubna 2004 předložit závěry z jednání s provozovateli JE. Šéfové společností se ale dali slyšet, že nevstoupí do žádných jednání s vládou o energetické politice, dokud nebude zrušena daň na elektřinu z jaderných elektráren.


Brigády Sokolov, Volná místa cz\nPro prodejnu v Lokti hledáme pokladní, prodavačku na brigádu.Chuť pracovat a naučit se na pokladně.Plat 140 Kč. JIP východočeská, a.s.\nBudete rozvážet dopisy, letáky nebo předplatné novin po okrese Sokolov v lokalitách ve kterých v daném okamžiku chybí doručovatel. Požadujeme věk min. 18 let, řidičský průkaz sk. B a vlastní auto nutností. Očekáváme důslednost a základní orientační smysl. Nabízíme DPP nebo DPČ. Odměna až 10.000 Kč měsíčně. První novinová společnost a.s.


Splňte si svůj sen – 7. díl | KRALUPSKYZPRAVODAJ.CZ\n« Řešení vánočního kvízu\nVeletrh vzdělávání proběhne v únoru »\nSplňte si svůj sen – 7. díl\nKralupy nad Vltavou – Přinášíme další pokračování seriálu o splněných snech. Díl šestý najdete v tištěném lednovém vydání Zpravodaje.\nKdyž něco chcete, musíte tomu věřit – 7. díl\nDnes to plulo krásně a než jsem se nadál, vplouvám do zátoky v hlavním městě Ibiza. Kotví tu dost lodí. Zátoka je veliká a místo jsem našel hezké. Je krásné počasí a tak se koupu a odpočívám. Na břeh přijedu až zítra. Večer sedím v kokpitu a dávám si červené.\nDruhý den ráno jdu do města. Potřebuji sehnat lepidlo na člun. Město Ibiza je hezké, čisté, plné parků a zeleně s majestátným hradem nad městem. Samotný hrad s opevněním je\núžasná stavba. Určitě stojí za návštěvu. Na nádvoří hradu jsem zašel do kostela. Výzdoba je nádherná. Při zpáteční cestě v podzemních chodbách jsem si s potulným zpěvákem zazpíval píseň Guantanamera. Byla tam krásná akustika.\nObchod, který jsem hledal, jsem sice našel, ale je neděle, zavřeno, takže musím do města zítra znovu. Druhý den jsem koupil lepidlo a dal se do opravy člunu. Zabralo to celý den a výsledek není stoprocentní.\nDalší den odplouvám. Beru kurz na španělské pobřeží. Plavba byla nevlídná. Pronásledovalo mě špatné počasí. Začíná mě tlačit čas a tak podél Španělska proplouvám rychle. Přesto mě okolnosti donutily k zastávce v zátoce u městečka Cabalo. Začíná mě zlobit kotevní vrátek. Zakotvil jsem pod skálou a druhý den ráno se pustil do opravy. Je to strašná práce. Musím rozebrat celý vrátek. Zjištění je ještě horší. Jsou opotřebované uhlíky v motoru a musí se vyměnit.\nNaštěstí mám s sebou podobné a po menší úpravě by mohly sloužit. Oprava trvala opět celý den. Vše je opravené a funguje jako nové. Druhý den ráno je krásně a tak jedu na břeh. Skála, pod kterou kotvím, je tak krásná a vysoká, že mi to nedá a lezu na vrchol. V polovině cesty potkávám francouzského turistu. Milý chlapík v mém věku. Prohodíme spolu pár vět a jdeme každý svou cestou. Posledních asi sto metrů šplhám po skále jako horolezec. Byla to hrůza.\nNo ale přeci to nevzdám pod vrcholem. Kdyby mě viděla Zlata, kudy jsem lezl, tak by mě zabila už dole, abych se netrápil. Odměnou byl rozhled. Skutečně nádhera. Když jsem slezl dolů a prošel městečko, zvedl jsem kotvu a beru směr na Gibraltar. Chtěl jsem se na spoustě dalších míst zastavit, ale bohužel někdy příště.\nDo Gibraltaru připlouvám v noci. Je to docela náročné. Bez perfektní navigace bych si netroufl. Pluju přístavem plným lodí. Lodě jsou tak velké, že zakrývají výhled na navigační bóje. K ránu ještě za tmy kotvím u pláže a mám výhled přímo na skálu. Druhý den procházím město a nakupuji zeleninu. Cestou však zjišťuji, že jsem zapomněl na lodi pas. Jelikož celá skála je britské území, tak se bez pasu přes celnici nedostanu. Trochu zklamaný se vracím na loď. Vše špatné je pro něco dobré. Dívám se na předpověď počasí, má přijít silná bouře.\nNa nic nečekám a odplouvám směrem na Atlantik. Mezi africkým a španělským pobřežím je tak silný mořský proud, že rychloměr ukazuje 7,5 uzlů, navigace 0 uzlů a já, ač pluju na plné plachty, tak couvám. Musím si pomáhat ještě motorem. Až pozdě v noci opouštím španělské pobřeží. Křižuji přes koridor nákladních lodí. Provoz je tu skutečně velký v obou směrech. Ráno už jsem na Atlantiku.\nPřivítal mě skvěle. Dlouhé táhlé vlny a klid. Zase jsem měl ten divný pocit. To není jen tak. Ať jsem se podíval na kteroukoliv stranu, zdálo se mi, že jsem v dolíku a na obzor je to do kopce. Divný pocit. Byla to jen taková ukolébavka. Přišel vítr a s ním bouře. Nebudu popisovat průběh bouře. Stál jsem u kormidla dva dny a dvě noci šíleně promočený a zmrzlý. Hlad jsem si ani neuvědomoval. Vařit se stejně nedalo. Potřeboval jsem se převléknout do suchého. Na chvíli jsem zapnul autopilota. Přišla vlna z boku, vzala loď a hodila ji jako krabičku od zápalek o deset metrů na stranu. Náraz mě vymrštil z lavice a já\nudělal salto přes navigační stolek s kormidlem a přistál na protější straně. Cestou vzduchem jsem si stačil narazit žebra, záda a nevím, co ještě. Bolelo mě celé tělo, ale byl jsem rád, že jsem celý a polámaný.\nAtlantik mi ukázal svou pravou tvář. Po osmi dnech ráno vidím na obzoru pevninu. Vítá mě ostrov Lanzarote. Celý den ještě pluji podél pobřeží a večer kotvím v zátoce hlavního města Lanzarote v Arrecife.\nPokračování v únorovém vydání Zpravodaje.


