Rozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets\nV červnu 2001 vyšly dvě vyhlášky (SFAS 141 a 142), které se věnují nehmotnému majetku (intangible assets). I když tyto dvě vyhlášky nemění základní přístup US GAAP k nehmotnému majetku, mají významný vliv na to, jak se tento přístup v praxi bude aplikovat.\nNehmotný majetek se liší od hmotného majetku jedním zásadním způsobem. Hmotný majetek je fyzický předmět, který má obvykle hodnotu sám o sobě díky své existenci ve fyzickém světě. Nehmotný majetek není fyzický předmět, a tak nemá hodnotu sám o sobě. Hodnota nehmotného majetku tak nespočívá v hodnotě samotného majetku, ale v hodnotě něčeho jiného, od čeho se hodnota odvozuje.\nNapříklad hodnota patentu neleží v samotném patentu, ale v právu exklusivně dodávat na trh produkt, nebo užívat obchodní postup, na který se patent vztahuje.\nNebo, licence sama o sobě žádnou hodnotu nemá. Zdroj její hodnoty je právo jejího majitele používat něčí jiný majetek.\nProtože nehmotný majetek nemá vnitřní hodnotu, ale pouze odvozenou hodnotu (derived value), US GAAP je vůči hodnotě těchto majetků vždy skeptický.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / účtování a vykazování\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / recording and display\nProtože vznik hodnoty jednotlivých nehmotných majetků je klíčový koncept, od kterého se odvíjí účetnictví pro tyto nehmotné majetky, je logické rozdělit diskusi o nehmotném majetku podle toho, od čeho se hodnota odvozuje.\nCo se účtování a vykazování týče, je běžné majetky dělit do následujících kategorií:\nPatenty, copyrighty, obchodní značky a názvy (patents, copyrights, trademarks and tradenames)\nLicence, povolení a koncese (licenses, permits and franchises)\nMajetkový pronájem (capital leases)\nCo účtování a účtové osnovy týče, tak každý majetek, který se dá identifikovat a sledovat zvlášť, by se měl sledovat zvlášť. Jinak řečeno, pokud je individuální nehmotný majetek specificky identifikovatelný (pokud je koupený jako jedna jednotka, nebo pokud se dá popsat nějakým způsobem, který dává smysl), účetní jednotka ho má v účetnictví sledovat jako samostatnou položku. Pokud nehmotný majetek není specificky identifikovatelný, účetní jednotka ho sledovat nemusí (majetek, který není specificky identifikovatelný, spadá do kategorie vnitřně vytvořený goodwill).\nCo vykazování týče, zde platí stejná všeobecná pravidlo jako u všech jiných položek. Pokud je nějaká položka podstatná (material), musí se vykázat zvlášť, pod rozumně popisným názvem. Pokud položka není podstatná, může se zahrnout do majetkové třídy nebo seskupení, které se vykáže pod rozumně popisným názvem.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / kapitalizované ekonomické oběti\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / capitalized costs\nPři určení správného postupu pro zaúčtování jakékoliv ekonomické oběti (cost) je vždy nutné odpovědět na dvě otázky:\nMá se tato ekonomická oběť kapitalizovat, nebo dát do nákladů?\nJak se tato hodnota má správně změřit?\nV předchozí kapitole bylo vidět, že pokud se tato ekonomická obět vztahuje na pořízení PP&E (hmotného investičního majetku), odpověď na tyto otázky je obvykle jasná.\nHlavní důvod, proč je jasná, je že PP&E je fyzický předmět, který sám o sobě má vnitřní hodnotu (intrinsic value), a který se bude prokazatelně používat na nějakou činnost, nebo bude sloužit identifikovatelném účelu (jako na příklad chránit jiné PP&E před deštěm). Je také relativně jednoduché změřit jeho hodnotu. Rovná se hodnotě toho, čeho se firma vzdala (jako například peněz), nebo čeho se slíbila vzdát, aby předmět získala a zavedla do provozu.\nNapříklad, pokud firma XYZ zaplatí firmě ABC $100,000 za to, že jí firma ABC stroj prodá, přiveze a nainstaluje, je celkem jasné, že se tento výdaj má kapitalizovat jako stroj.\nStejná všeobecná situace by nastala, pokud by firma XYZ zaplatila svým vlastním zaměstnancům $100,000, aby stroj pro ní postavili.\nStejná všeobecná situace by také nastala, pokud by firma XYZ zaplatila firmě ABC $100,000 za patent, který se na stroj vztahuje.\nNaprosto jiná situace by však existovala, pokud by firma zaplatila svým zaměstnancům $100,000, aby patent pro ní vytvořili.\nTo je také důvod, proč vyhláška SFAS 142 říká: „Ekonomické oběti spojené s tvorbou, údržbou nebo zhodnocením nehmotného majetku (včetně goodwill), které nejsou specificky identifikovatelné, které nemají zjistitelně užitečný život, a nebo které vyplývají z toho, že provozují hospodářskou činnost firmy, budou považovány za náklady, které se promítnou do nákladů v období, kterého se týkají“.