Telefonickým nahlášením dopravní nehody sice splníte zákonnou povinnost o pomoci, ale… | Modrá Hvězda Života\nTelefonickým nahlášením dopravní nehody sice splníte zákonnou povinnost o pomoci, ale…\nPardubický kraj - 4.3.2018\nPočátkem tohoto týdne zasahovali záchranáři ZZS Pardubického kraje u dopravní nehody. Na tom by nebylo nic divného, takových případů je bohužel mnoho, kdyby ale…\nK dopravní nehodě došlo v úterý večer, událost se stala nedaleko sjezdu z Doubravic směrem k hlavnímu nádraží na silnici č. 37. Dle projíždějícího svědka, který nezastavil a pouze oznámil na linku 155, že bílá dodávka skončila mimo komunikaci v husté vegetaci.\nPo příjezdu na místo se podařilo ve tmě díky automaticky zapnutým výstražným blinkrům vůz najít asi sto metrů od hlavní komunikace v lese, kde vykácel pár stromů. První zasahující posádka Zdravotnické záchranné služby Pardubického kraje nalezla muže zhrouceného za volantem. Dveře vozu byly však z obou stran zaseklé o stromy, kterými auto projelo. Po chvíli se však záchranářům podařilo dveře otevřít. Po oslovení se muž následně probral a začal komunikovat. Následně mu byla stabilizována krční páteř. Poté mladého pacienta vyšetřil lékař, byl mu stabilizován pánevní kruhu a následně převezen k dovyšetření do Pardubické nemocnice.


Drabble č. 11 (12. kolo)\nJsem Ilan. Dnes mi je právě patnáct let. Svírám rukojeti duvalů. Neklid mizí, vše se pročišťuje. Teď chápu: nelitujeme hříchů, jen promarněných šancí. Dosud mi sklenit zpíval, hřál, chladil, zářil. Nikdo neřekl, že i voní. Vůně přivolala tehdejší chvíle, přicházejí křišťálově jasné vzpomínky.\nTehdy jsem se prvně dotkla modrého sklenitu, poprvé z blízka viděla živou nastereu. Vidím Ilan, malou holku vydávající se za chlapce: mladého brusiče sklenitu s darem naslouchačů. Odjakživa držena v zajetí tajemství, jejichž vyzrazení láme vazy. Odjakživa držena v otroctví jako všichni sklenaři. Kolik stupňů mají tajemství? Odhalím jedno, pod ním leží další a další. Běžné věci správně pochopené mi dávají do rukou klíč. Snad klíček od Pandořiny skříňky.\nPodruhé jsem uchopila meč z modrého sklenitu v podzemí, na neuvěřitelném místě. Jednom z neuvěřitelných míst, Duvalské pohoří je jich plné. Brusič Pětadvacítky, dívka obdarovaná vzácným nadáním a ještě více břemeny osudu. Jak unést všechen ten cit, strach a zvědavost, vztek a pouta lásky i nenávisti? Musím volit, rozhodnout se a následovat svou volbu – aniž bych viděla, kam sahá a co obnáší. Unášena vírem událostí, malé zrnko sklenitu, které strhává lavinu.\nPři třetím dotyku se mnoho voleb zjednodušuje. Vím, co musím udělat. Záře sklenitu, jako zpěv retey, jako rytmus bran, mnou prostupuje, stejně tak mnou prostupuje pochopení. Věci se uspořádávají, neklidný třas všeho ustává. Spolu s modrými meči, omstaklandskými duvaly, jsem si vzala svobodu. Svobodu rozhodnout se, když už vím víc. Síla a vědění mohou svobodu vzít i dát. Tuším, co přijde.\nJsem Ilan. Jsem pořád ještě Ilan?


Štěpkovač a silniční daň | Platové tabulky\nŠtěpkovač a silniční daň\n20.12.2011, Ing. Helena Stuchlíková, Zdroj: Verlag Dashöfer\nPlatí se silniční daň na štěpkovač? V TP je zapsáno speciální přívěs štěpkovač. Největší hmotnost 650-670 kg. Jsme příspěvková organizace zřízená městem. Štěpkovač máme od města ve výpůjčce. Naší hlavní činností je údržba města. Štěpkovač nepoužíváme pro podnikatelskou činnost.\nPro zodpovězení dotazu jsem musela pochopit, jak takový štěpkovač vypadá. Použila jsem proto informace na internetu, z nichž jeden nabízený štěpkovač měl alespoň…


Levné sodastream láhve - Nejlevnější sodastream láhve na HLEDEJCENY.cz\nSodastream láhve - zboží\n2 Počet lahví\nObjem 0,9 litru Plastové dno a uzávěr Sada 2 kusů Sada lahví typu Jet pro výrobníky perlivé vody. Nápojová lahev pro výrobníky perlivé vody SodaStream* Jednoduchý design v jednobarevném provedení Vyrob... Více informací\nJednoduchá, a přesto elegantní sada 3 láhví typu Fuse pro výrobníky perlivé vody. Atraktivní design v jednoduché černobílé barvě potěší na jídelním stole rodinu i hosty. Domácí perlivá voda místo tahání nepr... Více informací\nOpakovaně použitelná láhev pro čerstvou točenou vodu, vhodná pro výrobníky perlivé vody SodaStream, do kterých pasují lahve typu Fuse. SodaStream lahev FUSE 1l Pražské Quadriennale je vyrobena ze zdravotně nez... Více informací\nSada 3 ks tlakových nápojových lahví pro výrobníky domácí perlivé vody SodaStream. Atraktivní barevné provedení potěší na jídelním stole rodinu i hosty. Domácí perlivá voda místo tahání nepraktických plastovýc... Více informací\nDoma vyrobené sycené nápoje nezatěžují životní prostředí, jelikož nevyhazujete nepotřebné PET lahve dál, a chutnají stejně tak dobře. Pojďme společně udělat krok k ochraně životního prostředí s opětovaně použi... Více informací\nZlevněné zboží v kategorii Sodastream láhve\n0.9 l Objem\n3 Počet lahví\nJednoduchá, a přesto elegantní sada 3 láhví typu Fuse pro výrobníky perlivé vody. Atraktivní design v jednoduché bílé barvě potěší na jídelním stole rodinu i hosty. Domácí perlivá voda místo tahání nepraktický... Více informací\nod 365 Kč do 449 Kč\nSodaStream Dámská lahev typu Fuse pro výrobníky perlivé vody. + Nápojová lahev pro výrobníky perlivé vody SodaStream* + Dámské lahve v limitované edici Grass v černobílém provedení + Vyrobeno ze zdravo... Více informací\n1 Počet lahví\nUniversální láhev Sodastream vyrobená z TRITANU řeší neustálé dilema, jak se během dne napít anetrápit se přitom s láhvemi na jedno použití. S novou opakovaně použitelnou láhví budete mít čerstvě natočenou vod... Více informací\nOpakovaně použitelná láhev pro čerstvou točenou vodu, vhodná pro výrobníky perlivé vody SodaStream. SodaStream Lahev JET 2 × 1 l Květiny v zimě je vyrobena ze zdravotně nezávadného plastu bez BPA látek. Objem ... Více informací\nPevná a bezpečná láhev o objemu 1 litr v černé barvě vybavená bajonetovým uzávěrem pro technologii Click&Fix značky LIMO BAR. Včetně pevného víčka. Láhev 1 litr je vhodná do všech výrobníků sody. Proč byste... Více informací\nLahev Fuse METAL pro výrobníky perlivé vody * Nápojová lahev pro výrobníky perlivé vody SodaStream * Lahev typu Fuse lze použít s modely výrobníku perlivé vody SodaStream: Source, Play, Spirit, Power * ... Více informací\nOpakovaně použitelná láhev pro čerstvou točenou vodu, vhodná pro výrobníky perlivé vody SodaStream určených pro plastové lahve. SodaStream Lahev 0,6 l My only bottle černá je vyrobena ze zdravotně nezávadného ... Více informací\nod 179 Kč do 377 Kč\nDětská nápojová láhev SodaStream Smajlík o objemu 0,5 l. Díky jejím menším rozměrům lze použít bez omezení se všemi modely výrobníků perlivé vody SodaStream kromě modelů Crystal a Penguin určených pouze pro sk... Více informací\nod 109 Kč do 178 Kč\nOpakovaně použitelná láhev pro čerstvou točenou vodu, vhodná pro výrobníky perlivé vody SodaStream určených pro lahve typu Fuse. SodaStream Lahev FUSE 1 l X je vyrobena ze zdravotně nezávadného plastu bez BPA ... Více informací\nOpakovaně použitelná láhev pro čerstvou točenou vodu, vhodná pro výrobníky perlivé vody SodaStream určených pro lahve typu Fuse. SodaStream Lahev FUSE 2 × 1 l Květiny v zimě je vyrobena ze zdravotně nezávadnéh... Více informací\nOpakovaně použitelná láhev pro čerstvou točenou vodu, vhodná pro výrobníky perlivé vody SodaStream určených pro lahve typu SPIRIT. SodaStream Lahev FUSE 3 × 1l SPORT GAMES je vyrobena ze zdravotně nezávadného ... Více informací\nSodastream láhve najdete také na Sleviste.cz a Nejrychlejsi.cz\nBylo pro vás vyhledání nejlevnějších cen v kategorii Sodastream láhve užitečné? Najdeme vám nejlevnější ceny jakéhokoliv zboží. Například nejlevnější Sodastream ostatní příslušenství nebo Sodastream sirupy, Výrobníky sodové vody.\nSodastream ostatní příslušenství • Sodastream láhve ETA • Sodastream láhve Limo Bar • sodastream sirupy • Výrobníky sodové vody • Sodastream láhve Sodastream\nPříbuzné fráze k Sodastream láhve\nSodastream lahve sklenene\nZivotnost sodastream lahve


Kvalitní autolakovny karavanů v Hradci Králové a okolí - Portál řidiče\nKvalitní autolakovny karavanů v Hradci Králové a okolí\nHledáte spolehlivou firmu v Hradci Králové a okolí, která provozuje autolakovna karavanů? Máme pro Vás v našem nezávislém katalogu firem výpis všech autolakoven. Vyberte si tu nejlepší Vámi hledanou firmu v Hradci Králové a okolí a dejte své vozidlo do rukou profesionálů ve svém oboru.\nV našem nezávislém katalogu firem najdete celkem 1 firmu, které provozují autolakovna karavanů v Hradci Králové. Celkem na našem portále najdete 2336 firem provozujících autolakovna.


Najděte kabely ve zdi. AX-T2090 – vyspělý detektor - axiomet.eu\nDetektory kabelů umožňují zjistit polohu kabelů ve zdech a lokalizovat přerušení napájecího vedení. Profesionální výrobky mohou také posloužit k vyhledávání kovových rozvodů (např. trubek nebo plechových ventilačních rozvodů) bez jakéhokoliv narušení finální vrstvy místností.\nAX-T2090 značky AXIOMET je profesionální, bezdotykový detektor napětí a kabelů. Je nabízen v podobě sady vysílače a přijímače a příslušných vodičů. Samotný přijímač je schopen detekovat vodiče pod napětím ve zdech, ale skutečnou přesnost činnosti a pokročilé funkce získává teprve ve spolupráci s vysílačem.\nPřijímač je vybaven čitelným a podsvětleným displejem a skupinou tlačítek. V režimu samostatné práce je schopen bezdrátově detekovat střídavé napětí do hloubky cca 0,4 m. Je určen k vyhledávání vodičů pod napětím v rozsahu od 12 do 400 V AC a s kmitočtem do 60 Hz.\nPřístroj je napájen z baterie 9 V – po jedné ve vysílači a v přijímači. V případě práce v dvoupólovém režimu může vysílač využít napájecí síť. Přístroje se automaticky vypínají po hodině nečinnosti.\nZařízení je šikovné, lehké, ale zároveň solidní. Vysílač váží kolem 130 g a přijímač 180 g, oba jsou umístěné v odolném kufříku, vážícím necelé 2 kg.\nPřipojíme-li k vyhledávaným kabelům vysílač, který je součástí dodávky, možnosti detektoru značně vzrostou:\ndíky použití signálu s kmitočtem 125 kHz se přesnost lokalizace kabelů značně zvětší;\nvzroste hloubka detekce – na 0,5 m v případě dvoupólové konfigurace a až na 2 m, je-li zdířka uzemnění vysílače fakticky na potenciálu země (jednopólový režim). Hloubka detekce samozřejmě silně závisí na druhu a tloušťce vrstev, které se nacházejí mezi vodiči a přijímačem.\njeden detektor může spolupracovat až se 7 vysílači, které současně emitují různé kódy.\nJiž se dvěma vysílači získává uživatel možnost velmi přesně určit místo přerušení elektrické instalace (rovněž uzemněné, např. při zatloukání hřebíků) – bude to místo, ve kterém dojde ke změně detekovaného kódu.\nAX-T2090 může sloužit k:\nlokalizaci kabelů v uzavřených a otevřených obvodech.\nlokalizaci zásuvek, krabic a přepínačů v domovních rozvodech.\nroztřídění kabelů, jak těch připojených na napětí, tak i nenapájených.\nMěření lze provádět nejen ve zdech, ale také v zemi.\nZařízení pracuje v režimu automatickém nebo ručním umožňujícím zjištění úrovně detekovaného signálu. Displej na vysílači informuje o napětí, zjištěném na vodičích. Bargraf na přijímači a četné piktogramy usnadňují diagnostiku sítě. Dioda LED na hlavici přijímače usnadňuje práci v tmavých místnostech.\nDíky shodě s požadavky normy PN-EN 61010 kategorie III do 300 V může AX-T2090 bezpečně sloužit k diagnostikování rozvodů v budovách, včetně také venkovního prostředí.


