Report: ECL 2019 aneb Evropský šampionát - Foosball Severní Čechy, hrajeme fotbálek\nReport: ECL 2019 aneb Evropský šampionát\nVytvořeno: 26. listopad 2019\nAktualizováno: 12. prosinec 2019\nVe dnech 22.- 24. 11. 2019 odehrál fotbálkový tým "Foos-Club Bílina" ve slovinském Bledu prestižní turnaj evropských ligových týmů. Tak zvané "ECL" neboli European Championship League se odehrálo v noblesním sále hotelu Toplice a hostilo celkem 18 mužských a 8 ženských týmů z různých zemí Evropy.\nZ České republiky jely dva můžské týmy a jednotlivě i hráči a hráčky z německých klubů (Eintracht Frankfurt), kteří se nominovali díky umístění v jejich ligových soutěžích, či obhajobě z minulého roku, nebo díky MČR Družstev.\nBílina dostala šanci a na takovýto formát turnaje jela v historii poprvé. Šestičlenná výprava ve složení RadekSpáčil, Michal Býna, Tomáš Mergl, Víťa Hodač, Jiří Zelenka a Lukáš Rais byla odhodlaná udělat co nejlepší výsledek. Již po cestě jsme si říkali, že bude důležitý každý míč, abychom prošli kvalifikačním sítem s co nejlepším umístěním do vyřazovacích bojů.\nPo takřka devíti hodinách na cestě po českých, rakouských a nakonec slovinských silnicích a dálnicích jsme konečně dorazili do apartmanu Muznik a ubytovali se. Ještě tentýž večer jsme se šli podívat na místo a rozehrát. Na hracím místě právě probíhal zahřívací Monster DYP (Náhodný los). Potkáváme druhý český tým "Krutý krůty Crew Praha" a zdravíme se. Tajně doufáme, že nám zítřejší los nepřidělí zrovna je. Přecijen, jedete takovou dálku a nechcete potkat českým tým, ale pojďme dál...\nNádherné lesní prostředí jezera v Bledu dokreslovalo skvělou atmosféru turnaje. V sále hotelu Toplice bylo připraveno přes třicet fotbálků, které organizátoři převáželi z místa na místo pomocí pojízdného zvedáku, dle toho, jaký tým zrovna hrál ve finálové aréně pod kamerami.\nA tak jsme se setkali kromě Leonhartu ještě se stoly Garlando a Bonzini. Tornadu a Robertu jsme se vyhnuli, jelikož žádný z našich soupeřů tento stůl neměl. Je rozlosováno. První náš soupeř je nasazená dvojka v turnaji: VFB RODHEIM/HORLOFF (Německo). Dalšími v pořadí jsou ŠKD BELA TEMA (Slovinsko) a HOTSHOTS - GRAZ (Rakousko).\nDruhý den v sobotu jsme na místě o hodinu dříve, abychom se rozehráli. Německý tým VFB RODHEIM/HORLOFF má také Leonhart. Hned zpočátku byl patrný rozdíl v našem a jejich věkovém průměru. Pánové z Německa vypadali, že už fotbálek hrají podstatně déle než my a na velkých turnajích již někteří z nich hrají jistě kategorii seniorů. Zápas je napínavý během celého průběhu, ale vedení nám uniká stále o jeden, dva, i tři body. Je na řadě poslední fáze zápasu, Rodheim vede 36:33, jim chybí čtyři, nám sedm. Zabrali jsme a po chvíli "přetahování" srovnáváme na 37:37 a jsme na koni. Daří se bránit i prohazovat, útok dává. Snake od sebe a 38:39 vede Bílina a je tu Match-ball. Ubránili jsme prohoz na pětce a po time-out následoval prohoz na trojku. Góoooooooool!!! Snake k sobě rozhoduje o první výhře Bíliny na tomto prestižním turnaji a obrovská úleva a ještě větší radost z vítězství. Vše probíhalo v duchu fair-play a nakonec jsme se na památku se soupeři ještě vyfotili. Soupeř nás pochválil za předvedenou hru, čehož si moc ceníme, od takových zkušených matadorů.\nCca půl hodinka pauzy a následuje další zápas. Tentokrát na stolech Leonhart - Garlando proti domácímu Slovinskému týmu ŠKD BELA TEMA. Při pátečním rozehrávání na Garlandu nám to šlo podstatně lépe, než při tomto zápase a bylo vidět, že soupeři jsou na svém stole silnější. Na našem Leonhartu se snažíme dohnat ztráty na Garlandu, ale je to opět vyrovnané. Zápas dospěl do poslední fáze a bohužel díky pro nás nepříznivému losu bude končit zápas na Garlandu. Soupř potvrdil své kvality a zápas končí 36:40 naší prohrou. Avšak nikoli se sklopenou hlavou. V průběžném pořadí se držíme okolo středu tabulky, což není špatné.\nNásleduje poslední zápas ve skupině. Soupeři jsou HotShots Graz z Rakouska a opět stůl Garlando. Tentokrát je průběh rychlejší než v předchozím zápase a na rakušanech je vidět, že mají Garlando jako domácí stůl oprávněně. Nedaří se nám prohazovat a míček nám ujíždí z tyčí někam do hřiště. Prohráváme již o 6 bodů a na našem týmu je vidět pesimistická nálada a bezmoc. Opět nám nepřál los a začalo se sice na Leonhartu, ale končilo se opět na Garlnadu. Zápas končí a Graz vyhrává desetigólovým rozdílem 40:30.\nStále ale věříme, že první výhra ve skupině nám pomůže ke klidnému postupu z kvalifikace. Tým KKC Praha dostal v prvním kole kvalifikace tým KC Keiserslautern na Bonzini, italské Salerno na Robertu a ruský St. Petersburg na Garlandu. Bohužel jim kvalda až tolik nevyšla a ocitli se mezi posledními čtyřmi týmy tabulky, které musely hrát ještě tentýž den večer před-kolo v pavouku. Tam narazili na chorvatský tým "Zagreb" a bohužel prohráli 40:35 a museli se tak s turnajem rozloučit.\nBílina tedy postupuje ze 13.místa a v pavouku v neděli narazí na KC Keiserslautern na francouzském typu stolu Bonzini. Tým, který jediný porazil legendární Eintracht Frankfurt v německé Bundes-lize. Bonizni je pro náš tým velká neznámá, ale pokusíme se udělat nemožné.\nJe tu neděle a my "balíme kufry" v apartmanu a vyrážíme zpět na hrací místo. Tentokrát hrajeme pod kamerami ve "finálové aréně". Přiznáme se, že nervozita po tomto zjištění, že nás budou natáčet kamery, trochu stoupla, ale budeme bojovat. Zápas má náboj a atmosféra by se dala krájet. Přihlížející hráči a fanoušci po každém góle skandují. Na středu pole je hra vyrovnaná, daří se nám bránit i prohazovat zhruba stejně úspěšně jako soupeřům, možná o trochu lépe.\nHorší je to s útočnou řadou. Soupeř výborně chytá a na každý gól potřebujeme alespoň 3 až 4 střely, ale soupeř nanejvýš jednu až dvě. To myslím, že rozhodlo zápas a soupeř nás rozdílem třídy porazil v osmifinále.\nBílina se tedy loučí s turnajem na 9. místě z 18 týmů a se vztyčenou hlavou odjíždí zpět na sever.\nVelkého úspěchu dostály české ženy (Šárka Holomoucká a Iva Frančíková), když jejich Eintracht Frankfurt vyhrál 1. místo v soutěži žen! Gratulujeme.\nMartin Douša spolu s Tonym Spredemanem a dalšími hráči Eintrachtu Frankfurt obsadili nakonec 2.místo, když ve finále prohráli 40:38 se švýcarským St. Gallen. Také blahopřejeme ke stříbru!\nDěkujeme všem příznivcům a fanouškům za podporu. Velké díky patří taktéž našim sponzorům, bez kterých by byl tento turnaj pro nás jen velmi obtížným.\nDěkujeme sponzorům a přátelům za finanční podporu:\nLékárna Salvia v Bílině\nFoosball Severní Čechy\n1 Brooklyn Louny 9\t 23\n2 Foos-Club Bílina 9\t 22\n3 035 Clan Most 9\t 19\n4 Jedovatý lidi Lovosice 10\t 17\n5 Lucky-ball Most 10\t 14\n6 Špeková brigáda Teplice 10\t 8\n7 Děti Loutkárny Litvínov (A) 10\t 7\n8 DobDogs Ústí n./L. 9\t 4\n1 FC SuperStroje 10\t 28\n2 Skunkové Duchcov 10\t 22\n3 Huháč Chomutov 9\t 18\n4 Sklípkani Foosball Team 10\t 14\n5 Sewerní pivoníři Most 10\t 12\n6 Soudek Louny 9\t 12\n7 Havrani Louny 10\t 7\n8 Děti Loutkárny Litvínov (B) 10\t 4\nVýsledky: 5. Krajský pohár v Bílině\nLigové soutěže FSČ pod lupou, aneb FSČ liga táhne i přespolní hráče\nZveme Vás na 6. Krajský turnaj FSČ do Duchcova\nZveme Vás na 5. Krajský turnaj FSČ do Bíliny\n> Kontakty <


Rozhovor se sjezdařem Ondřejem Bankem: Žena za volantem mě neurazí | auto.cz\nTitulní strana > News > Novinky > Rozhovor se sjezdařem Ondřejem Bankem:…\n5.4. 2013 Michal Štěpanovský\nRozhovor se sjezdařem Ondřejem Bankem: Žena za volantem mě neurazí\nRočně najezdí Ondřej Bank kolem čtyřiceti tisíc kilometrů a za volantem ho jen tak něco nerozhodí. „Snažím se pokaždé podívat, kdo je kolem. Přece nebudu sprostý na ženu nebo staršího člověka,“ vysvětluje dvaatřicetiletý sjezdař.\nCo u vás rozhoduje při volbě auta?\nVybírám si z více podnětů. Jednak hraje roli prostor, při cestování po závodech se do něj musí vejít hodně věcí, důležité jsou také bezpečnostní prvky a samozřejmě se mi musí líbit. Z kombinace těchto požadavků mi teď nejlépe vychází Volvo XC70.\nByla tahle volba i srdeční záležitostí?\nVolva mě zaujala už od klukovských let pro svoji robustnost a pocit bezpečí. XC70 byla mezi nimi vždycky na prvním místě, takže jsem si jejím pořízením splnil svůj sen.\nMusíte být pořád za volantem, nebo si klidně sednete i jako spolujezdec?\nVětšinou mám rád volant v rukou. Když však přejíždíme po Evropě mezi závody Světového poháru, většinou řídí starší bratr nebo servisman, protože já si chci po závodě odpočinout. Ovšem na sedadle spolujezdce bych se rád svezl v rallyeovém autě s někým hodně rychlým během závodu. To bych si určitě užil.\nBratrovi tedy bezpochyby věříte nejen jako trenérovi, ale i v autě?\nNo, jéje! Než mi bylo osmnáct, tak o čtyři roky starší bráška řídil rodinnou octavii. Na okreskách kolem Šumperka jsem držel volant, řadil a on šlapal na pedály. Dneska bych to asi neměl říkat, ale užili jsme si u toho dost legrace.\nŘidičák jste si udělal v osmnácti?\nOkamžitě jak to šlo. A ještě v den, kdy jsem ho dostal, jsme jeli osm set kilometrů daleko. Tatínek mi auto hned půjčil, prý abych si vše zkusil co nejdříve. Samozřejmě, že seděl vedle, dával pozor a radil mi. Dodnes jsem mu za tuhle lekci a zkušenost vděčný, protože jsem získal rychle základní řidičské návyky naostro v praxi.\nJaká auta následovala?\nKdyž se tatík rozhodl, že si pořídí nové auto, dostali jsme s bráchou octavii, abychom ji dojezdili. Po ní následoval Mercedes-Benz Vito, který máme doma doteď na občasné pojíždění. Když si na to dnes vzpomenu, tak si s úsměvem říkám, jak jsme s autem se zadním pohonem mohli odjezdit tisíce kilometrů po závodech.\nA po vitu přišla XC70?\nJeště ji předešla XC90 a na začátku roku 2011 po závodě Světového poháru v rakouském Kitzbühelu už následovala sedmdesátka.\nProč právě po tomto závodě?\nJednalo se o sázku, kterou jsem nabídl českému importérovi. Ta zněla tak, že když skončím do třicátého místa ve sjezdu nebo do třetího v kombinaci sjezdu a slalomu, dostanu auto do užívání.\nVe sjezdu mi chyběly na třicátou příčku čtyři setiny, ale po prvním kole slalomu jsem byl druhý. Jenže já začal závodit a vypadl. Akce však měla příznivý ohlas v médiích, tak jsme se nakonec domluvili.\nNejvyšší rychlost na lyžích?\nPři závodě Světového poháru ve švýcarském Wengenu mi minulý rok naměřili 156 km/h. Ovšem na klasických sjezdovkách dlouhých 220 centimetrů to člověk tolik nevnímá. Také jsem jel za autem na lyžích 140 km/h, ale jenom na 160 centimetrů dlouhých. Na tak krátkých lyžičkách to byla hodně adrenalinová záležitost.\nJaké máte maximum za volantem?\nMoje auto má omezovač na 215 km/h, dál bych nešel. Nejsem příznivcem velkých rychlostí. Mnohem více mě baví pohrát si s autem na sněhu nebo třeba na uzavřeném oválu na ledě. Mám požitek z toho, když se nechám táhnout na lyžích za autem nebo si užívám freeride, tedy lyžování v hlubokém sněhu, než abych se spouštěl z ledovce rychlostí přes dvě stě. To mě nebere. Už jenom jet 110 km/h poslední padák do cíle na sjezdovce v rakouském Kitzbühlu je adrenalin jako hrom. A ten mi stačí.\nTakže se do riskování mimo lyže nepouštíte?\nLoni mi kamarád lyžař Filip Trejbal půjčil motokrosovou mašinu. Já mu slíbil, že se jen lehce sklouznu a zase mu ji vrátím. Dopadlo to tak, že jsem na ní lítal hodinu, a Filip se smál, když viděl, co všechno provádím. Ale to je opět o tom, že já se za adrenalinem nehoním. Spíše si s volantem nebo řídítky hraju.\nNa sjezdovkách máte za sebou několik těžkých pádů. Co karamboly za volantem?\nJednou jsem jel pro pizzu tři hodiny.\nVezl jsem ji vitem na zledovatělé silnici z města a najednou velký náklaďák v protisměru. Povedlo se mi vyhnout, ale pravá kola se zachytila o hranu příkopu a stáhlo mě to. Přes hodinu trvalo, než mě traktor dostal ven.\nTo mi ale pořád na tři hodiny nevychází?\nSprávně! O dvě zatáčky dál se zjevil proti mně další náklaďák. Oba jsme vyjeli na sněhové náspy u silnice, sklouzli se z nich a zůstali opření boky o sebe. Trvalo další dvě hodiny, než nás dostali od sebe. Pizzu jsem snědl a jeden člověk, který šel kolem, se nestačil divit a říkal: Vždyť vy jste stál před chvilkou před vesnicí. No, tak se holt jezdí tři hodiny pro pizzu. Nic většího mě zatím naštěstí nepotkalo.\nnarozen 27. října 1980 v Zábřehu na Moravě\n6. místo v kombinaci na mistrovství světa v St. Antonu 2001\n6. místo v superkombinaci na olympiádě v Turíně 2006\n3. místo v superkombinaci Světového poháru v Beaver Creeku 2007\n5. místo v superkombinaci na mistrovství světa v Ga-Pa 2011\nPřidat názorDiskuse: Rozhovor se sjezdařem Ondřejem Bankem:…\nZase jen reklamní kecy 05.04.2013 10:22 esenbe


