1 2 MASARYKOVA UNIVERZITA LÉKAŘSKÁ FAKULTA ŠTĚRBINOVÁ LAMPA TYPY, OPTICKÉ PRINCIPY PŘÍSTROJŮ, VYUŢITÍ V OPTOMETRICKÉ A OFTALMOLOGICKÉ PRAXI BAKALÁŘSKÁ PRÁCE Vedoucí práce: Mgr. Sylvie Petrová Vypracovala: Anna Fojtů Optika a Optometrie Brno, duben 20133 MASARYKOVA UNIVERZITA LÉKAŘSKÁ FAKULTA Katedra optometrie a ortoptiky Jméno a příjmení: Anna Fojtů Název bakalářské práce: Štěrbinová lampa typy, optické principy přístrojů, vyuţití v optometrické a oftalmologické praxi Vedoucí bakalářské práce: Mgr. Sylvie Petrová ANOTACE: Bakalářská práce má název Štěrbinová lampa typy, optické principy přístrojů, vyuţití v optometrické a oftalmologické praxi. Na začátku práce jsou popsány hlavní části štěrbinové lampy osvětlovací systém, pozorovací soustava a mechanický systém a jejich optické principy. Střední část práce se zabývá jednotlivými technikami vyšetření předního segmentu oka. Jsou zde také uvedeny nejčastější patologie pozorovatelné štěrbinovou lampou. Poté následuje popis přídatných zařízení. Poslední kapitoly se věnují postupu při vyšetření a vyuţití štěrbinové lampy při aplikaci kontaktních čoček. KLÍČOVÁ SLOVA: štěrbinová lampa, osvětlovací systém, pozorovací soustava, difúzní osvětlení, přímé osvětlení, nepřímé osvětlení, osvětlení s filtry, příslušenství štěrbinové lampy4 MASARYK UNIVERSITY FAKULTY OF MEDICINE Department of Optometry and Orthoptics Name and surname: Anna Fojtů Name of bachelor thesis: Slit lamp types, optical principles of instruments, use in optometric and opthalmic practice Leader of the work: Mgr. Sylvie Petrová ANNOTATION: The bachelor thesis is called Slit lamp types, optical principles of instruments, use in optometric and ophthalmic practice. At the beginning of the work are described main parts of the slit lamp illumination system, observation system and the mechanical system and their optical principles. The central part of the work pursue various examination techniques of the anterior segment of the eye. There are also mentioned the most frequent pathologies observed with slit lamp. After that follows a description of accessory equipment. Last chapters discuss the procedure of examination and use of the slit lamp at the application of contact lenses. KEY WORDS: slit lamp, illumination system, observation system, diffuse illumination, direct illumination, indirect illumination, illumination with filters, accessories slit lamp5 Prohlášení: Prohlašuji, ţe jsem bakalářskou práci na téma Štěrbinová lampa typy, optické principy přístrojů, vyuţití v optometrické a oftalmologické praxi vypracovala samostatně s vyuţitím literatury a odborných zdrojů, které jsou uvedeny v seznamu na konci práce. Souhlasím, aby práce byla uloţena v knihovně Lékařské fakulty Masarykovy univerzity a byla zpřístupněna studijním účelům. V Brně dne:. Anna Fojtů6 Poděkování: Děkuji Mgr. Sylvii Petrové, vedoucí své bakalářské práce, za poskytnuté materiály, rady a připomínky k sepsání této práce.7 Obsah 1 ÚVOD VÝVOJ BIOMIKROSKOPIE OKA HISTORIE DOKUMENTACE NÁLEZU VYŠETŘENÍ ZÁKLADNÍ ČÁSTI ŠTĚRBINOVÉ LAMPY OSVĚTLOVACÍ SYSTÉM ŠTĚRBINOVÉ LAMPY KÖHLERŮV PRINCIP ZOBRAZENÍ POZOROVACÍ SOUSTAVA ZVĚTŠENÍ ROZLIŠENÍ HLOUBKA POLE ÚHEL KONVERGENCE OHNISKOVÁ VZDÁLENOST MECHANICKÝ SYSTÉM TYPY ŠTĚRBINOVÝCH LAMP ŠTĚRBINOVÁ LAMPA TYPU HAAG STREIT ŠTĚRBINOVÁ LAMPA TYPU ZEISS SROVNÁNÍ TECHNICKÝCH DAT JEDNOTLIVÝCH PŘÍSTROJŮ TECHNIKY VYŠETŘENÍ PŘEDNÍHO SEGMENTU DIFÚZNÍ OSVĚTLENÍ NEJČASTĚJŠÍ MOŽNÉ PATOLOGIE POZOROVATELNÉ DIFÚZNÍM OSVĚTLENÍM PŘÍMÉ OSVĚTLENÍ OPTICKÝ ŘEZ PARALELNÍ ŘEZY ŠIROKÝ PAPRSEK KUŽELOVITÝ PAPRSEK ZRCADLOVÝ REFLEX ŠIKMÉ OSVĚTLENÍ OSCILAČNÍ OSVĚTLENÍ NEPŘÍMÉ OSVĚTLENÍ OSVĚTLENÍ BLÍZKÉHO OKOLÍ SKLERÁLNÍ ROZPTYL ZPĚTNÉ OSVĚTLENÍ...448 Přímé zpětné osvětlení Nepřímé zpětné osvětlení NEJČASTĚJŠÍ PATOLOGIE POZOROVATELNÉ PŘÍMÝM A NEPŘÍMÝM OSVĚTLENÍM OSVĚTLENÍ S FILTRY ZELENÝ FILTR MODRÝ KOBALTOVÝ FILTR Vyšetření kvality slzného filmu BUT test ŽLUTÝ FILTR DIFÚZNÍ FILTR FILTR S NEUTRÁLNÍ DENZITOU POLARIZAČNÍ FILTR PŘEHLED FILTRŮ PŘÍDATNÁ ZAŘÍZENÍ GONIOSKOPIE GOLDMANNOVA GONIOSKOPICKÁ ČOČKA ZEISSOVA GONIOSKOPICKÁ ČOČKA NEPŘÍMÁ OFTALMOSKOPIE S VYUŽITÍM ŠTĚRBINOVÉ LAMPY KONKÁVNÍ ČOČKY Hrubyho čočka Goldmannova čočka KONVEXNÍ ČOČKY Asférické spojné čočky Kontaktní širokoúhlé čočky TECHNIKA VYŠETŘENÍ TONOMETRIE APLANAČNÍ TONOMETRIE DYNAMICKÁ KONTURNÍ TONOMETRIE PACHYMETRIE OPTICKÁ PACHYMETRIE VYŠETŘENÍ SLZNÉHO FILMU DOKUMENTACE NÁLEZU FOTODOKUMENTACE A VIDEO DOKUMENTACE VYŠETŘENÍ ŠTĚRBINOVOU LAMPOU NASTAVENÍ ŠTĚRBINOVÉ LAMPY A USAZENÍ KLIENTA ZAOSTŘENÍ PŘÍSTROJE POLOHA KLIENTA...759 8.2 POSTUP PŘI VYŠETŘENÍ ŠTĚRBINOVOU LAMPOU VYUŽITÍ V OPTOMETRICKÉ PRAXI APLIKACE KONTAKTNÍCH ČOČEK VYŠETŘENÍ PŘEDNÍHO SEGMENTU OKA PŘED APLIKACÍ KČ VYŠETŘENÍ PŘEDNÍHO SEGMENTU OKA S NAAPLIKOVANÝMI KČ KONTROLA PŘEDNÍHO SEGMENTU PO VYJMUTÍ KČ VYUŽITÍ ŠTĚRBINOVÉ LAMPY PŘI KONTROLNÍM VYŠETŘENÍ UŽIVATELŮ KČ ZÁVĚR SEZNAM POUŽITÉ LITERATURY SEZNAM OBRÁZKŮ SEZNAM TABULEK...9010 1 Úvod Štěrbinová lampa se řadí mezi objektivní vyšetřovací přístroje. Patří k základnímu vybavení kaţdého oftalmologického i optometrického pracoviště. Její nepostradatelnost je zaloţena na moţnostech vyšetření oka a jeho struktur in vivo, a to v dostatečném zvětšení a při poţadovaném osvětlení. Samotný přístroj tvoří tři části - osvětlovací systém, pozorovací soustava a mechanický systém. Mezi primární funkce štěrbinové lampy patří detailní vyšetření předního segmentu oka, včetně oční čočky. Díky různým kombinacím osvětlovacího systému a zvětšovací soustavy je moţné zaměřit pozornost na poţadovanou oční tkáň. Štěrbinovou lampu je také moţno vybavit přídatnými zařízeními, která zvětší rozsah moţností vyšetření. Jedná se o pomocné čočky, drţené v ruce či kontaktně přiloţené na oku. Takto lze pozorovat i oční pozadí nebo např. duhovkorohovkový úhel. Mimo pozorování je moţno s pomocí přídatných zařízení měřit některé oční parametry, jako je nitrooční tlak či tloušťka rohovky. Vyšetření pomocí štěrbinové lampy patří mezi základní výkony optometristy, především při kontaktologických vyšetřovacích postupech. Díky vývoji moderních technologií se stále rozšiřují moţnosti dokumentace nálezu vyšetření na štěrbinové lampě. Můţeme tak např. získat elektronický statický či dynamický obraz ve vysoké kvalitě rozlišení. Výhodou tohoto pokroku je především přesná dokumentace a sledování vývoje oční patologie, ale také slouţí např. při edukaci pacienta či studentů [8, 21]. 1011 2 Vývoj biomikroskopie oka Vývoj biomikroskopie oka a s tím související historie vývoje štěrbinové lampy je velmi zajímavý a pomůţe porozumět speciálním technickým znakům tohoto přístroje. Hlavní impulzy pro vývoj biomikroskopie oka přišly od samotných oftalmologů a jejich nároků při vyšetřovacích metodách. K vývoji přístroje přispěly také nové pokrokové technologie. Oční onemocnění byla a jsou diagnostikována nejčastěji vizuálně a také pohmatem. Pro vizuální kontrolu se dříve uţívaly zvětšovací pomůcky. Název štěrbinová lampa je dnes nejvíce pouţívaný termín, a to i v zahraničí. Tento přístroj je kombinací dvou samostatných systémů binokulárního mikroskopu a osvětlovací jednotky. Proto by mohl její přesnější název znít zařízení štěrbinové lampy. Začátek vývoje těchto systémů probíhal samostatně. Historie mikroskopie oka sahá hlouběji. Zvětšovací pomůcky byly známy v 80. letech 19. století, jako např. Hartnackova kulová lupa. V této době německý oftalmolog Richard Liebreich pouţil k vyšetření rohovky jednoduchý monokulární mikroskop. Koncem 19. století došlo k vývoji binokulárních zvětšovacích pomůcek a s významným objevem přišel Carl Wilhelm von Zehender. Tento německý oftalmolog sestavil k pozorování rohovky binokulární mikroskop, který umoţňoval 10násobné zvětšení. R jenský fyzik Siegfried Czapski vylepšil pozorovací soustavu o otáčející se hranolový systém navrhnutý francouzským inţenýrem Ignaziem Porrem. Díky tomu bylo moţné vyuţít systém hvězdářského Keplerova dalekohledu, který umoţňuje větší zvětšení. Dnešní rohovkové mikroskopy tvoří většinou kombinace Keplerova dalekohledu a měniče zvětšení, který je uspořádán podle Galileova dalekohledu. První koncept štěrbinové lampy pochází z r (obr. 1). Jeho autorem je švédský oftalmolog Alvar Gullstrand, drţitel Nobelovy ceny za fyziologii a medicínu. Osvětlovací systém vyuţíval Nernstův zářič, který zobrazoval štěrbinu pomocí jednoduchého optického systému. Štěrbina se promítla na oko díky asférické soustavě čoček. Osvětlovací systém byl spojen s pohyblivým podstavcem. Pro pozorování je pouţit binokulární dalekohled. Oba systémy drţel vyšetřující v zvlášť v pravé a zvlášť v levé ruce. Obraz vznikl rozdílem rozptylu světla v jednotlivých očních mediích. Návrh štěrbinové lampy sestrojila jenská firma Zeiss. 11 12 Obr. 1. Štěrbinová lampa - návrh A. Gullstranda  Gullstrandův návrh štěrbinové lampy byl dále vylepšován. Osvětlovací systém byl spojen se stolem pomocí sloupku s dvojitým kloubovým ramenem. Binokulární mikroskop byl podepřen malým stojánkem a mohl se volně pohybovat po celém stole. V r upevnil německý vědec Otto Henker dvojité kloubové rameno osvětlovacího systému k sloupku mikroskopu. Jednalo se tak o první mechanické propojení mikroskopu a osvětlovacího systému pro koordinovaný pohyb. Švýcarský oftalmolog Alfred Vogt nahradil Nernstův zářič jasnějším a bělejším Köhlerovým osvětlením. Další významnou osobou podílející se na moţnostech vyuţití štěrbinové lampy byl německý oftalmolog Leonhard Koeppe. Jeho výzkumná práce vyvrcholila v knize Mikroskopie des lebenden Auges (1920). Zabýval se také pouţitím štěrbinové lampy při vyšetření zadního segmentu oka pomocí kontaktních čoček. Další rozhodující vývoj štěrbinové lampy byl od roku 1933 podnícen rakousko - švýcarským oftalmologem a vynálezcem Hansem Goldmannem. Do praxe byly jeho myšlenky uvedeny firmou Haag Streit. Ke kříţově posuvnému stolku připevnil společnou otočnou osu pro mikroskop a osvětlovací systém. Horizontální a vertikální nastavení se provádělo třemi ovládacími prvky na kříţově posuvném stolku. Bylo tak moţné vyšetřit jakoukoliv část předního segmentu oka. Roku 1938 byla stejnou společností poprvé pouţita ovládací páka neboli joystick umoţňující jemný horizontální a posléze i vertikální pohyb. V r navrhl německý oftalmolog Wilhem Comberg rovněţ vertikální umístění osvětlovací soustavy, která vyuţívala lomu paprsku na hranolu. 12 13 O vylepšení moţnosti pozorování očního pozadí se zaslouţili Russell De Valois a Richard Lemoine se svými přídavnými čočkami v r a rakouský oftalmolog Karl Hruby v r Roku 1948 představil Goldmann kontaktní čočku se třemi zrcadly, která umoţnila vyšetřit oční pozadí v celé oblasti a také duhovkorohovkový úhel. Po 2. světové válce upravil štěrbinovou lampu německý fyzik Hans Littmann, pracující v jenské firmě Zeiss. Littmann vycházel z Goldmannova ovládacího mechanismu a osvětlení podle Comberga (obr. 2). Navíc pouţil stereoteleskopický systém se společným objektivem a Galileovým měničem zvětšení. Obr. 2. Štěrbinová lampa sestavena H. Littmannem  V r byl osvětlovací systém vybaven halogenovou lampou a konstrukce štěrbinové lampy představovala univerzálně pouţitelný přístroj pro vyšetření předního segmentu oka s širokou škálou nastavení. Vývoj štěrbinových lamp probíhá i v současnosti. Výrobci se zaměřují především na pouţití co nejkvalitnější optiky zajišťující dostatečnou ostrost obrazu. Zvětšení je moţno měnit plynule. S vývojem digitálních systémů se stále zdokonaluje moţnost dokumentace statických či dynamických obrazů [4, 26]. 1314 2.1 Historie dokumentace nálezu vyšetření Dlouhou dobu se nálezy nejčastěji dokumentovaly pomocí nákresů. Jednalo se o mistrné kresby oftalmologů, popř. speciálně vyškolených vědeckých umělců. V r představila firma Zeiss duhovkový stereoskopický fotoaparát, který navrhl německý vynálezce Hans Hartinger. V r. 1930, tedy přibliţně 20 let po představení štěrbinové lampy Gullstrandem, prezentoval německý oftalmolog Rudolf Thiel první fotografie očních částí na 48. zasedání Deutsche Ophthalmologische Gesellschaft. Pro osvětlení byla pouţita štěrbinová lampa běţná pro danou dobu. Fotografický aparát se skládal z mikrofotografického okuláru a Zeiss Biotar čočky (f = 4 cm, 1 : 1,4 clona). Obraz byl pozorován s 3,5 aţ 4 zvětšením. Ačkoliv hloubka ostrosti byla nízká, na fotografiích byly viditelné jemné struktury čočky a její zákaly. Thiel chtěl tuto dokumentaci vyuţít v otázce léčby katarakty. V r představil Goldmann ostré fotografie zobrazující zároveň rohovku i průzračnou čočku. Přístroj byl zaloţen na sekvenční metodě, kde pohyb štěrbiny a postup filmu byl propojen mechanicky. V roce 1952 španělský doktor Nicolas Belmonte Gonzalez jako první umístil stereo fotoaparát přímo na okulár mikroskopu Littmanovy štěrbinové lampy. Pro dostatečné osvětlení byl pouţit přídavný zdroj světla, zvětšení obrazu bylo 16 a expoziční časy byly poměrně dlouhé. Později Lee Allen, americký umělec a fotografický technolog, vyvinul podobný systém, kdy spojil dva fotoaparáty s optickým systémem štěrbinové lampy. Diapozitivy, jeţ byly získány jako jednotlivé obrazy, musely být k dosaţení stereoskopického efektu umístěny velmi přesně vedle sebe. Dále bylo pracováno na výměně ţárovkového osvětlení za osvětlení elektronickým bleskem pro fotografování. První fotografický přístroj byl uveden na trh r Jednalo se o štěrbinovou lampu se začleněnou lampou pro blesk a fotografickým přístrojem. Snímky byly pořízeny monoskopicky nebo díky jednoduchému přepínači stereoskopicky. S pokračujícím vývojem štěrbinových lamp byly zlepšovány i moţnosti dokumentace. Nejnovější technologie v oblasti elektrotechniky umoţňují v současnosti zaznamenat statické či dynamické digitální snímky . 1415 3 Základní části štěrbinové lampy Štěrbinová lampa se skládá ze tří hlavních částí. Je to osvětlovací systém, pozorovací soustava a mechanický systém, kterým je přístroj nastaven do optimální pozice pro pohodlí vyšetřovaného klienta. Osvětlovací a pozorovací soustava jsou umístěny na společném, svisle orientovaném čepu. Je tak moţné podle potřeby jednu nebo druhou část horizontálně vychylovat a zachovat tak vzájemné spojení mezi těmito optickými systémy [8,9]. 