Servis iPhone Jezeřany-Maršovice | Iroom.cz\nKraje » Jihomoravský kraj » Okres Znojmo » Jezeřany-Maršovice »\nServis iPhone Jezeřany-Maršovice\nPotřebujete opravit iPhone nebo MacBook a hledáte Apple servis? V obci Jezeřany-Maršovice, to nemusí být jednoduché, proto vám nabízíme iPhone servis s profesionálním přístupem a super cenou.\nJsme největší Apple partner pro svoz oprav iPhone, iPad a MacBook pro Českou republiku tedy i Jezeřany-Maršovice. Vyzvedneme vaše zařízení doma i v práci a opravíme jej ve velmi krátké době. Jak to funguje?\nVyzvedneme váš iPhone v obci Jezeřany-Maršovice zdarma\nZvolte svou opravu iPhone a už druhý den váš iPhone v obci Jezeřany-Maršovice vyzvedne kurýr.\nNáš servis dělá nejčastější zásahy v oblasti Jezeřany-Maršovice právě s telefonem iPhone. Opravíme jakýkoliv model a téměř každou závadu. Neváhejte nás nezávazně poptat, rádi vám pomůžeme. Více informací nejdete na našem rozcestníku opravy iPhone.\nServis MacBook Jezeřany-Maršovice\nServis iPad Jezeřany-Maršovice


Celkem až 3 VZORKY dle Vašeho výběru k objednávce\nrostlinná alternativa želatiny a kolagenu - na klouby, šlachy, kosti, pleť, vlasy, dýchací cesty, detoxikaci, imunitu, střevní mikroflóru, hubnutí\nIrský mech je nejlepší rostlinná alternativa želatiny a kolagenu – na klouby, šlachy, kosti, pleť, vlasy. Také na detoxikaci, imunitu a proti zánětům, plíce a průdušky, střevní mikroflóru, pocit nasycení a hubnutí.\nNáš Irský mech, přirozeně slaná mořská řasa, roste na kontrolovaném čistém mořském pobřeží Indonésie. Je ručně sbíraný a sušený při mírných teplotách do 42°C, díky čemuž jsou v něm zachovány všechny účinné látky.\nTento prášek je vysoce koncentrovaný: jeden díl sušeného mechu odpovídá 5,5 dílům čerstvého mechu.\nChcete si přečíst více o irském mechu?\nChlorella Green Ways tablety (Chlorella pyrenoidosa) BIO 330g + doprava zdarma