Rány osudu - 8. kapitola • OurStories.cz ~ naše povídky\nOurStories.cz ~ naše povídky - Povídky » Na pokračování » Rány osudu - 8. kapitola\nTentokrát se zaměříme na život Sky a na události, které se děly po jejím spatření "jasného světla". A co se nového Sky dozví o svých kamarádech?\n29.11.2015 (14:00) • LastHeartbeat • Povídky » Na pokračování • komentováno 3× • zobrazeno 653×\nLehký vánek mě pošimral na tváři. Ucítila jsem vůni levandule. Mé ruce svíraly pevně v objetí polštářek ve tvaru srdce. Rodiče mi ho s nadšením dali, když jsme ho vyhráli na jedné z místních poutí. To už bude ale několik let zpátky. Proč vlastně přemýšlím nad takovými věcmi? Ještě stále jsem se neodvážila otevřít oči. Bála jsem se. Netušila jsem, jak dlouho jsem byla mimo sebe. A jakým způsobem jsem se zázrakem ocitla ve vlastní posteli.\nNěčí prst mi přejížděl po obličeji. Svou cestu zakončil v nosní dírce. A mně to bylo jasný.\n„Tommy!“ okřikla jsem toho malého rošťáka. Jeho hlasitý smích mě už nemohl více probrat.\n„Sky, podívej se, co pro tebe mám!“ pištěl radostí a slyšela jsem, jak nedočkavě dupe po podlaze. Donutil mě otevřít oči. K mému překvapení... vše bylo naprosto v pořádku. „Tady, tady! Otevři to, honem!“\n„Sky, ty už jsi vzhůru?“ slyšela jsem ztišený hlas mojí mamky.\n„Jo, už je vzhůru!“ odpověděl za mě brácha.\nVzala jsem si od Tommyho dvě obálky. Jedna byla zřejmě od něj. Nikdo nemusí hádat, proč jsem to uhodla tak snadno. Barevné čáranice, pár autíček se třemi koly a trojúhelníkovitá srdíčka. Vytáhla jsem s předstíranou zvědavostí obsah nepraktické obálky. Celý papír byl popsán opakujícími se třemi slovy. „MÁM TĚ RÁD“. Do očí se mi vehnaly slzy, které jsem se snažila zahnat.\n„Tommy, pojď ke mně,“ řekla jsem mu a objala ho. Zrovna přišel táta do mého pokoje. Usmál se, když nás tady takhle viděl. Pak nalákal Tommyho, ať si jde hrát na chvíli na počítač. Věděla jsem přesně, co se teď bude dít.\n„No… popravdě, vůbec nic. Abych byla přesnější, tak jen to, že jsem tancovala s jedním klukem a pak...“\n„Můžem bejt rádi, že máš tak zodpovědný kamarády,“ skočila mi máma plynule do řeči.\n„Ashley nám zavolala, že jsi omdlela,“ odpověděla na mou otázku.\n„A tak jsme pro tebe hned zajeli, odvezli tě do nemocnice,“ přidal se táta.\n„Kolik jsi toho vypila, Sky?“ zeptali se sborově.\n„Nic, opravdu, přísahám, že nic. Jen mě oslepilo prudký světlo, a to je poslední, co si pamatuju, fakt!“\n„Byla jsi týden v bezvědomí, bála jsem se... oba jsme se báli, že se už nikdy neprobudíš.“\n„No, a pak, když už jsem byla při smyslech a tak nějak v pořádku, propustili mě z nemocnice a rodiče mě zase odvezli zpátky domů..“\n„To bylo velice vyčerpávající,“ konstatovala Ashley a snažila se mě dostat trochu do pohody.\n„Co bys čekala jinýho?“ optala jsem se jí a smála se u toho.\n„Nevim. Třeba že při bezvědomí jsi měla divoký sny o Evanovi nebo nějaký vize o budoucí kariéře Jamese, třídního svůdníka.“\n„Kéž by.“ Nastalo dlouhé ticho a v telefonu se dal slyšet nepřestávající šum.\n„A co Evan? Staral se?“\n„Pokud bereš jako starání se asi deset změškanejch hovorů a něco kolem sedmi esemesek.. Tak myslim, že se staral poměrně dost.“\n„No... Kdyby to byl James, bylo by těch esemesek aspoň něco kolem stovky,“ připomínala mi.\n„Ale asi jsi zapomněla na jednu velice důležitou věc.“\n„Že James je prdlej.“ Ashley se začala chrochtavě smát a pak uznala, že mám přece jenom pravdu.\n„No, a kdy půjdeš do školy? Chybíš nám.“\n„Možná už zejtra, uvidim, jak mi bude,“ odhadovala jsem svoje schopnosti se co nejdříve vzchopit a pokračovat v „normálním životě“.\n„Jasně, budu pozdravovat teda Jamese a řeknu, jak hezky o něm mluvíš.“\n„Super, a nezapomeň mu říct, že se na něj zase strašně těšim,“ pokračovala jsem ve vtipkování. Pak jsme se rozloučily. Jen co jsem chtěla odložit mobil na poličku nad postelí, přišla mi další SMS. Další od Evana.\nMam o tebe strach.. Ozvi se, prosim, co nejdriv to pujde.\nNevím, jestli zrovna teď mám sílu řešit další věc. Ještě jsem si nepřečetla tu druhou obálku. Držela jsem jí v rukou a nevěděla, co od toho očekávat. A hlavně... od koho může být. S opatrností jsem vytáhla modrý parfémovaný papír. Písmo úhledné, rozdělené do odstavců. Básnička?! Tipuju, že od Evana. Zcela jsem se ponořila do rýmů a melodie tohoto amatérského díla. Ale ke konci, když jsem očima kontrolovala, kolik řádků ještě zbývá, uznala jsem jednu věc. Tohle rozhodně není nějaké amatérské dílo. Vyrazila mi dech ale nejvíce jedna věc. A to jméno autora té nejromantičtější básničky, kterou jsem kdy od někoho dostala. James. Popravdě to byla první básnička, kterou jsem od někoho dostala. Zanechalo to ve mně rozpolcené pocity. Věděla jsem, že se Jamesovi líbím, ale tohle... Zdálo se mi to až příliš. Co můžu od něj vlastně teď očekávat? Vždyť je to přece můj kamarád. Docela by mě zajímalo, jestli o tomhle Ashley má tušení. Ale pokud o tom neví... Ne, nemůžu jí to říct. Takhle Jamese ztrapnit nechci.\nZavřela jsem oči a snažila se usnout. Dostat se trochu do jiného světa, do jiné reality a nechat se jen unášet pěknými sny, ve které jsem doufala.\nVzbudily mě nespecifické rány. Posadila jsem se a mžourala po potemnělém pokoji. Další rána. Tentokrát mi došlo, že někdo házel kamínky na parapet. Pomalým krokem jsem se plahočila k oknu. Potichu jsem ho otevřela, aby nikdo v domě nezaregistroval, že jsem vzhůru. Sklonila jsem hlavu dolů. Stála tam postava.\n„Kdo jsi?“ šeptla jsem nahlas.\n„Evan,“ odpověděl melodicky. Rozbušilo se mi srdce.\n„Chtěl jsem se ujistit, že jsi v pořádku,“ řekl s upřímností v hlase. Do očí se mi přihnaly slzy. Hlavně teď nebreč, hlavně nebreč. Celou dobu ti na ničem nezáleželo, a najednou stojí pod tvým oknem a ty se z toho můžeš zbláznit. „Můžu k tobě?“ zeptal se po chvíli našeho dlouhého koukání na sebe.\n„Jak?“ Ukázal směrem na žebřík, který byl opřený o stěnu domu. Táta ho tam jako vždy zapomněl. „Bojim se, že spadneš.“\n„Neboj,“ řekl a nehodlal se se mnou hádat. Pak jsem si uvědomila, že asi zrovna teď taky nevypadám zrovna nejlíp. Rozcuchané vlasy, nenamalované oči, pyžamo. Ale bylo mi to celkem jedno. Chtěla jsem ho zase vidět. Sledovala jsem, jak šikovně a bez zábran šplhá a stoupá vzhůru. Teď už jsem mu mohla podat ruku. Konečky našich prstů se dotkly. Pohlédla jsem mu do očí. Měl je snad ještě kouzelnější, než si je pamatuju naposled. „Chyběl jsem ti?“ zeptal se zranitelným hlasem.\n„Strašně moc.“ Vylezl o dvě příčky víc. Natáhl se pro polibek. Usmála jsem se. Pohladila jsem ho po tváři a chtěla se svými rty dotknout těch jeho. Už zbýval jen maličký kousek... Vtom mě ale jeho ruka pevně chytila za krk. „Co to děláš?!“ vypískla jsem. Jeho obličej se změnil v šerednou masku. Hluboká jizva mu napříč zošklivovala tvář. Oči měl zalité krví. Snažila jsem se mu vytrhnout, ale on mě jako hladové zvíře kousl pevným stiskem do krku. Marně jsem se snažila se dostat z jeho sevření. Rukou jsem šmátla po propisce, které ležela na psacím stole. Bodala jsem ho zuřivě do obou očí. Zařval bolestí jako vlkodlak.\nVzbudily mě nespecifické rány. Posadila jsem se a mžourala po potemnělém pokoji. Další rána. Tentokrát mi došlo, že někdo házel kamínky na parapet. S hrůzou jsem si ohmatávala krk, jestli na něm nejsou kousance od Evana. Když mě uklidnila hladká, neporušená kůže, strach ze mě alespoň částečně opadl. Neodvážila jsem se přiblížit k oknu.\nZřejmě už čtenáři toho příběhu ani nedoufali v pokračování. Ale vzhledem k většímu množství času jsem se vrhla opět na další část, která by mohla vynahradit téměř dvouměsíční pauzu. Omlouvám se tedy za nechání vás v napětí.\nAutor: LastHeartbeat, v rubrice: Povídky » Na pokračování\nDiskuse pro článek Rány osudu - 8. kapitola:\nDíky holky za komentáře :) Jsem ráda, že alespoň vy ještě čtete pokračování tohohle příběhu. Blížej se vánoční prázdniny, tak se najde čas na psaní a mohla bych sepsat i víc kapitol napřed. :)\nStrašně moc jsem se těšila na pokračování, ale neměla jsem tolik času, občas se stane něco, co nepředvídáme...\nKaždopádně mě mrzí, že píšu komentář až po takové době, protože se mi tahle kapitola líbila. Celý příběh je vlastně pořád jedno velké tajemství - nevíme, kdo je vlastně Sky, kdo je Evan a je to strašně napínavé, protože umíš vážně skvěle psát!\nTo, že Sky omdlela - no, vlastně jsem se ani pořádně nedozvěděla proč... A taky je fakt divný, že by byla takovou dobu v bezvědomí, jen tak... Ta scéna s Evanem? No, to bylo něco, mám podobnou reakci jako FantasyNikol.\nSnad si najdeš víc času na psaní, vím, že je t otěžký. Já se zase pokusím napsat dřív komenář k další kapitole.\nHele, jsem strašně ráda, že můžu jako první okomentovat. Ale zároveň mě to strašně štve, jelikož se na komentování tím pádem prdí - vždyť už to tady je tak 3, 4 dny a nic... Musí tě to strašně mrzet.


Pro svou prezentaci získaly střední školy prostor na krajském úřadu\nVlastní prostor k prezentaci budou mít od zítřejšího dne v budově Krajského úřadu Jihočeského kraje v Českých Budějovicích střední školy, jejichž zřizovatelem je Jihočeský kraj. Symbolicky před kanceláří radní pro oblast školství, mládeže a tělovýchovy Jany Krejsové ( II. NP) jsou umístěny velkoplošné nástěnky, které budou školám k dispozici. Kromě nich je zde i stolek pro případné letáčky, propagační materiály a brožury škol pro potřeby veřejnosti. Jako první se zde představí Střední škola obchodu, služeb a podnikání a Vyšší odborná škola České Budějovice se sídlem v Kněžskodvorské ulici.\nNa jedné z nástěnek budou moci školy vždy po dobu tří týdnů prezentovat své úspěchy, účast na soutěžích, přehlídkách, veletrzích, spolupráci s firmami a zahraničními školami. Jak zaujmou zaměstnance a návštěvníky krajského úřadu či samotné krajské zastupitele, bude pouze na nich. Vítány přitom budou ze strany škol nápadité upoutávky již ve vstupním vestibulu úřadu.\nDruhá nástěnka bude sloužit k přehlídce všech tělovýchovných a volnočasových aktivit mládeže. Právě v těchto oblastech dosahují jihočeští mladí sportovci velkých úspěchů, například na Hrách letní olympiády dětí a mládeže ČR, jejíž čtvrtý ročník se letos bude konat od 23. do 28. června v Táboře. Prezentační cyklus škol bude po zítřejším startu zahajován vždy jedenkrát za tři týdny, a to již pravidelně v pondělí.