3.1 Osvětlovací systém štěrbinové lampy Pro detailní zhodnocení předního segmentu je vyţadován vysoký stupeň osvětlení. Ten zajišťuje osvětlovací systém. Štěrbinový obraz vytvořený osvětlovacím systémem má nastavitelnou délku, šířku a pozici, má nejvyšší dosaţitelný jas a je v dostatečně velké vzdálenosti od přístroje. K dosaţení těchto podmínek je vyuţit Köhlerův princip zobrazení [3, 4, 8, 9] Köhlerův princip zobrazení Světelný zdroj L je zobrazen v objektivu O, a to díky systému kolimátoru K. Obraz světelného zdroje v O se stává výstupní pupilou systému. V bezprostřední blízkosti kolimátoru K je umístěna štěrbinová clona C, kterou se obraz zobrazí v bodu S (obr. 3, obr. 4). Tímto principem se získá dostatečně homogenní zobrazení v potřebné vzdálenosti, které není závislé na struktuře světelného zdroje. Název štěrbinová lampa je odvozen právě od štěrbinové clony. Šířka ostrého obrazu štěrbiny je plynule nastavitelná od 0,10 mm aţ k několika milimetrům (přibliţně 14 mm). Také výška štěrbiny je plynule měnitelná v rozsahu 1 6 mm. Často jsou k dispozici různé velikosti otvorových clon. Štěrbinou lze otáčet v rozmezí 0 90 [2-4, 9]. 15 16 Obr. 3. Köhlerův princip zobrazení  L: světelný zdroj, K: kolimátor, C: štěrbinová clona, O: objektiv, S: zobrazení štěrbiny Obr. 4. Schéma osvětlovacího systému štěrbinové lampy  Jas Rozhodujícím poţadavkem pro vyšetření pomocí štěrbinové lampy je vysoký jas zdroje. Tato fotometrická veličina je značena písmenem L a udává se v cd/m 2. Jas závisí na svítivosti světelného zdroje, kvalitě přenosu zobrazujících optických částí, velikosti výstupní pupily a vzdáleností mezi výstupní pupilou a štěrbinou. 1617 Jas je definován následujícím vztahem: E F DS L 2 ( 1) d E - svítivost světelného zdroje [cd/m 2 ] L - jas světelného zdroje [cd/m 2 ] D S - optická propustnost [-] F - plocha výstupní pupily [m 2 ] d - vzdálenost mezi výstupní pupilou a štěrbinou [m] Optická propustnost Optická propustnost je zvýšena antireflexní úpravou na povrchu všech optických medií štěrbinové lampy. Jsou tak sníţeny neţádoucí odrazy procházejícího světla, a to k 1,5 % odrazu, nebo dokonce při pouţití vysokého stupně antireflexu k 0,5 % odrazu. Celkový nárůst jasu ve srovnání s přístroji bez antireflexní úpravy je 20 % [3, 4]. Zdroj světla Zdroj světla pouţitý u štěrbinové lampy by měl mít větší podíl krátkovlnného světla. Tento předpoklad vyplývá z fyzikálních zákonů. S poţadovaným velkým podílem modrého světla souvisí i vysoká barva teploty, proto mají moderní štěrbinové lampy halogenový, popř. xenonový zdroj světla. Ten zajišťuje vyšší jas a intenzitu, stálost barvy a teploty, delší ţivotnost a menší tvorbu tepla. Potřebná intenzita osvětlení se pohybuje nad lx. Intenzita světelného zdroje je nastavitelná pomocí reostatu [3, 8]. 3.2 Pozorovací soustava Druhou nezbytnou součástí štěrbinové lampy je zvětšovací soustava. Poskytuje ostrý obraz a dostatečné zvětšení, aby bylo moţno vidět jednotlivé struktury oka. Soustavu tvoří binokulární mikroskop zajišťující optimální stereoskopické pozorování. Velikost zorného pole a hloubka ostrosti je tak velká, jak je to moţné. Mezi pozorovaným okem a mikroskopem by měl být dostatečný prostor pro manipulaci na oku nebo předřazení dalších zařízení. 17 18 U mikroskopického systému se hodnotí především následující optická kritéria: zvětšení, rozlišení, hloubka pole, úhel konvergence a ohnisková vzdálenost [1, 4] Zvětšení Optická dráha stereomikroskopu je navrţena na principu kombinace teleskopických čoček. Zvětšovací soustava je tvořena hlavním objektivem O, čočkami tubusu T, Galileovým měničem zvětšení W a okuláry K (obr. 5), . Obr. 5. Nákres zvětšovací soustavy  O: hlavní objektiv, T: čočky tubusu, W: Galileův měnič zvětšení, K: okulár Optická dráha pro pravé i levé oko má v tomto systému společný objektiv O. Předmět je umístěn do předmětového ohniska objektivu O. V součastné době je tato hodnota obvykle 125 mm. Zvětšený obraz předmětu je promítán do nekonečna a následně zobrazen teleskopickým systémem s určitým zvětšením (obr. 7). Zvětšení se dosáhne buď záměnou okulárů, nebo více elegantním řešení, a to pomocí proměnlivých optických prvků. Při záměně optických prvků nelze zapomenout na to, ţe poloha předmětové roviny se nesmí měnit se změnou zvětšení. Je vyuţit Galileův teleskop, kde jsou vstupující a vystupující paprsky rovnoběţné. Na otočném bubnu jsou uspořádány 18 19 Galileovy dalekohledy s malým zvětšením, které mohou být otočeny v dráze paprsků o 180, čímţ se zvětšení nebo zmenšení stává efektivním. V případě dvou dalekohledů tohoto typu jsou celkově nastavitelná čtyři rozdílná zvětšení. Pokud zůstane apertura volná bez dalekohledu, je výsledkem pátá moţnost zvětšení (obr. 6), (obr. 7). Obr. 6. Galileův systém  Otočný buben s čtyřmi Galileovy dalekohledy Čočky tubusu spojují rovnoběţný svazek paprsků vycházející z Galileova teleskopu a vytvářejí obraz v předmětové rovině okuláru. Okulárem je zvětšený obraz pozorován (obr. 7) [2, 4, 40]. Obr. 7. Schéma zvětšovací soustavy  Obvyklý rozsah zvětšení štěrbinových lamp je v intervalu 5 aţ 50. Nejnovější štěrbinové lampy jsou vybaveny funkcí zoom, díky které je změna zvětšení plynulá. 19 20 Celkové úhlové zvětšení celého systému je definováno následujícím vzorcem: f 2 250( mm ) g (2) f f 1 3 f 1 : ohnisková vzdálenost hlavního objektivu O [mm] f 2 : ohnisková vzdálenost čoček tubusu T [mm] f 3 : ohnisková vzdálenost okuláru K [mm] g: zvětšovací faktor Předpokládaná velikost zobrazeného pole závisí na zvoleném zvětšení mikroskopu. Na obrázku jsou uvedeny některé velikosti zorného pole při daném zvětšení (obr. 8) [2,4] Rozlišení Obr. 8. Zorné pole při daném zvětšení  Rozlišení mikroskopu je definováno jako nejmenší vzdálenost mezi body, které mohou být ještě rozlišeny. Rozlišení je určené numerickou clonou. S danou aperturou lze zvyšovat zvětšení mikroskopu aţ po určitou hranici, zvanou uţitečné zvětšení. Při vyšším zvětšení bude obraz pouze větší, bez zvýšení rozlišení. Na druhé straně také není výhodné zvětšit aperturu nad hodnotu stanovenou k danému zvětšení. V tomto případě by bylo rozlišení omezeno velikostí pupily pozorovatele a také výkonnost optiky by nebyla plně vyuţita. Výstupní pupila u dobrých štěrbinových lamp má rozsah od 0,8 do 2,7 mm, v závislosti na zvětšení . 2021 3.2.3 Hloubka pole Hloubka pole udává rozsah vzdáleností od středu zobrazení v předmětovém prostoru, v němţ se objekty zobrazují s dostatečnou ostrostí. Skládá se ze tří sloţek: hloubka ostrosti, hloubka akomodace a hloubka rozlišení. Poţadavek maximálního jasu u osvětlovacího systému je v rozporu s maximální hloubkou pole. A tak jasnější štěrbinové lampy mohou mít nevýhodu niţší hloubky pole, jestliţe její jas není zaloţen na jasu lampy samotné  Úhel konvergence Stereoskopické vidění je základem při vyšetřování štěrbinovou lampou. Pro stereoskopické pozorování je potřebný definitivní úhel konvergence mezi dvěma optickými osami. Toho se dosáhne pomocí optických klínů. Střední obrazy vytvořené čočkami tubusu T jsou přes tyto prizmatické čočky viděny okulárem. Štěrbinové lampy mají úhel konvergence v rozsahu Ohnisková vzdálenost Ohnisková vzdálenost je definována jako vzdálenost mezi předmětem umístěným v ohnisku mikroskopu a zadním pólem první čočky mikroskopu. Jedná se tedy o sečnou předmětovou vzdálenost. Musí mít dostatečnou hodnotu, aby bylo pro vyšetřujícího pohodlné manipulovat na oku klienta, popř. aby bylo moţno předřadit další nástroje. Průměrná délka této veličiny se pohybuje od 90 mm do 120 mm . 3.3 Mechanický systém Úspěch při vyšetření závisí i na přesném nastavení přístroje a správném usazení klienta. K optimálnímu usazení klienta je štěrbinová lampa vybavena třemi základními posuvy. Hrubým posuvem je vybaven stolek nebo vyšetřovací křeslo. Opěrka brady přístroje má posuv jemnější. Jedná se o vertikální pohyb, čímţ je zajištěno nastavení oka do správné výšky. Vnější koutek koresponduje se značkou na boční tyči opěrky. Vlastní přístroj je vybaven nejjemnějším posuvem, který je nejčastěji zajištěn pomocí joysticku. Je pouţíván pro zaostření a pro horizontální i vertikální pohyb štěrbinové lampy během vyšetření. Joystick by měl být ovládán jednou rukou, aby druhá ruka mohla být volně pouţita např.: k nastavování světelného paprsku nebo manipulaci na oku [1, 8]. 21 22 4 Typy štěrbinových lamp V současnosti se dělí štěrbinové lampy do dvou základních skupin, které se liší svým způsobem osvětlení. Jedná se o typ Haag Streit a typ Zeiss. 4.1 Štěrbinová lampa typu Haag Streit Tento typ vyuţívá principu horního osvětlení. Osvětlovací systém je sestaven na Köhlerově principu zobrazení. Pro odraz paprsku je v soustavě pouţito zrcadlo. Pouze u štěrbinové lampy typu Haag Streit lze pouţít přídatné zařízení pro měření tloušťky rohovky pachymetrii, resp. hloubky přední komory (obr. 9). Obr. 9. ŠL typu Haag Streit  22 23 4.2 Štěrbinová lampa typu Zeiss U štěrbinové lampy typu Zeiss je pouţito spodní osvětlení. Osvětlovací systém také vyuţívá Köhlerova principu zobrazení. V soustavě je pouţit pro odraz paprsku na rozdíl od typu Haag - Streit hranol (obr. 10). Obr. 10. ŠL typu Zeiss  2324 5 Srovnání technických dat jednotlivých přístrojů Štěrbinová lampa je sestavena pro provoz v následujících podmínkách. Teplota prostředí 15 C aţ 30 C, atmosférický tlak v rozmezí od 700 kpa do 1060 kpa a relativní vlhkost vzduchu by měla být v rozmezí 30 % aţ 75 %. Štěrbinová lampa nevysílá ani nepřijímá elektromagnetické rušení v blízkosti jiných přístrojů. Nejsou tedy nutné ţádné kontrolní ani preventivní zásahy do zapojení. Na českém trhu je několik firem dodávajících štěrbinové lampy od různých výrobců. Mezi dodavatele patří např.: firma GEODIS spol. s. r. o., OCULUS spol. s. r. o., OFTIS - OPTA s. r. o., nabízející přístroje od firem Topcon, Nidek, Zeiss a další. V následujících tabulkách 1 a 2 jsou shrnuty příklady technických údajů jednotlivých typů štěrbinových lamp od výrobní firmy Topcon a Zeiss . Tabulka 1. Technické údaje štěrbinových lamp firmy Topcon. Model mikroskopu SL D2 SL D4 SL D7 SL D8Z Typ Galileovo zvětšení s konvergujícími binokulárními tubusy Okuláry 12,5 Velikost zvětšení 10, 16, 25 6, 10, 16, 25, 40 Plynulý zoom systém 6 33 Zorné pole (mm) 22,5; 14,1; 8,8 35,1; 22,5; 14,1; 8,8; 5,6 35,2 7 Osvětlovací systém Typ osvětlení Spodní (systém Zeiss) Horní (systém Haag Streit) Šířka štěrbiny Délka štěrbiny Úhel Plynule 0 mm aţ 14 mm Plynule 1 mm aţ 14 mm Filtry Modrý, červený, ţlutý, trvale UV + IČ Modrý, červený, ţlutý, trvale UV + IČ, ND 13%, tepelný izolant, exciter Osvětlovací lampa 6 V, 20 W, halogenová lampa 12 V, 30 W, halogenová lampa 2425 Pohyb základny Podélný pohyb Boční pohyb Svislý pohyb 90 mm 100 mm 30 mm Model mikroskopu Typ Tabulka 2. Technické údaje štěrbinových lamp firmy Zeiss. SL 115 Classic Slit Lamp Velikost zvětšení 8, 12, 20 SL 120 Slit Lamp SL 130 Slit Lamp Galileovo zvětšení s konvergujícími binokulárními tubusy 5, 8, 12, 20, 32 5, 8, 12, 20, 32 Zorné pole mm 40 6 mm 40 6 mm Osvětlovací systém Typ osvětlení Šířka štěrbiny Spodní (systém Zeiss) Plynule 0 mm aţ 14 mm Délka štěrbiny V krocích 0,5; 3,5; 8; 14; Plynule 1 14 mm V krocích 0,5; 3,5; 8; 14; Plynule 1-6 mm V krocích 0,3; 2,5; 3,5; 7; 10; 14 mm; Úhel 0 90 Filtry Modrý, zelený, ţlutý, difúzní, UV filtr, filtr absorbující teplo Modrý, zelený, difúzní, filtr absorbující teplo Modrý, zelený, šedý (neutrální), difúzní, filtr absorbující teplo Osvětlovací lampa Pohyb základny Podélný pohyb Boční pohyb Svislý pohyb 6 V, 10 W, halogenová lampa 6 V, 20 W, halogenová lampa 90 mm 110 mm 30 mm 2526 6 Techniky vyšetření předního segmentu Štěrbinovou lampou se vyšetřuje především přední segment oka. Jedná se o oční víčka a řasy, rohovku, limbus, spojivku, duhovku, pupilu, přední oční komoru. Je moţno pozorovat také oční čočku. Podle vzájemného nastavení osvětlovacího systému a pozorovací soustavy se rozlišuje několik vyšetřovacích technik. Kaţdou z technik jsou pozorovány různé struktury předního segmentu oka a jejich kvalita. Techniky vyšetření se dělí na [8, 9]: difúzní osvětlení; přímé osvětlení; nepřímé osvětlení; pouţití filtrů. 6.1 Difúzní osvětlení Difúzní osvětlení se pouţívá k vytvoření obecného přehledu o předním segmentu oka. S tímto osvětlením se vyšetření začíná. Zvětšení mikroskopu je malé, přibliţně 10 16, k dosaţení velké plochy pro pozorování. Difúzní osvětlení se získá předřazením difúzního filtru, který je umístěn v přední části osvětlovacího systému (obr. 11), nebo je součástí Rekossového kotouče. Difúzní filtr umoţňuje rozptýlit svazek světla, čímţ je dosaţeno rovnoměrného osvětlení předního segmentu. Osvětlující paprsek světla s mikroskopem spolu svírají úhel v rozmezí (obr. 12). Intenzitu osvětlení lze regulovat změnou šíře světelného paprsku nebo reostatem [1,8]. 26 27 Obr. 11. Difúzní filtr  Obr. 12. Difúzní osvětlení  1. osvětlovací systém, 2. pozorovací systém Difúzní osvětlení hodnotí oční víčka, řasy a vývody víčkových ţláz. Toto osvětlení také přehlédne bulbární a víčkovou spojivku. Hodnotí se výška slzného menisku. Získá se představa o celkovém stavu rohovky a můţe být pozorována kontaktní čočka. Vyhodnocuje se také duhovka a pupila, včetně jejích okrajů (obr. 13, obr. 14), . 27 28 Obr. 13. Přední segment v difúzním osvětlení  Obr. 14. Normální vzhled horního okraje víčka  Výška slzného menisku: Slzný meniskus je pozorovatelný při spodním okraji víčka (obr. 15). Změřením jeho výšky se získá informace o kvantitě slzného filmu. Pro přesné zhodnocení můţe být vyuţita měřící mříţka umístěná v okuláru štěrbinové lampy. Výšku slzného menisku lze také určit při přímém osvětlení. Štěrbina je nastavena v horizontální pozici podél okraje spodního víčka. Šířku štěrbiny vyšetřující mění tak, aby byla shodná s výškou slzného menisku. Normální výška slzného menisku je 0,2 mm a více . 