za Tue Jan 23, 2018 9:55 pm\nPočet postů : 20\nza Wed Feb 07, 2018 7:20 pm\nTěch pár posledních dnů strávil tím, že si div nevykroutil krk, jak se snažil zaznamenat všechno, co mohl. Když vypadal hodně zmatený na své cestě po táboře, většinou se jej nějaký ochotný mladý člověk ujal a trpělivě mu vysvětlil, jak to tady vlastně chodí. Na spoustu věcí ale musel přijít sám a brzy zjistil, že se nemůže spoléhat jen na ochotu ostatních. Od doby, co ho matka vysadila před branou tábora, si připadá, jak kdyby jej někdo hodil do vody a čekal, zda bude plavat nebo se utopí. Kdyby to byla voda, pravděpodobně by se opravdu utopil. Bylo pro něj překvapivě těžké zvyknout si na nové místo. Věděl, že sem přichází i děti mnohem mladší, než je nyní on. Možná to byl i o něco vyšší věk, co mu tak bránilo zvyknout si na tak nové a neznámé prostředí? Připadal si jako na letním táboře, ze kterého za pár dní, nejpozději týdnů, pojede hezky domů. Jenomže nebylo léto, bez ohledu na to jak matoucí klima v táboře bylo a tohle nebyl jen tak obyčejný skaut a za pár týdnů se určitě domů nevrátí. Nebyl to stesk po domově, co ho tolik zžíralo. Byla to ta bezradnost.\nA tak se jednou odpoledne prostě rozhodne, že na chvilku zmizí se všeho dění a odebere se někam, kde snad bude mít na nějaký čas klid. Sice se u jednoho z táborníků nejdříve ujistil, že to opravdu nevadí, protože by si nerad zadělal hned v prvních dnech pobytu na problémy. A pak se vydal prozkoumávat okolí. Neměl v plánu jít daleko, ale rozhodně chtěl být daleko od lidí.\nNa sobě bílé triko, džínsy a tenisky, přes triko rozepnutou šedou mikinu s kapucí. Byla to jedna z věcí, která mu naprosto vyhovovala - teplo. Ačkoliv venku byla zima jako kdekoliv jinde, v táboře byl příjemný letní den. Možná právě tohle mu každý den připomínalo, že se mu to nezdá. Že Bohové jsou skuteční a že jeden z Bohů je pravděpodobně jeho rodič. Který z nich? To nevěděl. S rukama v kapsách mikiny se zatoulá k rozkvetlé louce. Od léta nic podobného neviděl a na rtech mu ten pohled vykouzlí úsměv. Na moment se zastaví a se zavřenýma očima poslouchá zpívající ptáky a poletující hmyz. I jeho duše potřebuje čas od času takovou péči, potřebuje se přeci nějak léčit. A v poslední době především. Zastaví se na kraji louky, zaujme jej pohled na zemi. Sleduje malou myšku, jak chvilku pobíhá okolo a pak nasouká své malé tělíčko do jedné z děr v zemi. Sundá si mikinu, kterou pohodí do trávy a posadí se vedle ní. Nádech, výdech... S nevnímajícím pohledem upřeným před sebe si nevědomky tře předloktí pravé ruky, na kterém se mu vyrýsovala z jednoho z tréninků pořádná modřina. Cítí, že mu v tichu a klidu víčka trochu těžknou. Ve srubu se mu zatím nespalo zrovna nejlépe a únava na něj čas od času dolehla. Bylo toho trochu moc...\nza Wed Feb 07, 2018 8:03 pm\nSvěží vánek přinášel uklidnění do stále poněkud hravé dívčí dušičky připravené zkoumat svět, všechna zákoutí i zakázané úseky života, jimž je radno se vyhnout. Čechral bělostnou sukni hipísáckých šatů, jejichž lem končil kdesi nad koleny - dostatečně nízko, aby se zamezilo případnému pohoršování mladistvých či starších obyvatel tábora, zároveň však vysoko v parných letních dnech. Štíhlé prsty upraví jeden ze záhybů, automatické gesto, jímž se ubezpečovala, že nic z toho se jí nezdá a všechno kolem je skutečné. Ani po půl roce stráveného času v bezpečí neviditelných hranic si nezvykla na zdejší podivný život. Chlapci a děvčata kolem pobíhali ve zbroji připomínající sparťanskou dobu, řinčení mečů se ozývalo ze všech stran. Jedni se pokoušeli druhého nabodnout na kopí, ti další si ze svých kamarádů tvořili jehelníček při nácviku s luky a šípy. Téměř v každém zahlédla alespoň částečnou touhu učit se bojovat, bránit se příšerám, monstrům skrývajícími se nejen v hlubokých jižních lesích, ale převážně tam venku, za hranicemi, kam je nic nemohlo vpustit. Kolikrát tam postávala v osamění na kopci, shlížela dolů a hledala špetku odvahy, aby se vypravila vpřed? Kolikrát již učinila krok směrem k hranicím, k Tháliině borovici, k bráně, která vpouštěla dovnitř táborníky, ať již staré známé nebo nic netušící nováčky? Mnohokrát. Pokaždé se zbaběle stáhla a utekla na jediné místo, které slibovalo pocit bezpečí - do hlavní budovy. Tam, kam příliš mnoho táborníků nenacházelo cestu, neboť to věstilo tak akorát problém. Nebo v jejím případě výpravu. Mocný duch z Delf sídlil v jejím těle, věštkyně předpovídající budoucnost, ač pokaždé vedla odvážné hrdiny na zcestí. Její slova nikdy netvořila příběh přímo, ale též neuměla lhát. Vše se nakonec vyplnilo. Něco dříve, něco později. Carly si nikdy tyto stavy nepamatovala, neuměla si vzpomenout na slova troušená z jejích rtů, zatímco ji zelenavý dým obaloval od hlavy až k patě a tvořil obrazce bájných bojů, vodítko k výpravám, na něž se ostatní vydávali. Dost ji poté bolela hlava, což byla nejspíš jediná připomínka předešlého stavu nevnímání svého okolí.\nDnes... Dnes se rozhodla vyhnout možným povinnostem. Zbaběle zdrhla z podkrovního pokoje, kam táborníci nosili trofeje, jež si odmítali ponechávat ve srubech. Podkrovní místnost sloužila jako perfektní odkladiště pro očarované šátky, zohýbané meče (na jednom se dokonce někomu či něčemu povedlo vytvořit uzel), rozdrápané brnění i jiné drobnosti po bozích. Zadním vchodem vyklouzla ven a nikým nepozorována (alespoň to si myslela, zas tak dobrá není) se vytratila do blízkého okolí tábora. Konkrétně? Na louku, kde čas od času pobývala, trhaje luční kvítí, aby si z něj upletla věneček do vlasů. Ty dneškem zdobila kožená šňůrka, chabá náhražka za čelenku. Obdobná verze svazovala i pas podobně jako zápěstí, na nichž cinkalo několik korálkových náramků. Vysoké nadkotníkové kozačky, trochu připomínající kovbojskou obuv, si klátily cestu skrze stébla trávy, po nichž čas od času chňapla v předklonu. Zelenkavé oči zarazí postava sedící v trávě, zády otočená k ní. Neznala všechny táborníky, jak by také mohla? Sotva docházelo k nějakému styku, když se téměř každého bála. Mluvili tak divně, oblékali se ještě prapodivněji, chovali se daleko otevřeněji než za jejího mládí, leč v poněkud odlišném podtónu. Hruběji, téměř násilnicky. Zvědavá ho obejde, ostražitý pohled měří každý centimetr jeho těla, jež obchází pořádným obloukem. "A-... A-ahoj?"\nza Wed Feb 07, 2018 8:23 pm\nKolena si přitáhne k bradě a čelo si o ně opře, schová tak svou tvář před sluncem a trochu otravným hmyzem. Je to gesto, které dělával jako malý, většinou když něco provedl nebo když se mu něco nedařilo. Uraženě si pak sedl do růžku, schoval svou tvář a dělal, že neexistuje. Dnes měl poprvé po dlouhé době chuť dělat, že neexistuje. Od doby, co se na střední seznámil s Fleur a Wileym už mu nic nepřipadalo tak těžké. Jenže Fleur je teď v Evropě, s Wileym ani neví co se stalo a on je tady. Možná, že gesto hodno malého vyděšeného chlapce je opravdu nyní na místě. Není sice malý chlapec, ale vyděšený jistým způsobem je a to mu stačí. Zatímco za normálních okolností nemůže na místě chvíli posedět, teď je rád, že konečně nemusí nic dělat, na nic se soustředit, nic nevnímat.\nDlouho tam takhle nezůstane a stejně by asi dlouho již nevydržel. Zvedne hlavu v momentě, kdy za sebou zaslechne kroky. Jen o chvíli později následuje nejistý, vysoký hlas. Jeho pohyb připomíná spíše poplašené trhnutí, neměl tušení, že sem ještě zavítá někdo další. Někteří táborníci jej varovali, že se na tomhle místě někdy schází polobozi, kteří by si s ním mohli na louce docela vyhrát. Nikdo mu ovšem neřekl více detailů. Instinktivně se vymrští na nohy, to zřejmě způsobí úlek a pohlédne na osůbku, která kolem něj krouží v uctivé vzdálenosti. Že je to děvče, to poznal již z jejího hlasu, ale letních šatů si doteď povšimnout nemohl. Pohled modrých očí mu padl na náramky, které jej jakýmsi zvláštním způsobem zaujaly. Těžko říct proč, musel se donutit od nich odtrhnout oči a pohlédnout mladému děvčeti do tváře. "Ahoj," vydechne trochu úlevně, když z něj leknutí opadne. Teď jej spíš zajímá, proč kolem něj neznámá krouží jako ostříž s velmi ostražitým pohledem v očích. Ten pozná moc dobře, mnoho dětí mu jej na škole rádo věnovávalo. "Promiň, netušil jsem, že tady na někoho narazím... Nebo, že někdo narazí na mě," začne omlouvat své poplašené chování. Na rtech mu zahraje úsměv. Teprve po chvilce mu dojde, že je možná na místě, na kterém nemá co dělat. Co když vešel někam, kam neměl? To by také mohl být důvod k nedůvěřivému pohledu jeho krátkodobé společnice. Pozvedne obě dvě ruce v téměř obranném gestu. "Nemusím tu být, jestli nechceš!" ujistí ji možná až příliš horlivě. Pořád ještě je tady nový, pořád ještě neví, co si kde a ke komu může dovolit. Co když i louka někomu patřila?\nza Wed Feb 07, 2018 9:25 pm\nJeho reakce byla překvapivě rychlá, příliš energická i na ni, děvče věčně se honící za motýly, dovádivé ve vysoké trávě, co jí lechtala stébly po lýtkách při běhu i jemném zafoukání větru. Sama cukne v odpověď, stáhne se o celý krok a půl vzad, dávaje mu tak prostor k utřídění si myšlenek a pochopení celé situace. Chlapec, v jeho případě už mladík, vypadal nervózně. Připomínal štěně, jehož někdo nemilosrdně zbavil střechy nad hlavou a do deště jej vykopl na ulici. Nejspíš by ho označila za pohledného, kdyby podobné stanovisko u mužů zaznamenávala. V jejím případě podobná záležitost nehrozí, už se smířila se svou odlišností. To ji však nebrání pozorovat ho, sledovat jednotlivá gesta prozrazující nejistotu a snad i strach. Z čeho? Hádala by a tohle není hra, při níž jde o vítězství. Zelenkavé oči přelétnou čistě bílé tričko bez jakéhokoliv nápisu i potisku, obyčejné rifle i kecky. Vypadal... inu, obyčejně. Všedně, ne jako jiní, kteří se po táboře pohybovali v prapodivných kreacích, až se tiše chichotala do dlaně, tlumíc tak smích. Až po jisté chvíli, vyplněné odmlkou, si všimla jeho pohledu směřujícím na její packy, k nimž se ohlédne. Kožené šňůrky hnědé barvy zdobily zápěstí podobně jako náramky z barevných korálků, jedna z mála památek na domov. Nostalgie zabublá pod povrchem, vnášela do jejích kukadel nádech melancholického vzpomínání na staré dobré časy. Ty, jež jsou pohřbené v časech, co již pominuly. Svůj dosavadní život opustila, z části o něj přišla, ztratila ho. Nebylo cesty zpět, pouze kupředu.\nS lehkým úsměvem, jímž se pokouší zahnat náznak smutku, zavrtí hlavou, až se blonďaté vlnky roztančí kolem jejích tváří. "Nemusíš se omlouvat. Je to jen louka. Příroda je přítelem každého, kdo hledá... nejspíš cokoliv, že?" S otázkou k němu pozvedne oči, ramena mírně pokrčená při minutě filozofování. "Obvykle asi klid nebo nějakou vnitřní spásu. Příroda... je dobrý přítel pro osamělé duše," zašeptá měkce, úsměv na vteřinku pohasne. I ona zde strávila nějaký čas, zvláště v první chvíli, kdy ze všeho byla vykulená, snad i pádně vyděšená. Nechápala svět kolem sebe, všechny ty změny, jimž neporozuměla. Za pár dekád se vše, co do této doby znala, změnilo. Nejen prezident Spojených států. Opět na něj pohlédne, když se ozve, snad i trochu nezvyklý v nové situaci. Možná právě to ji přinutilo učinit krok vpřed a prohlédnout si ho z větší blízkosti, každý rys ve tváři, každou špetku nejistoty, načež se mu odvděčí úsměvem, tentokrát smířlivějším. "Kdepak, to já přišla po tobě. Není třeba odcházet. Pokud nechceš, abych šla já?" Nebyl by problém hledat si nové místo, začínala se vyznávat v jednotlivých koutech tábora. Na druhou stranu právě zde kvetly vlčí máky snad po celý rok a Carly si z nich ráda pletla věnce do vlasů. "Jsi tu nový, že?" Alespoň tipovala dle jeho chování. V každém z příchozích viděla dlouho potlačenou nervozitu, jež některé brzy přešla. Rychle se vžili do své nové role, kladli si za cíl být nejlepší z nejlepších, uznávanější než hrdinové v dějinách. "Mě se nemusíš bát..." Tedy... většinou ne. Za normálních okolností ji všichni považovali za milé děvče, snad někdy trochu plaché, jindy za přespříliš velkou zvědavku. Jindy... se báli. Jejích slov, toho, co pronese duch Delf z jejích rtů. "Jsem Carly. Car-ly," zopakuje podruhé po slabikách, dávaje důraz na každou z nich. Někteří s radostí komolili její jméno, a přezdívka Carol nebo Clary nebyla z jejích oblíbených. To jméno patřilo mezi zbytky minulosti, jež si hýčkala. "A ty?"\nza Wed Feb 07, 2018 9:43 pm\nTéměř cítí, jak se v jeho nitru ozve svědomí, když neznámou slečnu očividně vyplaší. Jako kdyby pozoroval plachou laňku a pak omylem stoupl na starou větev. Také by uskočila. A pak by se vydala na útek. Tohle děvče jenom udělalo pár krůčků vzad. Ano, asi by se také vyděsil, kdyby před ním někdo vyskočil na nohy jak čertík z krabičky. Bylo to snad opravdu kvůli věčné nejistotě v posledních pár dnech.\nTrochu se mu uleví, když se neznámá usměje. Nemá už pocit, že se otočí a uteče od něj pryč a nemá ani nutkání udělat něco podobného sám. Není si jistý, zda je její otázka řečnická nebo ne, ale stejně v odpověď jen trochu nejistě pokrčí rameny. Když přešlápne z nohy na nohu, omylem přišlápne teniskou rukáv šedivé mikiny. Dobrý přátel pro osamělé duše... Je on sám nějakou osamělou duší? Podle něj spíše hledá. Osamělá duše se z něj stane až když to vzdá a to by udělal nerad. Má konečně šanci někde být a někým se stát, neměl by si to přeci překazit tím, že se vzdá již v prvním týdnu pobytu v táboře. "Našel jsem tohle místo náhodou," přizná se s úsměvem. Musí trochu mhouřit oči, ve snaze skrýt je před horkými paprsky slunce. Jistě, šel si vyčistit hlavu do přírody, ale jen proto, že tušil, že bude trochu prázdnější než samotné srdce tábora. Že najde rozkvetlou louku v době, kdy má být všechno pohřbeno pod sněhem a ledem, to netušil. Horlivě zavrtí hlavou. I kdyby chtěl, aby neznámá odešla, bylo by asi hloupé jí to říct. Ale její přítomnost mu nevadila. Bylo pro něj jednodušší mluvit s jedním člověkem, než promlouvat k nějakému táborníkovi s tuctem jeho kamarádů kolem. Nebo v jídelně, kde nebylo pořádně slyšet. "Vůbec," ujistí ji společně s výmluvným gestem. Skoro mu z úst teklo chci, aby tu zůstala, ale mohl by tak přijít o přítele, kterého si ještě ani nestačil vytvořit. Bylo by to trochu nevhodné.\nAniž by o tom věděl, pravou rukou si trochu nervózně promne zátylek, levou založenou v bok. Tolik typické gesto pro jeho nejistotu. "Je to hodně poznat?" pobaveně se ušklíbne, i když odpověď dávno zná. Jako kdyby si na čelo napsal obrovský nápis nováček, úplně každému bylo jasné, že tady musí být nový. Pravděpodobně se takového cejchu ještě chvilku nezbaví. S trochu pobaveným úsměvem pokývne na hlavou na znamení, že chápe a že se jí tedy bát nebude. Vylekala jej, to ano, ale nepřipadá mu, že by byl jediný důvod, proč se té slečny bát. Trochu se uvolní, pravou ruku spustí zpět k tělu, jak z něj nervozita konečně začíná opadávat. Kolem hlavy mu zabzučí obrovská moucha, která na vteřinu zaujme jeho pozornost. Jen do doby, než se mu doteď neznámá osůbka představí. Úlevný úsměv mu zahraje na rtech. "Dobře... Rád tě poznávám, Car-ly," zopakuje její jméno s precizností podobné té, kterou jej právě sama nositelka vyslovila. Rozhodne se při vší slušnosti přistoupit k děvčeti o trochu blíž, pravou ruku nataženou před sebe, připraven stisknout tu její. "Josiah," prozradí jí i své jméno. Však není žádným tajemstvím a čím více lidí o něm bude vědět, tím méně na něj pak bude volat hej, ty!.\nza Thu Feb 08, 2018 7:44 am\nShovívavý úsměv zdobní rty křehce vyhlížející blondýnky, v zelenavých očích pohrává zvědavost smísená s jistotou. Nepletla se, nováček. Už jen jeho slova, kdy sám připustil, že toto místo objevil 'náhodou' definovalo jeho brzký příchod. Noví táborníci se obvykle rychle oklepali a s touhou objevit každé zákoutí se vydali na průzkum. Rozlehlost pozemku dovolovala každému najít si svůj kout, kde jej nebude nikdo rušit. Ani by se nedivila, kdyby jisté části lesů zůstávaly neprobádané, nebezpečí v nich číhalo téměř na každém rohu. Zamyšleným pohledem sledovala mladíka, myšlenkami se toulaje u temně vyhlížejícího lesa, označovaného místními za jižní. A též nejnebezpečnější ze všech lokalit. Sama se tam nikdy neodvážila, ani Cheirón ji nevzal blíž než na pár desítek metrů. Život smrtelníka zde byl ceněn, vždyť ve svém nitru přechovávala ducha velké věštkyně, Apollónův dar. Potřesením hlavy se pokusí vymotat se z nešťastné konstelace úsudků a představ, o něž nestála, očima se znovu soustředíce na mládence před sebou. Zdál se tak sladce nervózní, čímž vykouzlil Carly na rtech něžný úsměv beze špetky posměchu. "Prozradila tě slova. A nejspíš i chování. Připomínáš ztracené dítě na koncertě ve Woodstocku," přirovnáním se vrátila do časů, které si vybavovala. Koncert na pláni ve Woodstocku byla jednou z posledních výraznějších vzpomínek, jež si dokázala vybavit. Zbytek zůstával zahalen mlhavým oparem, skrze který nedokázala pohlédnout. Divné, zvláštní. Nikdy předtím se jí to nestalo. Nikdy si nedokázala vysvětlit, kde byla posledních skoro padesát let. Informace trápící její duši, stravující pocit bezútěšnosti doprovázel na každém kroku, podkopával nohy, bral dech. "Mohla bych tvrdit, že se v tábornících vyznám, ale to není pravda. J-já... nevycházím moc ven." Sklopený pohled prozrazuje nervozitu vedenou tentokrát z její strany, podobně jako ruce spjaté před sebou, prsty propletené v gestu, jež by se mohlo zdát nástinem modlení. Klouby zbělely křečovitým stiskem, strach vklouzl do srdce. Přirozeně, že se bála, svět se změnil. Vše, co do této doby znala, odvál čas.\nKonečně si prsty rozplete s drobným výdechem, příliš povrchovým, než aby se jím pokoušela uklidnit. Čas od času podléhala panice, z nevysvětlitelného důvodu jí propadala. Chlapec se to nemusel dozvědět hned ze začátku jejich rozhovoru, ač se nenesl v důvěrné rovině. Stále zůstávali cizí, neznali se. Což se mělo změnit, přirozeně, když jí nabídl ruku a sám se představil jako Josiah. Neobvyklé jméno, ale to její se též nenacházelo na každém rohu, nepostávalo s cigaretou mezi rty a nepokoušelo si vyšlapat na živobytí. "Žosája?" Nakrčené čelo prozrazovalo složité zadání úkolu - vyslovit jeho jméno správně, aniž by si zlámala jazyk, či si na něm vytvořila uzel. Ručkou vklouzne do jeho chlapecké tlapky, její jemný stisk se nemůže rovnat s typicky mužským. Příjemně hřál přirozeným teplem, líbilo se jí to. "Takže ty jsi jedním z nich? Z těch...," otočí se přes rameno, zahleděná k místům, kde se rozkládaly sruby a velký jídelní pavilon poblíž hlavní budovy obývané jí, Cheirónem a dalšími z vedení tábora. "... Polobohů? Tak se vám říká, že?" To slovo bylo divné, ač zcela normální. Jen neběžné v klasické mluvě, nikdo jej nepoužíval. Snad až na toto místo. "Už víš čí? Myslím... kdo je tvůj rodič?" Možná právě proto trávil čas zde, děsil se pravdy.\nza Thu Feb 08, 2018 12:28 pm\nLehce povytáhne obočí, pobaven jejím přirovnáním. Tušil, že naráží na původní festival v samotném Woodstocku, festival květinových dětí. Jeho společnice tomu i docela odpovídala. Vypadala jako mladá hipísačka, což by ovšem nahlas asi neřekl. Myslet si to může, pokud mu tohle něžné stvoření nedokáže číst myšlenky. Vlastně by ho tady už asi překvapilo jen máloco. Určitě musí být v celém podivném táboře alespoň jeden člověk s takovou schopností. "Asi nemá cenu se tvářit, že vím, co se tady sakra děje," poznamená pobaveně, uznávajíc, že se skutečně cítí jako malý chlapec ztracený v davu. Stejně je to poznat na první pohled, že neví, proč tu vlastně je a co se po něm vůbec chce. Jen čas od času jej někdo nasměruje správným směrem, ale zbytek je zcela na něm. Zahledí se trochu zkoumavým pohledem modrých očí na děvče. Jestli na něm je poznat nejistota a nervozita, tak je na tom tahle slečna úplně stejně. Sklopený pohled a prsty zapletené do sebe ji prozradí ještě dřív, než nejisté zakoktání. Ještě nedávno by se divil, ale poté, co se musel vypořádat na ulici města v jinak celkem rušné čtvrti, mu to zvláštní ani nepřijde. Teď už ví, jaké měl štěstí, že se za celý svůj život setkal s jediným podobným incidentem. Očividně se o to postarala jeho matka s přítelem, ale i přesto... Mohl tady skončit už mnohem dříve. Nebo mohl skončit mnohem dříve mrtvý a to nebyla pro sedmnáctiletého chlapce příliš hezká představa. "Ono je to pro nás tak trochu lepší, ne?" pokusí se o povzbuzující úsměv, který by měl pomoci jak společnici, tak jemu samotnému. Vysloví tu větu v naprostém přesvědčení, že tohle drobné děvče je podobným táborníkem jako je on sám. Ani jej nenapadne jiný scénář.\nPřikývne, lehce pobaven tím, jak Carly bojuje s jeho jménem. Je pravda, že se nikdy se svým jmenovcem nesetkal, ale jméno mu nikdy nepřipadalo zvláštní. Věděl, že je hebrejského původu a má nějakou spojitost s Bohem, ale pravděpodobně jej jeho matka jen viděla někde v nějaké knížce a zalíbilo se jí. I jemu se líbilo. Navíc, s matčinými zálibami má štěstí, že se nejmenuje třeba Kerberos. Narychlo stiskne ve známém gestu Carly ruku, ne příliš silně ze strachu, aby její drobné, bledé dlani stiskem svých velkých rukou neublížil. Jsou to teprve její další slova, co jej trochu překvapí. Na tváři se mu opět mihne zmatený výraz. Do své otázky děvče totiž nezahrnuje sebe, ale ostatní. Copak ona není stejná jako on? Vzpamatuje se rychle. Samozřejmě, že v táboře nejsou jen táborníci, ale ona skutečně vypadá jako jeden z nich. Těžko říct, proč o tom byl vlastně tak přesvědčen. "Jo... Jeden z polobohů." I jemu připadá vyslovení toho doteď neznámého slova nepřirozené. Hlavně proto, že patří mezi ně. Pořád nemůže uvěřit tomu, že jeho krev je z velké části nějaké mytického, bájného původu. "A z nějakýho důvodu jsem myslel, že ty taky," řekne bez rozmyslu a zcela upřímně, rukou si prohrábne hnědé vlasy. Zůstanou díky tomu gestu trochu rozcuchané, ale nemá šanci si toho všimnout. Co přišel do tábora, přestal o své vlasy tolik pečovat. Nemělo to cenu, když se při každém tréninku stejně zpotil tak, jako nikdy předtím. Na Carlyinu otázku v odpověď nejdřív jen zavrtí hlavou. "Prý to může zabrat dost dlouho, než se to zjistí," povzdychne si, v jeho hlase je slyšet trochu neštěstí. "Teda, pokud vůbec." Taky se klidně může stát, že o něj jeho božský rodič nebude stát a nikdy se k němu nepřihlásí. Pak bude navždycky nevyžádaným polobohem, navždy ve srubu s ostatními nevyžádanými... Nebo alespoň takhle to chápe. "Ani nevím, jestli pro to můžu něco udělat, nebo jestli mám prostě jenom čekat na zázrak," pokrčí rameny, melancholická chvilka jej rychle přejde a na rtech už mu opět zahraje úsměv. Nemá cenu trápit se něčím, s čím stejně nic neudělá. A ačkoliv se v tomhle ještě moc nevyzná, je si docela jistý, že s Bohem nemá šanci hnout.\nza Thu Feb 08, 2018 1:00 pm\n"Cheirón říká, že je to pro mě moc nebezpečné. I když nestvůry ze mě nic necítí," potřesením hlavy se pokouší dát najevo, že by se mohla obejít ve světě smrtelníků, neboť je v zásadě normální. V zásadě, což není dostatečně vystihující. Patrně proto trávila v táboře čas namísto potloukání se venku mimo Long Island. Na jednu stranu jí to ochraňovalo před možným nebezpečím v podobě dravých harpyjí, lític, fúrií a kdo ví čeho všeho, co se vyskytuje hlavně na školách a pokouší se to sníst, nebo přinejmenším roztrhat děti polobožského původu. "To je ten... ků-... kentaur. Jo, kentaur," s rozpačitým nachem ve tvářích roztřeseně vydechne, už by Cheiróna nazvala obyčejným koněm a srazila mu tak status. "Nejsem... bojovnice. Nebo tak něco." Neuměla se ohánět mečem, kopím, sekerou ani šípy. Nelezla po té šílené horolezecké zdi, z níž stékala lává, nebojovala v aréně na život a potupu, neúčastnila se boje o vlajku. Defakto nezapadala ničím, co ostatní činilo výjimečné. Všimla si toho zmatení, jež prozrazovalo myšlenky toulající se u ní. Se sklopenými kukadly k zemi se tak pokoušela vyhnout jeho pohledům, plaše se nechávala zosobnit v roli vyděšené laně. Prsty popotáhly látku šatů, pohrávaly si s krajkovým lemováním, kopírujíc jednotlivé vzory. Uklidňovalo ji to, potřebovala si dodat odvahu, neboť věděla jaké otázky budou následovat.\nNemusela čekat dlouho. Dotaz vypálil bez rozmyslu, instinktivně v potřebné touze získat odpověď. "Někteří, co tu žijí, nejsou... jako vy." Zavrtí hlavou, až se jí blonďaté kučery rozletí kolem tváří v nazlátlém vodopádu. Bezmyšlenkovitě utrhne jednu z květin, pohrávaje si s ní mezi ukazováčkem a palcem, protáčeje barevný kvítek. "Žije tu hodně... nymf, víš?\nOchránkyně stromů a řek... různých částí přírody. A satyrové. Ti chodí hledat polobohy do škol. Mají kozlí kopyta a rohy." Packami naznačí růžky vyrůstající z hlavy, jako by snad nedokázal pochopit, kde se jejich symbol nachází. Krapet se ošije nervozitou, nerada přiznávala, že je oproti zbytku obyčejná. "Já... jsem smrtelník. Člověk. Nemám žádné zvláštní schopnosti," vydechne rozpačitě, žmoulaje si jeden z pramínků mezi prsty. Hledávala v tomto gestu jistotu, jíž pozbývala. "Teda vidím skrz mlhu. Víš? Takový... asi opar. Chrání ostatní smrtelníky před pravdou." Což je stejně dobře jako špatně. Někdy je těžké je uchránit před nebezpečím, jindy se jedná o lehčí záležitost. "Uměla jsem to už jako malá. Viděla jsem... všechno. Hlavně příšery z bájí. Někteří z nás to mají." Jenže tehdy to nikdo neřešil. Doba lásky a míru sotva mohla přinést do jejich života strach z nestvůr, které neměly jak existovat. Nemohly. Carly to tenkrát nesla těžce. Tehdy našla jakýsi klid v hudbě, jezdila na festivaly, zpívala, tančila... Žila. "To je i důvod, proč jsem tady. Smrtelníci do tábora běžně nesmí, ani ti, co vidí skrz mlhu. J-já...," znatelně zaváhá, ale dál už neodpoví. Nechtěla, aby se jí bál. Někteří se od ní drželi dál, báli se proroctví, co na ně mohla vychrlit. Obvykle přinášely budoucnost s katastrofickými následky. Už takhle minimálně jednoho táborníka poslala na smrt.