Máte doma tlouštíka? Řekněte mu to chytře a začněte hubnout s ním - iDNES.cz\nZkuste se vžít do jeho kůže. Tlusté dítě to nemá lehké ani v chladném vnějším světě a bohužel ani doma.\nMateřství je u žen nejcitlivější struna. Poznámka, že jsme profesně nic moc nedokázaly, sice nepotěší, ale čert to vem. Poznámka, že jsme špatné matky bodne jako vosa – a to i přesto, že stále tvrdíme, že si z názorů druhých nic neděláme. Tlusté dítě nás ovšem ve společnosti, která sama tloustne a zároveň fanaticky vzývá kult štíhlosti, „usvědčuje“, že jsme jako rodiče selhali. Neuhlídali jsme jeho váhu. Nebo jsme se na to snad dokonce vykašlali?\n1. Nejprve se poraďte s pediatrem, který zná zdravotní stav vašeho potomka.\n2. Dítě by nikdy nemělo držet dietu, natož hladovku! Jídelníček řešte s vystudovanými dietology – ideálně zaměřenými na děti.\n3. Moudra z internetu jsou možná zadarmo, ale všeobecná. Takže vůbec nemusí odpovídat organismu vašeho dítěte. Nejdůležitější je pravidelnost ve stravování. To s sebou nese „kontrolu”, zda dítě snědlo svačinu, jestli se ve školní jídelně v jídle jen nepošťouralo, chystání odpolední svačiny, večeře. A jde o „buzeraci” dlouhodobější. Pokud na tento zájem dítě nebylo zvyklé, budete s ním bojovat.\n4. Zrušte veškeré sladké pití. Tedy už žádné levné džusy, šťávy do vody, Coca-Coly a podobně.\n5. I když je rodiče nekupují, mlsky se v rodinách s dětmi vždycky nějak objeví. Donesou je návštěvy, Mikuláš, babičky. Děti jsou „šmejdilové” a hledání skrýší, kam sladkosti schováte, je oblíbená zábava. Ideální je buď je potajmu sníst (tady je sobectví výjimečně kladné), anebo rozdat.\n6. Nikdy neříkejme nikdy. Dítě by mělo vědět, že sem tam mlsat může. Třeba o narozeninách nebo po vysvědčení.\n7. Když už sladké – tak ráno!\n8. S doporučovaným sportováním je potíž, protože neohrabaného tlouštíka nikde nechtějí. Všude hledají talenty. Milosrdnější bývá sokol, oddíly bojových umění, skaut. Nucením, aby se dítě ukazovalo v plavkách mu můžete sport totálně znechutit a ještě přivodit doživotní trauma.\n9. Hubnutí jde dítěti – dodržuje-li pravidla a je-li zdravé – relativně rychle. Ale z jeho pohledu zoufale pomalu. Podporujte ho proto a chvalte za každý úspěch.\n10. Dítě nevažte, spíše měřte jeho obvody.\nMísto soustředění se na pomoc dítěti se pak my matky soustředíme samy na sebe. Tedy na svoji obhajobu. Připadají vám tyto myšlenkové pochody u matek a otců nezralé? Jsou nezralé. Jenže například psycholožka Jana Markvartová má s tímto uvažováním svých klientů bohaté zkušenosti.\nPrávě reprezentativnost dítěte řeší mnoho rodičů na prvním místě. Dělají to hlavně ti s vyšším postavením, kteří jsou vysokoškolsky vzdělaní, výkonnostně zaměření, orientovaní na výsledky, a proto profesně úspěšní lidé. Pro své dítě by udělali první poslední. Tedy pokud naplňuje jejich představy o inteligenci i zjevu. Jakmile je zklame a není „prvoligové“, případně má nějakou chybu, běda mu.\nTloušťka (o jiných problémech nemluvě) vyžaduje ovšem přesný opak sebestřednosti. Pokud má dítě zhubnout, potřebuje empatii, pochopení, důslednost a trpělivost. A hlavně pak absolutní oporu v rodině. Schytává to až dost od okolí. Doporučení číslo jedna tedy zní: neřešit sebe, komentáře druhých, ale potomka a jeho pocity.\nCo projde Andule, neprojde Vendule\nO tom, že hodnocení „kvality rodičů“ podle štíhlosti jejich dětí není nejšťastnější, už byla řeč. Ačkoliv se totiž v mnoha rodinách jí zoufale nevhodně, přesto jejich děti působí navenek štíhle. Psycholožka zdůrazňuje slovo „navenek“. Dítě může trpět skrytou obezitou. Nemá žádnou svalovinu, jen tuky v těle. Opticky ovšem splňuje společenské kritérium a jeho rodiče mají klid.\nV jiných domácnostech se stravování řeší poctivě, a přesto se potomek vymkne a nezdravě zakulatí. Každé tělo totiž reaguje jinak a některé děti jsou odmalička opravdu žravější nebo posedlejší mlsáním než jiné a rodiče je neuhlídají.\n„Chuť na sladké se navíc nedá úplně odstranit ani správnou skladbou jídelníčku, jak říkají někteří nutriční poradci. Je totiž daná geneticky,“ poznamenává Markvartová. Právě pro tu odlišnou rychlost spalování imaginární Andule projde, že si dá k snídani tři koblihy a sladké kakao, k svačině tatranku, oběd ve škole vynechá, protože jí nechutnal, a k večeři se nacpe špagetami s kečupem. To Vendula by s takovou neprošla dveřmi a každý nutriční prohřešek se na ní okamžitě projeví.\nOstatně tohle znají i rodiny, kde vyrůstají sourozenci: krmí je stejně, a přesto je jedno dítě silné a druhé hubenější. Proč tato přednáška? Protože mantrou každé rodiny by mělo být, že je třeba k dětem přistupovat individuálně.\nIvanka Trumpová, podnikatelka, modelka, matka tří dětí a momentálně „první dcera USA“, vydala nedávno knihu. Americkým ženám v ní radí, jak skloubit práci, výchovu dětí a k tomu zůstat krásná a hlavně sama sebou. Jde prý hlavně o srovnání si priorit, dobrou organizaci času a tvrdou práci. Ona je prý zvyklá pracovat opravdu hodně. Sice má také tak trochu hospodyni, chůvu a zahradníka, ale to podle ní až takovou roli nehraje...\nPokud na rozdíl od ní žijete bez hospodyní a zahradníků, nejspíš časově ani finančně nezvládnete vařit potomkovi něco extra. Řešení by se dalo nazvat: jeden za všechny, všichni za jednoho. Stravovací návyky a jídelníček musí kvůli malému tlouštíkovi změnit celá rodina. Tedy i ti, kteří hubnout nepotřebují.\nDobré na tom je, že děti v žádném případě nemají držet klasické diety. Potřebují pouze pravidelný stravovací režim a pestrou stravu připravenou z kvalitních produktů. Což je způsob stravování, který prospěje úplně všem.\nNení to fér, ale není zbytí\nAno, je to starost a stojí to spoustu práce a času navíc. Nejde jen o to, upéci maso a přihodit k němu zeleninu. Nejdřív totiž „někdo“ musí ono maso a zeleninu nakoupit, což znamená na jídelníček stále myslet.\nA když vám ještě odborníci na výživu řeknou, abyste zapomněli na mrazáky, protože nejlepší je kupovat u řezníka maso čerstvé? To pak těžce závidíte těm, kteří k večeři prostě vytáhnou z mrazáku pizzu nebo dětem namažou chleba s máslem.\n„Redukce váhy u dítěte je starost a velký výdaj energie navíc. K tomu je to i drahé. Čím má rodina hlouběji do kapsy, tím víc se musí nad tím, jak vařit zdravě a přitom udržet rozpočet, přemýšlet a investovat čas do domácí přípravy. Rodičovství má tu vlastnost, že energii navíc, pokud nám na dítěti záleží víc než na svém pohodlí, vydávat prostě musíme,“ podotýká psycholožka. Oproti rodičům malých celiaků, kterým nezbývá než vařit bezlepkově, to ale ti, kdo musejí „jen“ chystat jídlo zdravé, mají snadné.\nJídlo je signál\nNynější epidemie nadváhy mezi dětmi hodně souvisí se spěchem. Stravujeme se nepravidelně a často potomka zaplácneme různými rychlovkami. K tomu se přidává další problém.\n„Jí dítě najednou méně anebo výrazně víc než obvykle? V takové chvíli by měl rodič zbystřit,“ upozorňuje Jana Markvartová.\nDětská obezita očima pediatra Bohuslava Procházky\n1. Obezita se u dětí posuzuje hůře než u dospělých, a to kvůli různé rychlosti růstu u dětí ve srovnatelném věku. Děti přicházejí na vyšetření ke svému pediatrovi každý druhý rok, ten by je měl upozornit na počínající nadváhu či obezitu.\n2. Pokud chtějí rodiče sami posoudit, zda je dítě obézní, je asi jedinou možností použít graf, který je ve zdravotním průkazu. U dětí do 5 let se většinou posuzuje podle tzv. výškově-hmotnostního poměru a nad 5 let je vhodnější takzvaný Body Mass Index. Pokud je výpočet BMI pro rodiče příliš komplikovaný, lze použít výškově-hmotnostní poměr i pro starší dítě: zadá se pouze výška a váha dítěte.\n3. Postava dítěte a jeho proporce se s věkem během růstu mění. Například před obdobím rychlého růstu je určitá doba, kdy se postava „zakulacuje“. Tyto změny jsou samozřejmě obsaženy ve zmiňovaných růstových grafech. Pokud z nich dítě jasně vybočí směrem do nadváhy či obezity či naopak podváhy, určitě by rodič neměl spoléhat, že dítě spontánně tuto nenormální pozici zase opustí.\n4. U dětí určitě nejsou namístě žádná drastická omezení a speciální diety. Měl by se však nastartovat určitý režim. Tedy že se jí 5x denně se zvláštním důrazem na snídani.\n5. Sladkosti včetně nápojů se musí z běžného jídelníčku odstranit, zařazuje se více zeleniny a ovoce. Ke zdravému jídelníčku také patří celozrnné pečivo. Důležité je zvýšení pohybové aktivity. Tato opatření platí samozřejmě pro celou rodinu, protože jen s podporou celé rodiny je šance něco změnit.\n„Když dítěti přibude tréninků ve sportovních kroužcích, má zvýšená chuť k jídlu logiku. Pokud ale sportuje pořád stejně nebo třeba vůbec, něco není dobře. Děti se přecpávají, když se stresují, a myslet si, že dětské starosti jsou úsměvné hlouposti, je kardinální omyl. Děti své problémy prožívají mnohem silněji než dospělí, protože jim chybí životní zkušenosti, které učí nadhledu. Trápící se dítě se jídlem utěšuje. Potřebovalo by blízkou osobu, která zjistí, co se děje, a uklidní ho. Potíž je v tom, že rodiny dnes společně kvůli pracovnímu vytížení jedí zřídka. V týdnu se možná potkají u snídaně, přes den obědvá každý zvlášť a večer často s dětmi večeří nanejvýš jeden rodič, případně chůva. Pak dospělým samozřejmě ́detail ́, že se dítě začalo cpát, unikne. Nepostřehnou, že plíživě kyne, a proberou se, až když je tlusté.“\nCo s tím? Další špatná zpráva pro workoholiky. Dítě svým tloustnutím volá po rodičovské pozornosti.\nTu situaci zná z dětství kdekdo. Přijelo se k babičce a ta buď spráskla ruce: „Bože, ty seš vizuna,“ anebo člověka pochválila slovy: „Vypadáš pěkně zdravě.“ Při té druhé variantě člověka – aspoň na chvíli – přešla chuť na její vyhlášené buchty. Za termínem „pěkně zdravě“ totiž zapomněla dodat: „... a vypaseně.“ Babička nelhala. Milovaná vnučka se jí opravdu jevila přes brýle lásky hezky bytelně stavěná. Ovšem pro spolužáky, především tedy Vondráčka ze třetí lavice u okna, který se „pěkně stavěné vnučce“ strašně líbil, byla „tlustoprdka“. Náklonnost házením křídou proto projevoval vizuně Šulcové. Jak a kdy tedy s dětmi o jejich nadváze otevřeně mluvit?\nPodle psycholožky Markvartové šestileté dítě neřeší, že je při těle. Vadí mu však, když se mu ostatní smějí. Za svoji postavu se začíná stydět zhruba kolem osmého roku. A právě tehdy se s ním už dá mluvit na rovinu.\n„Těžko můžeme doma ze dne na den změnit stravovací zvyky a chtít, aby je dítě akceptovalo, když neví proč,“ říká psycholožka Markvartová. Děti vůbec nepotřebují, aby se jim neustále tvrdilo, že jsou bezchybné. To je velký omyl dnešní doby. Naopak bychom je měli naučit přijímat i kritiku. Důležitá je však forma.\n„Když holčičku plácáme přes ruku natahující se pro sušenku se slovy: Necpi se, budeš ještě tlustší, než jsi, docílíme pravého opaku. Dítě se bude cítit nemilované a šikanované,“ vysvětluje psycholožka. Pak do sebe těch sušenek pro útěchu naláduje deset. Ani chlácholení ve stylu „Nevšímej si blbých poznámek, jsi hezká a hodná“ není správné. Podkopáváme tím vlastní důvěryhodnost.\nHolčičce, které se klepou špeky, je potřeba jasně říci, že ji čeká období práce a odříkání. Bulimii i anorexii u dítěte snadno rozjede právě nevhodná forma sdělení. Takže, jak na to správně? Třeba takhle: Jsi chytrá a šikovná, ale bude ti to víc slušet, když trochu zhubneš. Pustíme se do toho společně. Já to taky potřebuju. Ono „držení basy“ s dítětem je zcela zásadní.\nI když nedrží klasickou dietu, budou pro něj první týdny změn v jídelníčku nepohodlné. Vůlí si na rozdíl od dospělého nepomůže, není dost silná. Pomáhá mu jen náš vzor.\nTémata: psychologie, Dieta, Ivanka Trumpová, Spojené státy americké, nadváha, obezita, BMI, Coca-Cola, Poradna: Hubnutí, Poradna: Zdraví