\nPod větou „ekonomické oběti, které nejsou specificky identifikovatelné“ se myslí všechny ekonomické oběti, které nebyly zaznamenány v rámci tržní transakce. To také znamená, že tato pravidla se vztahují především na duševní vlastnictví (intellectual property) vytvořené vlastním úsilím.\nNa druhé straně vyhláška umožňuje firmám kapitalizovat v podstatě všechny koupené nehmotné majetky, když se jedná o duševní vlastnictví.\nTo znamená, že firmy mohou kapitalizovat nejenom patenty, copyrighty nebo obchodní značky, které koupí, ale také mají kapitalizovat koupené licence, povolení, koncese, majetkové pronájmy, nebo případně seznamy zákazníků, nebo jiné podobné nehmotné majetky, které se mohou identifikovat.\nPravidla také sice zakazují firmám kapitalizovat vnitřně vytvořený goodwill, ale vyžadují, aby se kapitalizoval goodwill, který vznikne v rámci tržní transakce.\nVyhláška 142 specificky říká, že následující ekonomické oběti se mohou kapitalizovat jako nehmotný investiční majetek:\nPořizovací hodnota, pokud se nehmotný majetek pořídí v rámci dobrovolné transakce mezi nezávislými stranami. Pokud se pořídí skupina majetků v rámci jedné transakce (kromě transakce, která se dá považovat za fúzi, a u které vzniká goodwill), pořizovací cena se rozdělí na individuálně identifikovatelné majetky na základě jejich relativních reálních hodnot (fair values).\nSpecificky identifikovatelné ekonomické oběti spojení s pořízeným nehmotným majetkem: registrační nebo soudní poplatky, právní služby, a podobné ekonomické oběti spojené s registrací, nebo ze vzniku práva včetně ekonomických obětí spojených s úspěšnou soudní obhajobou majetku.\nPrvní možnost by měla být jasná. Druhá možnost však některým lidem dělá potíže (alespoň ta část o soudních výlohách za úspěšnou obhajobu majetku).\nTato část se vztahuje především na patenty a copyrighty, které svým držitelům dávají právní nárok být jedinou osobou, která má právo na trh dodávat produkt (výrobek nebo službu), na který se patenty a copyrighty vztahují.\nPokud jiná osoba toto právo poruší (tím, že na trh začne dodávat produkt bez svolení držitele patentu nebo copyrightu), držitel patentu nebo copyrightu může tuto osobu zažalovat a přesvědčit soud, aby jí zakázal práva držitele patentu nebo copyrightu porušovat.\nPokud držitel patentu nebo copyrightu o svých právech soud přesvědčí, tak toto jeho původní právo posílí (tím, že další potenciální porušitelé jeho práv si toto porušení rozmyslí, nebo alespoň mnohem pečlivěji promyslí). Protože původní právo se posílí (a protože se jedná o specificky identifikovatelné ekonomické oběti spojené s nehmotným majetkem), držitel původního práva má nárok tyto ekonomické oběti kapitalizovat.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / kapitalizované ekonomické oběti / SFAS 2\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / capitalized costs / SFAS 2\nProtože v původní vyhlášce, která upravovala pravidla pro nehmotný majetek, existovaly určité nejasnosti, FASB v roce 1973 vydala vyhlášku SFAS 2, která upravuje pravidla pro výzkum a vývoj (research and development), a tak má zásadní vliv na nehmotný majetek, kde se výsledky výzkumu a vývoje nejčastěji vyskytují.\nVyhláška 2 definuje výzkum jako „…plánovaní, hledání, nebo zkoumání, mající za cíl objevit nové znalosti, které by mohly být užitečné ve vývoji nového výrobku, služby, nebo výrobního procesu či postupu, a nebo které by mohly přinést podstatné vylepšení existujících produktů nebo výrobních procesů.\nVyhláška 2 definuje vývoj jako „…přeměnu výsledků výzkumu nebo jiných znalostí na plán nebo návrh nového produktu, nebo výrobního procesu, nebo významné vylepšení existujícího produktu nebo výrobního procesu, pokud se míní tento produkt nebo výrobní proces prodat nebo využít pro vlastní potřeby.\nVyhláška 2 na závěr specificky říká, že všechny ekonomické oběti, které se dají považovat za výzkum a vývoj, se musí dát do nákladů v období, kdy se obětovaly.\nJinak řečeno, vyhláška 2 vysloveně zakazuje firmám kapitalizovat jakýkoliv výzkum a vývoj.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / odpisy\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / amortization\nVyhláška SFAS 142 poněkud změnila stávající pravidla pro odepisování nehmotného majetku (a podstatně je přiblížila pravidlům, které se vztahují na PP&E).\nPodle starých pravidel se nehmotný majetek mohl odepisovat po „nějakou rozumnou dobu, ale ne víc než 40 let.“ Podle nových pravidel se nehmotný majetek má odepisovat po dobu svého užitečného života (useful life).