\nSleduje ho, jeho nejistotu z určení, ten strach, který zde pociťoval každý druhý při svém příchodu. Božští rodiče patřili mezi nevyzpytatelné, nikdo s přesností neznal návod, jak je popíchnout, aniž by při tom neskončil jako hromádka popela. Popojde o krůček vpřed, chlácholivě mu pokládajíc dlaň na paži. "On se ozve. Většinou... se ozvou. Oni...," vzhlédne k nebi, jako by je tam nahoře snad mohla vidět. Žel její schopnost tak daleko nezasahovala, ani vidiny. "Mají rádi bojovníky, kteří bojují jejich bitvy. Většinou se přihlašují po nějakém velkém skutku." Nebylo tomu tak vždy. A ani nevypadal, že by patřil mezi potomka Afrodity. "Musíš prokázat svůj talent. V čem jsi dobrý? Máš něco takového? Většinou se to dá poznat, alespoň to tvrdí ostatní, ale nikdy nevíš."\nza Thu Feb 08, 2018 5:14 pm\nOčividně je to venku nebezpečné pro každého, kdo má jen něco málo společného s tímhle podivným světem, do kterého teprve nedávno sám vstoupil. Možná Carly zaregistruje jeho lehce zmatený pohled, když mu ujasní, kdo je vlastně Cheirón. Cítí malou jiskřičku pochopení, jak si vybaví kentaura. Napůl člověka, napůl koně... Koně zcela jednoduše, jak málem z úst vypustí jeho společnice. Koutky úst mu zacukají neskrývaným smíchem. "Budu dělat, že jsem to neslyšel," ujistí ji s co nejvážnějším výrazem ve tváři, kterého je momentálně schopen. Neměl s tím člověk... Nebo, s tím... Tamtím... Prostě, neměl s tím kentaurem příliš zkušeností, ale přehlédnout jej nebylo jednoduché a prohodil s ním pár slov, především, když už byl naprosto bezradný. Věděl, že bez Cheiróna by byl tábor pravděpodobně již obrácený vzhůru nohama a v plamenech. Přestože někdy mívá problém s autoritami, kentaur mu byl podivně sympatický. Odpustí si poznámku, že to drobné děvče opravdu jako bojovnice nevypadá. Ale proboha, to on také ne. Carly aspoň vypadá, že ví, co tady vlastně dělá. To on tu putuje jako ztracená duše bez špetky života.\nTéměř si vyčítá, že uvádí to děvče do rozpaků. Vidí, jak nervózně mezi prsty žmoulá lem šatů, jak klopí pohled hlubokých očí směrem k zemi. Ale jeho touha po odpovědích a po pochopení je prostě o něco větší. I když se všemi silami snaží, aby neřekl něco, co by Carly mohlo rozčílit nebo urazit nebo jakkoliv pohoršit, není si jistý, zda to úplně zvládá tak, jak má. A má poprvé po dlouhé době pocit, že se mu dostává odpovědí na jeho otázky. Ačkoliv jen zrovna na tuhle jedinou, je příjemné vědět, že konečně narazil na někoho, kdo se na něj při očividně hloupě položené otázce jen pohrdavě nepodívá. Poslouchá každé slovo drobného děvčete a Carly téměř doslova visí na rtech. Zasměje se, uvolněněji a hlasitěji než předtím, když mu děvče naznačí, odkud satyrům vyrůstají růžky. "To vím, jeden satyr se mě ujmul, když jsem sem přijel." Při té vzpomínce mu úsměv trochu poklesne, nevědomky si pravou rukou opět promne zátylek a v lehkém studu zabodne pohled do země. "Měl bych ho někde najít a omluvit se mu... Nebyl jsem zrovna příjemný." I když tehdy věděl, že se mu satyr pouze snaží pomoct. Byl tehdy unavený, zmatený, rozčilený a nešťastný zároveň a nejspíš se nechoval zrovna přívětivě. A to se jeho společník tak snažil. Od toho dne na něj nenarazil, ale je přesvědčený, že když ho v táboře potká, opravdu se mu omluví. Nechce, aby vypadal před kýmkoliv tak, jak se předvedl. Není takový.\nJejí slova o tom, že je obyčejný člověk, si ale rychle získají jeho pozornost zpět a na stud z prvního dne v táboře rychle zapomene. Chvilku mu nedochází, o čem Carly mluví. Náhlé pochopení jej donutí tiše zalapat po dechu. Teprve teď pochopil, proč jej matka musela opustit ještě před hranicemi tábora. Neviděla ho, nemohla ho vidět. Proto její hlídku vystřídal ten kentaur. Takže pravděpodobně Wiley tehdy před jejich domem neviděl to, co na ně zaútočilo. A vlastně to dává smysl. Kdyby všichni smrtelníci viděli to, co jsou schopni vidět oni, byl by z toho pěkný povyk. "Předpokládám že to, že je vidíš, tě automaticky dělá pro všechny ty věci venku o něco zajímavější?" Do hlasu se mu vetře soucit, představa malého děvčete, které vidí něco, co nikdo jiný. A nikdo mu to neuvěří, všechno bude svedeno jen na bujnou představivost. "Dobrý, dobrý!" řekne trochu naléhavě, má pocit, že se Carly dostává k něčemu, o čem nechce mluvit. "Chápu to," usměje se ještě, nepotřebuje to slyšet. Už tak je jí vděčný, dala mu dost odpovědí.\nPřekvapí jej, že děvče, které se od něj drželo dobrých pár metrů, když jej potkalo, k němu teď spontánně přistoupí a obdaruje jej utěšujícícím dotykem. Je to trochu zvláštní. Doma byl zvyklý na to, že jej matka i v tomhle věku hladila po vlasech, nebo že mu nevlastní otec pokládal konejšivě ruku na rameno. Tenhle pro domov tolik typický fyzický kontakt zmizel a tohle bylo po týdnu, co zas nějaké lidské teplo cítil. Po jejím vzoru vzhlédne k nebi, skoro čeká, jako by tam měl vidět něco, co mu pomůže. Nevidí však nic kromě modré oblohy a několika bílých obláčků. I přesto se na chvilku zarazí, s hlavou zvrácenou dozadu a přemýšlí nad tím, zda tam někde opravdu sedí jeho otec. Zda uvažuje o tom, jestli mu tenhle kluk k něčemu bude a jestli má cenu se k němu hlásit, nebo jestli se na něj má prostě vykašlat a ponechat ho vlastnímu osudu. "Rozhodně nejsem bojovník," ušklíbne se sám sobě při vzpomínce na poslední trénink. Ruce má celé od modřin a na holeni pod džínami schovává obrovskou bouli. Je tu sice nový, ale má pocit, že je už teď ztracený případ. Ani jeho reflexy nejsou k ničemu, když je má srovnávat se zkušenými táborníky. "Já nevím," povzdychne si a zadívá se děvčeti do tváře. "Mám pocit, že nic z toho, co umím, mě nijak neodlišuje od ostatních táborníků." Veškeré jeho přednosti jsou pravděpodobně způsobeny hlavně božským původem. To rozhodně není nic originálního. "Ale upřímně? Ani nevím, jestli bych chtěl bojovat bitvu někoho, jako je... Můj otec, ať je to kdokoliv." Ne, že by se vzdával. Rád by někam patřil, ale zároveň se toho dost bojí. Co to pak bude znamenat, co se pro něj změní? I postoj táborníků k němu by se mohl změnit. Toho se snad děsí nejvíc. "Promiň, přestanu fňukat, slibuju," zasměje se, připadá si jak hromádka neštěstí. To se k němu nehodí a rozhodně by se takhle nemusel chovat před holkou.\nza Thu Feb 08, 2018 10:16 pm\n"Já myslím... že jsou zvyklí. Nejspíš každý si tím prošel." Začátky v táboře nebývaly mnohdy jednoduché, spíš naopak. Tolik nových informací, které z člověka vytvoří hromádku neštěstí plnou pochybností o dosavadním životě. Co z toho byla pravda? Co lež? Carly už zažila takové, kteří se při zjištění vlastního původu sesypali v pláči plném bezmocného škytání. Sama nemohla nic, maximálně jim přitížit, pokud se v ní projevil duch delfské věštkyně a začal šířit proroctví o nové cestě táborníků, hrdinech i padlých, jež zahynou při cestě za osudem. Komu by se pak chtělo ven za hranice tábora? Kdo by riskoval život pro... vlastně kdo ví pro co? Nebyla si jistá, proč se ona proroctví plní, proč dobrovolně obětují životy namísto poklidného odmítnutí a sezení na zadku, dokud to všechno neskončí. Pohledem plným lítosti přelétne Josiahovu tvář, tu nejistotu i ztrapnění se za čin, jehož si byl nyní vědom, ale předtím? Sotva. Jednal v zápalu intenzivních pocitů, které nedokázal kontrolovat. "Já tři dny nevylezla z hlavní budovy. Prostě... jsem se bála. Bylo pro mě těžké přijmout, že mám ovliv-... Ach, to je... Uhm..." Přeřekem vstoupila do tváří zářívá rudost signalizující provinění, jehož si nemohl být vědom. Někteří Carly znali, věděli, co je zač. Jiní ještě neměli tu čest. Považovali ji za tábornici, plachou, trochu ujetou, ale sotva nebezpečnou. Jak hluboce se mýlili. Kolik škody dokáže napáchat taková malá holka? Mnoho, příliš mnoho, což potvrzovaly slzy koulející se jí po tváři kdykoliv, když přišli o někoho ze svých řad. I teď do jejího pohledu vklouzl strach z odhalení, z toho, co si o ní bude myslet. Co když jednou zapříčiní jeho smrt? Vyčítala by si to po celý život, a že ten její bude kapánek delší než ostatních. Vždyť už prožila více jak šedesát let, další dekády se na ní podepíšou velmi zlehka. Z části byla její náplň v táboře důvodem, proč si valnou většinu táborníků držela od těla dál. Nechtěla je poznat natolik, aby jí pronásledovaly zlé sny o jejich smrti.\nDlaní si zlehka přejede po holé paži, na níž naskákala za tu dobu husí kůže. Sluníčko mohlo svítit sebevíc, ale chlad z nepředvídatelné budoucnosti se do Carly opřel plnou vervou. Smutným úsměvem oplatí jeho soucitný úsudek, nemýlil se. Jen spíš než 'zajímavé' se jednalo o 'děsivé' skutečnosti. "Bývá těžké se s tím vypořádat. Pochopit skutečnost," hlesně opatrně, ještě celá nejistá, co si počít. Namísto toho usedne, jako by to snad mělo vyřešit všechny problémy. Dlouhé nožky se natáhnou, kolena zůstávají pokrčená. Prsty okamžitě chytí nejbližší stéblo vysoké trávy. "Hodně z vás má v sobě bojovníka. To ty reflexy, je to přirozené prakticky pro každého z vás. Oni... oni tě to tady naučí, víš? Instruktoři. Trénují táborníky, aby měli větší šanci přežít nebezpečný život tam venku." Věděla, že se najdou tací, kteří v sobě dar boje nikdy neobjeví - předně potomci Afrodity nebo Hecaté, kteří ovládali spíše kouzla než meč či kopí. Jiní by celý souboj na život a na smrt prospali. "Uvidíš, až bude boj o vlajku. Tam... se budeš muset postavit ostatním. A nejen těm," se skousnutým spodním rtem dá najevo obavy o jeho život, ač jsou nejspíš neopodstatněné. Jako polobůh měl větší výdrž a schopnosti, jimž se nemohly ty její rovnat. "Budeš na sebe dávat pozor, že ano?"\nza Thu Feb 08, 2018 10:40 pm\nNejspíš má to děvče pravdu. Určitě není první ani poslední nový táborník, který se nechová zrovna tak, jak má. A asi by dostal i za své chování vynadáno, přeci jen tu byl satyr o dost déle než on a také měl jistě důležitější postavení, pokud se tady na něco takového hrálo, ale očividně se setkalo s pochopením. Přejít z běžného života do toho polobožského se nedá jen tak, z hodiny na hodinu. A jelikož samotná cesta do tábora neproběhla zrovna tím nejklidnějším možným způsobem... Stejně ale pokrčí rameny. "Nikomu tím neuškodím," uzná. Zaplaší tak alespoň výčitky svědomí, přicházející vždy, když si na svůj příchod vzpomene. Alespoň nějaké, zbytek si stejně musí v hlavě uchovávat.\nSleduje Carlyinu rudou tvář, jako kdyby právě řekla něco, co se rozhodně nemělo dostat ven. Pokud tomu tak bylo, nezaregistroval to a tak se mu do tváře vepíše starostlivý pohled. Jak mu sama řekla, je obyčejný člověk, takže se musela mezi polobohy cítit ještě hůř než on nyní. Jen za ten týden stihl pochopit, že se tito lidé s božskou krví v žilách chovají trochu jinak, než obyčejní školáci. "Jsi... V pořádku?" nenapadne jej nic jiného, co by mohl říct. Nebo je to snad v něčem, co řekl on? Neuvědomuje si ovšem, že by něco udělal špatně. Přijde mu, že Carly se stále dostává k něčemu, o čem vůbec nechce mluvit. Je tedy lepší na to příliš neupozorňovat. Kdo ví, co by se ještě mohl dozvědět.\nSleduje, jak si děvče sedne do trávy, aniž by o tom příliš přemýšlelo, a po chvilce váhá udělá to samé a posadí se vedle ní, ovšem v dostatečné vzdálenosti, aby nezasahoval do jejího osobního prostoru. Pořád si přeci jsou úplně cizí, i když k ní zatím cítí jen a jen sympatie. Je jedním z prvních lidí v táboře, co mu zvládl odpovědět na otázky a za to je jí velmi vděčný. S nehraným zájmem poslouchá její slova. Nevědomky si dlaní přejede po pravém zmodralém předloktí. "Instruktoři mají svoje vlastní způsoby, jak nás učit," povzdychne si, ale v hlase mu zazní i troška pobavení a na rtech zazáří úsměv. Je pravda, že jej prostě jen předhodili lvům. Ať si dělá, co uzná za vhodné, ať se ubrání jak mu to jen půjde. Samozřejmě jej rozčiluje, že mu nejde boj tak jako jiným táborníkům, ale má ze svých modřin a namožených svalů stejný pocit, jako když se doma vracel z posilovny a druhý den nemohl ani stát z postele. Možná teď jeho bojové schopnosti stojí naprosto za hovno, ale snaží se. Pro něj je to začátek všeho. I téma boje o vlajku jej zaujme. Už v době, kdy do tábora přišel, se tato událost řešila. Očividně to bylo něco, z čeho byl každý táborník naprosto nadšený. On sám si rozhodně není jistý. "Nemám možnost se tomu vyhnout, co?" povytáhne obě dvě obočí vzhůru při představě, jak v prvních minutách zůstane někde ležet zmlácený a zkopaný na zemi. Uřízne si ostudu hned ze začátku a tahle pověst se s ním ještě dlouhé týdny ponese. Možná navždy. Neví, zda je účast povinná či nikoliv, zda se z toho může nějak vykroutit... Ale i kdyby mohl, udělal by to? Vzdal by se té možnosti? Je to přeci jen hloupá hra a koncept téhle hloupé hry jej láká víc, než je ochotný si přiznat. Možná jako každý tady zvráceně touží po dobrodružství a bolesti? Otočí hlavu, zadívá se Carly do tváře, trochu překvapen tím, že si o něj, naprostého cizince, opravdu dělá starosti. Pak se usměje. "Samozřejmě. Vždycky si dávám pozor." Vždycky se o to snaží, ne vždy mu to vyjde tak, jak chce, ale to už jí přeci vykládat nemusí.\nza Fri Feb 09, 2018 8:27 pm\nZavrtí hlavou, smutný úsměv vypovídal za všechny emoce bouřící se v jejím nitru. Nebyla v pořádku, rozhodně ne. Za celý život nenesla těžší úlohu než tu, která jí byla položena na ramena zde, v táboře polokrevných. Dětství prožila jako hodná dívka, veselá, trochu zvědavější než ostatní vrstevníci, kolem nichž se točila. Období dospívání se neslo v duchu koncertů, na které ráda chodívala, poznávání vlastního nitra, jehož se bála, ač láska nabízela v této době šokující volnost. Zaplétala se s děvčaty, poznávala odlišnou tvář přitažlivosti, neboť blízkost chlapců jí neříkala tolik jako pokukování po dívkách. Jeden čas se touto drobnou, avšak zásadní odlišností trápila, trvalo to celé měsíce, než přijala sebe samu jako lesbičku. S tímto menším tajemstvím se nechlubila, ač v její době se nejednalo o nic zvláštního a extrémně tajeného. Od zdejších se držela povětšinou dál, jen málokomu se svěřovala s podobným tajemstvím. Stačil fakt, že je dokázala vyplašit úlohou, jíž zastávala, a která ovlivňovala životy ostatních táborníků. "To nic. J-já... časem poznáš důvod mého pobývání tady," šeptne sklesle, viditelně nešťastná z budoucího odloučení. Důvod, proč zde jako jedna z mála smrtelníků, vlastně jediná, zůstávala. Nikdo jiný sem neměl přístup a i ona tehdy musela mít povolení od Cheiróna, aby jí bariéra propustila.\nZvědavě po něm jukne, prsty si pohrávají s utrženým stéblem trávy, které žmoulá bříšky. Už si stačila všimnout několika modřin zdobící jeho tělo, ač nejspíš valná většina byla skryta vrstvami oblečení. Ta na předloktí se vyjímala dostatečně, aby přitahovala pozornost okolí. Možná s výsměchem a škádlivými poznámkami na účet nešťastníka, možná soucitně, neboť snad každý si prošel tvrdými bojovými metodami, jejichž uplatnění mohlo polokrevnému v budoucnosti zachránit život. Smích ji splyne ze rtů při zmínce i instruktorském způsobu vedení výcviku, už se zjevně nebál mít drzé připomínky, což se jí líbilo. V táboře se dalo setkat spíš se sarkastickými reakcemi nebo zbytečně nabubřelými reakcemi plných arogantního myšlení a pýchy, jíž předchází pád. Jen málokdo z těch chytrých horáků a horákyň si uvědomoval, že to všechno dělají instruktoři pro ně, pro jejich bezpečí. Aby se vůbec dožili plnoletosti. "Oni...\nto nemyslí zle. I když se tak nejspíš chovají. Jen... jen každého připravují na to, co je čeká tam venku." Boj o holý život. Někdo měl výhodu, obvykle potomci slabších bohů, těch méně výrazných, kteří neumí způsobit takovou škodu. Povětšinou synové a dcery Afrodity, co tak stačila zahlédnout, si vedli v běžném životě dobře - kariéra s lukrativním zázemí, obvykle herecká nebo na politickém dění, kde snadno ovládli pole čaromluvou. "Nikdy nevíš, co po tobě půjde, až budeš venku za hranicemi. Někteří...," ztichne v momentě, co vypustí ono slovo ven. Někteří se nevrátili vůbec, slehla se po nich zem nebo je něco zabilo. Smuteční obřady, kdy se pálila jejich roucha, působily na okolí a nutili každého přemýšlet o budoucnosti. "Instruktoři obvykle znají ostatní nejdéle. Viděli hodně táborníků, kteří se jednou nevrátili z výpravy. Proto jsou tak přísní. Trénují sami sebe, aby se jich další smrt tolik nedotkla."\nV náznaku, že opravdu nemá možnost utéct před připravujícím se boji o vlajku, potřese hlavou. Lehké vlnky se otřou o tvář při tom nesmělém gestu, jímž akorát utvrzuje mladíka v tom, že se neschová. "Je to vlastně oblíbená hra. Ukazuješ, co je v tobě, co ses naučil. Využíváš všechno, co máš. Schopnosti...\núsudek, taktické uvažování... Štěstěnu. Většina chce mít po boku potomka Niké, ti přinášejí vítězství, ale těch tu moc není. Povětšinou se je někdo pokouší sabotovat, aby nemohli hrát," nakrčí čelo při vzpomínce na minulý boj, kdy krátce před ním všichni ze srubu bohyně vítězství chytli vyrážku, jež je obsypala od hlavy až k patě. Ještě týden se k nim neodvažoval nikdo přiblížit. "Hodně tě to připraví na... výpravy. Protivníci na tebe budou tvrdí. Musí být.\nS polobohy se život nemazlí." Ani s ní, ale u téhle křehce vyhlížející dívky to bylo z jiného důvodu. "A máme tu dobré ošetřovatele. Hébé se o každého stará, mnohým tím prý leze na nervy," zahihňá se při vzpomínce na jednoho instruktora, který na její přítomnost ve svém životě už nejednou pořádně nadával. "Je to bohyně, pomáhá Cheirónovi dohlížet na ostatní. Je velmi milá, naslouchá, když máš problémy." Carly věřila, že ani neumí být zlá, ne jako ostatní bohové na Olympu. Sama tam nejspíš nebude, nerada se dívala, jak si ostatní ubližují. A co hůř - nerada jim chodívala na oči jako připomínka, že věštby se vznáší kolem nich. O životě, o smrti.\nza Sun Feb 11, 2018 8:38 pm\nAni jemu by neuniklo cosi, co se skrývá za tím úsměvem. Cosi nešťastného. A to si ne vždy všímá takových detailů v lidském chování a ne tolik je schopen číst pocity druhých. Carly mu však sama zcela ochotně odpoví na otázku typickým gestem, aniž by musela říct jediné slovo. Zamračí se, jak se zamyslí, jen na vteřinu, než mu pohled trochu zněžní. To jakmile zjistí, že domýšlet si cokoliv tady na tomhle místě nemá cenu. Ať už je tajemství téhle dívky jakékoliv, není na něj pyšná. Trochu jej zamrzí, že jí nemá jak pomoci. Ačkoliv je mu úplně cizí, nelíbí se mu představa, že se tohle milé děvče kvůli něčemu trápí. Přistoupí k ní a velkou, horkou rukou jí lehounce stiskne pravou paži, jako by se jí snad snažil dodat nějakou nadpozemskou sílu přenášející se dotykem. Ve skutečnosti se snaží o povzbuzující gesto, které by nevyděsilo děvče, které před možná půlhodinou potkal. "Ať je to cokoliv, určitě to nestojí za takhle skleslý úsměv, ne?" pousměje se. Ať schovává jakékoliv tajemství, nelíbí se mu, že se tím musí takhle trápit. Navíc, nikdy není nic tak hrozného, aby to nemohlo být ještě horší? Je to jeho vlastní motivace, která asi ne vždy dokáže motivovat i ostatní - pro něj je to ovšem celoživotní motto.\nSamozřejmě, že to instruktoři nemyslí zle. Jistě, že se je snaží jenom vycvičit tím nejlepším možným způsobem. A jemu také nezbývá, než si na to prostě zvyknout, jít s davem a stát se lepším bojovníkem. Nemusí být nijak geniální, aby si domyslel, proč je to nutné. Minimálně díky jeho poslední zkušenosti s mytickým monstrem, které už nebylo jen součástí mýtů. Trochu hořký úsměv, vyvolaný stále čerstvou vzpomínkou, mu pohasne, když se Carly zmíní o tábornících, kteří se už zpátky do tábora nevrátí. Není si jistý, jak a proč takové výpravy vůbec vznikají, ani kdo je na ně posílán. Na jednu stranu se mu už teď začíná trochu stýskat po okolním světě... Na stranu druhou nezní výpravy jako nějaké bezpečné dobrodružství a stejně, jako jsou z nich táborníci nadšení, se jich i bojí. Očividně se nikdo příliš ochotně nežene do náručí mytických monster, které mohou člověku vyrvat zaživa srdce, urvat mu všechny končetiny, nechat jej jedním pohledem zkamenět a tak dál. Polkne, než promluví. "Stává se to často?" zeptá se, je poznat, že se snaží být při volbě slov trochu opatrný. Neví ovšem, jak jinak by to měl podat. "Že se táborníci nevrátí?" Pomyslí na tolik mladých životů a tolik dětí, které skončily ve spárech něčeho nepředstavitelného. A proč vlastně? Kdo si tyhle výpravy vůbec vymýšlí?\nNení nijak překvapený Carlyinou odpovědí. Je mu jasné, že pokud by neměl nějaký opravdu vážný důvod, proč se boje o vlajku neúčastnit, tak do hry prostě jít musí. Pobaveně se zasměje, když mu děvče sdělí, že v táboře probíhají i drobné sabotáže. Přestane, když si všimne vážného výrazu v její tváři. "Netušil jsem, že se to bere až tak vážně," přizná trochu zaskočeně. Pomalu mu dochází, že to, co bral jako hru, je vlastně docela vážná věc a že to pravděpodobně berou ostatní obyvatelé tohoto místa pekelně vážně. "Bože," sklopí při té představě hlavu. "Všichni bohové!" lehce rozhodí rukama, trochu se umírní, aby svou společnici náhodou omylem nepraštil. Samozřejmě, že tvrdí protivníci a obyvatelé jakýmsi způsobem magického lesa jej děsí, ale největší strach má z těch, se kterými skončí v týmu. "Ostatní táborníci mě zadupou, když jim to podělám," sklopí hlavu mezi kolena, viditelně zničen tou představou. Přivážou je na sloup uprostřed tábora a budou si na něj chodit ukazovat - podívejte se na toho vola, kterej celýmu svýmu týmu zkazil šanci na vítězství, protože je úplná nula a neumí vůbec, ale vůbec nic! To bude perfektní vizitka.\nSebe samotného překvapí tím, jak na něj zjištění přítomnosti nějaké léčitelské bohyně vůbec nepřekvapí. Nejspíš si už pomalu začíná zvykat na to, že se nepomátl a že se všechno, co zažívá, opravdu odehrává. Líbí se mu, jak prostě a přesto moc pěkně Carly o téhle bohyni mluví. "Jsem rád, že to vím," usměje se, i když s další větou mu úsměv trochu zhořkne. "Aspoň si budu moct zajít na sezení, až mě půlka tábora bude nenávidět." Se sklopeným pohledem a lehce povytaženým obočím si prohrábne vlasy. Možná by někomu mohlo přijít, že přehání, ale jemu zatím v mysli tančí jen ty nejhorší a nejpotupnější představy.\nza Sun Feb 11, 2018 10:14 pm\nZavrtí hlavou, k jejich štěstí se jich dost vracelo, obvykle i bez vážnějšího zranění. Tu a tam si někdo odnesl na památku jizvu, spáleninu nebo i dočasnou ztrátu paměti, ale ještě nezažila nikoho v roli mrzáka. Už dávno pochopila, že polobohové si nedokážou takový život představit, jejich tělo pro ně bylo vším a bez paže nebo nohy nemohli prakticky existovat. "Jen občas. Někdy... Oni... Ví, do čeho jdou. Vždy to podvědomě očekávají." S povzdechem si přitáhne kolena blíže k tělu, pažemi je objímajíce, jako by se potřebovala zahřát. Nebo jen schoulit do klubíčka a samu sebe utěšovat. "Oni... Co jsem tak pochopila, pak se chtějí rovnat svým idolům, víš? Oddyseovi, Perseovi, Achillovi... Těm, o kterých se děti učí. Hrdiny, co nakonec vystoupali na Olymp a bohové je přijali mezi sebe. Tedy... většinou." Co tak stihla pochopit, někdy se tak nestalo, ale aspoň pro ně rodiče uronili slzu. Bývalo to mnohem víc, než si dokázala představit s ohledem k tomu, jak se někdy ke svým polobožským potomkům chovali. "A když se vrátí z výpravy... Jsou obdivováni. Dostává se jim cti, zkušeností... Jiní na to nejsou," krátce pokrčí rameny při vzpomínce na pár potomků méně významných bohů, kteří se na výpravy nedostávají. Povětšinou se to povedlo synům a dcerám boha války, dětem bohyně moudrosti a jiným silnějším polobohům. Někdy to byla příšera, co je smetla z povrchu zemského. Jindy? Dílo bohů.\nZasměje se, když se ozve Josiahova zaskočenost krutou realitou. "Berou to vážně, ale jen tehdy. Potom...," opětovné krčení ramen, jako by mu nedokázala zodpovědět na nevyřčenou otázku. Zvládla by to, jen ho chtěla maličko napínat. Vzápětí to už nevydrží, na rtech pobublává tichý smích. "Neboj se, každý nějak začínal.\nKdybys viděl, kolik chvástajících se Áresovců skončilo na ošetřovně jenom proto, že se vytahovali... To jsi neviděl," protočí se smíchem očima při vzpomínce na tu kupu posledních potomků od Área a jejich zlomené ruce a žebra. "Stačí nebýt všem moc na očích a nepouštět si pusu... jak to říkáte, na špacír?" Dál se hihňá jako malá holka, nemůže si pomoci, i když se jedná o tak 'vážné' téma. Dlaní jej pohladí po předloktí, pokouší se zadržet smích, co se jí stále dere na rty. "Neboj, nikdo se na tebe nebude zlobit. Možná tě dokonce pochválí, jak si na nováčka vedeš!" Něžně ho poplácá po ruce než packu stáhne zase do bezpečí.