vtipy na JOIE.cz Víte, proč má blondýnka na stropě nad postelí napsáno: A A A A? Aby nezapomněla text!\nPřijede Američanka na Slovensko a večer zjišťuje, že se nemá kde vyspat. V hospodě říká, že si to rozdá s tím, kdo má největší číslo bot. Vyhrál to bača, kterej měl dvanáctky. Ráno byl překvapený, že mu ženská dává 400 Kč, co chtěl zaplatit on. Ona na to: "Já Vám chci dát na nové boty, ty vaše staré Vás už budou jistě tlačit."


Krajský soud v Liberci dnes zamítl žádost Petra Kudráče na obnovu procesu. Před dvěma lety byl odsouzen k 15 letům vězení za oloupení a ubití invalidního bezdomovce z Liberce, kterého někdo poté ještě upálil. Proti rozhodnutí soudu podal Kudráčův obhájce ihned stížnost, v neveřejném jednání o ní rozhodne Vrchní soud v Praze.\nKudráč obnovu procesu neúspěšně žádal na základě svědectví jednoho muže a záznamu z kamer. "Nebyly předloženy žádné důkazy, které by měly vliv na předchozí rozhodnutí," uvedla předsedkyně senátu Eva Drahotová. Nový svědek podle ní jen neurčitě popisoval události, které se navíc staly až po činu. "Neviděl nic konkrétního," uvedla soudkyně.\nPrůkazný nebyl ani kamerový záznam, jenž sledoval dění nedaleko místa činu. Kudráč za pachatele označil muže, který se na záznamu objevil. Nedokázal ale vysvětlit, jak k tomu dospěl, navíc se muž na záznamu objevil až asi 20 minut po činu. "Byl relativně daleko od místa činu. Z toho, že se procházel, nelze akceptovat jeho (Kudráčovo) vyjádření, že muž páchal trestnou činnost," řekla soudkyně.\nDvaašedesátiletý bezdomovec, který nemohl hýbat nohama a přebýval pod silničním mostem u libereckého Poštovního náměstí, násilnou smrtí zemřel v noci z 2. na 3. srpna 2011. S o dvacet let mladším Kudráčem se znal. Když v noci odmítl jeho žádost o půjčení peněz na pivo, Kudráč mu násilím sebral z kalhot 200 korun. Muž ho kvůli tomu začal urážet a vyhrožoval, že udá Kudráčova syna, který byl v té době na útěku z výchovného zařízení. Kudráč se rozčílil a bezdomovce napadl údery pěstí a kopáním do hlavy. Rány byly tak silné, že oběti vpáčil celou střední část obličeje do lebky.\nO několik desítek minut byl bezvládný muž napaden znovu. Někdo mu zlomil žebra a zapálil ho. V té době bezdomovec ještě žil, podle znalců by však na následky předchozího útoku zemřel, i kdyby nebylo ohně. To, že muže zapálil Kudráč, se soudům nepodařilo prokázat. Stejně tak není prokázané, že útočil s úmyslem bezdomovce usmrtit. Proto jej soudy potrestaly za ublížení na zdraví, nikoliv za vraždu.\nBěhem vyšetřování se Kudrač jednou ke skutku přiznal. To vysvětluje jednoduše. Policisté ho údajně při výslechu napadali a uráželi. K ubití bezdomovce se proto přiznal ze strachu. „Jeden policajt mě házel do skříně. Říkali mi přiznej se ty hubo černá,“ vysvětlil Peter Kudrač. Ten se podle svých slov měl při výslechu pokálet i pomočit. To údajně policisty vůbec nezajímalo. „Všechno to bylo pod nátlakem. Chtěli mě hodit na díru ke krysám, když se nepřiznám,“ doplnil při jednom z jednání Kudrač. Jeho tvrzení před soudem popřel jeden z policistů, který byl přítomen takřka celému vyšetřování.


Banky na Kajmanských ostrovech Seznam top 10 bank na Kajmanských ostrovech\nPřehled bank na Kajmanských ostrovech\nPodle služby Moody's Investors Service je bankovní systém na Kajmanských ostrovech poměrně stabilní. Je za tím několik důvodů -\nInstitucionální rámec a zdravé makroekonomické politiky umožňují ekonomice Kajmanských ostrovů zůstat stabilní.\nDluhové zatížení vlády je poměrně nižší.\nPříjem na obyvatele je poměrně vysoký, což Kajmanským ostrovům brání v šoku z počasí.\nFiskální dohled nad Spojeným královstvím také udržoval Kajmanské ostrovy v dobrých ekonomických podmínkách.\nVzhledem k tomu, že příjem je poměrně vysoký a dluh je vlažný, očekává se, že hodnocení Investiční služby Moody's zůstane podobné i v blízké budoucnosti.\nStruktura bank na Kajmanských ostrovech\nNa Kajmanských ostrovech je celkem 158 bank. Z těchto obrovských počtů bank je většina bank dceřinými společnostmi zahraničních bank. Kajmanské ostrovy jsou také považovány za jedno z předních finančních center na světě. Kolem USA jsou vklady na 80 miliard USD rezervovány prostřednictvím bank na Kajmanských ostrovech.\nMěnový úřad Kajmanských ostrovů vydává zejména následující licence (pokud jde o bankovnictví) podle zákona o bankách a svěřenských společnostech -\nBankovní licence „kategorie A“: Tato licence umožňuje bankám působit na místních i mezinárodních územích. Zároveň mají tyto banky právo poskytovat služby místním i mezinárodním zákazníkům. Pouze 11 bank získalo na Kajmanských ostrovech bankovní licenci kategorie „A“.\nBankovní licence „kategorie B“: Tato licence umožňuje bankám poskytovat mezinárodní bankovní služby pouze nerezidentům území a nabízet domácí bankovní služby pouze rezidentům území. Zbytek bank (přibližně 147 bank) má bankovní licenci „kategorie B“.\nSeznam top 10 bank na Kajmanských ostrovech\nKajmanská národní banka\nMerrill Lynch Bank and Trust Company (Cayman) Ltd.\nAlexandria Bancorp Ltd.\nTrident Trust Company (Cayman) Ltd.\nAlhambra Bank & Trust Ltd.\nVBT Bank & Trust Ltd.\nSackville Bank and Trust Company Ltd.\nPodívejme se každý z nich podrobně -\n# 1. Kajmanská národní banka\nKajmanská národní banka obdržela bankovní licenci „kategorie A“. Byla založena v roce 1974, zhruba před 43 lety. Na konci roku 2016 činila celková aktiva nabytá Kajmanskou národní bankou 1337 milionů USD. Ve stejném roce činil celkový příjem banky 62,46 milionu USD. Poskytuje finanční produkty a služby, jako jsou investiční služby, online bankovnictví, špičkové bankovnictví a správa fondů. Ústředí této banky se nachází v Grand Cayman.\n# 2. Cainvest Bank and Trust Limited\nJedná se o poměrně novou banku na Kajmanských ostrovech. Obdržel bankovní licenci „kategorie A“. V roce 1994 tato banka koupila Intertrust Bank (Cayman) Limited a byla vytvořena Cainvest International Bank Limited. Později, v roce 2015, byl název změněn na Cainvest Bank a Trust Limited. Centrála této banky se nachází v George Town. Tato banka poskytuje privátní bankovnictví a investiční produkty a služby místním i mezinárodním zákazníkům. Působí také v Brazílii, Uruguayi a Argentině.\n# 3. Merrill Lynch Bank and Trust Company (Cayman) Ltd.\nObdržel bankovní licenci „kategorie A“. Tato banka je oblíbená pro provozování operací v bankovnictví a v záležitostech souvisejících s důvěrou. Merrill Lynch Bank and Trust Company (Cayman) Ltd. také pomáhá přidruženým společnostem těchto trustů (kterými mohou být jednotlivci s vysokou čistou hodnotou, klientské korporace nebo finanční instituce atd.). Tato banka také nabízí mnoho bankovních produktů a služeb, jako jsou zajištěné půjčky, devizové transakce, vklady od jednotlivců s vysokou čistou hodnotou atd.\n# 4. Fidelity Bank (Cayman) Ltd.\nJe také držitelem bankovní licence „kategorie A“. Tato banka byla založena v roce 1980, zhruba před 37 lety. Fidelity Bank (Cayman) Ltd. je jednou z nejkomplexnějších finančních institucí na Kajmanských ostrovech. Slouží všem druhům zákazníků - od místních až po mezinárodní zákazníky. Poskytuje širokou škálu finančních produktů a služeb, jako je pojištění, mezinárodní bankovnictví atd.\n# 5. Alexandria Bancorp Ltd.\nJe držitelem bankovní licence „kategorie B“. Byla založena v roce 1990, zhruba před 27 lety. Je to jedna z nejvýznamnějších zahraničních bank na Kajmanských ostrovech. Alexandria Bancorp Ltd. je jediná svého druhu, protože může poskytovat bankovní i svěřenecké služby zahraničním klientům. Společnost Alexandria Bancorp Ltd. se zaměřuje na korporátní a důvěryhodné služby, soukromé bankovnictví a správu majetku.\n# 6. Trident Trust Company (Cayman) Ltd.\nSpolečnost Trident Trust Company (Cayman) Ltd. je držitelem bankovní licence „kategorie B“. Slouží hlavně účetním firmám, makléřským firmám, právnickým firmám, jednotlivcům s vysokým čistým jměním a dalším bankám. Zaměstnávala kolem 800 lidí. Má globální dosah a své zastoupení v Asii, Americe, Africe, Karibiku, na Středním východě a v Evropě. Je jednou z předních finančních institucí na Kajmanských ostrovech a nabízí také služby v oblasti zakládání společností, správy a správy.\n# 7. Alhambra Bank & Trust Ltd.\nTato banka je držitelem bankovní licence kategorie „B“. Nedávno byla založena v roce 2014, pouhé 3 roky. Nabízí širší škálu finančních a investičních služeb. Jeho hlavním zaměřením jsou jednotlivci s vysokým čistým jměním, kteří mohou vložit obrovskou částku na bankovní účty. Alhambra Bank & Trust Ltd. poskytuje služby nerezidentům a stanovili minimální vklad pro jednotlivce s vysokým čistým jměním na 1 milion USD.\n# 8. VBT Bank & Trust Ltd.\nTato banka je držitelem licence pro bankovnictví kategorie „B“. Je pozoruhodným členem burzy cenných papírů na Kajmanských ostrovech. Jedná se o stoprocentní dceřinou společnost VBT Holdings Ltd. Po získání společnosti Venecredit International Banking Ltd. v roce 1998 byla tato banka pojmenována Venecredit Bank & Trust Ltd. V roce 2012 si tato banka změnila název na Venecredit Bank & Trust Ltd. . do VBT Bank & Trust Ltd.\n# 9. Sackville Bank and Trust Company Ltd.\nTato banka je také držitelem bankovní licence „kategorie B“. Toto je soukromá butiková banka. Je to jedna z pozoruhodných butikových bank na Kajmanských ostrovech, která poskytuje svěřenecké služby pro důvěryhodné a podnikové struktury. Nabízí také strategická investiční řešení a služby úschovy. Je to také nezávislá banka.\n# 10. Queensgate Bank and Trust Company Ltd.\nTato banka je také držitelem bankovní licence „kategorie B“. Byla založena v roce 1990, zhruba před 27 lety. Tato banka je členem skupiny Ugland Group of Norway. Queensgate Bank and Trust Company Ltd. se zaměřuje především na poskytování bankovních služeb, investičních fondů, správy důvěry a společností a účetnictví.