Dozorce dostal za vraždu deset let - iDNES.cz\n8. března 2002 15:29, aktualizováno 15:29\nLiberec - Na deset let do věznice s dozorem půjde bývalý vězeňský dozorce za vraždu své manželky. Rozhodl o tom liberecký krajský soud. Rodinná tragedie se udála v prosinci 2000 v Ploužnici na Českolipsku. Podle soudního spisu Petr Makovský napadl svoji ženu v noci v posteli. Poté, co ho žena vzbudila, že ji bolí záda, ji chytil zezadu za krk, škrtil a hlavu tiskl obličejem do polštáře, až přestala dýchat.\nPak osmadvacetiletý Makovský usnul. Když se probudil, odešel za svou přítelkyní a zmínil se jí, že ženě bylo špatně a že si brala prášky na záda. V bytě nechal bezvládné tělo a s ní tehdy tříletou dcerku. Do bytu se vrátil až za několik hodin. Pak teprve zazvonil na souseda a ten přivolal policii a lékaře.\nK průběhu vyšetřování se Makovský k činu přiznal. Před soudem však odmítl vypovídat. Ještě před tím prohlásil: "Je mi upřímně líto, co se stalo, manželku jsem uškrtit nechtěl."\nManželé Makovští si do Ploužnice přistěhovali v roce 1997 z Nového Bydžova, kde žili u rodičů Václavy Makovské. "Byl do ní hrozně zamilovaný, neudělal bez ní ani krok, pomáhal jí, přebaloval malou," vyjádřila se matka zavražděné. "Když se pak přestěhovali, netušili jsme, že se něco děje. Byl to pro nás hrozný šok. Až později jsme se dozvěděli, že měl jinou ženskou."\nMalá Vendulka nyní žije u rodičů své matky. "Po tom, co se stalo, byla vyděšená a přestala komunikovat. Jezdili jsme s ní po doktorech a na logopedii. Teprve teď se vzpamatovává a začaná mluvit," dodala.\nPodle svědků se v manželství Makovských na podzim roku 2000 množily hádky. "Vendula říkala, že si našel jinou paní a to byla podle mě příčina všech roztržek," uvedla před soudem sousedka, která se s rodinou stýkala.\n"Makovská často křičela, ale spíš na dceru, než na manžela. Ten se jí podle mne trochu bál," nechal se slyšet další ze svědků, kterého jako prvního Makovský přivolal k mrtvé manželce.\nPodle posudku znalců z oboru psychiatrie a psychologie mohl útočník rozpoznat nebezpečnost svého jednání, v době činu byl příčetný, i když jednal v afektu.\n"Motivací byl patrně dlouhodobý konflikt s manželkou, která neustále vyžadovala pozornost a dorážela na něj," praví se ve spise.\nMakovský sloužil jako strážný ve věznici ve Stráži pod Ralskem. Během trestního stíhání byl postaven mimo službu. Podle hodnocení svých nadřízených byl uzavřený, ale žádné větší problémy s ním nebyly.\n"Zvolili jsme dolní hranici sazby a věznici s dozorem vzhledem k dosavadnímu bezúhonnému způsobu života obžalovaného i k jeho vstřícnému postoji od samotného počátku vyšetřování," poznamenal v odůvodnění rozsudku předseda senátu Jaroslav Hrabálek.\nStátní zástupce i odsouzený si po vyslechnutí rozsudku ponechali lhůtu na rozmyšlenou.\nTémata: krajský soud, vražda, Českolipsko, Stráž pod Ralskem, Věznice