15. 10. 2013 · rubrika Aktuality, Naše články a stanoviska, Okrašlovací spolek Za krásnou Ostravu\nOkrašlovací spolek Za krásnou Ostravu zve zájemce na další okrašlovací akci. Tentokrát bychom chtěli připomenout pohnuté osudy významné ostravské památky, nedávno zbořeného kunčického zámku. V současné době na místě existenci zámku nic nepřipomíná a po této krásné stavbě zde zůstalo jen rumiště. Proto jsme se rozhodli tuto pro dějiny Ostravy význačnou lokalitu okrášlit, a to v neděli 20.10. od 14:00.\nOkrašlovací akci zahájí historička Romana Rosová, která pohovoří o osudech zámku a poukáže také na to, že v dané lokalitě stále zůstává vzácný zákonem chráněný památný strom, kolem něhož bohužel začíná vyrůstat odpadiště. Poté proběhne divadelní představení souboru Theatr Ludem, které bude věnováno právě kunčickému zámku. Poté na místo, kde stál zámek, připevníme naučnou cedulku, stejně jako k protějšímu zámeckému parku. Zároveň na místě uděláme výstavu dětských prací – kreseb zámku a zámeckého parku. Obrázky vznikly na speciálním ateliéru Dětského studia Fiducia minulou neděli. Připraveno bude také zámecké občerstvení – káva a domácí sladkosti:-)\nPříjezd na místo hromadnou dopravou: autobusem číslo 21 a 81, které jedou z ÚANU a v centru od hotelu Palace ( autobus č. 21 jede od hotelu Palace 13:21 a 13:49)\nPro auta je vhodné parkování na nedaleké ulici Serafínově, pokud jedete z centra, za ruinami zámku první odbočka doleva (před semafory, poté hned zase doleva a jste tam – lze tam parkovat po celé délce ulice)\nZÁMEK V OSTRAVĚ – KUNČICÍCH – autorka textu Romana Rosová\nNa místě, které okrášlíme, se nacházejí pozůstatky kunčického zámeckého parku. V 70. letech 20. století, když byla nová čtyřproudá silnice (Frýdecká) vedena napříč zámeckým parkem těsně podél zámku, byla východní část okrasného parku oddělena od zámecké budovy, která zůstala na druhé straně silnice.\nPravděpodobně ve 2. polovině 16. století byla v Kunčicích postavena tvrz, která stála nejspíše na místě dnešního zámku. Zřejmě v letech 1630-1634 nechala tehdejší majitelka Eva Čelovna z Čechovic tvrz přestavět na renesanční zámek. Zámek byl asi ve 2. polovině 18. století barokně přestavěn, buď za Karla Dětřicha nebo Karla Františka Skrbenského. Původně obdélná renesanční stavba byla doplněna třemi novými křídly, takže vznikla čtyřkřídlá uzavřená dispozice s patrovými otevřenými arkádovými chodbami obíhajícími nádvoří. Přízemí zámku bylo klenuté, v patře se nacházely trámové malované stropy. V ose východního křídla bylo zbudováno tzv. piano nobile – zvýšený sál s iluzivní neckovou klenbou. V polovině 19. století\nbyl zámek empírově upraven, mj. byly zazděny arkády v 1. patře a nahrazeny okny. V roce 1927 statek koupili bratři František a Metoděj Pravdové, kteří si ho adaptovali pro pohodlné moderní bydlení. Po válce byl zámek částečně renovován, především střechy a stropy v 1. patře. Majitelé však opravy nedokončili, v roce 1949 byly jejich majetky zestátněny a zámek byl\nadaptován pro potřeby učiliště. Nakonec do něj byl umístěn vojenský útvar strážící tehdy dokončovanou Novou huť Klementa Gottwalda (NHKG). Od roku 1960 zde NHKG ubytovávala brigádníky, později byl zámek opět adaptován, např. byla v přízemí zřízena vinárna. Od 70. let zámek, využívaný pro potřeby CO, jako sklady, učebny a reprezentační prostory, postupně chátral a NHKG hledala nové možnosti využití. V roce 1988 byla budova již vyklizena, byl přerušen rozvod vody, elektřiny, topení i kanalizace. Roku 1991 získali zámek potomci posledních soukromých majitelů, ale vzápětí ho prodali. Poté se budova stala předmětem spekulací různých firem a dále chátrala. 23. ledna 1999 zámek vyhořel a zůstaly z něj pouze obvodové zdi. Byl zapálen zřejmě úmyslně a statik doporučil demolici budovy. Přes snahy památkářů se již zámek (ani jako zakonzervovanou ruinu) nepodařilo zachránit a v roce 2005 ministerstvo kultury rozhodlo o jeho vynětí ze seznamu kulturních památek, což se po splnění všech podmínek (fotodokumentace, zaměření, stavebně historický a archeologický průzkum) stalo roku 2010. V současné době již bohužel po této významné historické stavbě nejsou patrné téměř žádné stopy, torzo bylo srovnáno se zemí a podle majitele, firmy Technoprojekt, měla na jeho místě vyrůst galerie pro mladé umělce. Firma však zřejmě nezískala dotace, kterými stavbu podmiňovala, a v současné době se snaží pozemek prodat. Nyní zůstal na východní straně silnice oplocený zbytek parku, na západní straně kromě hromad suti zarostlých travou a náletovými dřevinami připomíná někdejší zámecký areál jen památný strom.\nPODROBNĚJŠÍ ČLÁNEK O KUNČICKÉM ZÁMKU VČETNĚ DOBOVÝCH FOTOGRAFIÍ NAJDETE V DRUHÉM ČÍSLE BULLETINU KRÁSNÁ OSTRAVA, KTERÝ JE STÁLE V NĚKOLIKA KUSECH K\nDISPOZICI V ANTIKVARIÁTU FIDUCIA A KNIHKUPECTVÍ ACADEMIA. BULLETIN LZE TAKÉ STÁHNOUT V ELEKTRONICKÉ VERZI ZDE: http://www.krasnaostrava.cz/druhe-cislo-bulletinu-krasna-ostrava-ke-stazeni/\n← Přípravy na okrášlení kunčického zámku\nPřed 74 lety vyjel z Ostravy první evropský transport Židů, 15. 10. 2013, zdroj: ČTK →