\nDále, protože pouze říci firmám používejte „rozumný odhad“ užitečného života nezaručí, že odhad vždy skutečně bude „rozumný“, nová pravidla celkem přesně popisují postup, který by firmy při určení užitečného života, a tím odpisové doby měly používat.\nKaždá firma je tak povinná použít všechna dostupná fakta, především:\nÚčel, kterému majetek bude sloužit.\nOčekávaný užitečný život jiného majetku nebo skupiny majetků, se kterými majetek souvisí (např. povolení čerpat nerostné zdroje).\nPrávní, regulační nebo smluvní podmínky, které mohou užitečný život zkracovat.\nPrávní, regulační nebo smluvní podmínky, které umožní prodloužení právního nebo smluvního života majetku (pokud existuje důkaz o tom, že tato prodloužení jsou uskutečnitelné bez podstatných změn ve stávajících podmínkách práva nebo dohody).\nVlivy morálního zastarání (obsolescence), změny v poptávce, změny v konkurenci a jiné ekonomické proměnné (na příklad stabilita průmyslového odvětví, technologické pokroky, změny v právním nebo regulačním prostředí, změny v distribučních kanálech, atd.).\nNadbytečné vedlejší ekonomické oběti spojené s dosažením očekávaných budoucích peněžních toků (na příklad roční údržba, která by byla 10% nebo víc účetní hodnoty majetku, by se dala považovat za nadbytečnou)\nna to, aby zjistila, zda majetek má určitý užitečný život, a jak dlouhý tento život bude.\nPokud neexistuje žádný právní, regulační, smluvní, konkurenční, ekonomický nebo jiný faktor, který by naznačoval, že nehmotný majetek má určitý život, dá se předpokládat, že má neurčitý život.\nPokud má majetek neurčitý život, tak se nemusí odepisovat do té doby, než se ukáže, že jeho život se stal určitý.\nPokud má firma nehmotný majetek s neurčitým životem, je povinná se každé období (pro které se připravují finanční výkazy) přesvědčit o tom, zda nenastaly žádné nové okolnosti, které by mohly naznačovat, že život tohoto majetku se už stal určitý.\nPokud tyto okolnosti nastaly, firma je povinná:\nZvážit okolnosti (nová fakta).\nNa majetek aplikovat test (popsán vyhláškou SFAS 144) pro zjištění, zda jeho hodnota trvale nepoklesla (zda nenastal tzv. impairment of value).\nPokud test ukazuje, že hodnota majetku poklesla, majetek musí odepsat k nové hodnotě, způsobem uvedeným ve vyhlášce 144.\nPokud nové okolnosti ukazují, že život majetku se stal určitý, majetek se má začít odepisovat. Pokud se majetek částečně (kvůli trvalému poklesu hodnoty) odepsal, tak zbývající částka se má po dobu užitečného života odepsat. Pokud se majetek (kvůli trvalému poklesu hodnoty) odepsal úplně, není nutné dělat nic dalšího.\nTyto požadavky se vztahují také na goodwill, jakmile se goodwill (podle vyhlášky SFAS 141) určil a spočítal.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships\nNa rozdíl od duševního majetku smluvní vztahy (licence, povolení a koncese, nebo-li licenses, permits and franchises) obvykle vznikají v rámci tržní transakce, a tak není pochyb o tom, v jaké hodnotě by se měly vykazovat.\nJediná situace, která může nastat je, když smluvní vztah má dva komponenty: 1.vstupní poplatek a 2. udržovací poplatek.\nSmluvní vztahy také mohou být časově omezené nebo časově neomezené. Pokud jsou časově omezené, tak účetní jednotka bude ekonomické oběti, které kapitalizovala jako tento nehmotný majetek obvykle odepisovat po dobu trvání smluvního vztahu. Pokud smluvní práva míní využívat kratší dobu, nehmotný majetek by měla odepsat po tuto dobu. U majetkového pronájmu (capital lease) může také nastat situace, kde účetní jednotka bude nehmotný majetek odepisovat po dobu, která je delší než doba smluvního vztahu.\nNapříklad firma XYZ vstoupí do koncesní dohody s firmou McDonald’s. Firmě McDonald’s zaplatí $500,000 za povolení používat značku na 20 let, a za všechno nezbytné vybavení provozovny. Zaplatí také $50,000 za zaškolení pracovníků, a slíbí platit 10% ročně z celkových tržeb. $500,000 je vstupní poplatek, který smí kapitalizovat a odepisovat po nějakou rozumnou dobu, ne víc než 40 let. $500,000 dá do nákladů, protože školení pracovníků se podle US GAAP nesmí kapitalizovat. 10% z tržeb, které ročně platí, také nesmí kapitalizovat, protože se jedná o udržovací poplatek.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / software\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / software\nSoftware je smluvní vztah, protože software jako takový nelze koupit. Jediné, co se dá koupit, je licence na užívání software, a licence je smluvní vztah.