28 29 Obr. 15. Výška slzného menisku  Nejčastější moţné patologie pozorovatelné difúzním osvětlením Víčka Víčka chrání oční bulbus před úrazy, pravidelným mrkáním roztírají slzný film po rohovce a spojivce a napomáhají odtoku slz do slzných cest. Při vyšetření se zaměříme na tvar víček a oční štěrbiny, postavení řas, kůţi a okraje víček. Na okraji víčka vyúsťují tři typy ţláz: Meibomské, Mollovy a Zeisovy ţlázy. Ektropium, Entropium Ektropium i entropium jsou poruchy postavení víček. Ektropium je stav, kdy okraj spodního víčka je vyvrácen směrem od povrchu bulbu. Slzný bod tak neodvádí slzy a obnaţená spojivka je dráţděna. Entropium je naopak převrácení okrajů víček i s řasami proti povrchu bulbu, čímţ je spojivka a rohovka neustále dráţděna. Hordeolum, Chalazion, Blefaritida Hordeolum, chalazion i blepharitis jsou zánětlivá onemocnění. Hordeolum neboli ječné zrno je akutní zánět Zeisovy nebo Mollovy ţlázy, často v místě folikulů řas. V okolí ţlázy je přítomný otok a zarudnutí. Klient si stěţuje na zvýšenou citlivost a bolest při mrknutí. Chalazion neboli vlčí zrno je zánět Meibomské ţlázy lokalizovaný v oblasti tarzu. Příznaky akutního chalazia jsou otok a zarudnutí. Klient opět udává bolest. Akutní chalazion 29 30 můţe přejít do chronického stadia, které je nebolestivé. V hloubi víčka v tarzální chrupavce můţe být nahmatán tuhý uzlík. Po everzi horního víčka lze pozorovat vyklenutí spojivky, kterým prosvítá ţlutavý granulom. Blefaritida je chronický zánět okrajů víček. Příznaky jsou rozšíření krevních cév na víčkových okrajích a jejich otok. Mezi řasy jsou viditelné šupinky, někdy aţ krusty. Blefaritida vyvolává svědění, pálení a únavu očí [5-7]. Spojivka Štěrbinovou lampou vyšetřující kontroluje stav bulbární a tarzální spojivky a přechodních řas. Vyšetření se provádí při pohledu klienta do všech pohledových směrů a také se provede everze horního víčka. Zdravá spojivka je průhledná a protkána cévami, pod spojivkou je viditelná skléra. Pingeukula a pterygium Jedná se o degenerativní onemocnění spojivky. Pingeukula (obr. 16) je ţlutobělavé ztluštění spojivky vyskytující se při limbu rohovky. Pterygium (obr. 17) je fibrovaskulární tkáň trojúhelníkového tvaru přerůstající nejčastěji přes nasální limbus rohovky směrem k centru rohovky . Obr. 16. Pingeukula  30 31 Obr. 17. Pterygium  Zánětlivá onemocnění spojivky Zánětlivá onemocnění spojivky se dělí podle příčiny na infekční a neinfekční, podle délky průběhu na akutní a chronické. Z objektivních příznaků je přítomno především překrvení spojivky, zvýšená produkce hlenového nebo hnisavého sekretu, hypersekrece slz, papilární rekce a folikulární reakce . Překrvení (hyperémie) je způsobeno dilatací spojivkových cév. Obecně se nazývá injekcí a dělí se na povrchovou, hlubokou a smíšenou. Při povrchové injekci mají cévy jasně červenou barvu a maximum překrvení je v oblasti přechodních řas. Je přítomna při podráţdění spojivky a při zánětech spojivky. Zbarvení cév u hluboké injekce je temně červené a lokalizace maxima překrvení je kolem limbu. Vzniká při zánětlivých afekcí rohovky. Kombinací obou typů vzniká smíšená injekce. Určení typu injekce je velmi důleţité pro identifikaci onemocnění. K tomu se pouţívá aplikace kapky 1% adrenalinu do spojivkového vaku, díky němuţ dojde k vazokonstrikci povrchových cév a hluboké cévy zůstávají beze změny [6-8]. Papilární reakce můţe být odhalena při everzi horního víčka. Jedná se o hyperplazii spojivkového epitelu, vyskytující se u některých typů zánětlivých onemocnění nebo u chronických nositelů kontaktních čoček (obr. 18). 31 32 Obr. 18. Papily na tarzální spojivce  Folikulární reakce je známkou zejména virových a chlamydiových infekcí. Především v oblasti přechodní řasy se tvoří uzlíky lymfoidní tkáně (obr. 19) [6,7]. Obr. 19. Lymfatické folikuly spojivky  32 33 6.2 Přímé osvětlení Přímé fokální osvětlení je nejčastější z technik vyšetření štěrbinovou lampou a je vhodné pro základní pozorování. Pouţívá se následně po difúzním osvětlení pro detailnější pozorování jednotlivých struktur. Podstatou přímého osvětlení je protnutí os osvětlovacího i pozorovacího svazku v místě, které je pozorováno (obr. 20). Vyuţívá se řezů optickými médii. Na řezech jsou dobře patrná rozhranní jednotlivých transparentních prostředí a jejich tvar, popř. přítomnost cizích tělísek, zákalů apod. Touto metodou se získají přehledné řezy od rohovky aţ po zadní stěnu oční čočky. Pouţívá se také pro vyhodnocování typu aplikace kontaktní čočky [4, 9] Obr. 20. Přímé osvětlení  1. Pozorovací svazek paprsků, 2. Světelný svazek paprsků Techniky u přímého osvětlení se dělí na: 1) optický řez 2) paralelní řezy 3) široký paprsek 4) kuţelovitý paprsek 5) zrcadlový reflex 6) šikmé osvětlení 7) oscilační osvětlení 33 34 6.2.1 Optický řez Při tomto vyšetření je světelný paprsek zúţen na minimum. Jeho šířka se pohybuje kolem 0,02 0,1 mm. Osvětlovací systém je umístěn na té straně rohovky, která je pozorována, a úhel, který svírá s osou pozorování, je Úhel vyšetřující upravuje podle potřeby. Se zvětšením úhlu se zvětšuje i řez, ale objekty jsou hůře rozlišitelné. Intenzita světla je maximální a nejběţněji se pouţívá střední a velké zvětšení (obr. 21), [1, 8]. Touto technikou je pozorován optický řez rohovkou, přední komora a optický řez oční čočkou. Tyto pozorovatelné oční struktury budou postupně přiblíţeny. Obr. 21. Optický řez  1. Slzný film první světlá linie; 2. Epitel tmavá linie; 3.Bowmanova membrána jasná linie; 4.Stroma našedlý a granulovaný vzhled; 5. Endotel jasnější než stroma; 6. Osvětlovací systém, 7. Pozorovací systém Obr. 22. Optický řez rohovkou  3435 Na příčném optickém řezu rohovkou lze pozorovat její jednotlivé vrstvy (obr. 21, obr. 22). Přehledně se tak kontroluje její transparentnost a zaznamená se moţná patologie rohovky. Je vyhodnoceno, která z vrstev je postiţena . Tmavý prostor mezi optickým řezem rohovkou a řezem duhovkou či čočkou odpovídá hloubce přední oční komory (obr. 23), (obr. 24). Vyšetřující můţe odhadnout její hodnotu v duhovkorohovkovém úhlu díky Van Herrickově metodě. Principem této techniky je promítnutí vertikálního paprsku na temporální stranu vyšetřovaného oka na oblast limbu. Osvětlovací systém je nastaven pod úhlem 60. Poté se porovná tloušťka rohovky s vytvořeným stínem na duhovce. Tato metoda se hodnotí podle stupnice 0 4 a slouţí k odhalení moţnosti vzniku glaukomu s uzavřeným úhlem. Van Herrickův stupeň 4: poměr tloušťky rohovky a stínu je 1:1, popř. je stín větší; hodnota komorového úhlu je přibliţně ; fyziologická hodnota, pravděpodobnost uzavření přední komory je nízká. Van Herrickův stupeň 3: poměr tloušťky rohovky a stínu je 1:0,5; hodnota komorového úhlu je přibliţně ; pravděpodobnost uzavření přední komory je stále nízká. Van Herrickův stupeň 2: poměr tloušťky rohovky a stínu je 1:0,25; hodnota komorového úhlu je přibliţně 20 ; uzavření přední komory je moţné. Van Herrickův stupeň 1: poměr tloušťky rohovky a stínu je 1: < 0,25; hodnota komorového úhlu je přibliţně 10 ; uzavření přední komory je pravděpodobné. Van Herrickův stupeň 0: poměr tloušťky rohovky a stínu je 1:0; hodnota komorového úhlu je přibliţně 0 ; přední komora je uzavřena. [1, 4, 20] 35 36 Obr. 23. Van Herrickova metoda  1. Hloubka přední komory, 2. Tloušťka rohovky Obr. 24. Van Herrickova metoda  Optickým řezem lze pozorovat jednotlivé struktury oční čočky, popř. její poškození (obr. 25). Častá patologie oční čočky je katarakta . Obr. 25. Optický řez oční čočkou  36 37 6.2.2 Paralelní řezy Technika paralelních řezů je nejčastěji pouţívaná forma přímého osvětlení. Postup pro získání tohoto osvětlení je následující. Rameno osvětlovacího systému je umístěno na stranu rohovky, která má být pozorována. Úhel pozorování je měnitelný mezi Světelný paprsek vyšetřující rozšíří na šířku shodující se s tloušťkou rohovky. Tloušťka štěrbiny bude tedy přibliţně 0,1 0,7 mm. Tímto řezem je moţno sledovat objekty trojrozměrně. Zvětšení je měněno dle potřeby mezi Intenzita osvětlení je pouţívána střední aţ vysoká (obr. 26), (obr. 27), . Obr. 26. Paralelní řezy  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém Obr. 27. Paralelní řez rohovkou  3738 U paralelního řezu oční čočkou je pouţita šířka řezu přibliţně 0,5 aţ 2 mm. Úhel mezi pozorovací soustavou a osvětlovacím systémem je menší neţ poţadovaný úhel pro pozorování rohovky. Jeho velikost je mezi Tímto osvětlením lze zaostřit rozdílné vrstvy čočky a posuzovat její průhlednost, popř. přítomnost patologie  Široký paprsek Uspořádání osvětlovacího systému a pozorovací soustavy je obdobné jako u předchozího osvětlení paralelními řezy. Rozdílná je šířka světelného svazku paprsků. Její velikost je větší neţ tloušťka rohovky, a to přibliţně 1 5 mm. Intenzita osvětlení můţe být redukována pouţitím reostatu. Osvětlující úhel není rozhodující, nicméně je přizpůsoben k optimálnímu pohledu na vyšetřovaný objekt. Zvětšení u tohoto typu osvětlení se volí střední (obr. 28). Obr. 28. Široký paprsek  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém Široký paprsek je pouţíván především při přítomnosti větších anomálií spojivky či rohovky [1, 8] Kuţelovitý paprsek Při kuţelovitém paprsku je nastaveno přímé osvětlení na optický řez. Tedy šířka světelného paprsku je zúţena na minimum. Výška optického řezu se sníţí na výšku 1 2 mm. Intenzita osvětlení má maximální hodnotu. Touto technikou se vyšetřuje v temné místnosti, aby byla zlepšena čitelnost obrazu (obr. 29). 3839 Obr. 29. Kuželovitý paprsek  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém Kuţelovitým paprskem se vyšetřuje přední komora. S pouţitím středního zvětšení prochází vyšetřující přední komoru paprskem z jedné stany na druhou a hodnotí její kvalitu obsahu, popř. přítomnost volných elementů a tyndalizaci. Tyndallův fenomén je pozorován jako zakalení komorové vody v důsledku zánětu. Vyšetření je vhodné provádět při mydriáze, aby bylo zajištěno tmavé pozadí [1, 8] Zrcadlový reflex Zrcadlový reflex je formou přímého osvětlení, při kterém mají úhel dopadu světelného paprsku a pozorovací úhel dopadu stejnou hodnotu. Při tomto osvětlení je nastavena šířka štěrbiny obdobně jako u paralelních řezů, tedy na hodnotu 0,1 0,7 mm. Technika se začíná s nejmenším zvětšením. Vyšetřující pohybuje rameny pozorovacího mikroskopu a štěrbinové lampy směrem od sebe. Zrcadlový reflex je získán, jestliţe se v jenom okuláru objeví oslnivý reflex. Pozorování je pak prováděno druhým okulárem při největším zvětšení. Jedná se tedy o pozorování monokulární (obr. 30). 39 40 Obr. 30. Zrcadlový reflex  1. Povrch rohovky, 2. Endoteliální mozaika, 3. Osvětlovací systém, 4. Pozorovací systém Zrcadlový reflex je vyuţíván pro posouzení kvality slzného filmu, zadní plochy kontaktní čočky, přední plochy oční čočky a jde o jedinou techniku umoţňující pozorovat endoteliální mozaiku in vivo. Při sledování slzného filmu se vyuţívá jev interference na přední lipidové vrstvě slzného filmu. Pozorovací systém je zaostřen na jasný odraz světla štěrbiny, zvětšení mikroskopu je vysoké 30 aţ 40. Vyšetřující sleduje odraţený obraz lipidové vrstvy na pozadí zornice. Bíloţlutý a vícebarevný interferenční vzor ukazuje dostatečnou tloušťku lipidové vrstvy. Pokud obsahuje pozorovaný obraz šedavé linky anebo je bezbarvý, hodnota lipidové vrstvy je tenčí. Nevýhoda této techniky je moţnost najednou pozorovat jen malou oblast slzného filmu [1, 8, 18, 35]. 4041 6.2.6 Šikmé osvětlení Při šikmém osvětlení je šířka svazku paprsků nastavena jako u paralelních řezů, tedy 0,1 0,7 mm. Rameno osvětlovacího systému je nastaveno téměř k 90. Světelný paprsek je v tomto případě v podstatě tečný k pozorovanému objektu (obr. 31). Obr. 31. Šikmé osvětlení  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém Takto je moţno pozorovat jednotnost povrchu spojivky a duhovky i její nepatrné nerovnosti díky rozmístění světla a stínů. Toto osvětlení se vyuţívá při pozorování spojivkových vyvýšenin, jako je např. pingeucula a pterygium, a také pro zjišťování přítomnosti změn v rohovce [1, 8] Oscilační osvětlení Oscilační osvětlení je získáno otáčením zrcadla či hranolu osvětlovací soustavy štěrbinové lampy. Také otáčením ramene osvětlovací soustavy lze dosáhnout toho, aby pozorovaný objekt byl střídavě osvětlován. To umoţní zvýraznit jemné detaily a defekty . 4142 6.3 Nepřímé osvětlení Nepřímé osvětlení je název pro techniku, kde zaostření světelného svazku paprsků a ohniskový bod zvětšovací soustavy nejsou v koincidenci. Této situace je dosáhnuto pootočením prizmatu osvětlovacího systému okolo vertikální osy z jeho běţné pozice (obr. 32). Techniky u nepřímého osvětlení se dělí na osvětlení blízkého okolí, sklerální rozptyl a zpětné osvětlení přímé a nepřímé [1, 4, 8]. Obr. 32. Nepřímé osvětlení  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém Osvětlení blízkého okolí Při tomto osvětlení se začíná s nastavením techniky paralelních řezů přímého osvětlení, tedy šířka štěrbiny je 0,1 0,7 mm. Poté vyšetřující pootočí prizmatem štěrbinové lampy a svazek světelného paprsku zaměří ke straně pozorovaného objektu. Obraz je tak pozorován ve zpětném osvětlení rozptýleného přes rohovku a čočku. Této techniky se vyuţívá při pozorování hranic mezi pronikání patologie rohovky a její zdravé části (např. u hlavičky pterygia). Osvětlení můţe být také pouţito pro pozorování cév bulbární spojivky v detailu [1, 8]. 42 43 6.3.2 Sklerální rozptyl Základní šířka štěrbiny je opět stejná jako u paralelních řezů, tedy 0,1 0,7 mm. Úhel dopadu osvětlovacího svazku paprsku je Prizma osvětlovacího systému je natočeno směrem k nasální, popř. temporální oblasti limbu a pozorovací mikroskop je nastaven centrálně. Po správném nastavení této techniky se objeví zář na protilehlé straně od osvitu a rozptýlené světlo je pozorovatelné okolo rohovkového limbu. Tento stav se nazývá,,haló efekt. Haló efekt je vyvolán odrazy světelného paprsku mezi rohovkovým epitelem a endotelem. Některé patologické stavy měnící průhlednost rohovky tento vnitřní odraz zablokují a pozorovací soustavou jsou pak viditelné jako přítomnost bělavých oblastí (obr. 33). Obr. 33. Sklerální rozptyl  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém Obr. 34. Sklerální rozptyl  4344 Sklerální rozptyl se pouţívá pro vyšetření centrálních zákalů rohovky, rohovkových jizev a edémů. Při aplikaci kontaktní čočky se hodnotí její usazení, pohyb, popř. přítomnost neţádoucích depozit na kontaktní čočce (obr. 34) [1, 8] Zpětné osvětlení Zpětné osvětlení je další technika nepřímého osvětlení. Pozorovaný objekt je prosvícen světlem odraţeným od duhovky, přední plochy čočky nebo sítnice. Zpětné osvětlení se dělí na přímé a nepřímé [1, 8] Přímé zpětné osvětlení Při přímém zpětném osvětlení jsou objekty pozorovány v odraţeném světle od sítnice, duhovky nebo čočky. Pozadí je osvětlené a objekty se jeví jako stíny a jsou tmavé . přímé sítnicové zpětné osvětlení Při technice přímého sítnicového zpětného osvětlení se světlo odráţí od sítnice a pozadí prosvíceného objektu je tak načervenalé a jasné. Osa pozorování je zaostřena na sledovaný předmět a osvětlovací svazek paprsků je posunut na pupilární okraj (obr. 35). Šířka světelného paprsku můţe být zvýšena, čímţ je součastně zvýšena i světelná intenzita pozadí. Průměr zornice se však při tomto zvýšení sniţuje, proto je toto vyšetření vhodné provádět při dilatované zornici. Jestliţe se světlo odráţí od papily, získává pozadí naţloutlou barvu (obr. 36). Obr. 35. Přímé sítnicové zpětné osvětlení  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém 44 45 Touto technikou jsou pozorovány rohovkové neprůhlednosti, jizvy, slzný film, kortikální a subkapsulární katarakta a nepřítomnost duhovkového pigmentu [1, 4]. Obr. 36. Přímé sítnicové zpětné osvětlení  přímé duhovkové zpětné osvětlení Pro získání přímého duhovkového zpětného osvětlení je nejprve pozorovací a osvětlovací soustava nastavena shodně jako u přímého osvětlení. Poté je osvětlovací paprsek posunut temporálním směrem do místa, kdy od duhovky odraţený paprsek rozjasní část rohovky, která má být pozorována (obr. 37). Pozoruje se ve ţlutém poli. Obr. 37. Přímé duhovkové zpětné osvětlení  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém 4546 Přímé zpětné duhovkové osvětlení umoţňuje osvětlit zezadu krevní cévy zasahující do rohovky. Takto lze přesně hodnotit stupeň rohovkové neovaskularizace. Tato technika je uţitečná i pro pozorování cyst, vakuol a otoků v rohovce a částí slzného filmu [1, 4]. přímé čočkové zpětné osvětlení Odrazem světelného paprsku od předního povrchu oční čočky je získáno našedlé aţ bílé světlo, ve kterém jsou pozorovány zkoumané objekty. Toto osvětlení se vyuţívá pro vyhodnocení povrchových rohovkových defektů a jizev  Nepřímé zpětné osvětlení Osvětlovací systém a pozorovací soustava je nastavena jako při přímém osvětlení a poté je světelný paprsek horizontálně decentrován (obr. 38). Při nepřímém zpětném osvětlení se opět vyuţívá odraţený paprsek od duhovky. Tento odraţený paprsek však jde mimo pozorovaný objekt a předměty jsou tak sledovány proti tmavému pozadí. Tmavé pozadí vytváří pupila. Obr. 38. Nepřímé zpětné osvětlení  1. Osvětlovací systém, 2. Pozorovací systém Takto hodnotíme rohovkové jizvy a dystrofie. Pozorovaný objekt můţe být umístěn na rozhraní mezi tmavým a světlým pozadí, např. na okraj pupily. Tato technika se nazývá okrajové zpětné osvětlení a umoţňuje detekovat např. mikrocysty v epitelu [1, 4, 8]. 