Vincek ve Středočeském kraji / díl osmý\nO cennostech a ctnostech\n„Větře, cítím ve svém pavoučím těle, že mě tentokrát čeká velké dobrodružství…” pronesl Vincek vznášející se v oblacích se svým vzdušným druhem. „Ano, vzhůru na Kokořín za partou loupeživých rytířů. Tahle banda už tam napáchala dost velké škody! Je potřeba jim zatnout tipec!” odvětil Vítr a vysadil pavoučka na něčem podivuhodném… „Kde to jsem? Samé lesy a skály a v dálce hrad vznešeně se tyčící nad hlubokým dolem,” podivil se Vincek. „Sssss,” ozvalo se těsně vedle pavoučka. „Stojíš na okousaném kamenném klobouku, na skalní houbě Pokličce. Nediv se, v našem kraji kameny ožívají. Jen vítr ví, kdo je zde v kámen proměněn. Jsssem ssslepýš Vlhošť a přicházím ti na pomoc, beze mě bysss špatně dopadl, kamaráde. Petrovští jsou rytíři, kteří se neprávem tak ctnostně nazývají! Vždyť oni žádné rytířské ctnosti nepěstují, leda tak NEctnosti vyznávají. Marně bys u nich hledal štědrost, pokoru, trpělivost, laskavost, čistotu, sebeovládání a pracovitost. Starý Petrovský z Petrovic, hlavní lapka a postrach celého okolí, touží jen po bohatství. Pro zlato a jiné drahocennosti neušetří nikoho. Jeho ukrutnost nezná mezí,” zamrkal beznohý ještírek na pavoučka. „Něco s tím musíme udělat. Ale jak na ně vyzrát?” uvažoval nahlas Vincek. „Zaslechl jsem dneska ráno od pampelišek u studánky, že ti loupežníci chtějí ukrást poklad, který je ukrytý někde ve skalním bludišti. Lidé z vesnice se prý již tolik báli té kruté sebranky, že ukryli všechny cennosti někde ve skalách,” zasyčel smutně slepýš Vlhošť. „Obávám se však, že ta cháska z kokořínského hradu ten poklad stejně vyčenichá!” prohlásil Vincek s jistotou v hlase. „Musíme jim to překazit!” dodal odhodlaně. Vlhošť s Vinckem hbitě sešplhali z kamenné houby Pokličky až dolů do lesa a vydali se na průzkum terénu. Rozhodli se nejprve zjistit, kde se nachází skrýš s pokladem. Čekala je nelehká cesta skalním labyrintem. Ještě že se zde Vlhošť tak perfektně vyznal. „Neboj, Vincku, znám to tu jako své boty, i tu nejmenší voštinu ve skále, to jsou ty malé dírky v kamenech, vidíš je? Často v nich totiž uvízne nějaká larva nebo červík, mňam, to si na nich pochutnám!” Vincek se podivoval nad roztodivnými podobami skal: „Ožívají mi před očima. Támhle je obr, támhle zase faraon, tady leží žába. A tady vedou nějaké ohromné kamenné schody. No to je teda výšlap!” trochu si postěžoval. Najednou slepýš vykřikl: „Pozor, rychle se skrej. Slyším nějaké hlasy.” A opravdu. Po chvíli se ze skalních křivolakých uliček vynořilo několik žen a mužů. Na zádech a v podpaží nesli obrazy, sošky, truhlice a jiné vzácné předměty. Šli velmi ostražitě, dobře věděli v jakém ohrožení jsou, že klidně za každým skaliskem na ně může vyskočit nějaký proklatý loupežník. „Rychle, nasedat!” pošeptal pavoučí kluk slepýšovi. Oba se ukryli do rance na zádech jedné z žen. „Podívej, schovali jsme se k obrazu bílé holubice. Ta nás ochrání,” řekl s jistotou v hlase Vincek a mohl by v tu chvíli přísahat, že viděl, jak na ně holubice z obrazu povzbudivě mrkla. Lidé s námahou vystoupali nekonečné schodiště, po chvíli chůze najednou muž vedoucí celou karavanu kdesi zmizel. „Jako by se do země propadl,” pomyslel si Vincek. Ale za chvíli zmizel i on spolu s Vlhoštěm a jejich statečnou nosičkou. Ocitli se v jeskyni plné těch nejskvostnějších předmětů, nádherné obrazy ve zlatých rámech, menší i větší truhlice plné šperků a drahých kamenů… Lidé zde opatrně složili svůj náklad, pak se pomodlili a poděkovali za to, že dorazili ve zdraví až sem. V tichosti vyšli jeden po druhém ven, pavouček i slepýš je následovali. Vše vypadalo nadějně, nikde živáčka, když tu najednou… „Ruce vzhůru! Vzdejte se! Konečně víme, kde je poklad! Hahaha!” ozval se chraplavý hlas starého Petrovského. Loupežníci obestoupili vyděšené vesničany. Žádná šance na útěk. Lapkové zmenšovali kruh až tak, že se jejich zlé oči střetly s těmi vystrašenými úplně zblízka. „Co s námi jen bude?” zaplakala žena, která prve nesla obraz s holubicí. „Hahaha, domu už se nevrátíte, krasotinko! Tím si buď jistá!” Vincek se zhluboka nadechl a šel nalézt pomoc dovnitř sebe sama. Kolikrát už se takto dostal z lecjaké šlamastyky. Z hloubky své pavoučí duše prosil o pomoc. A tu najednou, kde se vzala, tu se vzala, nad jejich hlavami se objevila nádherná bílá holubice. Prolétla se nad celým shromážděním a upustila bělostné pírko, které se pomalu vznášelo vzduchem. „Fáféfífófú!” zavolal Vincek. Vzápětí odněkud zafoukal Vítr a peříčko se postupně dotklo všech loupežnických hlav. Když zašimralo posledního, všichni zkameněli. Snad navěky...\nVincek v Jihočeském kraji / díl sedmý\nO pýše a spravedlnosti\n„Vincku, dnes tě vysadím na jihu naší země. Čeká na tebe tajemství blat a slatí. Je to kraj ticha a klidu, kde jen tu a tam zaslechneš žabí zakvákání. Kdysi dávno se ve zdejších jezírkách zabydlely různé rostliny. Ty časem stárly, nořily se na dno stojatých vod, kde už nemohly dýchat, a proměňovaly se v léčivou rašelinu. Jedno z těch jezírek je však zakleté, lidé se k němu od jisté doby bojí přiblížit. Prý tam straší…,” řekl tajemně Vítr. „Ale tomu ty jistě přijdeš na kloub,” dodal záhadně a sfoukl svého přítele přímo do rákosí na břehu jezera.\n„Brrr,” oklepal ze sebe Vincek načervenalou vodu. Takovou temnou barvu mají všechna rašelinná jezírka, na kůži od ní zůstávají i chuchvalečky drobných částí rostlin. Pavouček se rozhlédl kolem sebe. Uviděl rákosí, vysoké trávy, vřes a kapradí. Kolem jezera stála hradba z trpasličích bříz. Všiml si také jedné zvláštní vysoké borovice. „Vypadá tak vznešeně. Jako by to byla zakletá princezna,” zašeptal Vincek. Ve větvích borovice to najednou zašumělo...\nDen jako korálek, ticho a klid\nzávany křídel volavek nad hladinou.\nNa břehu rybníka stojí tu borovice němá\nprý princezna je to co v rákosinách cosi hledá.\nJen však ukáže se měsíce bledá tvář\nna rybníku místo borovice pak rusalku Ridradirdu uhlídáš.\nPavoučí detektiv zbystřil sluch, aby mu neuniklo ani slovíčko z té zvláštně tklivé písně. Opakoval si v duchu zas a znova ta záhadná slova. Pak vykřikl: „Princezna, borovice, něco hledá v rákosí, když vysvitne měsíc, místo borovice se objeví rusalka Ridradirda. Co jsou to za kouzla? Na to se podíváme…” a schoval se do úkrytu v plavuních na břehu kousek od zpívající borovice. Pozoroval, jak tu a tam nad hladinou proletí muška a někde zmizí. „Další záhada!” bručel si do stočených předních nožek.\nZačalo se smrákat, nad jezírkem se rozprostřela noc. Vyšel měsíc. A v tom…místo borovice se na hladině objevila loďka a v ní rozcuchaná postava. V rukou držela dlouhé bidlo, kterým řídila loďku. Sem tam mávla čímsi, co vypadalo jako síťka na motýly, do vzduchu. Vinckovi to počínání připadalo prapodivné. „Opravdu zvláštní. Rusalka na loďce. Proč to všechno dělá?” lámal si hlavu. Pak uslyšel něco jako štěkání a vytí. Jako by tu někde byla hladová smečka vlků. Dočista leknutím nadskočil. Rusalka Ridradirda veslovala rychle k jeho úkrytu. Vincek se bál, že ho objeví, strachy téměř nedýchal. Ale Ridradirda si ho ani nevšimla, její pozornost byla upřena k zvláštní rostlině, která měla na sobě nafouklé části vypadající jako bubliny. „Hodná Bublinatka, hodná. Vždyť už jsem u tebe. Sedni. Tu máš, ňaminku.” Bublinatka lapla všemi svými tlamičkami po muškách a můrách, které jí ze své síťky přímo do otevřených chřtánů Ridradirda nasypala. „Ach tak je to s těmi muškami, masožravka je to,” vykřikl bystře Vincek. Rusalka zpozorněla: „Kdo to tady mluví. Někdo tu je. Stopa, Bublinatko. Hledej!” Masožravka se ve vodě pohybovala hbitě jako vodní psík. Hned zavětřila a chytila Vinckovu stopu. Pavouček neměl šanci, hned byla u něj a rozštěkala se na celé jezero. Ridradirda Vincka chytla do dlouhých prstů a zvesela řekla: „Šikovná, Bublinatka. Dostaneš po večeři výborný moučník.” A strčila vyděšeného pavoučího kluka do jedné z jejích otevřených tlam. Vincek strachy znehybněl, zavřel oči. Horečně přemítal, co teď. „Zpívej!” ozval se závan větru, který pavoučkovi přivál nápad. Vincek začal roztřeseným hlasem zpívat: „Na břehu rybníka ssstojí tu borovice němá, prý princezna je to co v rákosssinách cosssi hledá, cosssi hledá, cosssi hledá…” Ridradirda zpozorněla, jako by jí ta píseň cosi připomněla. „Cosi hledá, cosi hledá. Ano ano, vždyť já přece cosi hledám. Jak jsem na to jen mohla zapomenout…” Někde z hloubi duše k ní připlul obraz jí samotné. Dříve byla krásnou zlatovlasou princeznou. Bydlela na nedalekém zámku. Lidé ji však neměli rádi, protože byla pyšná a stále se vychloubala, že je nejkrásnější, nejchytřejší a nejbohatší. Jednoho dne se však nevrátila z vyjížďky k jezírku domů. Od té doby se říkalo, že jí tajemné rašelinné bytosti proměnily v rusalku Ridradirdu, která musí za trest každou noc bloudit po jezeře a ve dne téměř nehnutě stát v podobě borovice. Když však najde cosi, co jí kdysi patřívalo, dostane šanci se za své vychloubání omluvit a vše napravit. Její prokletí pak bude zrušeno.\nVincek ani v krku Bublinatky nepřestával zpívat. Rostlina se najednou rozkašlala, to jí asi Vincek zaskočil v krku. Ozvalo se zaskučení a z chlupaté zelené huby vylétl pavouček třímající něco třpytivého. „Můj medajlon se slunečním kamínkem! Můj medajlon!” Vincek vzácný šperk Ridradirdě pověsil na krk. V tu chvíli vyšlo na nebi slunce a zalilo celé jezero zlatou září. Ridradirda se proměnila v krásnou zlatovlasou princeznu. „Děkuji ti, odvážný pavoučku. Zachránil jsi mě.” Vincek se princezně poklonil: „Rádo se stalo. Ale teď už běž domů na zámek honem všechno napravit. Sbohem, krásná princezno z Borkovických Blat.” Z nebe se ozvalo: „Fáféfífófú!” „Sbohem tajemné jižní Čechy.”\nVincek v Ústeckém kraji / díl šestý\nO mámení a řádu\n„Vincku, dnes nás čeká let k severozápadní hranici naší země. Budeš tam mít důležitý úkol,…”, řekl zamyšleně Vítr svému pavoučímu příteli. Letěli rychle. Vítr měl z nějakého důvodu naspěch. A Vincek z jeho sporých slov vnímal celým tělem hrozící nebezpečí.\nVznášeli se nad místy, která jakoby ani nebyla na naší planetě. Připomínala spíše vesmírnou krajinu plnou kráterů s otevřenými tlamami, bez zeleného koberce, s doutnajícími komíny. „My jsme na Měsíci, Větře?” ptal se udiveně pavoučí kluk. „Ne, Vincku, jsme pořád v naší zemi. I do této podoby pozměnil člověk prostředí k obrazu svému, aby si vzal, co potřeboval…”, odvětil Vítr a pokračoval v letu ještě více na sever.\nPříroda pod nimi se oděla do úplně jiného pláště. Mnohem staršího a honosnějšího. Vítr zakroužil nad tajemně vznešenou krajinou plnou vzrostlých stromů, které tady tančí již celé věky. Jako rytíři zde stály skály v šedavé zbroji z písku. V roklinách pod nimi se vlnily vody řek, říček a potoků. Vinckovi se nad tou nádherou až dech tajil. Najednou v oblacích zpozoroval hejno ptáků, které se neustále zvětšovalo. A jak tak na ty ptáky hleděl, uvědomil si zvláštní věc: „Větře, podívej se. Vždyť ti ptáci letí jako omámení. Plácají křídly jako roboti, jakoby byli bez duše.” „Vincku, doufal jsem, že si toho všimneš. Nemůžu ti k tomu nic říct, dál už to musíš vyzkoumat sám. Vysadím tě právě teď!” vykřikl náhle Vítr a překvapený pavoučí kluk se skutálel do obrovského hnízda. A nebyl v něm sám… Kolem něj se hned strhla ptačí symfonie, nebo spíš pro jednoho pavouka dost nepříjemná kakofonie: „Ňam, ňam, ňam, pavouka si k snědku dám, má je noha, má je hlava, má je tahle hmyzí strava. Dej ten zobák pryč, křičím z ptačích plic!” V hnízdě se strhla mela o to, které ze sokolích mláďat si pochutná na tak nebývalé dobrotě. Sokolí matka a otec se totiž už dlouho neukázali z kusem žvance u svých hladových potomků. Ti jen natahovali své rozčepýřené krky a nedočkavě je vyhlíželi. Vincek však nezaváhal, jelikož na ohrožení života si už na svých dobrodružných toulkách začínal zvykat. „A dost, vy neopeřenci! Jsem pavoučí detektiv Vincek a přišel jsem vyšetřit, co zvláštního se to tady děje. „Kde jsou vaši rodiče?” Ptáčata se utišila a to největší z nich píplo: „Nevíme.” „Jak dlouho tu nebyli?” pokračoval ve výslechu. „Dlouho,” píplo nejstarší ptáče a dodalo: „Máme strach a taky hlad.” Tu k nim z velké dálky dolehl nepříjemný zvuk, takové uším až odporné vytí, ale vzduchem se nesla snad nejkrásnější vůně, kterou jen kdy můžete cítit. „Co to má znamenat?” podivil se pavoučí detektiv. „Vůně jak z rajské zahrady, zvuky jak z nejstrašidelnějšího snu. Musím tomu přijít na kloub.” „Jdu s tebou!” ozval se neznámý hlas. U sokolího hnízda se objevil černý pták s dlouhým červeným zobákem a ještě delšíma rudýma nohama. „Jsem Čikonigra, starý černý čáp. Jsem asi tak starý jako tahle krajina sama, špatně slyším, jsem slepý a už ani necítím. Ale jsem stále rád na světě a umřít se mi nechce. Možná, že tohle je ten úkol, na který ještě čekám.” Vincek bez váhání nasedl na lehce prošedivělý Čikonigrův hřbet. Znovu se ozvalo to děsivé vytí. Pavouček navigoval téměř hluchého Čikonigru přímo ke zdroji toho nelibého zvuku. Za chvíli byli u cíle. U obrovské skalní brány. Před branou bylo natěsnáno nepočítaně ptactva všeho druhu. A tam na její druhé straně spatřil Vincek tvory velké jako lvy, s osmi dlouhýma nohama, s ohnivýma očima, jimž šlehal z nozder oheň. Trochu jako kočky, trochu jako psy. Z tlamy jim čouhalo šest ostrých tesáků, tři nahoře, tři dole. Když se Vincek z prvního úleku vzpamatoval, všiml si, že ze svých chřtánů vypouštějí salamandry, ohnivé bytosti, kteří zlověstně tančí ve vzduchu a zapalují suché větve. „Jak je to možné, všude to tu hoří, ale necítím zápach spáleniny, naopak cítím tu nejkrásnější vůni na světě,” zašeptal Vincek. „To jsou Kluriové,” řekl tiše Čikonigra. „Mezi námi ptáky se o nich vypráví legendy. Pro nás jsou tou největší pohromou. Chtějí nás všechny zahnat na jedno místo a sežrat. Ta vůně, kterou vypouštějí způsobí, že ptáci zapomenou na svou přirozenost, na své pudy. Přestanou pečovat o svá mláďata a začnou toužit po fata morganě, po vysněné neexistující zemi, kde se nemusí o nic starat, kde zmizí všechny povinnosti. Tím tak Kluriové zničí ptačí svět. Ovládnou nás a udělají z nás bezduché roboty bez vlastních tužeb a vůle, pouze plnící rozkazy. Rodiče zapomenou na své děti.” „To je ale strašné. Musíme ty všechny omámené ptáky zachránit. A jak to, že na tebe to zlé kouzlo Kluriů nepůsobí, Čikonigro?” zeptal se Vincek. „Stáří mě zachránilo. Mé smysly ochably. Necítím tu vůni, o které mluvíš.” Vinckovi je vše jasné, ale vrtá mu v hlavě ještě jedna záhada: „Čikonigro, jak to, že Kluriové nemohou projít skrz bránu a začít svou děsivou ptačí hostinu?” „Zavři oči a podívej se na bránu celým svým tělem, malý detektive…” Vincek udělal, jak mu staroušek řekl a spatřil někoho, koho si do té doby vůbec nevšiml. Obrovskou bytost se zlatým mečem ve vztyčené paži v šedočerné lesklé zbroji a ohnivou tváří, která hořela spravedlivým plamenem. „Kdo je to? Jak je možné, že jsem si ho před tím nevšiml?” „Je to zvláštní, ale někdy vidíme více, když zavřeme oči. To je Strážce brány, Vincku. Chrání naše hranice. Ale jeho síla není věčná, cítím, že už mu pomalu dochází…” Vincek horečně přemýšlí, pak si vzpomene na svého větrného přítele a z jeho tělíčka začne vycházet zlaté světlo utkané z vláken lásky. Vzpomene si i na další své přátele. A světlo kolem něj sílí. Najednou zaslechne odněkud zevnitř přátelský hlas: „Voda je mocná čarodějka.” Vincek ta slova opakuje nahlas. A Čikonigro radostně volá. „Ano, děkuji, už si vzpomínám. Voda!” A popoletí na konec obrovské brány, kde zpod kamenů vyvěrá pramen. „To je Pramen vzpomínek,” volá a nabírá do zobáku tolik vody, kolik jen se do něj vejde a kropí jimi všechno ptactvo, které už se málem odevzdalo krvelačným Kluriům. Jakmile kapičky léčivé vody dopadnou na křídla ptáků, vše se mění. Jakoby do nich znovu vstoupil život, vymaňují se ze zlých čar a kouzel. Vzpomenou si na svá mláďata čekající celá hladová v hnízdech. Otáčejí se a již znovu sami sebou ve svých opeřených tělech odlétají zpět domů ke svým přírodou stanoveným povinnostem, díky kterým zůstává svět stále tím opravdovým světem. „Fáféfífófú!” Loučí se s magickým Ústeckým krajem a jeho bytostmi i Vincek již sedící na křídlech Větru.\nVincek v Jihomoravském kraji / díl pátý\nO minulosti, moudrosti a odlišnosti\nVítr zanesl tentokrát kouzelného pavoučka Vincka do krajiny něžné a vlídné jako maminčin úsměv. „Větře, líbí se mi ty roztomilé bílé stavby pod námi. Kdo v nich asi bydlí?” zeptal se zvědavě Vincek. „To jsou strážní hrádky. Teď už v nich bydlí jen spousta hmyzu, ptáků a jiných zvířat,” usmál se Vítr. „Ten, co je přímo pod námi nese název Děvičky a lidé ho vystavěli již dávno na Děvíně, nejvyšším kopci Pavlovských vrchů, Pálavy. A ta zřícenina, kterou jsme míjeli před tím se jmenuje Sirotčí hrádek. Ten je hned kousek od vesnice Dolní Věstonice.” „Tolik jmen a názvů, Větře. Jak si to mám všechno pamatovat,” vykulil oči pavouček. „Vincku, ty jsi přece hlavička,” uculil se Vítr a tajemně dodal: „představ si, že tu bydleli lidé již před tisíci lety. Usídlili se tady lovci mamutů…”\nKdyž Vítr vyslovil svá poslední slova, obloha se zčistajasna zatáhla. Ozvala se třeskutá rána a černé mraky rozčísl blesk. Naši poutníci se ocitli v dávné minulosti… Zmizely domy, umělé vodní nádrže, vinice i hrady. Zvlněná krajina promlouvala v celé své nevinné kráse. Vítr svého nohatého kamaráda vysadil na louce, která vypadala jako sametový koberec. Byla plná šťavnatých stébel trávy. Vincek vesele skákal z jednoho stébla na druhé. Když tu najednou… „Baf!” Pavoučí kluk se tak vylekal, že se skutálel na zem jako brambora. Jedno ze stébel nebyla totiž tráva ani trochu, ale… „Jsem Sága. Luční kobylka,” řeklo to strašidelné jakostéblo s nohama pokrytýma ostny a sápalo se svými tykadly, která vypadala jako dvě nekonečné antény, na Vincka. „Brrr. Ty zubiska. Určitě mě smlsne jako malinu,” pomyslel si chudák pavouček a zavřel oči před jistou smrtí. Sága však nemínila pavoučího kluka posvačit. „Neboj se. Právě jsem obědvala. Chci si tě jenom prohlédnout. Růžovo-zeleného pavouka jsem ještě nikdy neviděla,” koulela obrovskýma očima. „Jmenuju se Vincek a přicházím z budoucnosti. Chtěl jsem se podívat jaké to tu bylo v době lovců mamutů,” řekl již klidnějším hlasem pavouček. „Ach tak. Tak to jsi narazil na tu pravou. Já s mými sestrami jsem se tady také ocitla ani nevím jak a odkud. Možná i z jiné planety… Samy nevíme. Moc nás tu nemají rádi, prý jsme podivné,” zašklebila se Sága. „Jak to?” divil se Vincek. „Ostatní zvířata nemůžou pochopit, že jsme samé holky. Mezi námi není jediný kluk. Rodíme se pořád dokola jen samé kobylky holky.” „Aha, to tedy zvláštní opravdu je,” na to Vincek. „Ale mně to vůbec nevadí. Mám rád neobvyklé věci a bytosti. I já sám jsem prý na světě jediný.” „Hmmm, tak to si budeme rozumět,” řekla s úlevou Sága a měla radost, že ji konečně někdo jiného druhu s pochopením přijímá. „Ale tebe, Vincku, zajímají ti lovci mamutů, viď? Mě a mé sestry přímo fascinují. Pojď za mnou. Dovedu tě na vyhlídku nad jejich tábořiště. Vincek s kobylkou se ukryjí a pozorují tehdejší lidi. „Ságo, oni vypadají jako moji lidé!” podiví se pavouček a ptá se kobylky: „Co to támhle dělají?” „Třou dvě dřívka o sebe. Umí tak vyčarovat teplé oranžové jazýčky.” „Takže oni umí rozdělat oheň?!” podivil se Vincek. „Kdyby jen to, oni toho umí mnohem víc. Koukni na ty krásné šaty z kůží i látek. Tkají je z kopřiv. A všimni si těch nádherných šperků z kamenů, mušlí a…” „kostí!”, skočí Vincek kobylce do řeči. „Oni dovedou zpracovat úplně všechno, co mají kolem sebe. Vyrábí luky a šípy, harpuny a sítě. Dokáží ulovit ryby, zajíce, lišky, ale i obrovského mamuta. Umí namlít obilí a spoustu toho vypěstují. I když je tady větší zima než ve tvé době, mají hojnost všeho. A koukni na jejich teplé příbytky, často se do nich chodím také tajně ohřát,” chrlila ze sebe Sága. Vincek se zamyslel: „moc se toho tedy na lidech za ta léta nezměnilo.” „Máš pravdu. Jen možná lidé tvé doby se považují za moudřejší…,“ zazubila se kobylka. Ale teď už pojď, tvůj čas tady se pomalu krátí. Dám ti něco na památku.” Sága zavedla Vincka do malé jeskyně. Tam leželo na zemi mnoho krásných sošek nahých žen, menších i větších. Všechny vypálené z hlíny. „Jednu si vyber a vezmi ji do své doby. Ať se tví lidé dozví pravdu o svých moudrých předcích…” „Fáféfífófú!” zavolal Vincek třímající vzácnou sošku a hned tu byl přítel Vítr. Ozvala se ohlušující rána a nebe rozjasnil blesk. „Sbohem, milá Ságo a minulosti,” zavolal ještě pavoučí kluk.\nVincek v Karlovarském kraji / díl čtvrtý\nO ztišení a důvtipu\n„Vincku, mraky, bělostné nebeské ovečky, mi přinesly na svých huňatých hřbetech vzkaz. Volá a prosí nás o pomoc moje větrná přítelkyně Větrucha Krušnohorská. Musíme se tam hned vypravit, vypadá to opravdu vážně,” pronesl s naléhavostí v hlase Vítr. „Dobře, nechme se unášet rychlými vzdušnými proudy. Pospěšme si!” na to pavouček.\n„Jsem ráda, že jste tady. Jedině ty, Vincku, nám můžeš pomoci. Říká se o tobě, že umíš splétat zázračné vlákno a že tvé pavučinky léčí a propojují všechny bytosti, které na své cestě potkáš. Srdce našeho starého trpasličího vládce Belma pomalu přestává bít. Chřadne před očima. Schovává se již po dlouhý čas v ústraní ve svém podzemním paláci a nikoho nechce vidět. Prý chce odejít z tohoto světa sám. Chce, abychom si jej všichni pamatovali v jeho síle. Je příliš hrdý a nerad připouští svou slabost. Je záhada, co způsobuje jeho nevyléčitelnou nemoc. Kéž bys nám dokázal pomoci vyléčit Belma a zachránit tak náš kraj,” řekla Větrucha se slzami v očích. „Děkuji, že mi důvěřujete. Jsem sice jen malý pavoučí kluk, ale mám pro strach uděláno. Zkusím udělat, co je v mých silách,” odpověděl odhodlaně Vincek. Vítr vysadil pavoučího kluka na nejvyšší hoře Krušných hor, která stráží nejzápadnější hranici naší země, na Klínovci. Tam lidé vystavěli vznešeně vyhlížející rozhlednu s osmibokou věží. „Tady na Oktaedru už si musíš poradit sám. Budeš potřebovat své nohy, pevně na nich stůj, budou tvou oporou. A ještě malá nápověda: přemýšlej, co máš s věží společného...” řekla záhadně na rozloučenou Větrucha.\nVincek obcházel osmiúhelníkový vrchol klínovecké rozhledny a tiše si opakoval: „Oktaedr, Oktaedr, nohy, nohy…” Najednou ho na hlavě pošimral sluneční paprsek a jemu svitlo: „Oktaedr, vždyť věž má osm stran! A já mám osm nohou! V tom bude ten klíč.” Vincek zavřel oči a zaposlouchal se do prostoru. K jeho uším doléhal křehký ptačí nápěv: „do re mi fa sol la si do, do si la sol fa mi re do.” Píseň zněla pořád dokola. Vincek se k chytlavému popěvku přidal. Při první části písně se mu začaly samy odlepovat nohy a on jakoby po schodech z tónů stoupal do výšky jako kdyby mu narostla křídla. „Zkusím druhou sloku, když teď stoupám, třeba pak budu klesat.” A opravdu. „Do si la sol fa mi re do.” Jeho nohy ho snášely postupně po osmi stranách věže. Na každé straně zněl jiný tón stupnice a Vincek se velkými skoky zhoupával dolů. Když zaznělo nejhlubší do, Vinckova chodidla se dotkla země. „Máš důvtip a umíš se ztišit a naslouchat, pavoučí zachránce,” ozval se hluboký hlas. Před Vinckem se objevil skřítek, který měl ohromné šedé huňaté vousy sahající až na zem. „Jmenuji se Gottstein a dovedu tě k našemu vládci. Belmo potřebuje tvou pomoc.” Vincek bez váhání vousáče následoval. Šli dlouho. Vinckovi se zdálo, že krajina, kterou kráčeli, je smutná. Vousáč četl Vinckovy myšlenky: „je to tu smutné, k našemu kraji se po dlouhou dobu nechovaly lidské bytosti hezky. Objevily zde mnoho pokladů, vzácných rud. Začaly je krušit, těžit, brát si více a více. Příroda byla dlouho oslabená a s ní začal chřadnout i náš trpasličí vládce Belmo.” Oba poutníci došli až na okraj rašeliniště, z kterého na některých místech vycházely obrovské bubliny. Jezero střežili rákosoví rytíři s huňatými chocholkami. Na hlavu jednoho z nich usedl drobný ptáček s roztomilými proužky na těle. „Mé jméno je Rákosník,” zapěl. Vinckovi byl hned jeho hlas povědomý. „Kde jsem to jen už slyšel?” pronesl nahlas. Rákosník pozvedl hrdélko a roztomile zanotoval: „Do re mi fa sol la si do.” A bublající pramen vytryskl v gejzír. Gottstein rychle schoval Vincka do hnízda svých vousů a společně skočili do tryskající vody. Z dálky k nim doléhala druhá sestupující sloka nápěvu. Rozevřel se pod nimi podzemní svět, spletité tmavé chodby, labyrint šachet. „Dříve tu zářily barevné krystaly,” poznamenal sklesle Gottstein. „Kéž by se naše krajina zase uzdravila a znovu zazářila v celé své kráse.” dodal toužebně. „Je tu hodně zázračné vody, Cítím, že její prameny jsou léčivé. Ale jejich elixír nestačí,” zašeptal Vincek. „Počkej, něco mě napadlo.” Pavouček zavřel oči a poslal veškerou svou pozornost do srdce. Začal zpívat stoupající stupnici ptáčka Rákosníka a do rytmu písně ze sebe soukal své zázračné růžovozelené vlákno: „Do re mi fa sol la si do.” Zázrak. Kouzelné pavoučí vlákno prosvětlovalo tmavé chodby, začaly se rodit malé barevné zářivé krystaly. „Písní si posvítíme na temnotu. To je ten kouzelný lék, radostná hudba znějící z mnoha hrdel! Do re mi fa sol la si do,” notoval si pavoučí kluk i vousáč Gottstein a i další bytosti podzemí, a že jich tam najednou bylo. Skřítci permoníci, krtci, žížaly, larvy, brouci, semínka všech tvarů a velikostí. Všichni sborem zpívali stupnici léčivých osmi tónů. Zpěv se donesl i do paláce trpasličího vládce Belma, do jeho tmavé komnaty. Belmo otevřel unavené oči a zaposlouchal se do léčivého nápěvu. Pocítil teplo nejprve v palcích u nohou, pak se hřejivá vlna rozběhla po celém jeho prokřehlém a zchřadlém těle. „Znovu cítím sílu! Děkuji za pomoc.” Vincka hřálo na srdci, že se celý kraj včele ze svým vládcem začal uzdravovat. Nastal čas loučení. „Fáféfífófú!” zavolal Vincek a kde se vzal, tu se vzal, už tu byl moudrý přítel Vítr. „Nashledanou Karlovarský kraji.”