\nCo se kapitalizace ekonomických obětí (costs) týče, software je částečná výjimka ke všeobecnému pravidlu, že se ekonomické oběti spojené s výzkumem a vývojem nesmí kapitalizovat (tato pravidla jsou poněkud složitá, a tak se jim podobněji věnujeme o trochu dál).\nCo se vykazování softwaru týče, tak podle běžné praxe se téměř všechen software vykazuje jako součást PP&E. Je velmi neobvyklé (téměř nepřijatelné), aby firmy všechen software (koupený i vyvinutý) vykazovaly jako součást nehmotného majetku.\nNicméně, protože software technicky je nehmotný majetek, tak se diskuse o software uvádí zde.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / software vyvinutý na prodej\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / software developed for resale\nSoftware je jediná výjimka ke všeobecnému zákazu kapitalizace ekonomických obětí (costs) spojených s výzkumem a vývojem (research and development). Ale není to příliš velká výjimka.\nSFAS 86 říká, že se mohou kapitalizovat ekonomické oběti spojené s vývojem software poté, co se dosáhne „technologické dovednosti“ (technological feasibility), a pak se tyto ekonomické oběti mohou kapitalizovat pouze do zásob.\nJak se definuje technologická dovednost?\nTechnologické dovednosti se dosáhne tehdy, když se určí, že se dokončily všechny nutné plánovací, navrhovací, kódovací a testovací práce, a že projekt splňuje všechny parametry, a funguje tak, jak má.\nPokud se zdá, že po dokončení všech plánovacích, navrhovacích, kódovacích a testovacích prací, nezbývá moc ke kapitalizaci, je to tak.\nV podstatě jediní co se kapitalizovat dá je výroba výrobních matric (pro tisk nosičů), tisk manuálu a krabic a další podobní ekonomické oběti. Dál, kapitalizace se musí zastavit v momentu kdy výrobek je připraven na prodej.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / software vyvinutý pro vlastní potřeby\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / software developed for own use\nPodle vyhlášky SOP 98-1 se dá software vyvinutý pro vlastní potřeby považovat za majetek vyrobený ve vlastní režii (self-manufactured asset). Vyhláška však stanoví relativně přísná kritéria pro to, kdy a jak se ekonomické oběti spojené s vývojem software pro vlastní potřeby mohou kapitalizovat.\nPrvní kritérium je, že firma vytváří software pro vlastní potřeby, a nemá v úmyslu ho někdy nabízet na prodej (třetím nezávislým stranám).\nDruhé kritérium je, že než firma začne kapitalizovat ekonomické oběti, vedení musí dospět k názoru, že projekt se dokončí a že software se bude používat tak, jak se původně předpokládalo, že se bude používat.\nEkonomické oběti se mohou případně začít kapitalizovat až po té, co se zaznamenaly tzv. “preliminary project costs”. Toto jsou ekonomické oběti spojené s formulací a návrhem softwaru, testováním jiných možností (včetně koupi hotového softwaru) a výběrem všech dodavatelů.\nNež se mohou ekonomické oběti definitivně kapitalizovat, vedení na projekt musí alokovat potřebné zdroje s úmyslem projekt úspěšně dokončit.\nEkonomické oběti, které se mohou kapitalizovat, jsou:\nČástky zaplacené třetím stranám za kódovací, testovací a podobnou práci.\nPlaty a mzdy vlastních pracovníků, kteří na projektu pracují\nVyhláška vysloveně zakazuje, aby se ekonomické oběti spojené se školením nebo zaučením pracovníků kapitalizovaly. Vyhláška také specifikuje, že pokud je školení implicitně obsažené v dodávkách od třetích stran, hodnota tohoto školení se musí odhadnout, a kapitalizovaná částka se musí snížit o reální hodnotu (fair value).\nNapříklad, firma XYZ se dohodne s firmou ABC, že firma ABC dodá databázi a účetní software na klíč za $1,000,000. Jako součást dohody (domluveno mezi řediteli obou firem) firma ABC provede školení, ale nebude za něj fakturovat.\nO rok podějí auditor si všimne že se zdá že pracovníky XYZ používají nějaký nový a celkem šikovní účetní software. Jednoho pracovníka se zeptá kdo ho naučil tento skvělí nový systém používat a zjistí že to byl pracovník firmy ABC. Teď protože je pilní si podívá zda na faktuře toto školení je řádně rozepsaní jak vy mělo být. Pokud ne, tak má skvělou příležitost se zviditelnit před partnerem.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / pronájem\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / leasing\nPokud se jedná o běžný (operační) pronájem (renting nebo leasing) podle US GAAP, není nijak odlišný od českého účetnictví. Pokud se jedná o pronájem, který má charakter koupě (capital lease), existuje velký rozdíl.\nBěžný pronájem se zobrazuje v účetnictví velice jednoduše: ekonomické oběti (costs) spojené s běžným pronájmem se dávají do nákladů.