4647 6.4 Nejčastější patologie pozorovatelné přímým a nepřímým osvětlením Rohovka Vyšetření štěrbinovou lampou umoţňuje zjistit celkový stav rohovky. Z technik nastavení je nejčastěji pouţíváno přímé a nepřímé osvětlení. Za fyziologických podmínek je povrch hladký, rohovka je lesklá a transparentní. Při patologických stavech se její průhlednost i fyziologická tloušťka mění. Patologie rohovky se dělí do několika skupin podle původu onemocnění a jeho charakteristiky. Dystrofie rohovky Rohovková dystrofie je vrozené dědičné onemocnění, přítomné bez systémového onemocnění vedoucí ke zhoršení vizu. Dělí se podle lokalizace. 1. Epitelové dystrofie a dystrofie Bowmanovy membrány, vyznačující se recidivujícími erozemi epitelu; 2. Stromální dystrofie, projevující se recidivující erozí a bolestí; 3. Endotelové dystrofie, charakterizována zpočátku polymegantismem a polymorfismem buněk endotelu, později edémem stromatu i epitelu. Nejčastěji se vyskytuje Fuchsova dystrofie . Degenerativní onemocnění Rohovkové degenerace jsou spojovány s vyšším věkem a vlivy zevního prostředí. Často doprovází systémové onemocnění nebo zánětlivé onemocnění oka. Společným znakem těchto onemocnění je porucha transparence rohovky v různé míře. Patří sem např.: Centrální rohovkové degenerace: defekty jsou v centru rohovky, často ovlivňující zrakovou ostrost. Zonulární keratopatie: vzniká ukládáním vápníku v oblasti Bowmanovy membrány rohovky. Arcus senilis: je prstencové usazení lipidových substancí v periferní části rohovky [6, 7]. 4748 Ektázie rohovky Jedná se o degenerativní onemocnění rohovky, které se vyznačují jejím ztenčení. Nejčastější onemocnění této skupiny je keratokonus. Keratokonus: Jedná se o kuţelovité vyklenování rohovky. Při pozorování štěrbinovou lampou je pozorováno protenčení vrcholu rohovky, Fleischerův prstenec usazená pigmentová depozita v oblasti báze vyklenutí a horizontální trhliny v oblasti Descementovy membrány Vogtovy strie. Dalším příznakem je Munsonův příznak, kdy při pohledu dolů je spodní víčko odtlačeno vrcholem rohovky do písmene V [6-8]. Infekční záněty rohovky Rohovka má proti moţnému vzniku infekce několik ochranných mechanismů. Tuto funkci plní slzný film, samotný epitel rohovky a reflexní mrkání. I přes tyto zábrany se však můţe patogen zachytit a vzniká infekce. Původce infekcí se dělí do několika skupin. Jsou to viry, bakterie, chlamydie, akantaméby a plísně. Jednotlivé příznaky onemocnění se liší podle těchto původců, a s tím se liší i léčba. Proto je nezbytné vedle detailního vyšetření štěrbinovou lampou provést i kultivační bakteriologické vyšetření [5, 7]. K povrchovým klinickým projevům se řadí poškození epitelu. Jedná se o tečkovité, větvičkovité nebo mapovité léze rohovky. Pro lepší vyhodnocení těchto defektů vyšetřující vkápne do oka fluorescein a na štěrbinové lampě pozoruje s předřazeným modrým kobaltovým filtrem. Mezi hluboké projevy patří rohovkový vřed a zakalení rohovky. Jednotlivými technikami přímého i nepřímého osvětlení je zkoumána tato transparentnost rohovky a její zákaly mlhavého vzhledu. Vyšetřující hodnotí polohu a hloubku uloţení. Inifiltráty v rohovce mají podobu bělavého aţ šedobělavého loţiska v přední části stromatu rohovky. Důleţité je odhalit původce pro správný postup léčby [5, 8]. Neinfekční záněty rohovky Tato skupina obsahuje onemocnění neinfekčního původu. Příčinou mohou být např. záněty imunologického původu, traumata, porucha slzného filmu apod. Klinické projevy jsou obdobné jako u zánětu infekčního . 4849 Narušení metabolismu rohovky u nositelů KČ Kontaktní čočka ovlivňuje metabolismus rohovky a tvoří jistou bariéru dostupnosti kyslíku. U nositelů kontaktních se často objevuje různý stupeň hypoxie rohovky. Na epitelu rohovky se objevuje tečkovitá aţ mapovitá eroze. Známkou chronické metabolické zátěţe jsou mikrocysty epitelu rohovky. Hypoxie způsobuje edém stromatu rohovky. Edém se vyznačuje následujícími příznaky: zákal stromatu porušující transparentnost rohovky, rohovkové stromální strie - tenké bělavé linie umístěné v zadní části stromatu nebo rohovkové endoteliální záhyby v oblasti Descementovy membrány a endotelové mozaiky. Pro pozorování mozaiky endotelu pouţijeme při pozorování štěrbinovou lampou techniku zrcadlového reflexu. Takto můţeme objevit puchýřky endotelu vyskytující se při edému endotelových buněk. U chronického narušení zásoby kyslíku se vyskytuje polymegatismus. Jedná se o změnu tvaru a počtu endotelových buněk. Neovaskularizace rohovky Neovaskularizace rohovky je vrůstání nových cévních kapilár do oblasti rohovky, která je za fyziologických podmínek bez cév (obr. 39). U zdravé rohovky nezasahují cévní kapiláry dále neţ 0,2 mm za limbus. Dělí se na povrchovou, kdy cévy přestupují z limbární pleteně a probíhají mezi epitelem a Bowmannovou membránou. Je typická pro uţivatele kontaktních čoček. Druhým typem pak je hluboká vaskularizace, u které cévy vycházejí z předních ciliárních arterií. Jsou přítomny po hlubokých infiltracích. Neovaskularizace je vyšetřována při přímém osvětlení nebo při zpětném přímém duhovkovém osvětlení. Tato technika dovoluje cévy osvětlit zezadu. Světlo se odráţí od duhovky a slouţí jako světelné pozadí. Vyšetřující tak precizně zhodnotí stupeň rohovkové neovaskularizace [1, 5, 8]. 49 50 Obr. 39. Neovaskularizace rohovky  Duhovka a řasnaté tělísko Nejčastější patologií uveálního traktu jsou záněty, které se souhrnně nazývají uveitidy. Dělí se podle lokalizace na přední, intermediální a zadní. Do přední uveitidy spadá zánět duhovky (iritida), zánět duhovky a řasnatého tělesa (iridocyklitida) a zánět řasnatého tělesa (cyklitida). Zánět můţe probíhat v akutní nebo chronické formě . Přední uveitidy Mezi příznaky akutní formy přední uveitidy patří bolest, světloplachost a pokles vizu. Je přítomna hluboká nebo smíšená injekce. V přední komoře plavou bělavé zánětlivé buňky, coţ je pozorováno jako tyndalizace. Přední komora je vyšetřována technikou kuţelovitého paprsku přímého osvětlení. Zánětlivé buňky (precipitáty) se usazují na endotelu rohovky. Výpotek můţe v přední komoře sedimentovat v hladinku zvanou hypopyon. Duhovka je překrvená a mezi zornicovým okrajem duhovky a přední plochou čočky vznikají srůsty, tzv. zadní synechie. Chronická forma onemocnění je charakterizována plíţivými příznaky, které pacientem nemusejí být vnímány . Čočka Oční čočka je za fyziologických podmínek čirá. Pro pozorování oční čočky je nejčastěji pouţívána technika paralelních řezů. Zhodnotí se tak její průhlednost a je moţné zaostřit jednotlivé vrstvy čočky. 50 51 Nejčastější patologií je zákal v očních mediích neboli katarakta (obr. 40). Rozlišují se dvě hlavní formy: kongenitální a získaná. Kaţdá forma má několik hlavních typů a uspořádání zkalení [1, 5]. Obr. 40. Kortikální katarakta  6.5 Osvětlení s filtry Některé vyšetřovací postupy vyţadují změnu spektrálního sloţení světla. Pro tyto účely štěrbinová lampa obsahuje škálu filtrů, jeţ jsou snadno předřazeny do dráhy paprsků osvětlovacího systému. Nejběţnějšími filtry jsou modrý kobaltový, zelený, ţlutý, difúzní, polarizační filtr a filtr s neutrální denzitou [1, 4] Zelený filtr Zelený filtr nepropouští vlnové délky z červené oblasti spektra, čímţ je zvýrazněn kontrast červených struktur v předním segmentu oka. Jedná se především o cévy, popř. krvácení, které se jeví jako černé na nazelenalém pozadí skléry nebo duhovky. Zelený filtr se pouţívá často ve spojení s barvením oka bengálskou červení. Jedná se o derivát fluoresceinu. Tato látka barví mrtvé nebo poškozené buňky a hlenovité shluky. Nevýhodou barviva je pálení a štípání v oku klienta [1, 8, 19]. 5152 6.5.2 Modrý kobaltový filtr Modrý kobaltový filtr je předřazován do pozorovací dráhy paprsku ve spojení fluoresceinem, který je aplikován na spojivku klienta. Vyuţívá se fyzikálně - chemického děje zvaného fluorescence. Princip vyšetření Fluorescence je v podstatě luminiscence. Luminiscence je děj, při němţ záření s kratší vlnovou délkou vyvolává v látce určitého sloţení vznik záření. V našem případě záření s niţší vlnovou délkou je zajištěno pouţitím modrého filtru o hodnotách nm. Fluorescein při tomto osvitu vysílá ţlutozelené fluorescenční světlo, které není monochromatické. Jeho vlnová délka je nm. Struktury absorbující fluorescein se jeví s větším kontrastem proti prostředí nepohlcující fluorescein [1, 4, 8]. Použití barvení fluoresceinem Barvící látka fluorescein se pouţívá v medicíně více neţ 100 let pro fyzikálně - chemické a biologické vyšetřování. V oftalmologii ho poprvé uvedl r A. Ehrlicher. V oční praxi je pouţívána sodná sůl fluoresceinu. Látka prostupuje do mrtvých a poškozených buněk epitelu rohovky a vyplňuje mezibuněčný prostor. Tyto struktury jsou při pozorování kontrastnější. Barvivo je tedy pouţíváno pro posouzení kontinuity rohovky a spojivky, popř. pro včasné odhalení počínajících patologických změn na rohovkové tkáni. Barvení fluoresceinem sodným je nezbytné pro zhodnocení stavu rohovky před aplikací kontaktních čoček i pro kontrolu rohovky při následné péči u nositelů kontaktních čoček. Dále je vyuţíváno pro posouzení kvality slzného filmu, ke kontrole usazení tvrdých kontaktních čoček a při Goldmannově aplanační tonometrii [4, 9, 21]. Technika vyšetření K optimálnímu pozorování je vyţadováno správné mnoţství fluoresceinu. Jeho koncentrace v slzném filmu je 0,2% aţ 0,4%. Fluorescein se do spojivkového vaku vkládá buď kápnutím příslušného roztoku, anebo v současnosti nejčastěji pomocí prouţku, který je impregnován fluoresceinem sodným. V prvním případě se kápne 1 kapka 2% roztoku fluoresceinu sodného do spojivkového vaku klienta s normální slznou sekrecí. V druhém případě je impregnovaný prouţek navlhčen kapkou sterilního fyziologického roztoku. Přebytečná tekutina je odstraněna zatřepáním s prouţkem. Poté je prouţek jemně přiloţen 52 53 na bulbární spojivku. Pacient je při tom poţádán, aby se díval směrem dolů, a palcem je pozvednuto horní víčko. Barvivo se po spojivce neroztírá (obr. 41) [1, 4, 8, 21]. Obr. 41. Postup aplikace fluoresceinu  V případě hyposekrece slz je koncentrace fluoresceinu příliš vysoká a výsledkem je pouze nahnědlé zbarvení slzného filmu. Tomuto stavu se můţe předejít pouţitím 1% roztoku fluoresceinu nebo je stav napraven vkápnutím fyziologického roztoku. V případě hypersekrece je koncentrace roztoku příliš nízká, proto je pouţita vyšší dávka . Čas rozptylu fluoresceinu v slzném filmu je přibliţně 1 2 minuty. Poté je oční povrch osvětlen štěrbinovou lampou s předřazeným modrým kobaltovým filtrem. Při tomto pozorování je osvětlovací rameno štěrbinové lampy nastaveno přibliţně do 45 a štěrbina má šířku okolo 4 mm. Doporučené zvětšení je Je důleţité, aby měly osvětlující modré světlo i vydávané zelené světlo přibliţně stejnou intenzitu [1, 4, 19, 21] Vyšetření kvality slzného filmu BUT test Celý název tohoto vyšetření zní Break up time test neboli doba potřebná k roztrţení slzného filmu. Zkoumá se kvalita slzného filmu, popř. poruchy lipidové vrstvy slzného filmu patřící k projevům syndromu suchého oka. Test vychází z toho, ţe stabilita slzného filmu se mezi jednotlivým mrknutím sniţuje. Pokud je omezeno mrkání, dochází k roztrţení slzného filmu a na rohovce vznikají suchá místa. Postup BUT testu je následující: klientovi je aplikován do oka fluorescein a obarvený slzný film pozorujeme štěrbinovou lampou s předřazeným modrým kobaltovým filtrem. Vyšetřující zaznamená dobu, která uplynula od posledního mrknutí k roztrhnutí slzného filmu 53 54 (obr. 42). Fyziologické hodnoty jsou sekund, za patologické povaţujeme hodnoty menší neţ 10 sekund [18, 35]. Obr. 42. Roztržení slzného filmu  Ţlutý filtr Ţlutý bariérový filtr se předřazuje před mikroskop, nebo je začleněn v samotném přístroji. Tento filtr nepropouští vlnové délky z modré oblasti spektra. Nejčastěji se pouţívá ve spojení aplikace fluoresceinu a předřazeným modrým filtrem. Ţlutozelené fluorescenční světlo je propuštěno, čímţ se zvýší kontrast obrazu Difúzní filtr Difúzní filtr se předřazuje před fokusovaný světelný paprsek štěrbinové lampy. Tento paprsek rozptyluje, čímţ se získá rovnoměrné osvětlení předního segmentu oka. Vyuţívá se pro techniku difúzního osvětlení, viz kapitola Filtr s neutrální denzitou Jedná se o filtr s neutrální hustotou, jenţ má rovnoměrné šedé zabarvení po celé ploše. Cílem tohoto filtru je sníţit jas osvětlení, za zachování barevného spektra v celé šíři. Výsledkem je zvýšení pohodlí klienta při vyšetření štěrbinovou lampou. 5455 6.5.6 Polarizační filtr Funkcí polarizačních filtrů je propouštění světla, které je polarizované jen v určitém směru. Uplatnění předřazení polarizačního filtru u štěrbinové lampy je při pouţití zkříţeného páru. Sniţují se tak neţádoucí reflexy [4, 8, 21] Přehled filtrů Filtr Kobaltový modrý Zelený Difúzní S neutrální denzitou Polarizační Ţlutý Tabulka 3. Přehled filtrů a jejich použití Pouţití Excitace fluoresceinu, Goldmannova tonometrie Zvýšení kontrastu krevních cév Rovnoměrné rozptýlení světelného paprsku pro difúzní osvětlení Sníţení jasu osvětlení, zvyšuje se pohodlí pro klienta Při pouţití zkříţeného páru sniţuje neţádoucí reflexy Bariérový filtr, zvýšení kontrastu 5556 7 Přídatná zařízení Štěrbinovou lampu lze doplnit přídatnými zařízeními, které moţnosti vyšetření rozšiřují. Takto lze pozorovat komorový úhel a oční pozadí pomocí gonioskopické čočky, oční pozadí pak pomocí Hrubyho nebo Volkovy čočky. Je moţné měřit nitrooční tlak pomocí aplanačního tonometru a dále tloušťku rohovky, hloubku přední komory a v neposlední řadě také hodnotit slzný film. Štěrbinovou lampu lze vybavit fotografickým přístrojem či kamerou, které slouţí k zachycení statického, nebo dynamického obrazu. Tato dokumentace je vyuţívána k edukaci pacienta, výuce, porovnání progrese nálezu v čase apod. [8, 9]. 