Je vám zle nebo těžko a nevíte, proč? Možná trpíte potravinovou intolerancí\nVždycky jste jedli všechno a libovali jste si, že naštěstí nemáte na žádnou potravinu alergii a žádné jídlo vám naštěstí nezpůsobuje zdravotní obtíže? Možná jste se radovali předčasně. Nesnášenlivost některých potravin se může projevovat velmi nenápadně a nemusí vás ani napadnout souvislost s něčím, co jíte. Potravinová intolerance rozhodně není totéž jako alergie a ani příznaky nejsou stejné.\nV dnešní době trpí bolestmi hlavy kdekdo a můžeme je zařadit už spíše k civilizačním nemocem. Způsobujeme si je špatným postojem, dlouhým sezením a hrbením se před počítačem, nedostatečným pitím vody, přílišným namáháním očí či stresem. Důvodů může být nespočet.\nPodle odborníků se dlouhotrvající a urputné bolesti hlavy připomínající migrénu mohou pojit právě s potravinovou intolerancí. A podobné je to například i s tloustnutím – pokud se někdo nepřejídá, ale přitom stejně trpí nadváhou a ne a ne zhubnout, může to být také jedním z projevů potravinové intolerance. Důsledkem nesnášenlivosti některých potravin pak může být také zácpa, případně průjem, ale i únava a problémy se spánkem. Ne všechny příznaky se přitom musejí projevovat současně, občas se může objevit jen jeden nebo druhý, pokaždé třeba jiný – a navíc se nemusejí objevit hned, ale třeba až za několik dní. Jak se v tom ale pak má člověk vyznat?\nČtěte také: Proč se vám po jídle chce tak moc spát?\nNejlépe uděláte, když navštívíte lékaře\nMožná právě přemýšlíte nad svým zdravotním stavem a častými obtížemi a říkáte si, jestli se potravinová intolerance netýká i vás. Jenže jak na to přijít, když se nemusí projevit okamžitě po pozření dané potraviny? Inu, sami na to nepřijdete, ale můžete se svým podezřením zajít za lékařem, který vám dokáže odpovědět. Na imunologii mohou ve vašem těle objevit protilátky nazývané imunoglobin G (IgG), které se tvoří právě při intoleranci na některou potravinu. Díky tomu dokážou lékaři také zjistit, která potravina vaše potíže způsobuje a vy se jí tak do budoucna můžete vyhnout a žít spokojeněji a zdravěji.\nČtěte také: Je lepek opravdu takový nepřítel, jak se v posledních letech říká?\nalergie jídlo potraviny zdraví