\nMajetkový pronájem (capital leasing) se zobrazuje v účetnictví poněkud jinak. Firma, která vstoupí do dohody, na základě které vznikne vztah podobající se koupi, se chová tak, jakoby ke koupi skutečně došlo a zaúčtuje majetek a závazek ve výši, která odpovídá reální hodnotě (fair value) pronajatého majetku.\nJe důležité si uvědomit, že v konečném výsledku obou postupů není žádný rozdíl. Nakonec (až leasing skončí) firmy promítnou do nákladu stejnou částku bez ohledu nato, zda leasing vykazovaly (během pronájmu) jako běžný nebo majetkový.\nNa druhé straně v účtování během pronájmu je velký rozdíl. Firma, která účtuje běžný pronájem, vykazuje pouze náklady na samotný pronájem. Firma, která účtuje majetkový pronájem, vykazuje náklady, které musí rozdělit do odpisů a úroků, dál musí vykázat majetek a závazek.\nTyto dva poslední prvky jsou také klíčové.\nPokud firma účtuje leasing jako běžný leasing, nemusí vykázat žádný závazek ani v případě, že je smluvně zavázaná pronajatý majetek po určitou dobu používat, a za toto užívání odvést určité splátky. Toto (pokud se bude ignorovat právní forma, a firma se soustředí na ekonomickou podstatu) je stejné, jako kdyby firma tvrdila, že pokud si na pořízený majetek půjčí od banky, majetek nemusí vykazovat v účetnictví, protože banka má právo (v případě, že firma poruší dohodu a přestane splácet) majetek zabavit.\nPro firmu by to samozřejmě bylo velmi výhodné. Pokud by nemusela vykazovat svou zadluženost, akcionáři by se o ní nedozvěděli. Pokud by o zadluženosti nic nevěděli, považovali by akcie firmy za méně riskantní, než skutečně jsou, a tak by byli ochotní dát za ně víc, než by měli.\nA to není vše. Protože skrytá zadluženost také doprovází skrytý majetek, uživatele by v rovnici tržby / majetek měli příliš podhodnocený majetek, a firma by se zdála být výkonnější než v skutečnosti je, co také napomáhá tomu, aby jejich akcie byly trhem uměle nadhodnocené.\nVyhláška SFAS 13 byla vydána právě pro to, aby takovémuto skrývaní skutečné zadluženosti a majetku zabránila.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / capital leases\nMajetkový pronájem (capital leasing) je smluvní vztah, na základě kterého test (předepsaný vyhláškou SFAS 13) ukazuje, že vzniknul majetkový pronájem.\nTest ukazuje, že majetkový pronájem vznikl, pokud dohoda (implicitně nebo vysloveně) obsahuje jednu nebo víc ze čtyřech následujících podmínek.\nVlastnictví pronajatého majetku přejde na základě dohody od pronajímatele na nájemce během trvání nebo na konci dohody.\nDohoda obsahuje opci na výhodné odkoupení (bargain purchase option).\nDoba trvání pronájmu se rovná, nebo je delší než tři čtvrtě ekonomického života (economic life).\nSoučasná hodnota splátek se rovná, nebo je vyšší než 90% reálné hodnoty (fair value) pronajatého majetku.\nPodmínky 3 a 4 se mají na pronajatý majetek aplikovat pouze v případě, že pronájem začne v první čtvrtině ekonomického života pronajatého majetku.\nDiskontní sazba, která se používá pro spočítání současné hodnoty, je v podmínce čtyř nižší ze dvou následujících sazeb.\nMarginální úvěrová sazba nájemce (lessee’s incremental borrowing rate).\nImplicitní sazba pronajímatele (lessor’s implicit rate nebo-li lessor’s financing rate).\nMarginální úvěrová sazba nájemce je úroková sazba, za kterou by si nájemce mohl půjčit od banky, pokud by si na pronájem majetku půjčil a majetek koupil.\nImplicitní sazba pronajímatele je sazba, která, pokud by byla aplikována na minimální splátky, by způsobila, že jejich celková současná hodnota by se rovnala reální hodnotě (fair value) majetku pro pronajímatele na začátku dohody. Nájemce nemusí o implicitní sazbě pronajímatele uvažovat, pokud ji nezná.\nPro zopakování, pokud nějaká dohoda (bez ohledu na to, jak se nazývá, a jaké má formální podmínky), má jednu nebo víc zde uvedených vlastností, musí se považovat za majetkový pronájem podle vyhlášky SFAS 13.\nNedodržení tohoto požadavku se považuje za hrubé porušení US GAAP, a auditor kvůli takovémuto porušení musí zveřejnit svou výhradu. Pokud to neudělá, hrozí mu až ztráta licence.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting\nHodnota majetku a závazku, která se (při vstupu platnosti dohody o majetkovém pronájmu) zaúčtuje, se rovná nižší ze:\nSoučasné hodnoty splátek nebo\nReálné hodnoty (fair value) majetku (pro nájemce)\nJednou jak se zjistí, v jaké hodnotě se majetek má zaúčtovat, účetní jednotka ho sice zaúčtuje do nehmotného majetku jako majetkový pronájem (nebo pod jiným rozumně popisným názvem), ale bude se k němu chovat, jako kdyby byl PP&E. To znamená, že pro něj stanoví stejnou odpisovou dobu, odpisovou metodu a zůstatkovou hodnotu (salvage value), jako kdyby majetek bývala koupila.