7.1 Gonioskopie Gonioskopie je oftalmologická metoda, kterou je moţné zhodnotit duhovkorohovkový úhel. Trámčinou duhovkorohovkového úhlu v přední komoře oka odtéká převáţná část komorové tekutiny, proto musí být tato oblast pečlivě vyšetřena. Anatomie duhovkorohovkového úhlu a jeho abnormality jsou důleţité především při vyšetření a klasifikaci glaukomu. Rozlišuje se, zda je komorový úhel otevřený, uzavřený, nebo částečně uzavřený, od čeho se odvíjí i následující postup v léčbě tohoto onemocnění. Gonioskopie je také doplňujícím vyšetřením při nitroočních operacích a při diagnostice poranění v této oblasti . Zobrazení duhovkorohovkového úhlu přední komory pouze štěrbinovou lampou je nemoţné v důsledku totálního odrazu světla vycházejícího z komorového úhlu. Proto se gonioskopie provádí pomocí štěrbinové lampy a speciálních optických pomůcek. Kdyby bylo oko ponořeno ve vodě, duhovkorohovkový úhel by byl viditelný. Na tomto efektu byly v minulosti zaloţeny různé typy kontaktních čoček. Většina z nich však nebyla všeobecně přijata. V současnosti se pouţívají dva typy goniočoček. První typ umoţňuje světlu vystoupit z oka přímo jedná se o přímou gonioskopii. Druhý typ reflektuje paprsky zpět pomocí zrcadla jedná se o nepřímou gonioskopii. Mezi nejvýznamnější čočky pouţívané u nepřímé gonioskopie patří Goldmannova čočka, Zeissova, Posnerova, Sussmanova čočka a gonioskopická čočka podle Beuningena [4, 7, 10, 11]. 56 57 7.1.1 Goldmannova gonioskopická čočka Nejčastěji pouţívanou čočkou je Goldmannova gonioskopická čočka, která se skládá z centrální části a tří zrcadel s různým sklonem (obr. 43), (obr. 44). Tato čočka umoţňuje vyšetřit nejen komorový úhel, ale je díky ní moţné přehlédnout celou část sítnice aţ k oblasti ora serrata. Centrální část čočky je kontaktní čočka o hodnotě 64 D a poskytuje pohled na zadní pól oka aţ do oblasti 30. Ekvatoriální zrcátko skloněné pod úhlem 73 je největší a má lichoběţníkový tvar. Je s ním pozorována oblast mezi 30 aţ po oblast ekvátoru (střední periferie sítnice). Periferní zrcátko je nakloněné pod úhlem 66, je středně velké a vyuţívá se k pozorování oblasti mezi ekvátorem a oblasti ora serrata (periferii sítnice). Gonioskopické zrcátko je skloněné pod úhlem 59 a je nejmenší. Umoţňuje pohled do extrémní periferie a do komorového úhlu (obr. 45). Kromě trojzrcadlové Goldmannovy gonioskopické čočky existuje i čočka s jedním, dvěma či čtyřmi odraznými zrcadly. Čočky s jedním či dvěma zrcátky však nejsou tolik vyuţívány. Další vyuţití Goldmannovy gonioskopické čočky je stabilizace oční koule, a proto je vhodná pro provádění laserové trabekuloplastiky . Obr. 43.Goldmanova gonioskopická čočka [30, 31] 57 58 Obr. 44. Schéma gonioskopické čočky  0. Centrální část čočky; 1. Ekvatoriální zrcátko, nakloněné pod úhlem 73 ; 2. Periferní zrcátko, nakloněné pod úhlem 66 ; 3. Gonioskopické zrcátko, nakloněné pod úhlem 59. Obr. 45. Schéma zobrazení Gonioskopickou čočkou  0. Pohled centrální částí na zadní pól oka do oblasti 30 ; 1. Pohled ekvatoriálním zrcátkem, oblast 30 až ekvátor; 2. Pohled periferním zrcátkem, oblast od ekvátoru k ora serrata; 3. Pohled gonioskopickým zrcátkem, pohled do komorového úhlu. 5859 Postup při vyšetření Pacient se posadí za štěrbinovou lampu. Oko musí být lokálně znecitlivěno, pupila je dilatována pro pohodlné vyšetření očního fundu. Index lomu kontaktního materiálu musí mít stejnou hodnotu jako index lomu rohovky, aby nedocházelo k neţádoucím lomům světla. Poloměr křivosti dotykové plochy čočky je menší neţ poloměr křivosti čočky. Proto je střední prostor mezi gonioskopickou čočkou a rohovkou vyplněn dvěma kapkami fyziologického roztoku nebo metylcelulózou. Z principu odrazu paprsku vyplývá, ţe zrcadlo by mělo být umístěno na protilehlé straně od vyšetřované oblasti. Pokud se zkoumaná oblast nachází v pozici 12. hodiny, zrcadlo je v pozici 6. hodiny. Otáčením čočky kolem její osy se získá kompletní přehled o komorovém úhlu. Pro dobré osvětlení je vhodné nastavit horizontální pozici štěrbiny. Nesmíme zapomenout, ţe při prohlíţení vertikálního meridiánu je obraz výškově převrácený a při prohlíţení horizontálního meridiánu je obraz převrácený stranově  Zeissova gonioskopická čočka Tato čočka obsahuje čtyři odrazná zrcadla nakloněná pod stejným úhlem. Plocha dotyku s rohovkou je přibliţně 9 mm. Díky této malé plošce nepotřebuje vyplnění viskoelastickým materiálem a slzy poskytují adekvátní kontaktní materiál mezi rohovkou a čočkou. Výhodou této čočky je moţnost přehlédnutí celého obvodu úhlu bez potřeby otáčení čočky . 7.2 Nepřímá oftalmoskopie s vyuţitím štěrbinové lampy Vyšetření očního pozadí se nazývá oftalmoskopie. Oftalmoskopie na štěrbinové lampě spadá do nepřímé oftalmoskopie. Oční fundus není moţné sledovat přímo pomocí štěrbinové lampy, jelikoţ to lámavost optických systémů oka vylučuje. Proto jsou ke štěrbinové lampě doplněny pomocné optické členy (obr. 46). Je tak moţné stereoskopicky zhodnotit makulu, cévy, terč zrakového nervu a vitreoretinální rozhraní. Pomocné optické členy se dělí na konvexní a konkávní čočky. 59 60 Obr. 46. Nepřímá oftalmoskopie na štěrbinové lampě  Konkávní čočky Konkávní čočky poskytují vzpřímený, virtuální a zvětšený obraz očního fundu. Vzhledem k těmto vlastnostem zůstává pracovní vzdálenost štěrbinové lampy od pacienta takřka neměnná. Nevýhodou těchto čoček je zúţení stereoskopicky vnímaného zorného pole. Do této skupiny se řadí Goldmannova kontaktní čočka, o níţ jsme se zmínili jiţ výše, a Hrubyho čočka  Hrubyho čočka Hrubyho čočka má optickou mohutnost -58,6 D. Vliv optického systému oka je neutralizován a je moţno vyšetřit sítnici. Čočka je umístěna do vzdálenosti přibliţně 1,5 cm před rohovku. Nevýhodou této čočky je jiţ výše zmíněný známý jev u rozptylných čoček, a to zúţení stereoskopicky vnímaného zorného pole (obr. 47), (obr. 48), . Obr. 47. Schéma principu oftalmoskopie s Hrubyho čočkou  60 61 Obr. 48. Hrubyho čočka  Goldmannova čočka Optická mohutnost Goldmannovy čočky je -64 D, čímţ se vykompenzuje přibliţná refrakční hodnota oka. S čočkou se vyšetřuje oblast zadního pólu oka o velikosti od centra po 30. Boční zvětšení u běţného oka je 0,91, axiální zvětšení je 0,62. Výhodou Goldmannovy čočky je, ţe zvětšení je prakticky nezávislé na refrakční hodnotě oka klienta. Tato čočka má také širší monokulární a binokulární zorné pole neţ např. Hrubyho čočka  Konvexní čočky Konvexní čočky vytvářejí skutečný, ale převrácený obraz. Z tohoto důvodu je potřeba zvětšit pracovní vzdálenost mezi vyšetřovaným okem a štěrbinovou lampou. Výhodou konvexních čoček je velké monoskopické či stereoskopické zorné pole. Rozlišují se dva typy konvexních čoček. Jsou to kontaktní širokoúhlé čočky (např. kontaktní čočky podle Schegele) a asférické spojné čočky Asférické spojné čočky Asférická spojná čočka je také nazývána Volkova čočka (obr. 49), (obr. 50) a její optická mohutnost má hodnoty +60 D, +78 D a +90 D. Pro rutinní fundoskopii se pouţívá čočka s hodnotou +90 D, která poskytuje zvětšení 0,67krát, přičemţ úhel zobrazení je 70. Čočka s hodnotou +78 D zobrazuje se zvětšením 0,87krát a úhel zobrazení je 73. Detailnější vyšetření makuly a zrakového terče se provádí s čočkou o optické mohutnosti 60 D, která má zvětšení 1,15krát a úhel zobrazení 76. Čočka je drţena v ruce asi 1 cm před okem pacienta. Dosaţené zvětšení těmito čočkami je příliš malé, zvýší se pomocí štěrbinové lampy. Vyvolaný obraz je umístěn asi 1 cm před 61 62 čočkou. Bez dilatace pupily je obraz sítnice viditelný pouze levým nebo pravým okulárem. Proto je důleţité mít zornici v mydriáze. Při její velikosti více neţ 5 mm je fundus pozorován stereoskopicky [2, 4, 6, 14]. Obr. 49. Schéma principu oftalmoskopie s Volkovou čočkou  Obr. 50. Volkova čočka  Kontaktní širokoúhlé čočky U těchto čoček je potřebná lokální anestezie oka. Výhodou těchto čoček je široký úhel zobrazení, jenţ se pohybuje v rozmezí Zvětšení je přibliţně 0,5krát. Jsou vyuţívány především k vyšetření sklivce a periferie sítnice  Technika vyšetření Při vyšetření fundu se začíná s nejmenším zvětšením a nejniţší intenzitou světla. Osvětlovací paprsek je nastaven souose s optickým systémem štěrbinové lampy a světelný paprsek míří do centra zornice pacienta. Čočka je drţena před centrem zornice a je tak osvětlena přímým ohniskovým osvětlením. Pro periferní vyšetření fundu je praktické otočit štěrbinu osvětlení do vodorovné polohy. 62 63 Zaostřování je stejné jako u běţného vyšetření štěrbinovou lampou, tedy lze doladit pohybem joysticku ve vertikální i horizontální ose. Při potřebě většího zvětšení pozorované oblasti se změní zvětšení mikroskopu štěrbinové lampy [4, 15]. 7.3 Tonometrie Nitrooční tlak je dán poměrem produkce a odtoku komorové vody. Patologické zvýšení této hodnoty upozorňuje na moţný výskyt váţných očních onemocnění, především glaukomu. Hodnoty nitroočního tlaku lze měřit několika různými technikami. Vyšetření se liší podle zvoleného přístroje a jeho principu, na kterém je nitrooční tlak zjišťován. Také štěrbinová lampa můţe být k tomuto pouţití rozšířena o přídatné zařízení. Jedná se o Goldmannův aplanační tonometr a Pascalův dynamický konturní tonometr. Ve srovnání s jinými postupy jsou tyto metody charakterizovány velkou přesností, spolehlivostí a jednoduchostí [4, 9] Aplanační tonometrie Aplanační tonometrie vyuţívá Goldmannova aplanačního tonometru (obr. 51) a štěrbinové lampy. Obr. 51. Goldmannův aplanační tonometr [4, 33] Fyzikální princip Goldmannova aplanačního tonometru Základem aplanační tonometrie je Fick Imbertův zákon. Tento zákon říká, ţe tlak uvnitř ideální koule s pruţnými tenkými stěnami se rovná síle, kterou je potřeba vynaloţit na aplanování daného povrchu této koule . 63 64 Goldmanův aplanační tonometr má tvar komolého kuţele, přičemţ přední dotyková část kuţele má průměr 3,06 mm. Součástí kuţele je dvojitý hranol, který způsobí posunutí horní a dolní poloviny pozorovaného kruhu [9, 14]. Technika měření Při této technice jsou obě oči v lokální anestezii. Dále je třeba vkápnout do spojivkového vaku fluorescein. Na štěrbinové lampě se nastaví maximální osvětlení. Štěrbina je otevřená. Osvětlovací paprsek je pod úhlem 50. Doporučené zvětšení mikroskopu je 8 nebo 12. Pro toto pozorování je předřazen modrý kobaltový filtr. Aplanační kuţel je přiloţen na centrum rohovky vyšetřovaného. Během měření má pacient oko široce otevřené. Dotek víček s kuţelem zkreslují výsledky. Vyšetřující můţe klientovi při otevření očí pomoci palcem a ukazovákem. Prsty by se měly opírat pouze o kosti očnice, aby nevyvíjely neúmyslný tlak na bulbus. Kruh slzného filmu vznikající mezi aplanačním kuţelem a rohovkou vyšetřující pozoruje díky zdvojujícímu hranolu jako dvě zeleně fluoreskující půlkruţnice (obr. 52). Oba půlkruhy musí mít stejnou tloušťku. Jejich šířka je asi 0,2 aţ 0,3 mm a kmitají s rytmem pulsu. Poté je zvyšován tlak na rohovce tak, aby se vnitřní okraje půlkruhů dotýkaly. Odpovídající hodnota nitroočního tlaku je pak přečtena z měřícího bubnu tonometru a převedena na kpa pomocí převodní tabulky. Obr. 52. Zeleně fluoreskující půlkružnice  Je vhodné provést nejprve zkušební měření na obou očích. Poté postupně třikrát opakovat měření na kaţdém oku pro pokrytí krátkodobého kolísání nitroočního tlaku. Nakonec se vypočítá střední hodnota nitroočního tlaku. 64 65 Pokud měření probíhá moc dlouho, dochází k osychání epitelu rohovky a měření se stává méně validní. Doba měření by měla být krátká a probíhat střídavě na obou očích  Dynamická konturní tonometrie Dynamická konturní tonometrie patří mezi nové metody pro měření hodnot nitroočního tlaku. Přídatné zařízení štěrbinové lampy tvoří Pascalův dynamický konturní tonometr (obr. 53), (obr. 54). Princip této tonometrie je odlišný od principu aplanace rohovky. Přestoţe hodnoty naměřené aplanační tonometrií jsou povaţovány za velmi věrohodné, jsou do jisté míry ovlivněny sloţitými biomechanickými vlastnostmi rohovky. Dynamická tonometrie se snaţí vliv těchto biomechanických vlastností, které mohou vést k chybám měření, co nejvíce sníţit. Pascalův tonometr tvoří konus s kontaktní konkávní plochou o poloměru křivosti 10,5 mm. Poloměr křivosti konusu je velmi blízký poloměru křivosti odpovídající rohovky, kdyţ je tlak na obou stranách roven. Pokud se v kontaktní ploše obrysy části rohovky a konusu rovnají, nazývá se tento stav contour match (shoda kontur). Uprostřed konkávní plochy je zapuštěn tlakový pizoelektrický senzor, kterým je měřen nitrooční tlak v přední komoře oka. Principem je působení sil nitroočního tlaku na pevně sedící kruhovou oblast, která je v kontaktu s rohovkou . Obr. 53. Pascalův konturní dynamický tonometr  65 66 Obr. 54. Pascalův konturní tonometr spojen se štěrbinovou lampou  Postup vyšetření Jedná se o kontaktní techniku, proto je nejdříve potřeba lokální anestezie rohovky. Na konus tonometru je nasazen jednorázový klobouček, který zabraňuje přenosu moţné infekce. Tonometr je nainstalován na štěrbinové lampě a po usazení klienta se přiloţí na centrum rohovky. Správná centrace je zkontrolována překrytím pupily tlakovým senzorem. Tlakový senzor měří hodnoty nitroočního tlaku 100 za sekundu. Celé měření trvá asi 8 sekund. Na digitálním displeji je zobrazen průměrný nitrooční tlak a také pulsní amplituda, která informuje o kolísání nitroočního tlaku v závislosti na systole a diastole srdce [12, 16, 36]. 7.4 Pachymetrie Pachymetrie je název pro měření tloušťky rohovky. Určení přesné hodnoty tloušťky rohovky je důleţité v souvislosti se správným výkladem měření výše nitroočního tlaku a dále např. při rohovkové refrakční chirurgii. Metody měření můţeme dělit na kontaktní a bezkontaktní  Optická pachymetrie Štěrbinová lampa spolu s přídatným zařízením umoţňuje měřit tloušťku optického řezu rohovky. Tato technika se nazývá optická pachymetrie. Výhodou je, ţe se jedná o bezkontaktní metodu, tedy zde není riziko přenosu infekčních onemocnění a oko nemusí být v lokální anestezii. Měření je technicky nenáročné. 