Modernizované Suzuki Vitara přijíždí na český trh. Vejde se pod 400 tisíc – AutoRevue.cz\nModernizace čtvrté generace Vitary byla po designové stránce poměrně střídmá. Jiné jsou v podstatě jen chromované prvky na nárazníku, maska chladiče, design litých kol a grafika zadních svítilen. Uvnitř prý najdete lepší, měkčí materiály, nový barevný displej palubního počítače mezi přístroji a doplněny byly rovněž bezpečnostní asistenty. SUV tak nyní umí nouzově brzdit, hlídá pruhy a slepé úhly, rozpozná značky a varuje před vozy křižujícími z bočních ulic.\nHlavní změny se ovšem odehrály pod kapotou, kde teď místo staré atmosférické zážehové šestnáctistovky najdete buď přeplňovaný litrový tříválec BoosterJet o výkonu 82 kW (111 koní), nebo přeplňovaný 1,4litrový čtyřválec o výkonu 103 kw (140 koní). O dříve nabízené dieselové šestnáctistovce bohužel zatím nemáme informace, v novém ceníku se neobjevuje.\nVýbava začíná úplně základním stupněm Comfort, který je na výběr pouze s jedinou specifikací – litrovým motorem, manuální pětistupňovou převodovkou a pohonem předních kol, a to za cenu 394.289 Kč. Standardně se objevují elektricky ovládaná okna vpředu, manuální klimatizace, audio s MP3, CD a Bluetooth nebo černobílý 3,5palcový displej na přístrojové desce. Nutno podotknout, že litrová motorizace bude u Vitary dostupná až v průběhu října.\nVitara s větší čtrnáctistovkou, manuální šestistupňovou skříní a pohonem předních kol pak startuje ve výbavě Premium na ceně 456.900 Kč. Za variantu s automatickou skříní si obecně připlatíte 43.000 Kč, kdežto pohon všech kol navýší tuto základní cenu o dalších 65.000 Kč. Vitara s těmito možnostmi tak může ve výbavě Premium vyjít na až na 564.900 Kč.\nStandardně je poté Vitara vybavena denním LED svícením, automatickou klimatizací, elektricky ovládanými okny vpředu i vzadu, vyhřívanými sedačkami vpředu, 4,2palcovým displejem na přístrojové desce nebo 17palcovými disky z lehké slitiny. Výše zmíněný balíček bezpečnostních a asistenčních systémů je poté standardně dodáván jen u variant s pohonem 4x4.\nStřední úroveň výbavy Elegance je dostupná pouze u Vitary s motorem 1,4 a manuální převodovkou. Cena zde začíná na 501.900 Kč, přičemž se zvoleným pohonem 4x4 mluvíme o 549.900 Kč. V Eleganci dostanete navíc třeba ozdobnou lištu na palubní desce, adaptivní LED světlomety, stěrače s dešťovým senzorem, adaptivní tempomat, elektricky sklopná zrcátka se směrovkami či leštěná 17 palcová kola.\nVrcholem nabídky je výbava Elegance Panorama, která je k dispozici u Vitary s motorem 1,4 a automatickou i manuální převodovkou – obě specifikace přitom začínají na stejné ceně 569.900 Kč. Respektive s pohonem všech kol a výhradně automatem na 612.900 Kč. Plně vybavená Vitara pak zaujme hlavně velkým panoramatickým střešním oknem a praktickou maličkostí je i odkládací schránka na brýle.\nSuzuki Vitara – nabízené motory a výbavy\nPřevodovka 5M 6A 6M 6A\nPohon 4x2 (4x4) 4x2 4x2 (4x4) 4x2 (4x4)\nZdvihový objem [cm3] 998 998 1373 1373\nTočivý moment [N.m/min] 170/2000-3500 160/1800-4000 220/1500-4000 220/1500-4000\nMaximální rychlost [km/h] 180 180 200 200\nZrychlení 0-100 km/h [s] 11,5(12,0) 12,5 9,5(10,2) 9,5(10,2)\nKomb. spotřeba [l/100 km] zatím neuvedeno zatím neuvedeno 5,8(6,1) 5,9(6,3)\nCena Comfort [Kč] 394.289* - - -\nCena Premium [Kč] 430.689*(491.329)* 474.249* 456.900 (521.900) 499.900 (564.900)\nCena Elegance [Kč] - - 501.900 (549.900) -\nCena Elegance Panorama [Kč] - - -\n(569.900) 569.900 (612.900)\n* Předběžné ceny, verze dostupné během října 2018\nTémata článku: SUV, Suzuki, Ceny, Český trh, CES, Suzuki Vitara, Ceníky, Vitara, Bezpečnostní systém, Čtvrtá generace, Modernizovaná verze, Automatická klimatizace, Palubní počítač, Zdvihový objem, Adaptivní LED, Lehká slitina, Točivý moment, Dobrý materiál, Předběžná cena, Vitary, Motor, Dešťový senzor, Pohon, Grafika, Automatická převodovka\n1. 10. 2018 14:34 šofér Hmmm, tak Vitara je velké auto? 4170mm, váha 1200...\n30. 9. 2018 17:54 rickardo diesel byl jen 1,6 , ta 1,4 byla turbo benzín,...\n30. 9. 2018 11:02 stan61 Ano,Vitara měla jak dieselovou atmosférickou...\n30. 9. 2018 8:02 petrumr diesel asi skončil.\n30. 9. 2018 8:01 petrumr že by v neděli bych kamošovi zase řekl, proč si...


Taggart (1983) [TV seriál] - Špatná medicína (2010), 27. série - 1. díl - Bad Medicine - FDb.cz\nŠpatná medicína (2010) - 1. díl (27. série)\nTaggart: Špatná medicína\n46 minut, epizoda 105.\n„Brutální vražda mladého muže otřese i zkušeným inspektorem Burkem. Nová epizoda z britského kriminálního cyklu“\n<< Předchozí díl 105 z 110 dílů Následující díl >>\nObsah filmu Špatná medicína\nV opuštěné továrně je nalezen mrtvý mladík, jehož tělo nese známky surového mučení, které ukončily až dva výstřely z nastřelovací pistole do hlavy. Vrchní inspektor Burke usuzuje, že by se mohlo jednat o vyřizování účtů mezi příslušníky podsvětí. Záhy se však ukáže, že mladý muž byl čerstvý absolvent medicíny Scott Clarkson, což otevírá nové otázky. Co například znamenala záhadná písmena, která si podle zjištění nové posily glasgowské kriminálky, mladého patologa Duncana, krátce před smrtí vlastnoručně vyškrábal na předloktí? A proč jeho přítelkyně Lucy lhala, když tvrdila, že se již delší dobu neviděli? Do města navíc příjíždějí dva...\nV opuštěné továrně je nalezen mrtvý mladík, jehož tělo nese známky surového mučení, které ukončily až dva výstřely z nastřelovací pistole do hlavy. Vrchní inspektor Burke usuzuje, že by se mohlo jednat o vyřizování účtů mezi příslušníky podsvětí. Záhy se však ukáže, že mladý muž byl čerstvý absolvent medicíny Scott Clarkson, což otevírá nové otázky. Co například znamenala záhadná písmena, která si podle zjištění nové posily glasgowské kriminálky, mladého patologa Duncana, krátce před smrtí vlastnoručně vyškrábal na předloktí? A proč jeho přítelkyně Lucy lhala, když tvrdila, že se již delší dobu neviděli? Do města navíc příjíždějí dva detektivové z Londýna, kteří ve svém rajonu řeší podobný případ vraždy nastřelovací pistolí. Je krajně nepravděpodobné, že by použití takto neobvyklé vražedné zbraně bylo pouhou náhodnou shodou okolností. < Zobrazit méně\nBlythe Duff ..... detektiv seržant Jackie Reidová \nJohn Michie ..... detektiv inspektor Robbie Ross \nAlex Norton ..... detektiv šéfinspektor Matt Burke \nKevin O'Loughlin ..... Scott Clarkson\nDavood Ghadami ..... Duncan Clark\nFinlay Welsh ..... pan Clarkson\nReece Dinsdale ..... detektiv inspektor Mike Casey \nSteve John Shepherd ..... detektiv seržant Moretti \nJames Anthony Pearson ..... Gordon Watts\nEmma Campbell-Jones ..... Katie Wallisová\nTam Dean Burn ..... Tommy Gallagher \nSteven Duffy ..... Danny Kerr\nSiobhan Redmond ..... vrchní superintendant Karen Campbellová \nZobrazit všechny herce a tvůrce filmu Špatná medicína >\nJiž tradičně dost dobře natočená detektivka, kdy divák odhalí vraha dříve, než skotská mordparta. Když trochu seriál srovnám s naší detektivní potencí, vraždí se ve Skotsku, vraždí se i u nás ale proč ta naše produkce kulhá za tou zahraniční. Ale mimo těch komediálních. Snad jenom ta Expozitura je blýskání na lepší časy..


3 jednoduché recepty pro grilování | OKAY.cz\nNacházíte se zde: OKAY »Rady a tipy »3 jednoduché recepty pro grilování\nGrilování neodmyslitelně patří k oblíbeným venkovním činnostem během příznivého počasí. Grilované maso, ryba, zelenina nebo třeba sýr, dobré pečivo, k tomu skvělý dip a třeba domácí bezinková limonáda. Přinášíme tři jednoduché recepty pro grilování, které z vás udělají dokonalého hostitele.\nZákladem je samozřejmě gril. Pokud máte k dispozici zahradu, gril je téměř nutností. Ať už modernější a stále oblíbenější plynový gril, nebo časem prověřená klasika, tedy stolní gril. Někdo se nedokáže vzdát grilování na dřevěném uhlí především z obavy, že na plynu to „není ono“. Nemusíte se bát, chuť totiž vynikne téměř identicky a rozdíl nepoznáte. Pokud nemáte k dispozici zahradu ani terasu, kam byste gril umístili, nezoufejte. Kontaktní gril udělá podobnou službu jako zahradní gril a grilovaných dobrot se tak nemusíte vzdát ani v tomto případě. Stačí jej totiž zapojit do elektrické sítě a grilování může začít.\nZákladem pro přípravu skvělého burgeru je maso a žemle. Na dva burgery budete tedy potřebovat:\n300─400 gramů mletého předního hovězího,\n2 burgerové žemle,\nzeleninu dle chuti,\nPříprava není tak složitá, jak si možná myslíte. Z mletého masa si vytvoříme asi 1,5–2 centimetry vysoké placky. Pomoci si můžeme tvarovačem na burgery, díky kterému bude každý kousek stejně velký. Takto připravené burgery dáme na rozpálený gril – u zahradního grilu grilujeme asi 3 až 4 minuty z každé strany dle požadovaného stupně propečení, na kontaktním grilu může být tato doba o něco kratší. Zatímco se maso griluje, připravíme si žemle. Je možné si koupit již hotové, ale ani příprava domácích žemlí není žádný oříšek. Rozkrojené žemle můžeme prohřát na grilu, položíme na ně sýr, maso, které osolíme a opepříme, naskládáme zeleninu, přidáme dip nebo majonézu, přiklopíme druhou polovinou žemle a je hotovo.\nOKAY tip: Ke grilování patří kvalitní potraviny a ty je potřeba správně skladovat. Přečtěte si náš článek Jak skladovat potraviny.\nPokud byste raději nějakou lehčí variantu grilování a máte rádi ryby, grilovaný pstruh je velmi rychlý a chuťově výborný. Příprava není vůbec náročná. Na dvě porce si připravte:\n2 čerstvé vykuchané pstruhy,\nolej na potření.\nVykuchané ryby důkladně umyjeme, osolíme a opepříme, a to i zevnitř, pokapeme citrónovou šťávou, dovnitř dáme snítky tymiánu s rozmarýnem. Takto nachystané ryby necháme v alobalu aspoň hodinu odležet, aby pěkně voněly po bylinkách. Ryby grilujeme na přímém žáru asi 12 minut z každé strany, dokud není kůže dozlatova. Pro lepší manipulaci při otáčení ryb je dobré použít rošt určený na grilování ryb. Na kontaktním grilu nastavíme střední teplotu. K pstruhům doporučujeme podávat čerstvé pečivo a/nebo zeleninu a jogurtový dip.\nOKAY tip: Ke grilování patří kvalitní potraviny a ty je potřeba skladovat v kvalitní lednici. Podívejte se na naši nabídku lednic.\nGrilovat se dá prakticky jakákoliv zelenina, je tedy jen na vaší chuti, čemu dáte přednost. Zelenina se griluje na vysokém žáru a dobře rozpálenému grilu. Ingredience jsou velmi jednoduché:\nzelenina – paprika, lilek, čekanka, žampiony, cuketa, chřest, rajčata aj.,\nolivový olej na potírání,\nZeleninu očistíme, nakrájíme na silnější plátky, potřeme olejem a dáme na rozpálený gril. Grilujeme z obou stran asi 5 minut. Po sejmutí z grilu osolíme a opepříme, můžeme ještě zakápnout trochou oleje. Grilovaná zelenina se skvěle hodí jako příloha, ale také jako samostatný chod. Chuť ještě podtrhne například česnekový nebo jogurtový dresing.\nReceptů na grilování je celá řada a na své si přijde každý, ať už dáte přednost masu nebo zelenině. Díky nejrůznějším variacím a alternativám může být každé vaše grilování jedinečným kulinářským zážitkem, ať už na zahradě, nebo v kuchyni vašeho panelákového bytu.