Přes Bariéry - Vzdělávací centra - PROHLÍDKA ÚSTAVU ORGANICKÉ CHEMIE A BIOCHEMIE AV ČR\nJste zde: Titulní stránka PROHLÍDKA ÚSTAVU ORGANICKÉ CHEMIE A BIOCHEMIE AV ČR\nPROHLÍDKA ÚSTAVU ORGANICKÉ CHEMIE A BIOCHEMIE AV ČR\nFlemingovo náměstí 542/10\nPavilon B ÚOCHB AV (dokončen 2014) s půdorysem zaobleného trojúhelníku ve dvorní části areálu navazuje na hlavní historickou budovu A orientovanou na Flemingovo náměstí.\nBudova B má sedm podlaží, tři podzemní a čtyři nadzemní. Nad úroveň ploché střechy vystupuje dojezd výtahu doplněný technickým zázemím, zbylý obvodový pás střechy je navržený jako zelený a pobytový.\nBezbariérové řešení vnitřního provozu budovy B je zajištěné výtahy spojujícími všechna podlaží včetně podzemních. (Pozn.: Vazbu na hlavní historickou budovu A, která není předmětem prohlídky, řeší v úrovni třetího a čtvrtého nadzemního podlaží uzavřené koridory. Do budovy A ústí na mezipodesty hlavního schodiště, s hlavními patrovými podestami jsou pak spojené šikmou schodišťovou plošinou s nosností 250 kg.)\nProhlídka začíná před hlavním bariérovým vstupem ÚOCHB AV na Flemingově náměstí, pokračuje po asfaltovém chodníku s jemnými poruchami ulicí Stavitelská k bočnímu vjezdu do areálu. V tomto úseku se mění povrch na hrubou mozaikovou dlažbu. Vnitroareálová komunikace, která vede od vjezdové brány k pavilonu B, má nenáročný podélný sklon (max. 5 %).\nHlavní vstup budovy B je bariérový (+4 schody), pro bezbariérový přístup je k dispozici vedlejší vchod (hlavní křídlo šířka 102 cm, vedlejší křídlo šířka 56 cm) s čipovým zámkem (přístup do budovy je možný pouze v doprovodu zaměstnance).\nAlternativní, méně vhodný, vstup do budovy v úrovni 1. podzemního podlaží je možný garážovým vjezdem s bočním chodníkem (sklon 14-15 %, délka cca 20 m).\nManipulační prostor v interiéru je dostatečný, dveře a další průchody ve směru prohlídky jsou široké min. 80 cm. Vazba mezi bezbariérovým vstupem a dalšími podlažími je zajištěná výtahy, a to včetně 1. podzemního podlaží s garážemi. Laboratorní místnosti a pracovny odděluje od jádra budovy s technickým a hygienickým zázemím široká obvodová chodba.\nSeminární místnost (dveře šířka 2x 85 cm), ve které probíhá část výkladu, se nachází v 2. nadzemním podlaží. Uspořádání stolů a židlí lze podle aktuální potřeby přizpůsobovat.\nStřešní terasa se zahradou, opět přístupná výtahem, je po celém obvodu pochozí (chodník šířka min. 90 cm). Obvodové zábradlí (výška 96 cm) je neprůhledné.\nBudova disponuje celkem třemi výtahy, dva z nich jsou průběžné přes všechna podlaží, třetí je ukončen v 1. nadzemním podlaží.\nVšechny výtahy mají shodné parametry (automaticky otevírané dveře šířka 90 cm; kabina šířka 93 cm, hloubka 205 cm). Manipulační prostor před výtahy je dostatečný. Kabiny jsou vybavené madly, zrcadlo na čelní stěně chybí. Ovladače na nástupních místech jsou ve výšce max. 117 cm, maximální výška ovladačů uvnitř kabin je 155 cm.\nBudova je ve všech nadzemních podlažích vybavená přístupnými kabinami WC v obou odděleních hygienicích zázemí. Předsíně jsou prostorné s dostatečnou manipulační plochou.\nPřístupné kabiny (dveře šířka 80 cm; kabina šířka 185-190 cm, hloubka 208-210 cm) jsou řešené zrcadlově. Jednokřídlé dveře kabin jsou označené, vybavené vodorovným madlem na vnitřní straně a otevírají se mechanicky směrem ven. Přístup k míse z pohledu od vstupu do kabiny je zleva (WC muži) nebo zprava (WC ženy). Prostor pro vozík vedle WC mísy je dostatečný (šířka min. 120 cm). Toaletní mísy jsou vybavené vždy jedním pevným a jedním sklopným madlem. Madla (délka 60 m) jsou krátká.\nChybné dispoziční řešení je v kabině na hygienickém zázemí WC ženy ve 2. nadzemním podlaží vedle seminární místnosti. WC mísa není kotvená na zadní stěně kabiny diagonálně, ale naproti dveřím. S ohledem na dostatečné rozměry lze i přesto kabinu komfortně využít.\nNejbližší vyhrazené parkovací stání se nachází v ulici Bechyňova u Flemingova náměstí.