6667 Princip měření Optická pachymetrie vyuţívá zobrazení zrcadly a také uvádění značek do koincidence (obdobně jako u keratometrů). Toto měření vyuţívá koherentního polarizovaného světla. Optický pachymetr má podobu okuláru, který je vyměněn na štěrbinové lampě. Ten obsahuje dvě skleněné destičky umístěné nad sebou (rotující a statickou). Štěrbinová lampa je nastavena na úhel pozorování asi 40. Získají se dva obrazy řezu, přičemţ horní obraz znázorňuje přední plochu rohovky a dolní obraz plochu zadní. Zdánlivá tloušťka rohovky se získá přiřazením horního obrazu k dolnímu, optická značka se předozadně posunuje (obr. 55). [17, 37]. Tloušťka rohovky se vypočítá jako podíl délky optického řezu a sinu pozorovacího úhlu Obr. 55. Princip optické pachymetrie  67 68 7.5 Vyšetření slzného filmu Štěrbinovou lampu lze rozšířit o zařízení zvané Tearscope. Tento přístroj slouţí pro pozorování a zhodnocení kvality slzného filmu. Vyuţívá interference lipidové vrstvy slzného filmu. Tearscope se skládá z polokruhovitého pohárku o průměru 90 mm s pozorovacím otvorem v centru o průměru 15 mm, a rukojetě. Obsahuje speciální zdroj chladného katodového světla osvětlující přední povrch oka, který díky svým vlastnostem zabraňuje umělému vysušování slzného filmu během vyšetření (obr. 56), (obr. 57). Při vyšetření je Tearscope umístěn co nejblíţe k oku. Povrch oka je pozorován průzorem tearscopu přes jeden z objektivů pozorovací soustavy štěrbinové lampy. Zvětšení se postupně zvyšuje aţ 20x 40x, pro detailní prohlédnutí interferenčních obrazců. Světelný systém štěrbinové lampy je ponechán vypnutý, protoţe osvětlení poskytuje samotný přístroj. Obr. 56. Tearscope  68 69 Obr. 57. Tearscope spojen se štěrbinovou lampou  Díky této technice je moţno vyšetřit NIBUT, tedy non invasive - break up time test; vyšetření slzného filmu neinvazivní technikou a zhodnotit lipidovou vrstvu. NIBUT Tímto testem se měří doba mezi posledním mrknutím a vznikem první trhliny v slzném filmu. Rozlišují se dvě techniky: 1. přímá: je zaznamenáno přerušení slzného filmu proti bílému pozadí přístroje; 2. nepřímá: k přístroji je přiřazen kruhový nebo mříţkový vzor. Princip je zaloţen na zaznamenání změn odraţeného obrazu testu, který je promítnut do oka. Naměřená hodnota pod 15 sekund je povaţována za abnormální. Zhodnocení lipidové vrstvy Zrcadlový odraz světla od lipidové vrstvy slzného filmu umoţňuje vyhodnotit jeho kvalitu. Odraz je viditelný jako bílá kruhová oblast s průměrem mm. Podle vzoru lipidové vrstvy je klasifikováno několik kategorií (Tabulka 4). Mramorovaný vzhled upozorňuje na nestabilitu tloušťky slzného filmu. Při přítomnosti interferenčních barev se pohybuje lipidová vrstva kolem hodnoty 80 nm, coţ je její fyziologická tloušťka. Velmi tenká nepravidelná tloušťka lipidové vrstvy způsobuje nadměrné odpařování slz a patří k symptomům suchého oka. Naopak i nadměrná tloušťka lipidové vrstvy můţe taktéţ patřit k příznakům suchého oka [1, 18, 35]. 69 70 Tabulka 4. Klasifikace vzorů lipidové vrstvy Vzhled Odhadovaná tloušťka (nm) Šedý, mramorovaný řídce síťovaný vzorec 15 Šedý, mramorovaný hustě síťovaný vzorec 30 Vlnitý, neustále se měnící kulatý vzorec Modrý nebo bělavý vzhled 80 Ţluté, hnědé, modré a fialové okraje; šedé pozadí Proměnlivé barevné okraje s mukózními pruhy Proměnlivá 70 71 7.6 Dokumentace nálezu Při vyšetření štěrbinovou lampou jsou zjištěné abnormality pečlivě zaznamenány do karty. U ručního záznamu se vyuţívá schéma (obr. 58), díky němu se při následném vyšetření přehledně zhodnotí zlepšení, zhoršení nebo stálost dané patologie či přítomnost nového nálezu. Moderní technologie umoţňují zachytit statický nebo kinetický obraz, a to pomocí přídatných zařízení ke štěrbinové lampě fotoaparátu a videokamery. Obr. 58. Záznam nálezu  Štěrbinovou lampu je také moţno doplnit sekundárním monokulárem, kterým asistent pozoruje průběh vyšetření (obr. 59). Na rozdíl od promítání vyšetření na obrazovce získané digitální kamerou je toto zařízení omezeno pouze na jednoho pozorovatele. Obr. 59. Monokulár pro asistenta  Fotodokumentace a video dokumentace Fotografie oka zajišťují přesný záznam vzhledu tkáně. V minulých letech se vyuţíval klasický fotoaparát s objektivem 35 mm. Nevýhodou těchto fotografií byla potřeba určité 71 72 zkušenosti a znalosti techniky fotografování pro nastavení správné expozice a nemoţnost prohlédnout si výsledky ve stejném čase. Dynamický obraz byl zachycen CCD video kamerou s analogovým výstupem. U těchto systémů byla pouţívána záblesková jednotka, která zajišťovala optimální osvětlení. Díky dalším pokrokům v této oblasti se v současnosti vyuţívá především digitálního obrazového záznamu. Velkou výhodou moderních systémů je okamţité vytváření obrazu na monitoru počítače. Lze tedy ihned posoudit nekvalitní záznamy, vymazat je a pořídit další, dokud nejsou pro naši potřebu uspokojivé. Další výhodou okamţitého zobrazení je moţnost názorného objasnění problematiky klientům a zvýšení jejich vzdělanosti a představivosti. Systém vytvářející digitální obraz (obr. 60) se skládá z: - systému pro zaznamenání obrazu (videokamera nebo fotoaparát); - systému přenášející záznam obrazu do digitálního souboru (snímací deska pro obrazový záznam); - systému pro ukládání a nahrávání obrazu (např. hard disk); - systému pro prohlíţení obrazu (monitor, barevná tiskárna). Obr. 60. Systém vytvářející digitální záznam obrazu  72 73 Fotoaparát nebo kamera se k štěrbinové lampě připojují následujícími způsoby: 1) připevnění k okuláru fotoaparát či kamera se připevní k jednomu z okulárů (obr. 61). Nevýhodou tohoto upevnění je ztráta binokulárního systému; Obr. 61. Fotoaparát připevněný k okuláru  2) připojení k děliči paprsku do optické soustavy štěrbinové lampy je přidán paprskový dělič a adaptér pro připojení daného zařízení (obr. 62). Světelný tok je děličem rozdělen na dva svazky paprsků. Jeden svazek míří do okuláru a druhý je odkloněn do adaptéru. Důleţitý je poměr dělení světla. Obraz je pozorován binokulárně. Nevýhodou rozdělení světelného toku je to, ţe přístroj tak dostane pouze část dostupného světla; Obr. 62. Připojení fotoaparátu k děliči paprsků  3) začlenění do štěrbinové lampy kamera i paprskový dělič jsou spojeny do jedné jednotky (obr. 63). Přístroj dovoluje snímání kvalitního videa i jednotlivých snímků. Tyto jednotky jsou podle výrobce přiřazeny ke konkrétním typům štěrbinové lampy. 73 74 Obr. 63. Začleněná videokamera  Při výběru fotoaparátu nebo video systému se hodnotí především následující parametry: kvalita optického systému, rozlišení snímaných obrazů, prodleva fotoaparátu a moţnosti manuálního nastavení. Při získávání dynamického obrazu se hodnotí také snímkovací frekvence, coţ je počet snímků za sekundu. Důleţitou roli hraje i tady nastavení expozice. Příliš nasvícené fotografie neupozorní na některé abnormality, např. zesvětlí případná zarudnutí spojivky. Naopak málo nasvícené (podexponované) fotografie mohou některé změny zvýraznit. Nastavení je závislé na konkrétním přístroji, ale také na okolním osvětlení a technice vyšetřování štěrbinovou lampou. Výhodou video systémů je niţší stupeň osvětlení příjemnější pro pacienta. Další předpoklad kvality snímku je dobře zaostřený obraz. Ostrost můţe být sledována skrze okuláry, příp. je kontrolována přímo na monitoru. Systém je vybaven speciálním softwarem pro ukládání a nahrávání expozic. Ten umoţňuje i přehlednou databázi snímků a zahrnují rozsáhlé funkce pro případné úpravy obrazů. Jedná se např. o změnu ostrosti, velikosti, kontrastu a jasu. Do obrazu lze snadno vloţit grafické nebo textové prvky. Zkoumanou oblast je moţno ohraničit a tento obrys přenést z jednoho snímku na další. Přesně tak porovnáme vývoj velikosti nálezu [4, 13, 21] 7475 8 Vyšetření štěrbinovou lampou Vyšetření štěrbinovou lampou by mělo probíhat důkladně a systematicky, aby byl pečlivě přehlédnut celý přední segment oka a nebyla zanedbána přítomnost jakékoliv jeho změny . 8.1 Nastavení štěrbinové lampy a usazení klienta Pro kvalitní pozorování štěrbinovou lampou je její správné nastavení zcela nezbytné. Osvětlovací systém a pozorovací systém je propojen tak, aby byl poskytnut ostrý obraz. Správné usazení klienta zajišťuje jeho pohodlí a vyšetřujícímu klid na vyšetření. Postup pro optimální nastavení štěrbinové lampy a usazení klienta je následovný [8, 21]: Zaostření přístroje Zaostření okuláru: Správným nastavením okuláru se vyšetřující vyhne moţnému vzniku akomodačního spasmu očí. Zaostření se provádí zvlášť pro levé a pravé oko s pouţitím tenkého světelného paprsku, zobrazeného na zaostřovací tabulku nebo ostřící tyčinku. Nastavení interpupilární distance: Vyšetření štěrbinovou lampou probíhá binokulárně, proto je důleţité individuálně nastavit pupilární vzdálenost mikroskopu. Zachování binokulárního pozorování během vyšetření dovoluje prostorové vnímání obrazu, coţ zvyšuje přesnost vyšetření. Úprava osvětlovací a pozorovací soustavy: Na zaostřovací tabulce je zkontrolováno ostré zobrazení štěrbiny při nastavení osvětlovací a pozorovací soustavy do různých pozic. Následně se zkontroluje zaostření při změně zvětšení  Poloha klienta Klientovi nejdříve vyšetřující vysvětlí charakter vyšetření. Výška sedadla i stolku se štěrbinovou lampou je nastavena tak, aby bylo zajištěno pohodlné usazení. Poté je klient vyzván, aby si opřel bradu i čelo. Brada je opřena v opěrce pro bradu a čelo je drţeno proti opěrce pro čelo, čímţ se předchází neţádoucím pohybům hlavy během vyšetření. Oči by měly být ve středu vertikálního posunu štěrbinové lampy, aby bylo moţno bez potíţí pozorovat spodní a horní části oka. Pro tento účel má většina štěrbinových lamp na boční straně opěrky pro hlavu značku, která by měla korespondovat s vnějším koutkem oka vyšetřovaného. 75 76 Poloha hlavy je tak v optimální pozici, popř. správné posazení očí je zajištěno jemnějším vertikálním posuvem opěrky pro bradu. Klient je upozorněn na fixační bod, který mu napomáhá určit směr pohledu. Fixační bod ale nemá být zaostřován kvůli zvýšené únavě a konvergenci klienta (obr. 64) [8, 21]. Obr. 64. Správné usazení klienta  Kontrola zaostření Klient zavře oči. Osvětlovací systém je nastaven přibliţně do úhlu 45, pomocí joysticku se provede výšková dokorekce a zkontroluje se zaostření mikroskopu. Pokud je vše v pořádku, lze začít s vyšetřením . 8.2 Postup při vyšetření štěrbinovou lampou Při vyšetření štěrbinovou lampou je vyšetřujícímu doporučeno zavedení určitého postupu, který mu zajišťuje vyhodnocení všech tkáňových struktur logicky a důsledným způsobem. Vyšetření začíná při malém zvětšení a difúzním osvětlení. Takto se získá obecný přehled o předním segmentu oka a víček. Nejdříve je při zavřených klientových očích zkontrolována pokoţka víček, okraje víček a řasy. Poté jsou po otevření očí vyšetřeny okraje víček a vývody ţlázek a také velikost a tvar oční štěrbiny. Vyšetřující přehlédne bulbární a tarsální spojivku a také transparentnost rohovky, barvu duhovky a velikost zornice. Poté je zvětšení pozorovacího systému zvýšeno na střední hodnotu a ve vyšetřování se pokračuje bez předřazeného difúzního filtru. Šířka štěrbiny je 1,00 2,00 mm. Pruhem světla vyšetřující prohlédne oko od temporálního koutku směrem ke koutku nazálnímu podél 7677 dolního víčka. U spodního víčka si opět všímá postavení řas a okraje víčka. Po odtáhnutí dolního víčka v jeho střední části je zkontrolována také spojivka dolního víčka a při pohledu klienta nahoru oblast dolního limbu. Dále se pokračuje prohlédnutím horního víčka od nasálního koutku zpátky k temporálnímu. Je provedena kontrola horní části limbu a everze horního víčka pro kontrolu spojivky. Vyšetřující by měl prohlédnout bulbární spojivku při stranových pohledech klienta a rohovku při přímém pohledu klienta. Vyšetření rohovky vyţaduje nastavení šířky prouţku světla kolem 0,1 0,7 mm. Obvykle se začíná s nastavením štěrbiny na limbus. Světelným pruhem se přejede ze strany na stranu pro přehlédnutí celé rohovky a její transparentnosti. Také je kontrolován limbus, slzný film, vaskularizace rohovky, oční čočka atd. Je moţno pruh světla zúţit na minimum a zvýšit zvětšení, čímţ získáme nejpodrobnější pohled na rohovku v jejím řezu. Při zjištění jakýchkoliv abnormalit zvolí vyšetřující nejvhodnější techniku osvětlení pro daný nález a pečlivě ho zaznamená do klientovy karty [8, 21]. 7778 9 Vyuţití v optometrické praxi 9.1 Aplikace kontaktních čoček Štěrbinová lampa je přístrojem pro objektivní vyšetření předního segmentu oka. Toto vyšetření je nezbytné při předaplikačním vyšetření u potencionálního nositele kontaktních čoček. Také je součástí kaţdé následné kontroly u uţivatelů kontaktních čoček (dále KČ)  Vyšetření předního segmentu oka před aplikací KČ Aplikátor začíná nejdříve s difúzním osvětlením s menším mikroskopickým zvětšením, které zajišťuje všeobecný přehled o stavu oka. Poté je změněna technika osvětlení na přímé. Sledují se všechny odlišnosti, které by mohly vyvolat problémy při nošení kontaktních čoček, ačkoliv tyto abnormality bez kontaktních čoček často nezpůsobují ţádné komplikace. Při přítomnosti neţádoucí patologie zvolíme nejvhodnější techniku osvětlení, a pokud je to potřeba, zvýšíme zvětšení. Všechny nalezené zvláštnosti zjištěné v rámci prohlídky jsou pečlivě poznamenány do karty nejlépe s náčrtem, popř. s daným příslušenstvím slouţícím k dokumentaci je doloţena fotografie nálezu. Teprve poté je moţno dokázat jejich přítomnost před aplikací prvních kontaktních čoček. Při akutním patologii je potřeba nejdříve vyléčit primární onemocnění. Při chronickém onemocnění je zváţena vhodnost aplikace kontaktní čočky [2, 21] Vyšetření předního segmentu oka s naaplikovanými KČ Vyšetření předního segmentu oka s nasazenou kontaktní čočkou je součástí vyhodnocení správné aplikace dané KČ. Následuje po dostatečně dlouhé době testu tolerance naaplikované KČ, zjištění vízu a překontrolování binokulární pohody. Jsou pouţity techniky difúzní osvětlení a přímé osvětlení. U naaplikované měkké KČ se hodnotí povrch a posazení KČ a taktéţ její pohyb. U tórických KČ se hodnotí i správné umístění osy cylindru. 