Norsko 2009 - 3. díl\n163 Hostů, 0 Uživatelů\nVydáno dne 23. 03. 2009 (2335 přečtení)\nV Rorosu + start\nStředa (4.února 2009)\nCelé dopoledne nosíme věci ze srubu do prudkého kopečka k autu. Je to nekonečné a zabere to dvě hodiny. Jindra provizorně upíná jeden z popruhů, kterým přivazujeme sáně k vleku. Gulit kus jednoho popruhu užral a ten kousek teď chybí. Ale Jindra si ví se vším rady a zkrácený popruh váže k oji vleku. Já spolu s Atleho ženou vláčíme 3 pytle psích hovínek do lesa, kde je vysypeme na hromadu a na jaře z toho Atle udělá ekologicky humus.\nV 10.45 hodin se loučíme a děkujeme za vše a odjíždíme směr Roros. Atle vyrazil již před půl hodinou. Víme ale kudy jet, takže pomalu vyrážíme za ním. Dle Atleho rady volíme delší, ale rovinatější trasu. A dobře děláme. Čeká nás nějakých 300 km a čtyřkolka trochu zlobí. Občas nespíná. A to je problém. Silnice je jeden led. Auta zde v Norsku mají všechna kola vybavena hřebíkama. A to my nemáme a ještě blbne čtyřkolka. Dělá nám problém se s těžkým vlekem rozjet př. na semaforu. Vlek za náma plave až hrůza. Proti nám to valí kamióny a zvedají oblaka prašanu až několik vteřin nevidíme nic. Je to docela horor. Ještěže Jindra dobře řídí. Řídit já, tak jsme asi každou chvíli ve škarpě. Opět již tradičně svítí rezerva, a tak tankujeme u nejbližší malé pumpy, kde neberou karty. Takže platíme kešem. Plná nádrž = 500NOK. Po 4 hodinách jízdy vidíme Atleho venčit na jednom z mnoha odpočívadel.\nMy jedeme ještě kousek a venčíme také. Trochu sněží. Máme to asi 100km do Tynsetu a odtud ještě 50 km do Rorosu. 300 km nám trvá 6 hodin jízdy. Atle nás před Tynsetem dojíždí, a pak už se drží až do Rorosu za námi. Spolu s ním projíždíme Roros a Atle nám zhruba vysvětluje směr, kde máme parkoviště pro F400. Jeho parkoviště pro F600 je totiž jinde. Jsem z toho zmatená. Nejprve nemůžeme najít hotel, kde je sekretariát závodu. Když ho konečně najdeme, tak se dozvídáme, že ze sekretariátu zde ještě nikdo není - až zítra. A my máme údajně přes Atleho zajištěno ubytování právě přes sekretariát. Jenže když tu nikdo není, tak nemáme kde bydlet. Všechny kempy v Rorosu jsou jinak plné. Jindra si z toho hlavu nedělá, zachovává klid. To zase já - ženská - blázním a zmatkuju. Nedokážu se dobře domluvit anglicky. Jindra je v pohodě - ten mě vždycky někam vyšle, ať se zeptám. Jo, já se zeptám, ale co mi ten dotyčný odpoví už rozumím tak ze třetiny. Ostatní si domýšlím, a to je problém. Sháníme ubytování. Nakonec nám Atle poradil nějaký kemp za městem.\nVydáváme se tam a světe div se - mají volno. Platíme ubytování na 7 dní. Jsou tu nějací slovenští řemeslnící a dost nám pomáhají se zde dorozumět. Auto se psama můžeme nechat přímo naproti oknům pokojíku. Bereme věci do pokoje a venčíme a krmíme psy. Je devět hodin večer a já jsem úplně grogy. Aspoň že slyšíme slovenštinu, hned je líp. Mě už z té norštiny a angličtiny třeští hlava. Před půlnocí ještě venčíme hafíky a jdeme spát. Jindra zkouší bezdrátové připojení k internetu a daří se. Tak hned kouká na stránky závodu a co je nového doma. Byl to dnes náročný den a zítra to bude ještě hektičtější.\nČtvrtek (5.února 2009)\nJindra ráno vypálí z postele a honem, honem - jde se zařizovat. Já mám depku sotva pomyslím na to, na co všechno se musíme dnes dopátrat. V první řadě je nutné domluvit razítko od veterináře, že jsme v neděli odčervovali. Ihned po venčení pejsků odpojujeme vlek a autem jedeme cca 2 km na sekretariát.\nTam už v plném proudu probíhá registrace šestistovkařů. Hvězda celého závodu Robert Sorlie je obletován novináři a venku u psů poskytuje interview. Kupujeme 2 mapy (po 150 NOK) a hned do jedné zakresluju trasu závodu. Potkáváme zde také Atleho a ptáme se na veterináře. On říká, že ten jeho zde ještě není - až během dne. Tak tedy jedeme zpět na hotýlek. Připravujeme napájení pro psy. Po desáté opět kvačíme zpět na sekretariát. Zde se ptám nějakého veterináře a vysvětluju mu co potřebujeme. Veterinář tvrdí, že když on neviděl jak my odčervujeme, tak to bude problém dostat razítko o odčervení. A jéje. Jediná spása naše je Atle. Ale nyní má povinný meeting před startem, a tak jedeme zpět ke psům a vaříme si jídlo. Kolem druhé hodiny, kdy by už mělo být po meetingu vyhledáváme Atleho. Naštěstí je na stake-outu. Pochopí, že máme trable s razítkem a telefonuje svému veterináři. Problém je vyřešen - máme jet zpět na sekretariát a hlásit se k fousatému veterináři s "anténkou" na kulichu. Tak zase valíme na sekretariát - pokolikáté už dneska?\nA opravdu. Dotyčného veterináře odchytíme a vysvětlujeme, že jsme ti musheři z Čech od Atleho. Ochotně potvrzuje odčervení našich psů. Jen si ponechá psí pasy u sebe a až bude mít chvíli, tak musí do svého auta pro razítko. Jindrovi spadl kámen ze srdce až to bylo slyšet. Jdeme tedy do města juknout, zda by se nedalo někde sehnat lano, které potřebujeme na sáně pro jejich případné zachycení, kdyby člověk spadnul a sáně mu ujeli. Prolézáme místní obchoďák a hlavní obchodní uličku, ale po laně ani vidu ani slechu. Jelikož už je dost hodin, tak se vracíme na sekretariát vyzvednout si snad už potvrzené a orazítkované europasy na psy. Je to dobrý - vše oštemplováno a veterinář za to ani nic nechce. Tak tedy thank you very much. A hurá ke psům. Jindra telefonuje s Katkou Palečkovou, která by měla dnes večer dorazit do Rorosu a na zítra nám pomoct s tlumočením. Dále by nám měla přivézt granule a odvézt si sáně, které vezeme s sebou z Čech. Ale vše je zase jinak. Kátě po cestě ze Švédska sem odešlo turbo a má nepojízdné auto. Čeká na odvoz a do Rorosu nedorazí. Zase jsme nahraný. Ale Jindra má spásné řešení. Volá krajanovi Tomáši Nevřelovi, jež tady žije a dělá pomocníka Ketilu Rejtanovi. Číslo sehnal na internetu, neboť Tomáš je přihlášen na F400. Žádáme ho o pomoc hlavně s překládáním na zítřejší meeting. Setkáváme se s vřelým zájmem a Tomáš nás zve k sobě do nedalekého příbytku. Pracuje a bydlí u Ketila nějakých 20 km odsud poblíž městečka Os. Tak tedy rychle nakrmit pejsky a honem do auta a tradá na výlet. Za 20 minut jsme tam.\nNavedly nás šipky "Alaskan husky tours" Vjíždíme do kenelu čítajícímu asi 60 psů. Tomáš nás vítá v pracovním. Zrovna jde krmit svoje svěřence. Na dřevěných sáňkách samochodkách veze lodnu se žrádlem pro 57 psů. Psinec se skládá jako všude jinde na severu ze samostatných boudiček a kolem pobíhajících na řetízku uvázaných psů. Misky má každý hafan na stojánku připevněném na boudičce. Krmení tolika psů zabere pouhých 10 minut. Neuvěřitelné. Tomáš rejduje se sáňkama mezi boudama a každému psu nabere plnou naběračku masa a granulí. Šup šup a je hotovo. Prostor kenelu je osvětlen dvěma halogeny na vysokých sloupech. Venku vidíme připraveny desatery sáně pro turisty. Pejsci jsou nakrmení a my jsme pozváni na čaj. Tomáš má pokoj v domě hned vedle hlavního příbytku Ketilovi rodiny. Je zde dílna na opravu saní, přípravna žrádla pro psy, místnost s oblečením, botami a dalším vybavením pro turisty. V patře se pak nachází malý byteček pro doghandlera. Mezitím co pijeme jeden čaj za druhým (celkem 3), tak si povídáme o psech, závodě, poměrech v Čechách a v Norsku, o našich začátcích se psy, o kamarádech,… Domlouváme se rovněž na zítřek, abychom se sešli při registraci a zjistili pár podrobností, které neví ani Tomáš. Týká se to hlavně vybavení a dovážky proviantu na checkpointy. Tomáš přeci jen speakuje anglicky desetkrát líp jak my. Během návštěvy několikrát volá i Katka Palečková a zařizuje pro nás aspoň dva pytle granulí Troll. Měla nám je přivézt - bez nich nemají psi zítra co žrát. Naštěstí Troll sponzoruje Femund race a dealer přítomný v místě startu má nějaké pytle s sebou. Tudíž nám je přiváží k hotýlku a nechává u vleku. Jen tak na zemi. Vůbec tady v Norsku nikdo nic nevezme. Běžně necháváme odemčené auto, věci pro psy venku u vleku, odemčený pokoj s foťákem, počítačem a dalšími věcmi, lidé si nechávají plné tašky před obchodem když jdou nakupovat,…u nás nemyslitelné. Ale člověk si na to lehce zvykne. Asi pro to, že by si přál, aby to tak bylo normální i u nás. Kolem půl desáté večer odjíždíme od Tomáše. Hlavně Jindra je v povznesené náladě - konečně sehnal někoho, kdo nám pomůže se dorozumět. V deset večer ještě venčíme pejsky. Pak zalejzáme do hotýlku a vaříme si večeři. Braťja slováci nás zvou na drink - skotská whisky. Lahvinka výjde na 1.500 Kč, lahev piva na 70 Kč. Jediný krám s lihovinami v Rorosu má otevřeno do 15-ti hodin ve všední den, o weekendu zavřeno. Povídáme si se slovákama asi hodinu. Pak se jdu sprchovat do fajnové koupelničky s vytápěnou podlahou. To je pošušňání. Žádná zima na nohy. Jindra okamžitě chrní. Přiznal, že minulou noc se nervoval a nezahmouřil oko. Dnes se mu ulevilo od starostí, a tak spí jako mimino. Tak ahoj zítra.\nPátek (6.února 2009)\nDen D. Tak dneska to vypukne. Ráno zvolna vstáváme. Zatím si nepřipouštíme pocit že následující 3 dny si o spaní můžeme tak leda nechat zdát. Kolem 10. hodiny jedeme na prezentaci na sekretariát. Bereme s sebou "železnou zásobu" granulí pro psy - je to 8 pytlíků s 0,5 kg granulí pro psa. Celkem tedy 4 kg nedotknutelného jídla pro psy, jež musíme dovést do cíle. Já i Jindra máme o pár deka víc. Pořadatel nám balíček zalepí páskou a už na něj nesmíme sahat a měnit obsah. Platíme 200 NOK za startovní číslo. Když ho pak v pořádku vrátíme, tak peníze dostaneme zpátky. Dále dáváme 50 NOK za zakoupení musherské licence. Tuto licenci mají jen norští závodníci a ostatní si jí zkrátka zaplatí. Dokresluju ještě trasu závodu do druhé mapy. Vypisujeme veterinární handbook. Náš již "starý známý" veterinář nám prohlídne psí europasy a zapíše si datum vakcinace. Usmívá se na nás a vše je OK. To jsme rádi. Je nám dohromady přidělen doghandler Espen. Umí anglicky, a tak si jakžtakž rozumíme. Domlouváme se s ním, že ho nyní nepotřebujeme a ať příjde až večer na šestou nám pomoct se startem. Čekáme na Tomáše Nevřelu. Když se zaregistruje i on, tak se přesouváme do Roroského gymnázia na mushermeeting. Vítají závodníky, promlouvá starosta Rorosu, ředitel závodu, hlavní veterinář a pak se probírají pravidla. Bohužel téměř vše je v norštině. Tahle chrochtající řeč občas použije spíš německý výraz, ale do angličtiny má daleko. Takže máme smůlu. Holt budeme vycházet z toho co už víme. Kolem druhé hodiny jsme už zase zpátky v hotýlku a krmíme psy, dobalujeme věci do saní a nervozita na nás začíná doléhat. Trochu se i najíme, ale oba s Jindrou tomu moc nedáváme. Tak jo, máme vše a jdeme na věc. Saně nahoru na vlek a hurá do místa startu.\nNajdeme si tam místečko a ještě porcujeme maso a snacky do pytlů. Také si nějaká paní přišla vyzvednout sáně pro Káťu Palečkovou. No sláva, nevíme co by jsme si s nima během závodu počali. S autem a vlekem bude totiž za námi na jednotlivé checkpointy popojíždět náš pomocník Espen. Jindra Espenovi dává ještě nějaké peníze na naftu. Kolem šesté se přesouváme bezprostředně ke startu tak, jak nás navádějí pořadatelé. Jedno auto hezky za druhým. Naštosovat těsně vedle sebe. Mám startovní číslo 91, Jindra 111. Sundaváme sáně z vleku a zabalené vypadají dost děsivě narvané. Ale není co ubírat. Postupně se střídáme ve venčení psů kolem vleku, oblíkáme jim už postroje. Jindra jde ještě pro radu k Tomášovi ohledně botiček. Nazout, nenazout?! Lehce sněží a moc nemrzne, je jen mínus 10, takže rozhodujeme, že podmínky jsou obdobné jako u nás, nový sníh není přemrzlý a nebude tudíž ostrý. Neobouváme. Kontrola výbavy. Sakra. Vyndaváme a ukazujeme postupně vše dle seznamu. Totálně jsme si zase rozhrabali vak. Ach jo. Nejdřív já, pak Jindra. Jindra nemůže najít kompas, tak hrabe a hrabe. Sláva, našel ho. Tak snad už nám dají pokoj. Zase všechny věci rovnáme a zapínáme vak saní. Startuju ve 20.28 h a Jindra 20 minut po mě. Ještě udílíme poslední pokyny Espenovi. Bude se také starat o Jindrova Dalase, který nepoběží. Začínám zapřahat. Poslední Esterku. Projedeme podél aut až ke startovnímu koridoru. Vrhají se na mě asi 3 pomocníci a navádějí mě na startovní čáru. Halogeny, muzika, lidi na tribunách, do mikrofonu hulákání, že jsem z České republiky. Esterka se drží a nekouše. Tři, dva, jedna..go! Přes silnici, pod jeden most, pod druhý most a ticho. Pláň. Nasazuju brýle. Rozjasňují tmu a nesněží mi do obličeje. Psi mastí, stojím na dečce.\nZpomalte trochu, cesta je ještě sakra dlouhá! Dvě zatáčky a najíždíme na širokou zvlněnou cestu směřující na západ od Rorosu. Postupně mě předjíždí několik spřežení. Asi po hodině jízdy najíždíme na první větší jezero Rismosjoen. Trať je značená bambusovými tyčkami s nalepeným reflexním proužkem širokým asi 3cm. Je vidět od jedné ke druhé. Tyčky jsou vždy vlevo od trati. Je to důležité, protože hlavně později na pláních by se psi, sáně i musher na druhou stranu od tyčí bořili po kolena ve sněhu. Žádné jiné značky nejsou. Zhruba po 10-15 km je vždy jedna modrá značka s písmenem F. Abychom věděli že jsme na trase závodu Femundlopet. Chvíli houpavým lesíkem a zase šup na jezero Rambergs-sjoen. Předjíždí mě jeden "rychlík" za druhým - samá norská spřežení. Vjíždíme opět do lesíčka. Už z dálky jsou vidět plápolající světýlka. U lesíka stojí hlouček lidí. Cedule "hot dog". Šup - vrazí mi do ruky jeden párek v těstíčku. Hltám to teplíčko do sebe. Zase se vlníme břízkovým a borovicovým lesíčkem. Jedu za jedním musherem. Náhle špatně odbočil. A Esterka za ním. A za náma ještě jeden musher. Ten co je přede mnou začíná vybalovat jídlo a dává psům pauzu. Já stojím, protože zezačátku nechápu, že svačí. Ten za mnou to ale vidí a předjíždí mě. Rychle tedy za ním. Psi jen nakouknou do misek ostatním chlupáčům a jedeme dál. A pak už vjíždíme na nekonečné jezero Femund. Fučí a sněží. 30 km trailu po jezeře. Předjíždí mě další vláček musherů a mezi nimi Jindra. Jen zahaleká na pozdrav a upaluje dál. Fík, která hárá, začíná stávkovat. Cuká se a sedá si na zadek. Dělá to každý kilometr. Musím na ní řvát. Už zase má ty svoje stavy. Sotva se rozjedeme, tak za chvíli kvůli ní stavím. Je to na nervy. Ale už sjíždíme z jezera a čeká nás jen pár kilometrů lesíkem. Jsme na 1.checkpointu v Tufsingdalu.