Zpověď jednoho děvčete - Alžbeta Hulová | Kniha na Alza.cz\n»Knihy»Pro děti»Dívčí romány a povídky»Od 12 let»Zpověď jednoho děvčete\nKód: FKP135188 Prod. číslo: 978-80-7222-836-2\nZpověď jednoho děvčete 239,- 197,- Skladem > 10 ks\nŽivot má často i stinné stránky a šestnáctiletá Nela o tom ví své. Svérázným – a dost nerozumným způsobem - se pokouší vyrovnat se smrtí svého milovaného otce a později i s nevlastním otcem - alkoholikem, kvůli němuž je domácí násilí téměř na denním pořádku. Navzdory všem těžkostem i stresu z nástupu do prvního ročníku střední školy se však snaží žít životem obyčejného dospívajícího děvčete s běžnými problémy. Změna k lepšímu nastane, když mezi novými spolužáky najde spřízněnou duši – záhadného Erika s krásnýma očima a trpkými vzpomínkami. Je to právě on, kdo odhalí její největší tajemství...\nAlžbeta Hulová Hotovo!


Češi stále častěji nakupují potraviny on the go - EDIZone\nSegment on the go je podle analýzy Asociace malých a středních podniků a živnostníků novým trendem v oblasti potravin. Patří do něho hotové zeleninové saláty v krabičce, sendviče nebo čerstvé smoothie v lahvi – tyto a další podobné produkty v poslední době výrazně zvyšují tržby prodejcům potravin. Není tak divu, že se na potraviny s sebou nezaměřují pouze klasické obchody, ale stále častěji také internetoví obchodníci.\nDříve to byl řízek s chlebem v ubrousku na cestu, dnes to jsou hlavně zdravé potraviny, připravené k okamžité konzumaci – třeba v parku nebo kanceláři. A Češi o ně stojí stále častěji, říká Zdeněk Skála, jednatel společnosti Skála a Šulc, která se zabývá výzkumem obchodu.