Chceš-li mír, připravuj válku | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\n4. 9. 2014 15:12 / 2 minuty čtení\nOblast, v níž má Západ stále skutečnou a důvěryhodnou převahu nad Ruskem, je hospodářství. Krátkodobě je proto nutno této skutečnosti využít. A zároveň začít napravovat zanedbání z dob minulých.\nVojenský odstrašující potenciál Západu přestal být důvěryhodným začátkem tohoto století, a není proto divu, že se Rusko snaží této situace využít ve svůj prospěch. Že se něco takového, jako se dnes děje, chystá, nám mělo být zřejmé aspoň od rusko-gruzínské války z roku 2008, ne-li dříve. Jak dobře víme z doby před 2. světovou válkou, pro demokracie je však obtížné si tuto pravdu uvědomit, dokud není příliš pozdě.\nNechce-li si Západ zopakovat pštrosí mnichovanský přístup, musí si přestat lhát do kapsy a adekvátně reagovat. V poslední době se zdá, že tak začíná činit. Oblast, v níž má Západ stále skutečnou a důvěryhodnou převahu nad Ruskem, je hospodářství. Krátkodobě je proto nutno této skutečnosti využít a hospodářské sankce uplatnit. Skutečnost, že to bude bolet i nás, by nás neměla zastavit, protože alternativou je mnichovanství.\nSankce samotné ovšem nemohou být okamžitě efektivní. Navíc, bezprostřední reakce hrdého národa bývá vzdor. Přesto však v realitě dobře mířené hospodářské akce mohou mít významný odstrašující efekt. Ten je obtížné měřit, protože po jejich uplatnění nikdy nevíme, co by bylo, kdybychom je byli neuplatnili. Navíc je možno sankce volit tak, aby je bylo cítit tam, kde budou z našeho hlediska nejekonomičtější (nás bolet nejméně a ruskou elitu nejvíce).\nZároveň je však nutno začít napravovat zanedbání z minulých dob a začít využívat naší hospodářské převahy k co nejrychlejšímu vybudování vojenského odstrašujícího potenciálu. Dobudování tohoto potenciálu je úkol dlouhodobý. Začneme-li jej však připravovat hned teď, pak tato skutečnost může mít odstrašující význam i dnes. Musí ovšem být důvěryhodná, a tedy skutečná. Si pacem vis, para bellum! (Chceš-li mír, připravuj válku!)\nHlavně musíme přestat s vnitřními rozkoly a nedorozuměními v EU či NATO, jsou zcela kontraproduktivní. Přestaňme s projevy, které mohou být interpretovány jako neloajální ke spojencům. Na rozdíl od sankcí, které mohou a nemusí mít pozitivní účinek, nejasnosti a výhrady mají jen zřejmý účinek negativní. Podaří-li se jak Evropské unii, tak NATO co nejdříve ukázat jednotu, mohou být i sankce efektivní hrozbou.


Konečně jste se dočkali miminka! Novopečené maminky se nyní mohou těšit na spoustu dobrodružství a v klidu se seznámit se svým děťátkem. Strava při tom hraje důležitou roli. Kojenecká láhev NUK Nature Sense se odpovídající savičkou, která se maximálně podobá mateřskému prsu, poskytne co nejpřirozenější zážitek z krmení. Se sadou NUK Nature Sense můžete zabít několik much jednou ranou, protože atraktivní dárkové balení obsahuje nejen dvě skleněné láhve NUK Nature Sense s přírodní savičkou NUK Nature Sense, ale také ohřívač lahví NUK Thermo Express, dvě lžičky na krmení NUK Easy Learning, dávkovač mléka NUK a oblíbený silikonový dudlík NUK Genius. Tím jste vy i vaše dítě pro začátek perfektně vybaveni a nic nebrání uvolněnému startu do nového života! Obsah dodávky: 2 x dětské lahvičky NUK Nature Sense z polypropylenu (PP), 150 ml se silikonovou savičkou NUK Nature Sense 0 - 6 měsíců (vel. S) na čaj a mateřské mléko, ochrannou uzavírací krytku, bez obsahu BPA 1 x ohřívač lahví NUK Thermo Express pro velmi rychlé a jemné ohřívání dětské stravy vodní parou 2 x NUK Easy Learning lžíce na krmení s extra dlouhou, flexibilní rukojetí,usnadňuje vyprazdňování hlubokých sklenic 1 x NUK dávkovač mléka, tři individuálně uzavíratelné sklenice 1 x NUK Genius silikonový dudlík ''My First NUK'' 0 - 6 měsíců, tvar anatomicky přizpůsobený dětským ústům, obzvláště měkký a flexibilní Ohřívač lahví NUK Thermo Express pro velmi rychlé a jemné ohřívání dětské stravy vodní parou Ohřívače lahví patří mezi mnohá zařízení, která rodičům usnadňují život, protože ohřívají mléko a později dětskou výživu na správnou teplotu. Novopečení rodiče tento problém znají: Opatrné pohledy na teploměr - je lahvička příliš horká nebo studená? Která teplota je pro mléko ideální? To je nyní s praktickým ohřívačem lahví NUK Themro Express minulostí. Za pouhých 90 sekund * se mléko mírně zahřeje na správnou teplotu a všechny důležité živiny a vitamíny zůstanou zachovány. Manipulace s ohřívačem lahví NUK Thermo Express je velmi jednoduchá: Do zařízení vložte množství vody odpovídající láhvi nebo sklenici a pomocí koše vložte dětskou výživu do ohřívače lahví. Po stisknutí tlačítka zařízení za pouhých 90 sekund * ohřeje dětskou výživu na správnou teplotu rychle a jemně pomocí vodní páry. Integrovaná výstražná kontrolka označuje fázi ohřevu. Jakmile se naplněné množství vody vypaří, zařízení se automaticky vypne. Ohřívač lahví NUK Thermo Express je vhodný pro veškeré standardní skleničky a láhve. Úsporný a lehký NUK Thermo Express nabízí maximální bezpečnost. Má ochranu proti přehřátí a po zahřátí se automaticky vypne, čímž současně chrání životní prostředí. Samostatný koš funguje jako držák skla, přičemž do zařízení se vloží kojenecké lahvičky a skleničky na kaši , které lze znovu vyjmout, což umožňuje snadné čištění ohřívače lahví * Od pokojové teploty po teplotu konzumace - při zahřívání 120 ml kapaliny v 240 ml láhvi.\nNUK počáteční sada Nature Sense od narození e-shop >>


Apartment St Michel - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Carcassonne\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Carcassonne je hotel Apartment St Michel správná volba. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Apartment St Michel, směřuje veškeré úsilí k tomu, aby se hosté cítili jako doma. K tomu hotel poskytuje nejlepší služby a vybavení. Rodinný pokoj jsou jen některé ze zařízení, které dělají Apartment St Michel jiným od ostatních hotelů ve městě.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Hotelová rekreační zařízení, která obsahují zahrada jsou určena pro únik od všedního dne a relaxaci. Apartment St Michel je ideálním místem k pobytu pro cestovatele hledající kouzlo, komfort a pohodlí ve městě Carcassonne.\nSlevy v destinaci Apartment St Michel


Krajina ve stínu (více)\nShadow Country (méně)\nČesko, 2020, 135 min (Alternativní 130 min)\nMagdaléna Borová, Stanislav Majer, Csongor Kassai, Barbora Poláková, Pavel Nový, Petra Špalková, Zuzana Kronerová, Agi Gubiková, Robert Mikluš, Marek Pospíchal, Ondřej Malý, Anežka Kubátová, Marie Ludvíková, Cyril Drozda, Denisa Barešová, Tomáš Jeřábek, Halka Třešňáková, Ladislav Dušek, Jiří Wohanka, Adam Langer, Hana Frejková, Jan Lepšík, Michael Goldschmid, Philipp Schenker, Marek Taclík, Miloslav Pecháček, Jiří Černý (více)\nDo malé vsi Schwarzwald na česko-rakouském pomezí se z města přivdá pohledná Marie. Ráda se hezky obléká. Ráda šije na vlastním šicím stroji. A dokonce vlastní i gramofon, na kterém si ráda pouští prvorepublikové šlágry. Místním se může zdát až marnivá. Když se ale krátce po Hitlerově anšlusu Rakouska ocitne hranice třetí říše doslova pár kilometrů za vsí, jako jedna z mála si dokáže zachovat chladnou hlavu. Zatímco Mariin muž Karel Veber a jeho sestra, místní hospodská Anna Svitková, se chtějí přihlásit k německé národnosti, protože se domnívají, že se jim pak bude dařit lépe, ona sveřepě trvá na tom, že je Češkou. Kdo by mohl tušit, že právě toto rozhodnutí mnohým z nich osudově změní život... (Letní filmová škola)\nJsem docela rád, že jsem před filmem nevzal nějaký těžší jídla, protože z povah některých lidí bych se zeblil. Po emoční stránce moc líbilo a jako ukázka toho čeho jsou lidé schopni taky. Mám však trošku problém se strukturou vyprávění, jsou nám dány dva časové useky, jako náhledy k chování lidí v těžkých časech, ale už si nikdo moc nelámal hlavu s tím, nám postavy více odvyprávět v dějových souvislostech. Tohle bylo extremně epizodní a já bych tam rád viděl nějakou vyprávěcí linii, protože takhle z těch mnoha postav co jsou ve filmu mám prakticky jen zkratkovité ukázky. Na druhou stranu hysterie některých zdejších uživatelů, kteří film pomalu označují za vlastizrádce a Bohdana Slámu by nejraději postavili před lidový soud, svědčí o tom, že záporné postavy z tohoto filmu, mezi námi stále žijí. ( 04.01.2022 )\nNa většině rekvizit vyrobených ze dřeva (povozy, násady od nářadí apod.) bylo na první pohled vidět, že jsou zcela nové, dosud neužívané. (vladous)\nHerečka a zpěvačka Bára Poláková k filmu nazpívala ve studiu populární německý šlágr „Bei mir bist du schön“. (ruza007)\nOddíly, které operují ve vesnici po skončení války s označením (RG), byly ozbrojené jednotky českých dobrovolníků, působících od 23. května 1945 do července až srpna 1945 v českých zemích, a to zejména v pohraničí. (ArthasKarfa)\nCenu filmových fanoušků si převzal Vít Klusák!\nČeská filmová a televizní akademie (ČFTA) dnes oznámila kompletní seznam nominací pro 28. ročník výročních cen Český lev. Celkem 190 akademiků hlasovalo o 87 hraných, dokumentárních, animovaných a…\nNominace na Ceny české filmové kritiky zveřejněny\nDnes byly oznámeny nominace na Ceny české filmové kritiky za rok 2020, jež by měly upozornit na nejlepší české filmové počiny uplynulého roku, jejich tvůrce a také nové naděje české kinematografie z…\nNetflix Apple TV+ iTunes Aerovod Starmax DAFilms Lepší.TV\nčernobílý film, rodina, 2. světová válka, násilí, nacisté, odboj, vesnice, zima, nacismus, komunismus, sousedi, válečné zločiny, pohraničí