Odškodňovací zákon nebude. Poslanci smetli návrh ze stolu - tn.cz\nOdškodňovací zákon nebude. Poslanci smetli návrh ze stolu\n28.1. 2021 8:22\nMimořádná schůze poslanecké sněmovny skončila ve čtvrtek pro opozici nezdarem. Zákonodárci neodhlasovali ani její program a po čtyřhodinové diskusi odešla trojkoalice ODS, TOP 09 a lidovců s nepořízenou.\nJednání o odškodňování těch, kterým epidemie koronaviru nabourala podnikání, se ve sněmovně nakonec nekonalo. Poslanci totiž neschválili program schůze, a tak mimořádné jednání ve čtvrtek skončilon, aniž začalo. Pro program schůze zvedlo ruku jen 30 z 92 přítomných poslanců.\nODS, lidovci a TOP 09 lobbovali hlavně za přijetí zvláštního odškodňovacího zákona. Ten je podle nich potřebný hlavně proto, aby podnikatelé dopředu věděli, s jakými kompenzacemi vůbec mohou počítat.\nMinisterstvo spouští ošetřovné za listopad, bonusy můžete kombinovat\nDalším bodem měla být korespondenční volba ze zahraničí. Tedy pro občany ČR, kteří ale žijí v cizině a cesta k volebním urnám je pro ně složitá. To se však nelíbilo například hnutí SPD, které se opřelo o spory kolem nedávných prezidentských voleb v USA.\nTo, že sněmovna se korespondenčním volbám vůbec nevěnovala, rozčililo do běla senátora Tomáše Czernina (TOP 09). "Sprostota, s níž poslanci přehlížejí práva občanů žijících v zahraničí, je do nebe volající," uvedl na adresu členů ANO, KSČM, SPD a Trikolory, kteří schválení programu zablokovali.\nPoukázal na to, že krajané každý rok přinesou do České republiky 90 miliard korun. "A většině sněmovny nestojí za debatu! Nemám slušná slova," prohlásil senátor na svém twitterovém účtu.\nProti čtvrteční mimořádné schůzi byli i komunisté. Předsedovi Vojtěchu Filipovi se například nelíbilo, že by schůze nahradila pravidelné interpelace na ministry. Poslanci se znovu sejdou v pátek. To už ale budou pokračovat v řádné schůzi dolní komory parlamentu.\npolitika, mimořádná schůze, Poslanecká sněmovna, poslanci, odškodnění, volby, návrhy, novela


Práce: Pracovník pro úklid hotelových prostor Nový Kostel, Karlovarský kraj - 116 nabídek práce | Jooble\nPráce Pracovník pro úklid hotelových prostor Nový Kostel, Karlovarský kraj\nÚklid kancelářských prostor a sociál. zařízení CHEB\nDorfner s.r.o. - Cheb\nInformace Nabízíme práci na zkrácený úvazek. Jedná se o úklid kancelářských prostor a sociál. zařízení. na 5 hodin denně, od pondělí do pátku. Pracovní doba je od 10:30 hod do 16:00 (vč. půlhodinové pauzy). 1x za 14 dní vychází víkend - na dvě hodiny denně. Co od vás očekáváme...\nRecepční - hotelový/á\nPracovní doba: krátký dlouhý týden - 7,00-19,00 hodin. Pracovní doba lze upravit dle dohody. Požadujeme dobrou znalost německého jazyka Nabízíme: pravidelné měsíční prémie, finanční bonusy, stravování hrazené zaměstnavatelem, příjemný pracovní kolektiv. Jazykové kurzy...\nPanorama-VVM s.r.o. - Cheb\nInformace Místo výkonu práce: Hlavní třída 42, 353 01 Mariánské Lázně. Pracovní poměr na dobu určitou (1 rok) - poté možné prodloužení. Nástup možný ihned. Náplň práce: konzultační činnost při zprovoznění hotelu. Požadujeme: znalost RJ, AJ. Kontakt pro zájemce: NUTNÝ prvotní...\nPracovní doba: krátký dlouhý týden-7, 00-19, 00 hodin. Pracovní doba lze upravit dle dohody. Požadujeme dobrou znalost německého jazykaNabízíme: pravidelné měsíční prémie, finanční bonusy, stravování hrazené zaměstnavatelem, příjemný pracovní kolektiv. Jazykové kurzy hrazené...\nInformace Přijmeme pracovníky úklidu pro úklid prostor potravinářské výroby (kanceláře, zázemí atd.) Pracoviště: Klimentov (Velká Hleďsebe u Mariánských Lázní) Pracovní doba: 6:00-12:00, Po-Pá V případě zájmu volejte: Marcela Bussová 727813944 Jedná...\nRecepční - hotelový/á - Mariánské Lázně\n...Volné místo Recepční - hotelový/á ve společnosti OLYMPIA Hotel, s.r.o. . Pracoviště se nachází na adrese Ruská 88/8, Mariánské Lázně, 353 01 Mariánské Lázně 1. Jedná se o práci na plný úvazek / min. 37,5 hod. týdně (turnusové služby) s počátečním platem / mzdou...\nŠéfkuchaři v hotelové restauraci - zástupci šéfkuchaře / Šéfkuchaři v hotelových restauracích\nHotelový/á manažer/ka / Řídící pracovníci v hotelích\nMísto výkonu práce: Hlavní třída 42, 353 01 Mariánské Lázně. Pracovní poměr na dobu určitou (1 rok) - poté možné prodloužení. Nástup možný ihned. Náplň práce: konzultační činnost při zprovoznění hotelu. Požadujeme: znalost RJ, AJ. Kontakt pro zájemce: NUTNÝ prvotní telefonický...\nPracovní doba: krátký dlouhý týden 7-19,00 hodin. Nabízíme: pravidelné měsíční odměny, finanční bonusy, příplatky, stravování hrazené zaměstnavatelem, poskytujeme ubytování s dotací zaměstnavatele. Požadujeme: praxi v oboru, schopnost vést kolektiv. Nástup možný dle dohody...\nHotelový/á manažer/ka - Mariánské Lázně\n...Firma Panorama-VVM s.r.o. hledá pracovníky na pozici Hotelový/á manažer/ka . Jedná se o práci na plný úvazek s platem 25 000 - 30 000 Kč . Minimální požadované vzdělání je vysokoškolské, dále pak požadujeme: angličtina, ruština. Místo výkonu práce je Hlavní třída...\nRecepční - hotelový/á / Recepční v hotelích a dalších ubytovacích zařízeních\nPracovník/pracovnice úklidu v prodejně - Mariánské Lázně\nISS Facility Services s.r.o. - Cheb\n...Do nákupního střediska v Mariánských Lázních hledáme pracovníky úklidu na DPP. Práce je vhodná i pro absolventy, osoby na mateřské/... ...PRÁCE NA HPP Náplň práce: - úklid kancelářských a veřejných prostor obchodního střediska v Mariánských Lázních Co od vás očekáváme...\nÚklidový pracovník/úklidová pracovnice do elektrárny u Sokolova\nISS Facility Services s.r.o. - Březová, okres Sokolov, Karlovarský kraj\nInformace Do našeho týmu hledáme vhodné pracovníky na úklid v industriálním objektu v obci Březová, u Sokolova. Místo výkonu práce: Březová - Elektrárna Tisová Pracovní doba: dohodou Náplň práce: - ruční mytí výrobní podlahy a strojové mytí - otření a...\nÚKLIDOVÝ PRACOVNÍK, Cheb - Albert\nAtalian Cz s.r.o. - Cheb\nÚklidový/á pracovník/ce - Cheb\n...Volné místo Úklidový/á pracovník/ce ve společnosti Petr Fiala - velkoobchod s drogérií s.r.o. . Pracoviště se nachází na adrese... ...Zkrácený úvazek 15-20 hod/týdně. Náplň práce: úklid kancelářských prostor a veřejných prostor v budově v odpoledních hodinách. Požadujeme...\nŘidiči údržbáři / Pomocní pracovníci údržby budov a souvisejících prostor\nPOUZE pro osoby se zdravotním postižením (1. -3. st. invalidity. Zkrácený prac.úvazek 4-6 hod.denně v rozmezí 7,00 - 13,00 hod. Mzdové ohodnocení 13500,- při plném úvazku. Jedná se o místo řidiči - údržbáři v Chebu (drobné údržbářské práce a nákup zboží pro potravinářský...\n...neurčitou. Nástup možný ihned. Mzdové ohodnocení: 120,- Kč/hod až 140,- Kč/hod. Zkrácený úvazek 15-20 hod/týdně. Náplň práce: úklid kancelářských prostor a veřejných prostor v budově v odpoledních hodinách. Požadujeme: bezúhonnost, samostatnost. Kontakt pro zájemce: POUZE...