Kurzy hubnutí > Odborníci STOBu v Praze > MUDr. Alexandra Moravcová\nSpecializace: Z DŮVODU PLNÉ KAPACITY AKTUÁLNĚ NEPŘIJÍMÁM NOVÉ KLIENTY Endokrinologie, obezitologie\nFakulta dětského lékařství UK, 1. atestace z pediatrie, nástavbová atestace z endokrinologie.\nPostgraduální vzdělání: – kurz akupunktury, kurz dětské obezitologie, kurz behaviorální intervence v léčbě obezity společnosti STOB.\nPracoviště: Klinika dětského a dorostového lékařství Všeobecné fakultní nemocnice Praha, endokrinologická a obezitologická ambulance – zde pouze pro děti a dospívající, péče hrazena zdravotními pojišťovnami.\nčlenka České endokrinologické společnosti ČLS JEP, členka pediatrické sekce České obezitologické společnosti ČLS JEP\nčlenka Fóra zdravé výživy, o. s., a občanského sdružení Výživa dětí,\nčlenka redakce časopisu Zdraví.\nPoradna pro snižování nadváhy: CIMED – Centrum integrované medicíny, od r. 2008 – zde pouze pro dospělé.\nCo nabízím: odbornou pomoc na cestě snižování nadváhy individuálním poradenstvím, kde stanovíme reálné cíle a vše budeme směřovat ke změně životního stylu se zdravým stravováním, začleněním pohybu dle Vašich zdravotních i časových možností i relaxací.\na) Toto nabízím buď jako jednotlivé konzultace – úvodní 800 Kč (60 minut), kontrola se zhodnocením dosavadních kroků a pokroků 300 Kč.\nb) Klientům, kterým vyhovují pro začátek návodné jídelníčky, pomohu jídelníčky sestavit na 6 týdnů. Doplňkem v případě zájmu může být akupunktura (napínáčků v bodu hladu), se sestavenými jídelníčky se bez hladu a přemáhání chutí naučíte jíst pravidelně a v menším množství. Nejde o diety, ale o racionální pestré jídelníčky se správným zastoupením bílkovin, tuků i sacharidů, které zohledňují Váš naměřený bazální metabolismus.\nCena se vstupní konzultací, vyšetřením a jídelníčky na 6 týdnů je 1990 Kč.\nPočet kontrol a další postup určujeme spolu individuálně dle Vašich potřeb, chuti a možností. Kdo chce, může pokračovat až do 16. týdne.\nCena kontroly je 200 Kč.\nCimed Centrum integrované medicíny Praha 5, Mělnická 3 , 5. patro\nPaní doktorka Moravcová je pro mne ten správný partner do nepohody. Její celkový přistup při konzultacích je moc fajn. Její jídelníčky mi konečně otevřely oči. Za celou dobu jsem nikdy nestrádala a nestrádám, ale naopak mnohem víc si vše vychutnám a uvědomuji si, že moje tělo jídlo prostě potřebuje a tak je pro mě 1000x lepší vše si připravit a vychutnat a možná o něm i chvilku přemýšlet, než po 8 hodinách práce zhltnout chlebíček "na stojáka" v lahůdkách. Jsem opravdu moc ráda, že jsem paní doktorku poznala a i touto cestou bych jí moc ráda poděkovala.


Dřevěné hračky pro holky - Proutěný kočárek bílý s krajkou - Luxury-world.cz\nHlavní stránka » • DĚTSKÉ ZBOŽÍ » Hračky a hry » Dřevěné hračky » Dřevěné hračky pro holky » Dřevěné hračky pro holky - Proutěný kočárek bílý s krajkou\nRozměr: 48x26x47 cm\nBílý proutěný koš v kovovém rámu s plastovými koly. Krásná dekorace a stylová hračka. Stříška s bílými volánky a krajkou barvy slonoviny lze sklápět.Německá firma Legler zaměřená na výrobu kvalitních dřevěných hraček od roku 1996. Všechny dřevěné hračky značky small foot mají označení CE a jsou vyráběny dle evropské normy pro bezpečnost hraček EN 71. Použité barvy jsou speciálně vyvinuty pro dřevěné hračky a jsou odolné i proti slinám dětí. Dřevo, které se používá pro tyto hračky, většinou pochází z lesnických společností zapojených do zalesňování. To nabízí všem zákazníkům možnost přispět k zachování přirozeně rostoucích lesů. Dřevěné hračky small foot jsou zářivě barevné produkty, které jsou vyrobeny převážně z přírodních surovin - dřeva. Dětem dělají radost od útlého věku, rozvíjí jejich hmatové a smyslové dovednosti. Cílem značky small foot je podporovat duševní a fyzický vývoj dětí.\n1.Dřevěné hračky pro holky - Proutěný kočárek bílý s krajkou


CONNECT IT HOME & OFFICE, černá CHP-1010-BK | CZC.cz\nÚvodní stránka Mobily a navigace Mobilní telefony Příslušenství Headsety CONNECT IT CONNECT IT HOME & OFFICE, černá\nCONNECT IT HOME & OFFICE, černá https://iczc.cz/62kv7krqa6jr4aa2g4qjhj9pj8-1_1/obrazek 326471 CHP-1010-BK CONNECT IT\nNáš kód: 326471 *326471*\nKód výrobce: CHP-1010-BK\nNáš kód: 326471\nPoužité zboží v originálním balení. Kompletní balení. Na zboží jsou drobné oděrky a škrábance. 173 Kč 209 Kč 1 kus\nSluchátka CONNECT IT Home & Office\nPohodlná sluchátka navržená pro kancelářské, ale i domácí použití. Přinášejí čistý zvuk v komfortním a pohodlném provedení.\nvelmi lehká konstrukce s koženými náušníky\nadaptér Jack 3.5 mm (F) na 2x Jack 3.5 mm\nCelá konstrukce sluchátek je zaměřena především na pohodlí – proto je konstrukce lehká, s polstrovanými náušníky, které jsou vyrobené z oblíbené PU kůže, která je pohodlná a nabízí komfortní i dlouhodobý poslech.\nSkvělá a pohodlná sluchátka se sklápěcím mikrofonem a funkcí potlačení okolního hluku. Měkké polstrování náušníků. Ovládání zvuku uložené na kabelu, 1.8 m dlouhý kabel s 3,5 mm Jack konektorem, frekvenční rozsah 20 – 20 000 Hz, citlivost 110 dB, adaptér Jack 3.5 mm (F) na 2x Jack 3.5 mm.\ndoporučuje produkt 80 % 22. 12. 2021\nCena, pohodlné, lehké, mikrofon krásně bere, zvuk průměrný. Na online komunikaci výtečné, na kvalitní poslech hudby ne, ale k tomu to ani není určené\nmalinkey MAL malinkey - ověřený nákup\nSluchátka mám pro děti k PC. Spokojenost - poměrně slušný zvuk v této cenové třídě, Pasují i na menší hlavu, jsou lehké, příjemné. Mikrofon dobře bere.\nOceňuji delší kabel, regulace hlasitosti na kabelu a hlavně přibalenou redukci na audio kabel jack 3,5mm. Lze je tedy připojit úplně ke všemu buď jedním společným konektorem, nebo dvěmi oddělenými pro sluchátka a mikrofon.


Duševní vlastnictví v akademické praxi - Vědavýzkum.cz\nSrdečně Vás zveme na kurz Duševního vlastnictví v akademické praxi, který se uskuteční v prostorách ICV VUT ve dnech 6. dubna 2018 od 9:00 nebo 15. května 2018 od 12:00. Lektorem bude právník Mgr. Tomáš Kubeša, Ph.D.\nV rámci tohoto bezplatného kurzu se lektor bude v rozsahu přibližně 4 hodin věnovat následujícím otázkám:\nKomu patří výsledky výzkumu?\nJak ochránit výsledky výzkumu?\nJak lze výsledky výzkumu využít?\nJak zjistit, které výsledky již jsou chráněny?\nPřihlásit se můžete na stránkách Institutu celoživotního vzdělávání VUT v Brně.