78 79 Centrace KČ KČ by měla být centrována na střed rohovky při primárním pohledu a při všech bočních pohledových směrech musí krýt celý povrch rohovky. Měkká kontaktní čočka by měla přesahovat limbus přibliţně o 1 mm (obr. 65). Obr. 65. Správné překrytí a centrace KČ  Pohyblivost KČ Pohyb čočky informuje o správnosti výběru poloměru křivosti KČ. Pokud je čočka bez pohybu, jedná se o příliš strmou aplikaci a je nutné zvolit KČ s vyšším poloměrem křivosti. Pokud je pohyb čočky nepřiměřeně veliký, jedná se o plochou aplikaci a KČ je vyměněna za strmější. Mírně ploše naaplikovaná KČ je dobře naaplikovaná KČ. Pohyblivost KČ je pozorována při horizontálních a vertikálních pohledech a při mrknutí. Při mrknutí se hodnotí pohyb na spodní části čočky. Jestliţe spodní víčko překrývá dolní okraj čočky, dívá se vyšetřující na 4 nebo 8 hodinu. V ideálním případě by měl být pohyb přesně určen pomocí souřadnicové sítě, která je součástí vybavení štěrbinových lamp. Ideální naměřený pohyb KČ by měl být od 0,2 mm do 0,4 mm. U tenkých designů KČ s vysokým obsahem vody a nízkým modulem pruţnosti je pohyb často méně patrný. Naopak u tlustších designů s nízkým obsahem vody je pohyb více viditelný a i naměřené hodnoty jsou vyšší. Ve chvíli, kdy můţe být obtíţné posoudit samotný pohyb nasazené čočky, je pro lepší hodnocení dynamiky čočky moţno pouţít push-up test (test vyzvednutí KČ nahoru). Push up test Při tomto postupu vyšetřující vertikálně pohne kontaktní čočkou přes tlak hrany spodního víčka pomocí prstu. Poté je čočce umoţněn volný návrat do původní polohy, přičemţ je 79 80 pozorována aplikátorem. Ten posuzuje relativní snadnost, s níţ je čočka posunuta, a rychlost její navrácení (obr. 66), [8, 21, 22]. Obr. 66. Push up test  Tórická KČ U tórických čoček je pro správný výběr konečné osy cylindru sledována moţná rotace KČ. Tórické čočky mají pro vyhodnocení rotace kontrolní značky (obr. 67). Při pootočení kontrolních značek se upravuje osa cylindru následovně: otočení po směru hodinových ručiček hodnota osy se zvyšuje, otočení proti směru hodnota osy se sniţuje [8, 24]. Obr. 67. Příklad značení tórických KČ [24, 39] Kontrola předního segmentu po vyjmutí KČ Po vyjmutí KČ se provede kontrola předního segmentu oka. Cílem je vypozorovat účinky na oční systém. Pokud se vyskytnou neţádoucí příznaky, výběr KČ je přehodnocen a nález je zaznamenán do karty. Je překontrolována rohovka a moţné známky její hypoxie a otlaku. Jedná se především o edém rohovky. Ten je viditelný bezprostředně po vyjmutí a můţe se rychle vytratit. Vyšetřující také zkontroluje reakci spojivky [1, 8]. 80 Zobrazit více\nMASARYKOVA UNIVERZITA Lékařská fakulta. Biomikroskopie oka. Autor bakalářské práce: Optometrie\nMASARYKOVA UNIVERZITA Lékařská fakulta Biomikroskopie oka bakalářská práce Vedoucí bakalářské práce: MUDr. Tomáš Jurečka, PhD. Autor bakalářské práce: Hana Kroupová Optometrie Brno 2008 Prohlašuji, že Více M I K R O S K O P I E\nInovace předmětu KBB/MIK SVĚTELNÁ A ELEKTRONOVÁ M I K R O S K O P I E Rozvoj a internacionalizace chemických a biologických studijních programů na Univerzitě Palackého v Olomouci CZ.1.07/2.2.00/28.0066 Více Základní pojmy Zobrazení zrcadlem, Zobrazení čočkou Lidské oko, Optické přístroje\nOptické zobrazování Základní pojmy Zobrazení zrcadlem, Zobrazení čočkou Lidské oko, Optické přístroje Základní pojmy Optické zobrazování - pomocí paprskové (geometrické) optiky - využívá model světelného Více Geometrická optika. Optické přístroje a soustavy. převážně jsou založeny na vzájemné interakci světelného pole s látkou nebo s jiným fyzikálním polem\nOptické přístroje a soustav Geometrická optika převážně jsou založen na vzájemné interakci světelného pole s látkou nebo s jiným fzikálním polem Důsledkem této t to interakce je: změna fzikáln lních vlastností Více Rozdělení přístroje zobrazovací\nOptické přístroje úvod Rozdělení přístroje zobrazovací obraz zdánlivý subjektivní přístroje lupa mikroskop dalekohled obraz skutečný objektivní přístroje fotoaparát projekční přístroje přístroje laboratorní Více Optometrie. Mgr. Petr Páta, tel , m.č.. 543/B3\nOptometrie Mgr. Petr Páta, P Ph.D. Katedra radioelektroniky FEL ČVUT Praha pata@fel.cvut.cz @fel.cvut.cz, tel.224 352 248, m.č.. 543/B3 Pupilometry Oční pupila - pojem Pupilární vzdálenost rozteč zornic Více Fotografický aparát. Fotografický aparát. Fotografický aparát. Fotografický aparát. Fotografický aparát. Fotografický aparát\nMichal Veselý, 00 Základní části fotografického aparátu tedy jsou: tělo přístroje objektiv Pochopení funkce běžných objektivů usnadní zjednodušená představa, že objektiv jako celek se chová stejně jako Více Ing. Jakub Ulmann. Zavádění inovativních metod a výukových materiálů do přírodovědných předmětů na Gymnáziu v Krnově\nZavádění inovativních metod a výukových materiálů do přírodovědných předmětů na Gymnáziu v Krnově 07_10_Zobrazování optickými soustavami II Ing. Jakub Ulmann Zobrazování optickými soustavami 1. Optické Více Optika. Zápisy do sešitu\nOptika Zápisy do sešitu Světelné zdroje. Šíření světla. 1/3 Světelné zdroje - bodové - plošné Optická prostředí - průhledné (sklo, vzduch) - průsvitné (matné sklo) - neprůsvitné (nešíří se světlo) - čirá Více GEOMETRICKÁ OPTIKA. Znáš pojmy A. 1. Znázorni chod význačných paprsků pro spojku. Čočku popiš a uveď pro ni znaménkovou konvenci.\nZnáš pojmy A. Znázorni chod význačných paprsků pro spojku. Čočku popiš a uveď pro ni znaménkovou konvenci. Tenká spojka při zobrazování stačí k popisu zavést pouze ohniskovou vzdálenost a její střed. Znaménková Více Fyzika_7_zápis_7.notebook April 28, 2015\nOPTICKÉ PŘÍSTROJE 1) Optické přístroje se využívají zejména k pozorování: velmi malých těles velmi vzdálených těles 2) Optické přístroje dělíme na: a) subjektivní: obraz je zaznamenáván okem např. lupa, Více 7. Světelné jevy a jejich využití\n7. Světelné jevy a jejich využití - zápis výkladu - 41. až 43. hodina - B) Optické vlastnosti oka Oko = spojná optická soustava s měnitelnou ohniskovou vzdáleností zjednodušené schéma oka z biologického Více Nejdůležitější pojmy a vzorce učiva fyziky II. ročníku\nProjekt: Inovace oboru Mechatronik pro Zlínský kraj Registrační číslo: CZ.1.07/1.1.08/03.0009 Nejdůležitější pojmy a vzorce učiva fyziky II. ročníku V tomto článku uvádíme shrnutí poznatků učiva II. ročníku Více Optické zobrazení - postup, kterým získáváme optické obrazy bodů a předmětů\nOptické soustav a optická zobrazení Přímé vidění - paprsek od zobrazovaného předmětu dopadne přímo do oka Optická soustava - soustava optických prostředí a jejich rozhraní, která mění chod paprsků Optické Více od 70mm (měřeno od zadní desky s axiálním výstupem) interní prvky opatřeny černou antireflexní vrstvou, centrální trubice s vnitřní šroubovicí\nModel QM-1 (s válcovým tubusem) QM-1 je základním modelem řady distančních mikroskopů Questar, které jsou celosvětově oceňovanými optickými přístroji zejména z hlediska extrémně precizní optiky a mechanického Více 5.2.12 Dalekohledy. y τ τ F 1 F 2. f 2. f 1. Předpoklady: 5211\n5.2.12 Dalekohledy Předpoklady: 5211 Pedagogická poznámka: Pokud necháte studenty oba čočkové dalekohledy sestavit v lavicích nepodaří se Vám hodinu stihnout za 45 minut. Dalekohledy: už z názvu poznáme, Více VY_32_INOVACE_FY.12 OPTIKA II\nVY_32_INOVACE_FY.12 OPTIKA II Autorem materiálu a všech jeho částí, není-li uvedeno jinak, je Jiří Kalous Základní a mateřská škola Bělá nad Radbuzou, 2011 Optická čočka je optická soustava dvou centrovaných Více SBÍRKA ŘEŠENÝCH FYZIKÁLNÍCH ÚLOH\nSBÍRKA ŘEŠENÝCH FYZIKÁLNÍCH ÚLOH MECHANIKA MOLEKULOVÁ FYZIKA A TERMIKA ELEKTŘINA A MAGNETISMUS KMITÁNÍ A VLNĚNÍ OPTIKA FYZIKA MIKROSVĚTA ODRAZ A LOM SVĚTLA 1) Index lomu vody je 1,33. Jakou rychlost má Více Základní vyšetření zraku\nZákladní vyšetření zraku Až 80 % informací z okolí přijímáme pomocí zraku. Lidské oko je přibližně kulového tvaru o velikosti 24 mm. Elektromagnetické vlny o vlnové délce 400 až 800 nm, které se odrazily Více 2. Optika II. 2.1. Zobrazování dutým zrcadlem\n2. Optika II Popis stavebnice: jedná se o žákovskou verzi předcházející stavebnice, umístěné v lehce přenosném dřevěném kufříku. Experimenty, které jsou uspořádány v příručce, jsou určeny především pro Více FYZIKA. Oční vady. 9. ročník\nFYZIKA Oční vady 9. ročník 13. 2. 2013 Autor: Mgr. Dana Kaprálová Zpracováno v rámci projektu Krok za krokem na ZŠ Želatovská ve 21. století registrační číslo projektu: CZ.1.07/1.4.00/21.3443 Projekt je Více F - Lom světla a optické přístroje\nF - Lom světla a optické přístroje Autor: Mgr. Jaromír Juřek Kopírování a jakékoliv další využití výukového materiálu je povoleno pouze s uvedením odkazu na www.jarjurek.cz. VARIACE 1 Tento dokument byl Více Získejte zpět ostré vidění do dálky i na střední vzdálenost spolu se schopností číst, bez ztráty ostrosti za špatných světelných podmínek.\nSIMPLY NATURAL Získejte zpět ostré vidění do dálky i na střední vzdálenost spolu se schopností číst, bez ztráty ostrosti za špatných světelných podmínek. Nevidíte již jako dříve? Zdá se Vám vše zamlžené? Více Zavádění inovativních metod a výukových materiálů do přírodovědných předmětů na Gymnáziu v Krnově 07_10_Zobrazování optickými soustavami 1\nZavádění inovativních metod a výukových materiálů do přírodovědných předmětů na Gymnáziu v Krnově 07_10_Zobrazování optickými soustavami 1 Ing. Jakub Ulmann Zobrazování optickými soustavami 1. Optické Více Abstrakt: Úloha seznamuje studenty se základními pojmy geometrické optiky\nÚloha 6 02PRA2 Fyzikální praktikum II Ohniskové vzdálenosti čoček a zvětšení optických přístrojů Abstrakt: Úloha seznamuje studenty se základními pojmy geometrické optiky a principy optických přístrojů. Více Jméno: Michal Hegr Datum: 15.11. 2011. Oko\nJméno: Michal Hegr Datum: 15.11. 2011 Referát na téma: Oko Oko Oko je smyslový orgán reagující na světlo (fotoreceptor), tedy zajišťující zrak. V průběhu vývoje živočichů došlo k výraznému rozvoji od světločivných Více 5.2.10 Oko. Př. 1: Urči minimální optickou mohutnost lidského oka. Předpoklady: 5207, 5208\n5.2.0 Oko Předpoklady: 5207, 5208 Pedagogická poznámka: Obsah této hodiny se asi nedá stihnout za 45 minut, ale je možné přetahovat v další hodině, která na tuto plynule navazuje. Cílem hodiny není nahrazovat Více Mikroskop ECLIPSE E200 STUDENTSKÝ NÁVOD K POUŽITÍ. určeno pro studenty ČZU v Praze\nMikroskop ECLIPSE E200 STUDENTSKÝ NÁVOD K POUŽITÍ určeno pro studenty ČZU v Praze Mikroskop Nikon Eclipse E200 Světelný mikroskop značky Nikon (Eclipse E200) používaný v botanické cvičebně zvětšuje při Více OPTIKA. Mgr. Jan Ptáčník - GJVJ - Fyzika - Sekunda\nOPTIKA Mgr. Jan Ptáčník - GJVJ - Fyzika - Sekunda Základní poznatky Zdroje světla světlo vzniká různými procesy (Slunce, žárovka, svíčka, Měsíc) Bodový zdroj Plošný zdroj Základní poznatky Optická prostředí Více 2.1.18 Optické přístroje\n2.1.18 Optické přístroje Předpoklad: 020117 Pomůck: kompletní optické souprav I kdž máme zdravé oči (správné brýle) a skvěle zaostřeno, neuvidíme všechno. Př. 1: Co děláš, kdž si chceš prohlédnout malé, Více F. Pluháček. František Pluháček Katedra optiky PřF UP v Olomouci\nFrantišek Pluháček Katedra optiky PřF UP v Olomouci Obsah přednášky Optický systém lidského oka Zraková ostrost Dioptrické vady oka a jejich korekce Další vady optické soustavy oka Akomodace a vetchozrakost Více Světlo 1) Světlo patří mezi elektromagnetické vlnění (jako rádiový signál, Tv signál) elmg. vlnění = elmg. záření\nOPTIKA = část fyziky, která se zabývá světlem Studuje zejména: vznik světla vlastnosti světla šíření světla opt. přístroje (opt. soustavami) Otto Wichterle (gelové kontaktní čočky) Světlo 1) Světlo patří Více Optika OPTIKA. June 04, 2012. VY_32_INOVACE_113.notebook\nOptika Základní škola Nový Bor, náměstí Míru 128, okres Česká Lípa, příspěvková organizace e mail: info@zsnamesti.cz; www.zsnamesti.cz; telefon: 487 722 010; fax: 487 722 378 Registrační číslo: CZ.1.07/1.4.00/21.3267 Více Optika pro mikroskopii materiálů I\nOptika pro mikroskopii materiálů I Jan.Machacek@vscht.cz Ústav skla a keramiky VŠCHT Praha +42-0- 22044-4151 Osnova přednášky Základní pojmy optiky Odraz a lom světla Interference, ohyb a rozlišení optických Více Anatomie a fyziologie v očním lékařství\nAnatomie a fyziologie v očním lékařství Tento výukový materiál vznikl za přispění Evropské unie, státního rozpočtu ČR a Středočeského kraje duben 2011 Bc. Zouharová Klára Anatomie a fyziologie v očním Více Lupa a mikroskop příručka pro učitele\nObecné informace Lupa a mikroskop příručka pro učitele Pro vysvětlení chodu světelných paprsků lupou a mikroskopem je nutno navázat na znalosti o zrcadlech a čočkách. Hodinová dotace: 1 vyučovací hodina Více Vyšetření kontrastní citlivosti. LF MU Brno Optika a optometrie I\nVyšetření kontrastní citlivosti LF MU Brno Optika a optometrie I 1 Definice kontrastu Kontrast charakterizuje zrakový vjem, který závisí na rozdílu jasu světlých a tmavých předmětů Při zjišťování kontrastní Více DOPORUČENÝ STUDIJNÍ PLÁN\nDOPORUČENÝ STUDIJNÍ PLÁN Katedra Speciální pedagogiky Oftalmologie Mgr. Martin Vrubel, Ph.D. Úvod Zrak je považován za nejdůležitější ze všech smyslů. Abychom mohli alespoň částečně porozumět problémům Více Seminární práce Lidské oko Fyzika\nStřední škola informačních technologií, s.r.o. Seminární práce Lidské oko Fyzika Dávid Ivan EPS 2 čtvrtek, 26. února 2009 Obsah 1.0 Anatomie lidského oka 1.1 Složení oka 2.0 Vady oka 2.1 Krátkozrakost Více 8.1. ELEKTROMAGNETICKÉ ZÁŘENÍ A JEHO SPEKTRUM. Viditelné světlo Rozklad bílého světla:\n8. Optika 8.1. ELEKTROMAGNETICKÉ ZÁŘENÍ A JEHO SPEKTRUM Jak vzniká elektromagnetické záření? 1.. 2.. Spektrum elektromagnetického záření: Infračervené záření: Viditelné světlo Rozklad bílého světla:.. Více Oftalmologie atestační otázky\nPlatnost: od 1.1.2015 Oftalmologie atestační otázky Okruh všeobecná oftalmologie 1. Akomodace, presbyopie a její korekce 2. Refrakce oka, způsoby korekce, komplikace (mimo kontaktní čočky) 3. Kontaktní Více Sada Optika. Kat. číslo 100.7200\nSada Optika Kat. číslo 100.7200 Strana 1 z 63 Všechna práva vyhrazena. Dílo a jeho části jsou chráněny autorskými právy. Jeho použití v jiných než zákonem stanovených případech podléhá předchozímu písemnému Více Oko - stavba oka a vady\nOko - stavba oka a vady Masarykova ZŠ a MŠ Velká Bystřice projekt č. CZ.1.07/1.4.00/21.1920 Název projektu: Učení pro život Č. DUMu: VY_32_INOVACE_31_18 Tématický celek: Člověk Autor: Renata Kramplová Více Viková, M. : MIKROSKOPIE I Mikroskopie I M. Viková\nMikroskopie I M. Viková LCAM DTM FT TU Liberec, martina.vikova@tul.cz MIKROSVĚT nano Poměry velikostí mikro 9 10 10 8 10 7 10 6 10 5 10 4 10 3 size m 2 9 7 5 3 4 8 1 micela virus světlo 6 písek molekula Více Optika - AZ kvíz. Pravidla\nOptika - AZ kvíz Pravidla Ke hře připravíme karty s texty otázka tvoří jednu stranu, odpověď pak druhou stranu karty (pro opakované používání doporučuji zalaminovat), hrací kostku a figurky pro každého Více Základy mikroskopie. Úkoly měření: Použité přístroje a pomůcky: Základní pojmy, teoretický úvod: Úloha č. 10\nÚloha č. 10 Základy mikroskopie Úkoly měření: 1. Seznamte se základní obsluhou třech typů laboratorních mikroskopů: - biologického - metalografického - stereoskopického 2. Na výše jmenovaných mikroskopech Více Zákon odrazu. Úhel odrazu je roven úhlu dopadu, přičemž odražené paprsky zůstávají v rovině dopadu.