\nZávazek samozřejmě zaúčtuje ve stejné hodnotě. Leasingové splátky pak rozdělí na snížení závazku a nákladový úrok metodou efektivní úrokové sazby (effective interest rate method).\nDiskontní sazba, která se v této kalkulaci použije, záleží na tom, v jaké hodnotě se majetek a závazek zaúčtovaly.\nPokud se majetek a závazek zaúčtovaly v současné hodnotě splátek (protože byla nižší, než reální hodnota majetku), použije se stejná diskontní sazba, jaká se použila na spočetní současné hodnoty během aplikace podmínky 4. testu.\nPokud se majetek a závazek zaúčtovaly v reálné hodnotě majetku (protože byla nižší, než současná hodnota splátek), spočítá se nová implicitní sazba, která vychází z reálné hodnoty majetku.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / další podrobnosti\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / more details\nKe všeobecným pravidlům je nutné dodat určité podrobnosti. Za účelem přehlednosti jsou tyto podrobnosti uvedené pod vlastními tituly.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / další podrobnosti / splátky\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / more details / minimum lease payments\nZa splátky se dají podle vyhlášky 13 považovat následující položky:\nPeriodické platby odvedené pronajímateli (the periodic payments to be made by the lessee). Toto jsou základné splátky spojené s pronájmem. Pro účel spočtení reálné hodnoty a rozdělení splátek na nákladový úrok a snížení závazku, je nutné dávat pozor na to, zda jsou splátky provedené v jiném období, než ročním (aby se roční diskont řádně rozdělil na individuální splátky), a zda jsou provedené na začátku období, nebo na jeho konci.\nGarantovaná zůstatková hodnota (guaranteed residual value). Pokud nájemce garantuje zůstatkovou hodnotu (pokud se zaváže pronajímateli doplatit rozdíl mezi hodnotou majetku podle dohody a jeho skutečnou reální hodnotu na konci pronájmu), garantovaná částka se musí považovat za splátku (po provedení poslední řádné splátky se tak zbývající závazek bude rovnat garantované zůstatkové hodnotě).\nPenále za neprodloužení pronájmu (non-renewal penalty). Pokud se nájemce zaváže, že dohodu prodlouží, a pokud mu neprodloužení přinese penále, toto penále musí považovat za splátku při kalkulaci současné hodnoty splátek (po provedení poslední řádné splátky se tak zbývající závazek bude rovnat penále). Pokud nájemce dohodu neprodlouží, penále zaplatí a zaúčtuje jako poslední splátku. Pokud nájemce dohodu prodlouží, nebo vstoupí do nové dohody, kde se pronajímá stejný majetek, znovu spočítá současnou hodnotu splátek (jako na začátku původní dohody), majetek a závazek upraví tak, aby této hodnotě odpovídaly, a nájem dál účtuje jako majetkový pronájem.\nČástka, která se zaplatí podle opce na výhodné odkoupení (purchase price under a bargain purchase option). Pokud dohoda dává nájemci možnost koupit pronajatý majetek za výhodnou cenu, částka která se má zaplatit, se má považovat splátku (po provedení poslední řádné splátky se tak zbývající závazek bude rovnat této částce). Odkoupení se považuje za výhodné, pokud nájemci dává právo majetek odkoupit za míň, než jeho očekávaná reální hodnota (fair value) ve dni vzniku tohoto práva.\nVedlejší náklady (executory costs) se nemají považovat za splátky. Vedlejší náklady jsou platby daně, pojistného, povinné opravy a podobné položky, které se nedají považovat za kompenzaci pronajímateli za pronájem majetku.\nPokud tyto platby nájemce odvádí přímo třetí straně (strana, která není pronajímatel), dává je hned do nákladů. Pokud tyto platby jsou součástí celkové splátky pronajímateli, celková splátka se o tyto vedlejší náklady sníží a používá se pouze čistá splátka na spočtení současné hodnoty splátek a změření hodnoty majetku a závazku.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / další podrobnosti / doba pro spočtení současné hodnoty splátek\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / more details / term used to calculate PV\nZa dobu pronájmu (doba, která se bude používat pro spočtení současné hodnoty splátek) se mají podle vyhlášky 13 považovat následující časové úseky:\nNevypověditelná část dohody (non-cancelable term of the lease). Toto je časový usek, po dobu kterého se nájemce zavázal majetek pronajímat.