Hotely Elâzığ od 666 Kč/noc - Search on KAYAK\nHotely v Elâzığ\nVyhledávejte hotely v Elâzığ na stovkách stránek pro cestovatele zároveň.\n767 Kč Průměrná cena (ne - čt) za 2 poslední týdny.\n1 109 Kč Průměrná cena (pá a so) za 2 poslední týdny.\nNejlepší hotely v Elâzığ\nNejvíce doporučované hotely v Elâzığ\nPark Dedeman Elazig - Elâzığ - Bazén\nElazig Sirin Hotel - Elâzığ\nElazig Gunay Hotel - Elâzığ - Budova\nMarathon Hotel - Elâzığ - Ložnice\nRamada by Wyndham Elazig - Elâzığ - Ložnice\nElazig Windy Hill Hotel & Spa - Elâzığ - Budova\nMayd Hotel - Elâzığ\nWhite Line Boutique Hotel - Elâzığ - Budova\nSuit 23 - Elâzığ - Obývací pokoj\nPansiyon 23 - Elâzığ - Budova\nHarput Suit - Elâzığ - Budova\nIlbey Hotel - Elâzığ\nAkar Hotel - Elâzığ - Ložnice\nPalu Kale Otel - Elâzığ\nKosk Hotel - Elâzığ - Ložnice\nBirizgarden Hotel - Elâzığ - Budova\nGrand Aras Hotel - Elâzığ - Recepce\nHotel Grand 23 - Elâzığ\nKolik stojí hotel v Elâzığ?\nNejoblíbenějšíDoubleTree by Hilton Elazig1 182 Kč za noc\nNejoblíbenější č. 2Ramada by Wyndham Elazig1 139 Kč za noc\nNejlepší poměr kvality a cenyPark Dedeman Elazig666 Kč za noc\nPoměr kvality a ceny č. 2Marathon Hotel752 Kč za noc\nKdy rezervovat hotel v Elâzığ\nTOP tipy, jak najít ideální nabídky hotelového ubytování v Elâzığ\nHledáte-li levný hotel v Elâzığ, měli byste zvážit pobyt mimo sezónu. V měsících říjen a listopad najdete v Elâzığ levnější ubytování.\nCeny hotelových pokojů se liší v závislosti na mnoha faktorech. Dnem s nejlepšími nabídky hotelového ubytování v Elâzığ je však pátek. Naopak, nejdražším dnem bývá většinou čtvrtek.\nNejčastější dotazy týkající se rezervace hotelu v Elâzığ\nJsou hotely v destinaci Elâzığ v období krize v souvislosti s koronavirem (COVID-19) bezpečné?\nHotely představují bezpečné prostředí pro cestovatele, za předpokladu, že jsou v souvislosti s koronavirem (COVID-19) provedena řádná sanitační opatření. Doporučujeme však, abyste se v souvislosti s bezpečnostními opatřeními pro hotelové ubytování v destinaci Elâzığ obrátili na místní úřady.\nJak mohu najít hotel v centru města Elâzığ?\nPoté co začnete s vyhledáváním hotelů na stránkách KAYAK, své hledání můžete zúžit na základě konkrétní městské části. To vám umožní vybrat městské části v centru města Elâzığ. Vyhledávat můžete také prostřednictvím mapy města, kde si můžete vybrat konkrétní místo, jako například centrum města Elâzığ.\nKde se v Elâzığ ubytovat?\nPomocí naší mapy najdete ideální ubytování v Elâzığ. Zobrazí se na ní přesné umístění jednotlivých hotelů.\nHotely Eastern Anatolia Region\nHotelové nabídky Elâzığ. Vyhledávejte hotely v destinaci Elâzığ. Najděte levné hotelové pokoje v destinaci Elâzığ. KAYAK vyhledává na stovkách stránek pro cestovatele a pomůže vám najít levné hotely a zarezervovat si pokoj, který vám bude nejvíce vyhovovat.


Sáčky do vysavače HOOVER U2574\nSáčky do vysavačů HOOVER U2574 zajišťují vysokou míru filtrace aniž by snižovaly výkon Vašeho vysavače.\nNetkaná textilie, ze které je sáček vzor HOOVER U2574 vyrobený, je efektivní filtr, který chrání vaši domácnost před prachem a je vyvinuta pro vysávání domácího směsného prachu. Není vhodná pro vysávání popela a brusného jednozrnného prachu, který zaplní filtrační póry sáčku. Nepoužívejte sáčky pro vysávání těchto materiálů, hrozí prasknutí stěny sáčku. Tyto sáčky jsou alternativou k originálnímu výrobku značky HOOVER.