Svatba, Opava a okolí - - Společný termín, místo...\n1 2 3 ... 72 Další »\nsarulinda Tak hurá jsem tady\n21. led 2010 v 18:51 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Takže Loděnice.... je tady někdo?\n21. led 2010 v 18:53 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah asi jen já\n21. led 2010 v 18:56 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Tak super, můžeme konečně pokecat.\n21. led 2010 v 18:56 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah tak povídej! Copak jste vyřídili?\n21. led 2010 v 18:59 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Tak jsme byli včera na zámečku. Po dlouhé době a zase jsem se úplně nadchla. Vybrali jsme si 2 jídla, které nám pak uvaří a můžeme udělat ochutnávku.\n21. led 2010 v 18:59 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah a co jste vybrali za jídla. My uvažujeme o klasice-vývar s játrovámi knedlíčky a svíčkovou.\n21. led 2010 v 19:01 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Upřesňovali jsem ještě kolik tam mají vlastně pokojů ohledně ubytovní. Je to úplně za symbolickou cenu takže tam můžeme spoustu lidí ubytovat a nemusí řidič pendlovat tam a zpátky. Máme malou svatbu kolem 35 lidí, ale i tak je to příjemnější.\n21. led 2010 v 19:01 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Vybrali jsem klasiku polívku jako vy a pak přírodní plátek jedne vepřový a jeden kuřecí a uvidíme. Paní Lískové mi říkala, že můžeme cokoliv i když to není na jídeláku, my jsme si tam vybrali.\n21. led 2010 v 19:02 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah tak my máme něco přes 60 lidí na večer. Být to na mě, tak tam půlka nemusí vůbec být. A co výzdoba?\n21. led 2010 v 19:03 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Ještě jsme řešili pivo. Chtěli jsem jinou značku a to taky nebude problém, take super. Přípitek bude cinzano, pak polívka společná a nějaký ten plátek. Bez předkrmu. Vy budete mít předkrm?\n21. led 2010 v 19:04 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah jéé, vidíš, to ani nevím, jaké pivo tam čepujou. Předkrm asi nee. Nesnáším ty šunkové rolky plněné křenem. Stejně bude mít každý hlad a rád si dá rovnou polívku a druhé. Taky jsem chtěla nějaký přírodní plátek, ale všichni včetně nastávajícího mě přehlasovali, že chtějí svíčkovou. A co večerní raut? Domlouvali jste se už nějak na dekoracích?\n21. led 2010 v 19:08 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Teda jo tak to máte hodně, my si svatbu platíme sami takže tam budeme mít spíš hodně známých a pár lidí z rodiny. A kdo teda řeší počet lidí rodiče nebo vy?\nVýzdoba bude do zelenkava jak jsem už psala. Ukazovala mi, že tam má organzu na stoly, svíčky budou úplně všuede to bude super, zelené ubrousky a bílé nebo bilo-zelené plátky růži, nějaká ikebana. Dá se s ní super domluvit, je moc milá a ochotná.\n21. led 2010 v 19:08 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Večerní raut jsme chtěli hodně pestrý, takže takova ta klasika různé mísy, řízečky a slyšela jsem, že dělají vynikající žebra.\n21. led 2010 v 19:12 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Jinak se omlouvám za překlepy píšu moc rychle a nekontroluju\nsarulinda Vy už víte jakou budete řešit dekoraci, nějaká představa je?\n21. led 2010 v 19:14 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah no my si ji z části platíme sami a z části rodiče. Spíš je to o tom, že máme hroznou rodinu. Kdybych někoho nepozvala, tak se urazí a přestane se bavit. Mi by to bylo celkem jedno, ale nechci dělat peklo k vůli mamce. Máme celkem rozvětvenou rodinu i přítel. Z kamarádů tam budeme mít jen ty nejbližší, což je asi 10 lidí. My chceme bílo-šampaň.\n21. led 2010 v 19:17 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah fakt? Já jsem právě měla představu o rautu, že tam budou řízečky, kuřecí čtrvrty, nějaká studená roláda, salámy, guláš, možná kolena, sýrovou mísu, saláty a tak. A když říkáš, že mají dobré žebra tak asi i žebra. Jsem ale rozežraná, že?\nsarulinda U nás bylo něco podobného. Tak jsem řekla, ať se nehádají tak všechny nebo nikoho. Přítel tam bude mít z rodiny víc lidí než já, ale já to už neřeším. Ono to nejde se zavděčit všem. Můžeme se aspoň vymluvit na to, že stavíme takže malá svatba\n21. led 2010 v 19:25 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah jinak máte to taky tak, že budete mít oběd, kafe se zákuskem a ten raut? Našim se to zdá pořád málo. Mají pocit, že naší hosté umřou hlady.\n21. led 2010 v 19:27 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Rozežraná nejsi. My to chceme mít taky hodně pestré, máme svatbu před vámi tak ti pak řeknu reference jaké to bylo. Kolena říkala, že taky můžou být, myslím že není problém něco přídat. Jo a ještě jsme chtěli šopský salát a hodně želeniny kolem ať je to barvené, uvažuju třeba ještě nad najakými plněnými rajčaty nebo tak něco. Pečivo chleba, rohlíky i celozr. pečivo takže super. Uvidíme snad bude vše v pohodě.\n21. led 2010 v 19:30 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda jasně oběd, zákusek (budeme rozkrojovat dort) a kafe. Bude to bohatě stačit, stejně budou všichni už po obědě přejedení . Mají v jídelníčku i poháry takže pro děti super varianta.\n21. led 2010 v 19:32 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Ještě k té dekoraci, mají tam červené záclony, takže to musíme pořešit, budeme chtít bílé, tak si to musíme zajistit. Ty dekoraci necháš na nich, nebo to budeš řešit?\n21. led 2010 v 19:35 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah jj, někdy to je složité. Ale nikdy se člověk nezavděčíme všem. Taky jsem už dospěla k tomu, že čím dýl to plánujeme tím slevujeme ze svých nároků. Zjišťujeme co je a není důležité. Respektive, že na ničem kromě nás dvou a našem ano nezáleží.\nsarulinda Fotit se budete kde už víte?\n21. led 2010 v 19:36 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah tak to je fajn, že mají takový výběr. Jiak k té dekoraci....na to se právě chci domluvit, jestli mi to podle přání udělají oni, nebo musím sama. Máme obřad v Hradci nad Moravicí, takže nějaké fotky uděláme tam a nějaké chceme nafotit přímo na zámečku. Koho máte za fotografa?\n21. led 2010 v 19:40 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda Lucie Pešková, jsem nadšená. Je úžasná, fotky netradiční. Přesně co jsem chtěla. A vy?\n21. led 2010 v 19:42 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda S tou dekorací to můžeš nechat klidně na nich. Já jsem šílená. Do všeho se musím angažovat. Musím vědět vše do detailů\n21. led 2010 v 19:44 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •\nsafirah My máme Báru Kročkovou. Fotila svatbu holčině pod nickem luca.cegi nebo tak nějak. Dokonce taky v Loděnici. Je to sice amatérka, ale fotky mám pěkné. Taky jsme chtěli něco neokoukaného.\n21. led 2010 v 19:45 • Odpověz • To se mi líbí •\nsarulinda jj ty fotky jsem viděla, má je pěkné a navíc máte výhodu už to tam zná. A cenově?\n21. led 2010 v 19:46 • Svatba byla v dubnu 2010 • Odpověz • To se mi líbí •


Postřehy z Fitness světa 8/2020 | Fitness Muscle Shop\nDomů Články Aktuality Postřehy z Fitness světa 8/2020\nPostřehy z Fitness světa 8/2020\n15. 8. 2020David Alex Skoumal\nOtevření nového Victory fitness v Záběhlicích.\nTechnogym a Lifefitness - fitness do kruhu - netypické rozestavení i všudypřítomná okna. Jirka Vilímek si zaslouží každý kousek úspěchu se svými Victory fitness. Jirka si prošel dlouhou cestu i mnohými neúspěšnými fitness projekty, které hodně bolely. Naštěstí jeho houževnatost, poctivost a pracovitost ho dostala až tam, kde je nyní. Vicory Záběhlice jsou jedinečně originální svým vnitřním uspořádáním dokruhu. Všude prostupující denní světlo přes celostěnná okna, všude výhled do okolí. To je jedním slovem "skvělé". Stejně tak, jako Victorka v Nuslích i ta v Záběhlicích je skvěle vybavena stroji TechnoGym a LifeFitness. O skvělém servisu se nemusíme bavit. Kocept Victory fitness center je zmáknutý na jedničku. Držíme pěsti!\n#VictoryFitness #Praha #JiříVilímek\nKatka Kyptová a její Queen nutrition\nI když nefandíme všem těm rádoby nesmyslným značkám, neznámých trenérů a firem, které všechny vznikají u stejné "míchací firmy" na které si jen nalepí svůj amatérský lejbl. Tak v případě Katky Kyptové se skláníme. Katka je známá svými hlubokými zkušenostmi s bylinkami, extrakty i účinnými látkami. Je to taková chodící encyklopedie, a co neví, to si nastuduje nebo sáhne pro radu k nějakému odborníkovi. Její výrobky jsou pro mě svěžím závanem v zatuchlém Českém rybníčku. Produkty sestavené podle úplně jiného klíče, než jsou současné trendy. Místo taurinu používá Ženšen, Tam kde ostatní sahají po citrulinu, sáhne Katka po výtažku z červené řepy... Krása. Výrobky postavené na čistotě, funkčnosti, přírodních substancích. Takhle nějak by to mělo v ideálním světe vypadat: výrobky sestavuje člověk s letitými zkušenostmi a znalostmi.\nSummer BCross challenge\nLetošek je ve znamení obměny partnerů. Vašek Mráz (šéf projektu a hlavní tahoun) získal nové velké partnery pro svůj crossfitový závod. Nutrend nebude v očích crossfiterů úplně dobrá volba, nespornout výhodou ale bude jejich "masovost". Kromě Nutrendu je velkým partnerem další český výrobce zdravé výživy a to Mixit. Summer BCross se také přestěhoval z náplavky v Českých Budějovicích, na střechu obchoďáku. To je výzva jak blázen. A my rozhodně držíme Vaškovi všechny palce, aby to klaplo. Ani my si tuto akci nenecháme ujít, i když to máme trochu zruky, dojedeme si natočit nějaké záběry a udělat pro vás nějakou foto-reportáž.\n#BCross2020 #mixit #nutrend #českébudějovice\nA pak že kulťáci jsou zabednění. Milan Šádek, Vojta Korytenský a Toník Hodaň tomu letošní léto dávají fakt šťávu. Jejich jízda po českých fitcentrech je plná skvěle vymyšlené propagace a vtipných banerů. Věřím, že i na samotných akcích je skvělá atmoška, vlastně o tom nepochybujeme, jak tak znám Tondu, to je to veliká jízda... Jen víc takových super akcí, kde se míchají sportovci více značek (Amix, Extrifit). Proč taky ne!\nProcházka přepisuje mapy Českého MMA\nZápas nejprestižnější organizace UFC nominovala Českého bijce Jirku Procházku do své organizace, aby rozkypřil vody známých tváři. Jirku si nevybrali jen tak. Do té doby působil v organizaci RIZIN, která vévodí spíše na Asijském kontinentu a této organizaci vévodil bez jediné prohry. Jeho projev v kleci i mimo ni je prostě nepřehlédnutelný. Jeho slogan "BJP" se nově nese i organizací UFC. Debut si odbyl na Dubajském odlehlém ostrově kde si Danna White vymyslel pro zpestření řežbu v kleci postavené na pláži... Po vítězství nad nesnadným soupěřem, se dostal hned do TOP10 své váhové kategorie, ve které jsou tak zvučná jména jako : Jon Jones, Dominick Reyes nebo Jan Blachowicz. To jak bere federace UFC vážně naše "bijce" dokazuje i fakt, že začátkem srpna dojela z federace UFC antidopingová kontrola. Jirka Procházka byl sice na dovolené v Řecku, ale Davida Dvořáka i Khabiba Nurmagomedova testování neminulo. Rodí se nám z naší malé země líheň talentů a šampionů! Jen houšť\n#BJP #MMA #UFC\nBigBoy prolamuje s Marešem další metu\nV časopise Forbs jsme se mohli mimo jiné dočíst, že BigBoy nerozkolísala ani letošní Covidová karanténa. Vidí před sebou další růst a proto se přestěhovali do větších prostor a investovali další peníze do výrobních kapacit. To, co na začáku vypadalo jako "drobný počin" šikovných kluků a Tomáše Bureše (bývalého Státního trenéra kulturistiky a jednoho z nejznámějších českých kulturistů), je dnes mnoha-milionový business, který budí zájem po celé České republice!\nBigBoy je známý tím, že se umí spojit se známými influencery. Novou kapitolu v tomto ohledu znamená spojení s Leošem Marešem a jeho partnerkou. Pokud jim jejich záměr vyjde, tak jako jim to vyšlo z veleúspěšnou influencerkou MamaDomisha v začátcích podnikání, tak by to mohlo BigBoye posunout na další level podnikání.\nNa srpen si BigBoy nachystal s MamaDomisha jednu NOVINKU - White Brownie máslo. No přátelé, máme se na co těšit...\n#BigBoy #LeošMareš #MamaDomisha #Forbs #WhiteBrownie\nVýroba suplementů v EU se zastavuje\nVýroba všeho v EU brzdí. V USA, Mecce výroby sportovní výživy, jsou již poslední měsíce ve znamení totálnímu útlumu. Evropa následuje s dvouměsíčním zpožděním. Nejsou suroviny, ceny rostou, odberatelé snižují poptávky. Celosvětový odbyt se propadá o desítky procent. Značky zvažují další kroky, omezují sortiment, odsouvají novinky, nedoskladňují vyprodané výrobky. Můžeme si být jisti, že dojde ke globálnímu zdražení, konci některých i věhlasných značek a k zeštíhlení nabídek. To samozřejmě vede i ke snížení počtu obchodů prodávajích tento sortiment. Kde není poptávka, tam se snižuje i nabídka a rostou ceny. Ale všechno zlé je k něčemu dobré - vyčistí se trh a nejspíše se fitness výrobky otočí spíše k produkci výrobků podporující zdravé cvičení a rovnováhu, než k podpoře maximálních výkonů.\nSlovenská síť fitcenter 365 Gym expanduje\nZe zákulisí víme, že expanzi nehlásí majitelé tohoto skvělého konceptu jen v rámci Slovenska, kde pomalu, ale jistě přebírají otěže nejlépe fungující sítě na Slovensku. Pomalu tak zastiňují další siť známého Slovenského matadora Mozzolaniho. Prosvítají ale informace, že se "něco" velkého chystá i v České republice a snad, že se již na "něčem" fyzicky pracuje. Takže nikoliv, že by se o tom jen papírově uvažovalo, ale že se "něco" staví. Držíme pěsti, protože dobrých projektů není nikdy dost.\n#365gym #365gymNitra #365gymTrencin #365gymPiestany\nEko kolekce Aloha Babe od Nebbie\nNebbia spustila na léto mini kolekci ALOHA BABE s pár letními kousky včetně plavek. Letní květinový styl s průsvitnými částmi...proč ne! Jen prosím vás, Nebbie, zkuste to příště pustit mezi lidi na začátku léta, když už to jsou letní a plavkové modely. Na konci léta to fakt není úplně ono...\nPhil Heat hlásí comeback\nNadcházející Olympia by se měla stát comebackem největšího šampiona kulturistiky tohoto desetiletí. Po Ronniem Colemanovi se stal další několikanásobnou legendou a vítězem profesionální soutěže IFBB. Po jeho odchodu se každý rok střídali jiní vítězové. Jsme fakt zvědaví, s jakou formou tento šampion přijde a jestli to bude stačit na "čertvé maso". Co myslíte, vyhraje Heat svoji 8. historickou medajli?\n#PhilHeat #IFBB #MrOlympia\nLifeLike slaví úspěchy s novým designem výrobků\nNový design výrobků si proboural cestu i do zahraničí. Stává se tak jednou z mála českých firem, které umí oslovit i zahraniční distribuce a libí se i zahraničním zákazníkům. Kéž jim vyjde vše, co plánují.\nLife Like také spustil zbrusu novou výrobu svých Cookies tyčinek. Nejsou to sice žádné dietky, ani extra proteinovky, ale zato je můžete be obav strčit i svým dětem. Mezi fitness tyčinkami se rozhodně neztratí. Držíme pěsti\n#LifeLike #cookies #brno