\nVšechna období, kde existuje opce na výhodné prodloužení (periods covered by a bargain renewal option). Toto je doba, kdy nájemce má možnost pronájem prodloužit za výhodných podmínek. Výhodné podmínky jsou podmínky, které jsou výhodnější (který způsobí nižší současnou hodnotu splátek) než podmínky, které by nájemce mohl získat, pokud by podepsal novou dohodu o pronájmu podobného majetku.\nVšechna období, kdy kvůli neprodloužení vznikne penále (periods for which a failure to renew results in a penalty). Toto jsou všechna období, kdy pronajímatel má právo nájemci uložit pokutu (penále za neprodloužení pronájmu), pokud nájemce nájem neprodlouží.\nVšechna období, na která se vztahuje normální opce na prodloužení, a kde nájemce ručí za zadluženost pronajímatele (all periods covered by a normal renewal option during which the lessee guarantees the lessor’s debt on the leased property). Toto se často stává v situacích tzv. leveraged type leases, kde banka nebo jiný finanční ústav má zástavní právo na majetek, a nebo kde nájemce jinak ručí za závazek, který pronajímatel má vůči tomuto ústavu v souvislosti s pronájmem.\nVšechna období (na která se vztahuje normální opce na prodloužení) do doby, než začne platit opce na výhodné prodloužení (periods covered by a normal renewal option up to the date a bargain purchase option become exercisable).\nVšechna období, kdy pronajímatel má právo vyžadovat prodloužení pronájmu (periods covering renewals or extensions that are at the lessor’s option).\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / další podrobnosti / doba odpisu majetku\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / more details / term used to amortize asset\nZa odpisovou dobu majetku se má podle vyhlášky 13 považovat:\nPokud pronájem je majetkový pronájem, protože se splnila buď podmínka 1. nebo podmínka 2. testu (majitelství pronajatého majetku přechází na nájemce, nebo nájemce má opci na výhodné odkoupení majetku), tak se majetek má odepsat po dobu jeho skutečného ekonomického života (economic life) k jeho skutečné zbytkové hodnotě (salvage value).\nPokud pronájem je majetkový pronájem, protože se splnila pouze podmínka 3. nebo pouze podmínka 4., nebo pouze podmínky 3. a 4. (doba pronájmu je delší než ¾ života majetku, nebo současná hodnota splátek je vyšší než 90% reálné hodnoty majetku), tak se má majetek odepsat po dobu trvání pronájmu. Majetek se v této situaci také má odepisovat po dobu jeho skutečného ekonomického života, ale bude se odepisovat k jeho zůstatkové hodnotě (residual value) místo k jeho zbytkové hodnotě.\nZůstatková hodnota se rovná očekávané reálné hodnotě, kterou majetek bude mít na konci pronájmu (ve dni, kdy se pronajímateli vrátí).\nPokud nájemce však garantuje zůstatkovou hodnotu majetku, majetek se musí odepisovat k jeho skutečné zůstatkové hodnotě, a ne ke garantované částce.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / další podrobnosti / doba odpisu závazku\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / more details / term used to amortize liability\nZávazek by se měl rozpustit (splátky se mají rozdělit na nákladový úrok a snížení závazku) po dobu trvání pronájmu použitím metody efektivní úrokové sazby (effective interest rate method).\nDiskontní sazba, která se má použít, má být stejná jako ta, která se použila na zjištění výše závazku.\nProtože postupy zde uvedené jsou relativně složité, následují příklady těch situací, se kterými se účetní potýkají nejčastěji.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / příklady / reální hodnota > současná hodnota splátek\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / examples / fair value > present value of payments\nNa příklad, 1.1.2001 XYZ pronajme stroj s reálnou hodnotou (fair value) $12,000 na 5 let s tím, že po ukončení pronájmu stroj vrátí pronajímateli bez toho, aby garantovala nějakou zůstatkovou hodnotu (residual value). Užitečný život majetku odhadne na 8 let. Za tento pronájem zaplatí $2,894 ročně každého 31.12. Od banky zjistí, že pokud by si chtěla $12,000 půjčit na 5 let, zaplatila by 10%.\nPronajímatel stroj koupil od výrobce za $11,000, odhaduje jeho zůstatkovou hodnotu na $1,000, a na pronájmu si chce vydělat 12% ročně. Tato fakta nejsou XYZ známa.\nNež dohodu zaúčtuje, XYZ nejprve musí zjistit, zda se jedná o majetkový pronájem, nebo jiný smluvní vztah.\nMajetek se pronajímateli vrací, a proto nesplňuje 1. podmínku testu. Dohoda nedává XYZ právo majetek odkoupit za určitou cenu, a proto není splněna 2. podmínka. XYZ se domnívá, že stroj by mohla používat alespoň 7, a možná 8 let, a tak se nesplní ani 3. podmínka. Na konec XYZ spočítá současnou hodnotu splátek:\nSoučasná hodnota splátky\nE = C / (1 + B)[A]\nPresent value of payment\nProtože současná hodnota splátek ($10,971) je vyšší než 90% reálné hodnoty majetku ($10,800 = $12,000 x .90), splnila poslední podmínku testu, a tak se jedná o majetkový pronájem.