Astrofotografie - část 6: Focení s mono kamerou - Lencis.cz\nDomů / Blog / Astrofotografie - část 6: Focení s mono kamerou\nJaký je rozdíl mezi foťákem a monochromatickou kamerou? A proč by vám kamera měla stát za zničené nervy? To vám prozradím v této části série.\nÚvod a vybavení\nFocení přes zrcadlový teleskop\nJak se fotí s pointací\nCo dokáže větší teleskop\nFocení s mono kamerou\nV minulém článku jsem pro Vás srovnávala fotografie pořízené malým a velkým teleskopem, a vypsala jsem se z traumat, které mi přichystal můj velký newton. Další krok, který jsem slibovala, byl přechod na fotografování astrofotografickou kamerou. Po třech měsících jsem se s ní už dostatečně seznámila a mohu její zavedení pojmenovat jako Peklo se sladkým koncem. Co tedy můžete očekávat od fotografování specializovanou kamerou? Pojďme hezky popořadě.\nPROČ VYMĚNIT FOŤÁK ZA MONOCHROMATICKOU KAMERU\nKdyž jsem tiše záviděla zkušenějším fotografům jejich detailní, ostré a barevné snímky, všimla jsem si, že jsou všechny focené kamerami, nikoli fotoaparáty. Ve srovnání s detailními snímky z kamer mi výsledky z foťáku vždycky přišly takové nemastné neslané, místy až neostré.\nJaký je vlastně rozdíl mezi mono kamerou a foťákem? Předně je to způsob, jakým tato zařízení zpracovávají barevné světlo. Fotografický CCD nebo CMOS senzor sám o sobě nikdy nepřijímá barvu, pouze světlo. Barevný snímač zpacovává barvu pomocí tzv. bayerovy masky, což je mozaika maličkých filtrů umístěná přes pixely snímače. Každý pixel je zakrytý miniaturním filtrem, buď červeným (R), zeleným (G) nebo modrým (B), přičemž těch zelených je dvakrát tolik, protože na zelené světlo jsou citlivé naše oči (a fotky přece přiřozeně chceme co nejpodobnější tomu, jak vnímáme svět svýma očima). Foťák o rozlišení 16 megapixelů má tedy 8 milionů pixelů schopných přijímat zelené světlo, 4 miliony pixelů pro světlo červené a 4 miliony pro modré. Pokud fotíme například červený hrnek, červená barva všech pixelů hrnku je ze čtvrtiny přijímaná fotoaparátem a ze 75 % dopočítána interpolací. Což ostrosti snímku zrovna moc nepřidává.\nUkázka, jak funguje přijímání barvy v barevném snímači s bayerovou maskou a jak funguje s mono kamerou, před kterou dáme filtr. Vidíte, že mono kamera sbírá například červenou barvu na všechny pixely, kdežto barevný snímač jen na čtvrtinu pixelů.\nMono kamera ale s barvou pracuje jinak. Před celý snímač vždy umístíme jeden z filtrů (R, G, B nebo jiné speciální filtry), které propouští určitou vlnovou délku světla a tedy i specifickou barvu. Tato barva je pak přijímána všemi pixely na snímači. Při stejném rozlišení tak takový postup nasbírá 4x víc modrého a červeného a 2x víc zeleného světla než fotoaparát, a to je sakra velký rozdíl! Nehledě na to, že v běžném foťáku je navíc umístěn filtr blokující červenou barvu, typickou právě pro spoustu mlhovin, takže citlivost mono kamery na vesmírné objekty je až mnohonásobně větší!\nDruhá obrovská výhoda astro kamery je v tom, že se sama chladí. U astrofotografie se fotí na vysoké citlivosti, a tak nás trápí šum. Šum je nežádoucí signál, který je zachycen světločivnými buňkami senzoru. A je produkován mimo jiné vysokou teplotou snímače. A protože se snímač při dlouhých explozicích zahřívá, roste také míra šumu. Zatímco foťák se chladit neumí, astro kamery jsou v podstatě jeden velký větrák se senzorem na konci. Jsou schopny se chladit až na -40°C, což má na míru šumu zásadní vliv. Sice nás to zcela nezbaví nutnosti pořizovat dark snímky pro další odečet šumu, přesto jde o zlepšení naprosto dramatické.\nMoje mono kamera ZWO ASI1600MM PRO je v podstatě jeden velký kovový válec s ventilátorem uvnitř.\nVÝHODY KAMERY ALE NEJSOU ZADARMO...\nKaždá sranda ale něco stojí. A to jak finančně, tak časově. Pojďme nejdříve k nutným výdajům.\nKvalitní mono kamera stojí od 30 až do nějakých 150 tisíc korun. Já zapátrala v bazaru a pořídila si velmi populární a léty prověřenou kameru ZWO ASI1600MM PRO. Ke kameře potřebujete sadu filtrů, tedy alespoň filtr L (tedy čirý) a samozřejmě R (červený), G (zelený) a B (modrý). Ty vás také vyjdou na pár tisíc. Filtry se nešroubují na senzor, ale strkají do další drahé hračky - filtrového kola. To si opravdu pořiďte automatické, protože budete potřebovat filtry pohodlně, ale také přesně vyměnit a začít snímat jinou barvu než před chvílí. Jak kamera, tak filtrové kolo, potom komunikují s vaším notebookem, který si tentokrát už bezpodmínečně musíte vzít s sebou. Kamera ještě potřebuje samostatné napájení, nejčastěji pomocí 3A/12V zdroje. Celkově vás tato legrace může vyjít na 40 až 60 tisíc korun, pokud tedy už máte svůj notebook.\nCelá sestava před ustavením montáže. Kabel sem, kabel tam. Hlavně to všechno nezamotat.\nFinanční náročnost je však teprve první komplikace při focení mono kamerou. Jedna z věcí, se kterou musíte počítat, je, že potrvá mnohem déle, než vůbec dokončíte focení nějakého objektu. Pro finální barevnou fotku už nestačí nafotit pár hodin a všechno složit v počítači jako dřív. Musíte samostatně nafotit minimálně všechny tři barvy a aspoň ještě jednou tolik čirého světla. A protože změna filtru není na pár vteřin, protáhne se focení jediného objektu klidně na několik nocí. Následně skládáte master snímky každé barvy zvlášť a teprve potom je spojujete dohromady, takže vzroste i časová náročnost úprav. Na druhou stranu vás to donutí nafotit opravdu dost hodin dat a výsledek pak předčí vaše očekávání!\nNE VŠECHNO JE NEPOHODLNÉ\nNež si začnu stěžovat na těžkosti, které mě při focení čekaly, zmíním několik věcí, které mi naopak s přechodem na kameru velice vyhovují.\nVýhoda č. 1: Kontrola snímků je pohodlná a nevyžaduje stání na špičkách\nPři focení zrcadlovkou jsem kolikrát natahovala krk a zbytečně šahala na celou sestavu, abych vůbec dokázala zkontrolovat, jestli snímky jsou v pořádku. Na titěrném displeji foťáku bylo navíc leckdy prd vidět. To se s kamerou zásadně mění. Při snímání používáte software, který si s kamerou rozumí (já používám skvělý a intuitivní program zvaný NINA), a můžete naprosto pohodlně snímky prohlížet, zvětšovat, zkoumat, a okamžitě poznáte, pokud něco není v pořádku.\nFotí se zcela jinak než s fotoaparátem. Rozhodně takové focení víc připomíná práci astronomů, kteří pracují s velkými dalekohledy. Jinak věděli jste, že Hubbleův dalekohled používá právě stejný princip monochromatického snímače a barevných filtrů před ním? Fakticky. :-)\nVýhoda č. 2: Nemusíte vůbec sahat na sestavu\nU foťáku musíte na sestavu sahat nejen při kontrole fotek, ale také při jakýchkoli úpravách expozice. Tohle opět odpadá, protože všechno pohodlně ovládáte z počítače. Nezatěžujete tak montáž zbytečnými otřesy, nematete autoguider a můžete pohodlně vše nastavovat vsedě, od délky snímků až po počet snímků v sekvenci. Můžete dokonce nakonfigurovat sérii sekvencí včetně změny filtrů v průběhu.\nVýhoda č. 3: Dark snímky už není nutné dělat krkolomně\nU foťáku jsem temné snímky musela dělat ještě tu noc venku nebo ho musela zavírat do lednice. Vše kvůli tomu, aby teplota snímače byla co nejpodobnější teplotě, při které vznikaly skutečné snímky. Už nikdy víc. Teď si kdykoliv můžete v pohodlí domova zapojit kameru, nastavit chlazení na požadovanou teplotu a nechat ji fotit.\nVýhoda č. 4: Měsíc už vám nebude vadit\nPři focení objektů hlubokého vesmíru mi vždy vadilo světlo Měsíce, protože přesvětluje oblohu a výrazně snižuje kontrast. Mono kamera to řeší znamenitě. Nemusíte fotit jen se standardními RGB filtry, ale také pomocí úzkopásmových filtrů, zejména ve vlnových délkách H-alfa (rudé světlo vodíku), OIII (modré světlo ionizovaného kyslíku) a SII (žluté světlo síry). Filtry nepropouští nic jiného, takže světlo Měsíce už není relevantní. A v těchto barevných paletách (Bicolor nebo HST) vykouzlíte opravdu dechberoucí snímky mlhovin připomínající fotky z Hubblea.\nOSTŘENÍ JE ZKOUŠKA TRPĚLIVOSTI\nNo, nejdříve vám ukážu první snímek, se kterým jsem sice ve výsledku spokojená a mám ho ráda, ale stál mě s manželem 4 noci života.\nGalaxie M82 (Doutník). 3x40x120s R, G, B + 70x120s Ha. Obraz můžete koupit zde\nKameru jsem chtěla vyzkoušet na své oblíbené galaxii M82 neboli Doutník. Fascinují mě její rudé výtrysky ionizovaného vodíku, který nádherně rudě svítí. Doplnila jsem své filtry ještě o H-alfa, který propouští právě rudé světlo vodíku, a pustila se do focení.\nPrvní probdělá noc přišla celá vniveč, protože přes všechny snahy jsem nebyla schopna pořídit ostrý snímek. Dodávám, že to nebylo špatným změřením vzdálenosti kamery od sekundárního zrcadla - na to jsem použila mezikroužky a vše nastavila správně. Nebylo to ani chybným použitím Bahtinovy masky, která mi na jasné hvězdě jednoznačně ukazovala symetrického ježka. Vše měl na svědomí prokletý půlmilimetr, který jsem nebyla schopna ani motorizovaným ostřením trefit.\nVelký dalekohled v kombinaci s citlivou kamerou je doslova smrtící dvojka, která vás nemilosrdně sejme za jakoukoli chybu, k níž byl foťák ještě celkem tolerantní. Z fotoaparátu jsem byla zvyklá zaostřit s Bahtinovou maskou, utáhnout šrouby a mít hotovo. Teď ani omylem. Přesně zaostřený snímek se zdál být nad moje síly a nepatrný rozdíl v zaostření způsoboval katastrofální rozostření. Během tohoto utrpení jsem zjistila, že mi mírně prokluzuje okulárový výtah a kamera ho táhne dolů. Při utažení šroubů zase motorky nedokázaly s ostřením hnout.\nZoufalé mžourání na difrakční kříže malých hvězd, nehnuté držení ovladače ostřicích motorků a modlení. To je teď moje zaostřování...\nPoslední zrada, samozřejmě daná mou neznalostí, spočívala ve filtrech. Když už jsem jakž takž zaostřila červenou barvu a něco nafotila, po hodině jsem se rozhodla vyměnit filtr za zelenou. A najednou se fotka opět zdála neostrá, bylo to vidět na rozdvojených difrakčních křížích u hvězd. Říkala jsem si, že je to asi normální, protože kamera přece snímá jinou barvu. Omyl. Při každé výměně filtru musíme znovu přeostřit, jinak budou všechny snímky na vyhození. To jsem samozřejmě zjistila až druhý den při zpracovávání snímků.\nDruhou noc jsem již celkem úspěšně nafotila hodinu dat na každou barvu plus necelou hodinu H-alfa barvy. Bylo to v červnu, takže už ve 3 ráno se rozednívalo. I když jsem byla vzhůru celou noc, vlastně jsem i tak závodila s časem. Po relativním úspěchu jsem galaxii dala další noc a chtěla nafotit jen L kanál, který jsem druhý den opět celý vyhodila. Podařilo se mi použe poslední noc dofotit asi dvě hodiny H-alfa, ale to bylo všechno. Výsledná fotka složená z těch nejostřejších snímků přesto není úplně ostrá. A bezmála dalších 8 hodin nafocených snímků letělo do koše.\nFinální snímek složený z celkem 8 hodin expozic. Víc než polovinu z toho je světlo o vlnové délce H-alfa.\nŽe ruční ostření ze mě po pár nocích udělá mentální trosku, jsem už pochopila. Záhadou pro mě ale bylo, proč ani s extrémním úsilím nedokážu udělat ostrý snímek. V minulém článku jsem se věnovala kolimaci dalekohledu, kterou už ovládám, takže tím to být nemohlo. Mám také správný komakorektor a hvězdy v okrajích snímků nijak odlišně nevypadaly.\nZradu nakonec objevili zkušenější fotografové, kteří mi už několikrát pomohli. Hvězdy na mém snímku totiž vůbec nejsou kulaté. Mají tvar trojúhelníků!\nDověděla jsem se, že trojúhelníkové hvězdy jsou způsobené malou deformací primárního zrcadla, kterému je v objímce příliš těsno. Moc utažené šrouby zrcadlové objímky neumožní zrcadlu se jemně roztahovat a smršťovat při změnách venkovních teplot a způsobují, že se zrcadlo zkroutí a přestane tvořit dokonale parabolický tvar.\nNakonec to byla i celkem zábava!\nJediným řešením bylo zrcadlo vyjmout a upravit jeho držení. Pro mě i manžela, kteří jsme známí mimořádnou nešikovností, to byl strašák po celý měsíc. Nakonec jsme sebrali odvahu a rozhodli se zrcadlo rovnou vyjmout, vyčistit a vrátit zpátky do objímky. Velmi nám pomohl tento návod, který vřele doporučuji. Rukavice, jar, obvazová vata a destilovaná voda nám krásně posloužily k jemnému vyčištění zrcadla a nakonec se nám podařilo i správně utáhnout šrouby na objímce a nepoškozené zrcadlo vrátit zpátky. Hurá!\nGalaxie M51 - Vírová. Složeno z 3x40x120s RGB + 30x300s H-alfa. Obraz můžete koupit zde.\nA OPĚT TO OSTŘENÍ...\nPo úpravě zrcadla uběhl skoro měsíc, než jsme mohli vyzkoušet, jestli náš zásah situaci ještě nezhoršil. Obrovská radost nastala při pohledu na hvězdy - zabralo to! Čekalo nás tedy jen martyrium s ručním ostřením, které nás definitivně přesvědčilo, že další investice bude do autofokusu. Program NINA s ním umí pracovat přes ASCOM ovladače, stejně jako u kamery a filtrového kola, a za ušetření nervů nám to rozhodně stojí.\nGalaxie M81. Složeno z 3x40x150s RGB. Obraz můžete koupit zde.\nTěm, kteří mají odvahu s ostřením zápasit ručně, se pokusím dát pár rad, jak postupovat:\n1. Nastavte živý náhled v programu, kde snímáte (dále budu programu říkat NINA, protože používám právě ji)\n2. Nejdřív zůstaňte na hvězdě, kde provádíte alignment, a nasaďte Bahtinovu masku\n3. Zaostřete, co nejlépe umíte, aby hroty hvězdy byly symetrické\n4. Vypněte živý náhled, protože od teď už budou objekty příliš slabé, než abychom z něj něco poznali. Nastavte novou sekvenci, například 1000 snímků po 10 sekundách. Nastavte jim vyšší citlivost, třeba gain 300. NINA začně sekvenci snímání a každý nový snímek ukáže.\nGalaxie M81. Složeno z 3x40x150s RGB, jiná úprava. Obraz můžete koupit zde\n5. Najeďte montáž na svůj objekt, upravte kompozici a vyberte si v jeho okolí středně jasnou hvězdu, která má viditelný alespoň náznak difrakčního kříže. Pokud je hvězda dostatečně jasná, můžete Bahtinovu masku nechat nasazenou, ostří se podle ní snáz\n6. Nyní jemně doostřujte a sledujte jednak ostrost hvězdy, jednak graf s názvem HFR. NINA ho zobrazuje formou zelené linie. Čím je hodnota HFR nižší, tím je snímek ostřejší. Vždy po přeostření počkejte alespoň dva snímky, aby se sestava nechvěla a opravdu snímala celou dobu při stejném zaostření\n7. Po úspěšném zaostření utáhněte aretaci okulárového výtahu a zkontrolujte, jestli jste ostření nezkazili. Pokud se HFR opět nezhoršilo, vypněte sekvenci a zapněte autoguider\n8. Nyní nastavte požadovanou délku expozice a citlivost. Po prvním snímku zkontrolujte, zda je skutečně ostrý a HFR nevystřelilo nahoru\n9. Po rozostření snímku vlivem poklesu teploty nebo po výměně filtru opakujte body 6 až 8\nSkrytá galaxie IC342. Složeno z 180x120 snímků luminance + 3x45x120s RGB. Obraz můžete koupit zde\nSTOJÍ TY NERVY VŮBEC ZA TO?\nKdyž srovnám snímky z kamery s těmi pořízenými fotoaparátem, mám celkem jasno. Snímek Vírové galaxie patří k mým oblíbeným a můj poslední záběr na galaxii M81 (níže) mi ukázal, jaký potenciál v kameře je, když skutečně dokážu zaostřit. Jde vlastně o zcela první snímek po úpravě zrcadla, takže má kulaťoučké hvězdy, a zároveň první, kdy jsem dokázala celou noc držet slušnou ostrost. Detaily této galaxie dalece převyšují všechno, co jsme doposud s manželem vyfotili. Takže ano, stojí to za to a když vezmeme v potaz celou tu dřinu, budete i svůj vlastní výsledek upřímně obdivovat.\nDoufám, že tímto článkem pomůžu všem, kteří se začínají zajímat o astrofotografii pomocí mono kamery. Jdu dál sbírat zkušenosti a ráda časem zase napíšu další díl ze série, třeba tentokrát o úpravě a skládání astrofotek. Mějte se krásně a přeji jasné noci!\nNyní Vás mohu zatím jen pozvat na prohlídku mých astrofotografií. Třeba Vám některá padne do oka a nakonec ozdobí Váš domov. To mi udělá radost největší!\nPodívat se na fotky\nGalaxie IC342 A - 40x60 - plátno Kód: ic342-9kq1a Doprava zdarma Novinka\nGalaxie IC342 A - 60x90 - plátno Kód: ic342-9kq1a6090 Novinka\nGalaxie M81 A - 40x60 - plátno Kód: M81-bCDE0B99E Doprava zdarma\nGalaxie M81 B - 40x60 - plátno Kód: M81-bCDE0B99EBB Doprava zdarma


Mozek a nervy Václav 1.10.2015\nMůj děda (86 let) trpí arterosklerózou v celém těle. Má zelený zákal a obecně problémy s očima. Poslední dobou si stěžuje, že před sebou vidí tekoucí vodu, kočky, kterému jedí z talíře, porostlé stromy, květiny a vůbec nereálné a neexistující věci, které kolem sebe, ale rozhodně nemá. Neslyší je, ale vidí je. Oční lékař mu řekl, že problém není ve zraku, ale v mozku. Můj děda si plně uvědomuje, že věci, co vidí nejsou skutečné. Jeho vidiny jsou velmi podrobné, podle toho, jak nám je popisuje. Rádi bychom věděli Váš pohled na tento problém. A zda-li se s ním dá něco dělat.\nZrakové halucinace ve věku 86 let mohou být projevy stařecké arteriosklerózy. Nicméně doporučuji vyhledat psychiatra, který bude schopen potíže řešit.