\n1. ZÁKON ODRAZU SVĚTLA, ODRAZ SVĚTLA, ZOBRAZENÍ ZRCADLY, Dívejme se skleněnou deskou, za kterou je tmavší pozadí. Vidíme v ní vlastní obličej a současně vidíme předměty za deskou. Obojí však slaběji než Více VUT v Brně Fakulta strojního inženýrství\n09 Zamiřování HPZ a ZAMĚŘOVAČE VUT v Brně Fakulta strojního inženýrství Róbert Jankových (jankovych@fme.vutbr.cz ) Brno, 13. listopadu 2012 Studijní literatura Osnova Princip zamiřování zbraní Klasifikace Více Komplikace kontaktních čoček\nUNIVERZITA PALACKÉHO V OLOMOUCI PŘÍRODOVĚDECKÁ FAKULTA KATEDRA OPTIKY Komplikace kontaktních čoček Diplomová práce VYPRACOVALA: Bc. Aneta Břízová VEDOUCÍ BAKALÁŘSKÉ PRÁCE: RNDr. Mgr. František Pluháček. Více 17. března 2000. Optická lavice s jezdci a držáky čoček, světelný zdroj pro optickou lavici, mikroskopický\nÚloha č. 6 Ohniskové vzdálenosti a vady čoček, zvětšení optických přístrojů Václav Štěpán, sk. 5 17. března 2000 Pomůcky: Optická lavice s jezdci a držáky čoček, světelný zdroj pro optickou lavici, mikroskopický Více Geometrická optika. předmětu. Obrazový prostor prostor za optickou soustavou (většinou vpravo), v němž může ležet obraz - - - 1 -\nGeometrická optika Optika je část fyziky, která zkoumá podstatu světla a zákonitosti světelných jevů, které vznikají při šíření světla a při vzájemném působení světla a látky. Světlo je elektromagnetické Více Využití zrcadel a čoček\nProjekt: Inovace oboru Mechatronik pro Zlínský kraj Registrační číslo: CZ.1.07/1.1.08/03.0009 Využití zrcadel a čoček V tomto článku uvádíme několik základních přístrojů, které vužívají spojných či rozptylných Více R8.1 Zobrazovací rovnice čočky\nFyzika pro střední školy II 69 R8 Z O B R A Z E N Í Z R C A D L E M A Č O Č K O U R8.1 Zobrazovací rovnice čočky V kap. 8.2 je ke konstrukci chodu světelných paprsků při zobrazování tenkou čočkou použit Více OPTIKA - NAUKA O SVĚTLE\nOPTIKA OPTIKA - NAUKA O SVĚTLE - jeden z nejstarších oborů yziky - studium světla, zákonitostí jeho šíření a analýza dějů při vzájemném působení světla a látky SVĚTLO elektromagnetické vlnění λ = 380 790 Více Full High-Definition Projektor pro domácí kino PT-AE3000\nFull High-Definition Projektor pro domácí kino Parametry Označení Zobrazovač 0.74" LCD panely (D7) (formát 16:9) Rozlišení 1920 x 1080 (nativní) Světelný výkon 1.600 ANSI lumen (High Power mode) Kontrast Více Digitální učební materiál. III/2 Inovace a zkvalitnění výuky prostřednictvím ICT Příjemce podpory Gymnázium, Jevíčko, A. K.\nDigitální učební materiál Číslo projektu CZ.1.07/1.5.00/34.0802 Název projektu Zkvalitnění výuky prostřednictvím ICT Číslo a název šablony klíčové aktivity III/2 Inovace a zkvalitnění výuky prostřednictvím Více Otázky z optiky. Fyzika 4. ročník. Základní vlastnosti, lom, odraz, index lomu\nOtázky z optiky Základní vlastnosti, lom, odraz, index lomu ) o je světlo z fyzikálního hlediska? Jaké vlnové délky přísluší viditelnému záření? - elektromagnetické záření (viditelné záření) o vlnové délce Více SMYSLOVÁ ÚSTROJÍ. obr. č. 1\nSMYSLOVÁ ÚSTROJÍ obr. č. 1 SMYSLOVÁ ÚSTROJÍ 5 smyslů: zrak sluch čich chuť hmat 1. ZRAK orgán = oko oční koule uložena v očnici vnímání viditelného záření, světla o vlnové délce 390-790 nm 1. ZRAK ochranné Více 1. Teorie mikroskopových metod\n1. Teorie mikroskopových metod A) Mezi první mikroskopové metody patřilo barvení biologických preparátů vhodnými barvivy, což způsobilo ovlivnění amplitudy světla prošlého preparátem, který pak byl snadno Více 25. Zobrazování optickými soustavami\n25. Zobrazování optickými soustavami Zobrazování zrcadli a čočkami. Lidské oko. Optické přístroje. Při optickém zobrazování nemusíme uvažovat vlnové vlastnosti světla a stačí považovat světlo za svazek Více Novinky v očním lékařství. Doc.Mudr. Svatopluk Synek,CSc., Mudr. Monika Synková Klinika nemocí očních a optometrie FN u sv.\nNovinky v očním lékařství Doc.Mudr. Svatopluk Synek,CSc., Mudr. Monika Synková Klinika nemocí očních a optometrie FN u sv. Anny a LF MU Brno Výuka očního lékařství a optometrie má svá specifika. Konkrétní Více Technická specifikace předmětu veřejné zakázky\npředmětu veřejné zakázky Příloha č. 1c Zadavatel požaduje, aby předmět veřejné zakázky, resp. přístroje odpovídající jednotlivým částem veřejné zakázky splňovaly minimálně níže uvedené parametry. Část Více Odraz světla na rozhraní dvou optických prostředí\nOdraz světla na rozhraní dvou optických prostředí Může kulová nádoba naplněná vodou sloužit jako optická čočka? Exponát demonstruje zaostření světla procházejícího skrz vodní kulovou čočku. Pohyblivý světelný Více Základy mikroskopování\nGymnázium a Střední odborná škola pedagogická, Čáslav, Masarykova 248 M o d e r n í b i o l o g i e reg. č.: CZ.1.07/1.1.32/02.0048 TENTO PROJEKT JE SPOLUFINANCOVÁN EVROPSKÝM SOCIÁLNÍM FONDEM A STÁTNÍM Více OPTIKA Optické přístroje TENTO PROJEKT JE SPOLUFINANCOVÁN EVROPSKÝM SOCIÁLNÍM FONDEM A STÁTNÍM ROZPOČTEM ČESKÉ REPUBLIKY.\nOPTIKA Optické přístroje TENTO PROJEKT JE SPOLUFINANCOVÁN EVROPSKÝM SOCIÁLNÍM FONDEM A STÁTNÍM ROZPOČTEM ČESKÉ REPUBLIKY. ) Oko Oko je optická soustava, kterou tvoří: rohovka, komorová voda, čočka a sklivec. Více Techniky detekce a určení velikosti souvislých trhlin\nTechniky detekce a určení velikosti souvislých trhlin Přehled Byl-li podle obecných norem nebo regulačních směrnic detekovány souvislé trhliny na vnitřním povrchu, musí být následně přesně stanoven rozměr. Více FYZIKÁLNÍ PRAKTIKUM FJFI ČVUT V PRAZE. Úloha 6: Geometrická optika. Abstrakt\nFYZIKÁLNÍ PRAKTIKUM FJFI ČVUT V PRAZE Datum měření: 8. 3. 2010 Úloha 6: Geometrická optika Jméno: Jiří Slabý Pracovní skupina: 4 Ročník a kroužek: 2. ročník, 1. kroužek, pondělí 13:30 Spolupracovala: Eliška Více MĚŘENÍ VLNOVÝCH DÉLEK SVĚTLA MŘÍŽKOVÝM SPEKTROMETREM\nMĚŘENÍ VLNOVÝCH DÉLEK SVĚTLA MŘÍŽKOVÝM SPEKTROMETREM Difrakce (ohyb) světla je jedním z několika projevů vlnových vlastností světla. Z těchto důvodů světlo při setkání s překážkou nepostupuje dále vždy Více 1. Z přiložených objektivů vyberte dva, použijte je jako lupy a změřte jejich zvětšení a zorná pole přímou metodou.\n1 Pracovní úkoly 1. Z přiložených objektivů vyberte dva, použijte je jako lupy a změřte jejich zvětšení a zorná pole přímou metodou. 2. Změřte zvětšení a zorná pole mikroskopu pro všechny možné kombinace Více Inovace studia obecné jazykovědy a teorie komunikace ve spolupráci s přírodními vědami\nInovace studia obecné jazykovědy a teorie komunikace ve spolupráci s přírodními vědami reg. č.: CZ.1.07/2.2.00/28.0076 Dějiny vizuality: od ikony k virtuální Vizuální percepce: teoretická, empirická i Více VY_32_INOVACE_06_UŽITÍ ČOČEK_28\nVY_32_INOVACE_06_UŽITÍ ČOČEK_28 Autor: Mgr. Pavel Šavara Škola: Základní škola Slušovice, okres Zlín, příspěvková organizace Název projektu: Zkvalitnění ICT ve slušovské škole Anotace Materiál (DUM digitální Více SOUSTAVA SMYSLOVÁ Informace o okolním světě a o vlastním těle dostáváme prostřednictvím smyslových buněk Smyslové buňky tvoří základ čidel Čidla jsou\nSOUSTAVA SMYSLOVÁ Informace o okolním světě a o vlastním těle dostáváme prostřednictvím smyslových buněk Smyslové buňky tvoří základ čidel Čidla jsou vybavena vždy pro příjem a zpracování určitého podnětu Více ČOS 124002 1. vydání ČESKÝ OBRANNÝ STANDARD ÚSŤOVÉ REKTIFIKAČNÍ DALEKOHLEDY ZBRANÍ TYPY, ZÁKLADNÍ PARAMETRY\nČESKÝ OBRANNÝ STANDARD ÚSŤOVÉ REKTIFIKAČNÍ DALEKOHLEDY ZBRANÍ TYPY, ZÁKLADNÍ PARAMETRY (VOLNÁ STRANA) 2 ČESKÝ OBRANNÝ STANDARD ÚSŤOVÉ REKTIFIKAČNÍ DALEKOHLEDY ZBRANÍ TYPY, ZÁKLADNÍ PARAMETRY Základem pro Více Spektrální charakteristiky\nSpektrální charakteristiky Cíl cvičení: Měření spektrálních charakteristik filtrů a zdrojů osvětlení 1 Teoretický úvod Interakcí elektromagnetického vlnění s libovolnou látkou vzniká optický jev, který Více Uložena v očnici (orbita) v tukové tkáni (ochrana oka před poškozením)\nOtázka: Zrakové ustrojí Předmět: Biologie Přidal(a): Cllaire Je citlivé na elektromagnetické vlnění Umožňuje vnímání světla, barev, velikosti, tvaru a vzdálenosti předmětu Nejdůležitější čidlo pro orientaci Více MULTIMEDIÁLNÍ A HYPERMEDIÁLNÍ SYSTÉMY\nMULTIMEDIÁLNÍ A HYPERMEDIÁLNÍ SYSTÉMY 5) Statický bitmapový obraz (poprvé) Petr Lobaz, 17. 3. 2004 OBRAZOVÁ DATA OBRAZ statický dynamický bitmapový vektorový popis 2D 3D 2 /33 ZPRACOVÁNÍ OBRAZU pořízení Více Digitální fotografie. Mgr. Milana Soukupová Gymnázium Česká Třebová\nDigitální fotografie Mgr. Milana Soukupová Gymnázium Česká Třebová Téma sady didaktických materiálů Digitální fotografie I. Číslo a název šablony Číslo didaktického materiálu Druh didaktického materiálu Více 1 Základní pojmy a vztahy\n1 Ohniskové vzdálenosti a vady čoček a zvětšení optických přístrojů Pomůcky: Optická lavice s jezdci a držáky čoček, světelný zdroj pro optickou lavici, mikroskopický objektiv, Ramsdenův okulár v držáku Více 5.2.8 Zobrazení spojkou II\n5.2.8 Zobrazení spojkou II Předpoklady: 5207 Př. 1: Najdi pomocí význačných paprsků obraz svíčky, jejíž vzdálenost od spojky je menší než její ohnisková vzdálenost. Postupujeme stejně jako v předchozích Více EU PENÍZE ŠKOLÁM NÁZEV PROJEKTU : MÁME RÁDI TECHNIKU REGISTRAČNÍ ČÍSLO PROJEKTU :CZ.1.07/1.4.00/21.0663\nEU PENÍZE ŠKOLÁM NÁZEV PROJEKTU : MÁME RÁDI TECHNIKU REGISTRAČNÍ ČÍSLO PROJEKTU :CZ.1.07/1.4.00/21.0663 Speciální základní škola a Praktická škola Trmice Fűgnerova 22 400 04 1 Identifikátor materiálu: Více Projekt: Inovace oboru Mechatronik pro Zlínský kraj Registrační číslo: CZ.1.07/1.1.08/\nProjekt: Inovace oboru Mechatronik pro Zlínský kraj Registrační číslo: CZ.1.07/1.1.08/03.0009 Zrcadla Zobrazení zrcadlem Zrcadla jistě všichni znáte z každodenního života ráno se do něj v koupelně díváte, Více 5.3.5 Ohyb světla na překážkách\n5.3.5 Ohyb světla na překážkách Předpoklady: 3xxx Světlo i zvuk jsou vlnění, ale přesto jsou mezi nimi obrovské rozdíly. Slyšíme i to, co se děje za rohem x Co se děje za rohem nevidíme. Proč? Vlnění se Více ZÁKLADNÍ FOTOMETRICKÉ VELIČINY\nZÁKLADNÍ FOTOMETRICKÉ VELIČINY Ing. Petr Žák VÝVOJ ČLOVĚKA vývoj člověka přizpůsobení okolnímu prostředí (adaptace) příjem informací o okolním prostředí smyslové orgány rozhraní pro příjem informací SMYSLOVÉ Více Jednoduchý elektrický obvod\n21 25. 05. 22 01. 06. 23 22. 06. 24 04. 06. 25 28. 02. 26 02. 03. 27 13. 03. 28 16. 03. VI. A Jednoduchý elektrický obvod Jednoduchý elektrický obvod Prezentace zaměřená na jednoduchý elektrický obvod Více Novinky ve vývoji individuálních progresivních čoček. Petr Ondřík Rodenstock ČR, s.r.o.\nNovinky ve vývoji individuálních progresivních čoček. Petr Ondřík Rodenstock ČR, s.r.o. 06 March 2013, Page 1 Trend ve vývoji individuálních progresivních čoček. Astigmatismus do blízka. Výsledky univerzitní Více příloha C zadávací dokumentace pro veřejnou zakázku malého rozsahu Mikroskopy pro LF MU TECHNICKÉ PODMÍNKY (technická specifikace)\npříloha C zadávací dokumentace pro veřejnou zakázku malého rozsahu Mikroskopy pro LF MU TECHNICKÉ PODMÍNKY (technická specifikace) Část 1 Stereomikroskop s digitální kamerou : - Konstrukce optiky CMO (Common Více Laboratorní úloha č. 6 - Mikroskopie\nLaboratorní úloha č. 6 - Mikroskopie Úkoly měření: 1. Seznamte se s ovládáním stereoskopického mikroskopu, digitálního mikroskopu a fotoaparátu. 2. Studujte pod mikroskopem různé preparáty. Vyberte vhodný Více Optické metody a jejich aplikace v kompozitech s polymerní matricí\nOptické metody a jejich aplikace v kompozitech s polymerní matricí Doc. Ing. Eva Nezbedová, CSc. Polymer Institute Brno Ing. Zdeňka Jeníková, Ph.D. Ústav materiálového inženýrství, Fakulta strojní, ČVUT Více Dalekohledy Matěj Drtina, R3.A, GJK Březen 2013\nDalekohledy Úvod Optický dalekohled (teleskop) je přístroj sloužící k optickému přiblížení pomocí dvou soustav čoček nebo zrcadel Skládá se ze dvou hlavních částí z objektivu, který obraz vytváří a okuláru, Více FYZIKA, OPTIKA, OPTICKÁ ZOBRAZENÍ\nŠkola: Autor: DUM: Vzdělávací obor: Tematický okruh: Téma: Masarykovo gymnázium Vsetín Mgr. Jarmila Vyškovská MGV_F_SS_1S3_D10_Z _OPT_Opticke_pristroje_- lupa_mikroskop_pl Člověk a příroda Fyzika Optika Více Metody refrakční chirurgie. Jakub Hlaváček\nMetody refrakční chirurgie Jakub Hlaváček Cíle Typy refrakčních zákroků Zajímavosti Novinky Obr: 1: http://t3.gstatic.com/images?q=tbn:and9gcrpog86lbyminhyetagsaq6yqt3cfohi6l7h89l-debfmca0zmmejhdegbg Refrakční Více VLNOVÁ OPTIKA. Mgr. Jan Ptáčník - GJVJ - Fyzika - Optika - 3. ročník\nVLNOVÁ OPTIKA Mgr. Jan Ptáčník - GJVJ - Fyzika - Optika - 3. ročník Vlnová optika Světlo lze chápat také jako elektromagnetické vlnění. Průkopníkem této teorie byl Christian Huyghens. Některé jevy se dají Více EU PENÍZE ŠKOLÁM NÁZEV PROJEKTU : MÁME RÁDI TECHNIKU REGISTRAČNÍ ČÍSLO PROJEKTU :CZ.1.07/1.4.00/21.0663\nEU PENÍZE ŠKOLÁM NÁZEV PROJEKTU : MÁME RÁDI TECHNIKU REGISTRAČNÍ ČÍSLO PROJEKTU :CZ.1.07/1.4.00/21.0663 Speciální základní škola a Praktická škola Trmice Fűgnerova 22 400 04 1 Identifikátor materiálu: Více 5 Geometrická optika\n5 Geometrická optika 27. března 2010 Fyzikální praktikum FJFI ČVUT v Praze Jméno: Vojtěch Horný Datum měření: 22.března 2010 Pracovní skupina: 2 Ročník a kroužek: 2. ročník, pondělí 13:30 Spolupracoval Více 2.1.6 Jak vidíme. Předpoklady: Pomůcky: sady čoček, další čočky, zdroje rovnoběžných paprsků, svíčka\n2.1.6 Jak vidíme Předpoklady: 020105 Pomůcky: sady čoček, další čočky, zdroje rovnoběžných paprsků, svíčka Pedagogická poznámka: V ideálním případě by se látka probírala dvě vyučovací hodiny v první by Více Viková, M. : MIKROSKOPIE II Mikroskopie II M. Viková\nII Mikroskopie II M. Viková LCAM DTM FT TU Liberec, martina.vikova@tul.cz Osvětlovac tlovací soustava I Výsledkem Köhlerova nastavení je rovnoměrné a maximální osvětlení průhledného preparátu, ležícího Více MULTIMEDIÁLNÍ A HYPERMEDIÁLNÍ SYSTÉMY\nMULTIMEDIÁLNÍ A HYPERMEDIÁLNÍ SYSTÉMY 6) Snímání obrazu Petr Lobaz, 24. 3. 2009 OBRAZOVÁ DATA OBRAZ statický dynamický bitmapový vektorový popis 2D 3D MHS Snímání obrazu 2 / 41 ZPRACOVÁNÍ OBRAZU pořízení Více Plusoptix A09 informace\nPlusoptix A09 informace Plusoptix A09 nenáročné měření vývoje zraku dětí již v útlém věku Přístroj Plusoptix je screeningový autorefraktometr, který umožňuje měřit oční vady u dětí již od 6-ti měsíců. Více FYZIKÁLNÍ PRAKTIKUM FJFI ČVUT V PRAZE\nFYZIKÁLNÍ PRAKTIKUM FJFI ČVUT V PRAZE Datum měření: 1.4.2011 Jméno: Jakub Kákona Pracovní skupina: 4 Ročník a kroužek: Pa 9:30 Spolupracovníci: Jana Navrátilová Hodnocení: Měření s polarizovaným světlem Více 2017 © DocPlayer.cz Ochrana osobních údajů | Podmínky obsluhování | Kontaktní formulář