Diesel nestartuje, svítí kontrolka Elektroniky motoru - Opel Forum\nObsah fóra Opel diskuse dle modelů Astra Astra H\nDiesel nestartuje, svítí kontrolka Elektroniky motoru\n2004+ Astra H klub - http://www.opel-astra-h.cz\nRegistrován: pát 22. kvě 2020 15:04:28\nPříspěvek od vzt » pát 22. kvě 2020 16:44:23\nZdravím, mám problém se startováním Astry H 1.7 CDTI 74 KW , r.v. 2005 (Z17DTH), který se stále stupňuje.\nPo otočení klíčem do druhé polohy zůstává často svítit kontrolka Elektroniky motoru (auto s klíčem) a auto nejde nastartovat. Ve třetí poloze pak klíč nereaguje na start podobně jako např. u problému s imobilizérem, kdy stejná kontrolka v této fázi nesvítí, ale bliká. Tady svítí. Zkoušel jsem i druhý klič a je to stejné, takže imobilizérem to není.\nKontrolka zhasne třeba až na 15-20.pokus o start a pak auto normálně nastartuje. Někdy to jde až druhý den. Zkoušel jsem klíč jak vytahovat, tak i jen vracet do polohy 0, ale ani jedno na to nemá vliv. Vysledováno, že ráno když je chladno, startuje na první pokus skoro vždy, ale pokud je zahřáty motor nebo auto stojí třeba celý den na přímém slunci, tak ta kontrolka zůstává svítit a blokuje to start. Pak je to o nervy. Nejdřív jsem chtěl vyčíst nějaké chybové kódy, ale když jsem konečně nastartoval, tak už mi OBD nic nenašlo.\nProblém je pouze s těmi blokovanými starty, za chodu motoru auto nechcípá.\nAuto jsem dal do servisu, v servise kontrolovali hlavně kabeláž, ukostření a spínací skřínku a nic nenašli. Diagnostika zřejmě taky nic. Vypadalo to na chybu někde v ŘJ. Autoelektrikář chtěl pořízení nové nebo rozebírání staré ŘJ obejít instalací startovacího tlačítka přes které by se v té poslední fázi startovalo, ale po této instalaci se zjistilo, že to taky nefunguje. Takže v ŘJ by problém být neměl. Zároveň zjistili, že ty nepovedený starty jsou kromě teploty závislé třeba i na poloze auta (možná natočení kol), že s nim třeba nějak pohnuli a najednou to šlo. V servisu už je to 2 týdny a zatím na příčinu bohužel nepřišli..\nJinak jsem si všiml, že mi spolu s kontrolkou Elektroniky motoru zůstávala svítit i kontrolka ESP. Může to s tím nějak souviset? (Např. něco se stabilizátorem apod.)\nUž delší dobu, když dám plnej rejd doleva, tak mi tam něco skřípe od kola v přední nápravě.\nNebo nemůže být problém třeba v palivovém filtru (voda)? Tam by se ale dle manuálu měla objevit i INSP4. Filtr byl navíc měněn ani ne před rokem v autorizovaném servisu.\nKoukal jsem snad na všechna Opel témata a nikde jsem tento problém nezaregistroval.\nZpět na „Astra H“


Online PDF Rozehrát svou vnitřní hudbu - PDF FABRIC\nRozehrát svou vnitřní hudbu eBook\nHledáte knihu Rozehrát svou vnitřní hudbu? Skvělé, máme tu knihu. Bylo napsáno 2007 a autorem je Joseph J. Moreno? Přečtěte si knihy online na našem webu fatimma.cz\nNÁZEV SOUBORU: Rozehrát svou vnitřní hudbu.pdf\nKniha s názvem Rozehrát svou vnitřní hudbu a s podtitulem Muzikoterapie a psychodrama obsahuje 12 /zpravidla dále členěných/ kapitol. Jejich jednotlivé názvy dobře vystihují obsah a nabádají čtenáře ke studiu a poučení. Nejprve je pojednáno o muzikoterapii a psychodramatu jako o doplňujících se terapiích /1/ a následují kapitoly Minulost hudby v psychodramatu /2/, Hudba a psychodrama: základní postupy /3/. Hudebně improvizační rozcvičky /4/, Individuální hudební improvizace /5/, Skupinová hudební improvizace /6/ a Hudba a představy v psychodramatu /7/. Obšírně jsou pak pojednány techniky hudebního psychodramatu /8/, doplněné praktickými příklady /9/. Značná pozornost je následně věnována scénářům hudebního psychodramatu /10/ a možnostem jak moderně využívat staré zdroje, nebo-li tvůrčí umění v psychodramatu /11/. Poslední kapitola s názvem Pohled do budoucnosti je stručná./12/ Autor v ní však zdůrazňuje své přesvědčení, že všechny současné formy umožňující rozvoj kreativity „v každém případě působí v součinnosti“. Jinými slovy řečeno, hudba, tanec, výtvarné umění /arteterapie/ i dramatické umění by se měly kombinovat a tím ve svém účinku potencovat. Zatím jsou jednotlivé metody i u nás značně, a tedy i přísně odděleny, což je patrně nejen škoda, ale i doklad určité vývojové etapy. Závěrem jsou v knize uvedeny doporučené zdroje informací a literární odkazy, řazené ke každé kapitole zvlášť. Škoda, že kniha není doplněna také přehledem českých literárních zdrojů, což je u většiny knih z Portálu dobrým a užitečným zvykem.\nRozehrát svou vnitřní hudbu - Joseph J. Moreno | Databáze knih\nHudba je všude kolem nás i v nás. Všechno má svůj rytmus a podaří-li se nám rozehrát svou vnitřní hudbu, je to jako návrat domů, návrat k vlastním kořenům. Pozitivním naladěním je možné změnit život. Muzikoterapie toho umí opravdu hodně a nejlepší je, když ji zažijete na vlastní kůži.\nRozehrát svou vnitřní hudbu, Joseph J. Moreno | Knihkupec.com\n[Google Search] Název: Rozehrát svou vnitřní hudbu : muzikoterapie a psychodrama: Autor: Moreno, Joseph J. Nakladatel: Portál: Rok vydání: 2005\nO botě, která si šlapala na jazyk eBook Starověké stavby včera a dnes eBook Čítaj romány ako profesor eBook Kto sa skrýva v horách? eBook Predpoklady a skutočnosť v geotechnickom inžinierstve eBook Úvod do studia médií eBook Neposílejte mi už žádné dopisy eBook Finsko eBook Sběrna hrůzy eBook Zákoník práce eBook Rady bylináře Pavla 3 eBook Vynálezci a objevitelé eBook Lorenzo Nádherný eBook Nová dětská encyklopedie eBook Moja cesta eBook


OBRAZEM: Rocman, Sekyra a Suchánek čestnými občany - Náchodský deník\nOBRAZEM: Rocman, Sekyra a Suchánek čestnými občany\nNové Město nad Metují - Nejvyšší ocenění, jaké město může udělit, byla v úterý 28. října předána v Novém Městě nad Metují třem významných rodákům.\nVladimíru Suchánkovi, Karlu Sekyrovi a Vladimíru Rocmanovi udělili v Novém Městě nad Metují čestné občanství.Foto: Michal Fanta\nPříležitosti byly hned dvě – devadesáté výročí vzniku Československa a významná životní jubilea – dva akademičtí malíři a grafici, Vladimír Rocman, v září oslavil 85. narozeniny, a Vladimír Suchánek, který letos dovršil 75 let.\n„S Novým Městem nad Metují je spjat celý můj život. Prožil jsem zde první lásky i první zklamání, proto si této pocty velice vážím,“ vyjádřil svůj dík malíř Vladimír Suchánek. Jeho kolega Rocman byl poctou nesmírně dojat. „Mám pocit, že si takovou poctu snad ani nezasloužím,“ svěřil se Rocman, který je nejen novoměstským rodákem, ale také v tomto městě stále žije.\nTřetím novopečeným čestným občanem je osmdesátiletý Josef Sekyra, který byl oceněn za výzkumnou, publikační, přednáškovou a výstavní činnost v oboru geologie – geomorfologie a za zásluhy ve výzkumné polární činnosti a v oblasti horolezectví. Jako jediný se však kvůli vážné nemoci nemohl dostavit a ocenění převzal jeho syn Karel. „Jsem přesvědčen, že je otec v myšlenkách s námi – tak jako je celý svůj život v myšlenkách ve svém milovaném rodišti. To on mě naučil mít toto město rád,“ vyjádřil se Karel Sekyra k ocenění svého otce. O kulturní zážitek během slavnostního večera se postarala klavíristka Jitka Čechová, laureátka mezinárodních soutěží.\n„Děkuji třem významným pánům za to, že i když se prostřednictvím svých prací proslavili v celé republice a v zahraničí, nezapomněli po celou dobu na město, ve kterém se narodili, v němž vyrůstali nebo žili,“ prohlásila starostka města, Bronislava Malijovská. Kolik má v současnosti město čestných občanů? To nikdo nedokáže přesně říci. „Řada „čestných“ občanů byla jmenována ještě v době komunistického režimu a zatím nedokážeme přesně říci, kolik kontroverzních osobností mezi nimi je,“ vysvětluje starostka.