\nProtože současná hodnota splátek je nižší než reálná hodnota majetku, XYZ měří transakci v současné hodnotě splátek, a 1.1.2001 provede tento zápis:\nZávazek spojený s pronajatým majetkem\nZaúčtování majetkového pronájmu.\nAsset under capital lease\nProtože současná hodnota splátek je nižší než reálná hodnota majetku, XYZ použije stejnou diskontní sazbu, jakou použila v podmínce 4. testu na rozdělení splátek na snížení závazku a nákladový úrok.\nToto udělá následujícím způsobem:\nC; C = C' - F\nAmortization of liability\n31.12.2001 XYZ zaplatí první splátku a provede tento zápis:\nZaúčtování splátky majetkového pronájmu.\nTo record lease payment on capital lease.\nVe stejný den také majetek odepíše. Protože XYZ bude pronajatý majetek vracet, a protože negarantuje jeho zůstatkovou hodnotu, XYZ nebude majetek odepisovat po dobu jeho užitečného života, ale po dobu trvání smluvního vztahu.\nOdpis pronajatého majetku\nZaúčtování odpisu pronajatého majetku.\nTo record amortization of asset under capital lease.\nPodobné zápisy provede v každém dalším období.\nProtože firma majetek odepisovala přímo, vrácení majetku nevyžaduje žádný zápis.\nPokud by se XYZ rozhodla majetek odepisovat přes oprávku, roční odpis by zaúčtovala takto:\nOprávka k nehmotnému majetku\nAccumulated amortization of asset under capital lease\na vrácení majetku takto:\nZaúčtování vrácení pronajatého majetku.\nTo record return of asset under capital lease.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / příklady / reální hodnota < současná hodnota splátek\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / examples / fair value < present value of payments\nNa příklad, 1.1.2001 XYZ pronajme stroj s reální hodnotu (fair value) $12,000 na 5 let s tím, že po ukončení pronájmu si stroj ponechá. Za tento pronájem zaplatí $3,204 ročně každého 31.12. XYZ se domnívá, že stroj by mohla používat alespoň 7, a možná až 8 let. Toto zobrazí v účetnictví tak, že stanoví odpisovou dobu na sedm let, a zbytkovou hodnotu (salvage value) stanoví na $1,500. Od banky zjistí, že pokud by si chtěla $12,000 půjčit na pět let, zaplatila by 10%.\nPronajímatel stroj koupil od výrobce za $11,000, a chce vydělat 14% ročně. Tato fakta nejsou XYZ známa.\nProtože si XYZ ponechá majetek, splní se 1. podmínka testu, a jedná se o majetkový pronájem.\nAby zjistila, v jaké hodnotě má majetek zaúčtovat, zjistí současnou hodnotu splátek:\nProtože současná hodnota splátek je vyšší než reální hodnota majetku, XYZ majetek musí zaúčtovat v reální hodnotě, a tak 1.1.2001 provede tento zápis:\nProtože majetek zaúčtovala v reální hodnotě, diskontní sazba, která byla použitá ke spočítání současné hodnoty splátek, není použitelná na rozdělení splátky na snížení závazku a nákladový úrok.\nAby zjistila sazbu, kterou má použít, spočítá implicitní diskontní sazbu (implicit discount rate), která vychází z reální hodnoty majetku.\nNa spočtení této sazby použije stejnou tabulku jako dřív a (metodou pokusu a omylu) zjistí, jaká sazba by vedla k tomu, pokud by se aplikovala na splátky, že současná hodnota splátek se rovná reálné hodnotě majetku. Tato sazba se ukáže být 10.475%.\n31.12.2001 první splátku zaúčtuje takto:\nProtože si majetek ponechá, majetek odepisuje stejně, jako kdyby se býval koupil:\n31.12.2005 XYZ zaplatí poslední splátku, a majetek převede z nehmotného majetku do PP&E:\nOprávka ke hmotnému majetku\nZaúčtování převodu pronajatého majetku do PP&E.\nTo record transfer of leased asset to PP&E.\nV dalších obdobích bude XYZ majetek dál odepisovat podle původního plánu.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / příklady / garantovaná zůstatková hodnota\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / examples / guaranteed residual value\nNa příklad, 1.1.2001 XYZ pronajme stroj s reální hodnotu (fair value) $12,000 na 6 let s tím, že po ukončení pronájmu stroj vrátí pronajímateli. Aby si zajistila nižší roční splátky, garantuje zůstatkovou hodnotu (residual value) ve výši $6,000. Firma odhadne, že majetek bude mít užitečný život 7 let a zbytkovou hodnotu (salvage value) ve výši $1,500. Za pronájem zaplatí $1,936 ročně každého 31.12. Od banky zjistí, že pokud by si chtěla $12,000 půjčit na 5 let, zaplatila by 10%.\nPronajímatel stroj koupil od výrobce za $11,000, a na pronájmu si chce vydělat 12% ročně. Tato fakta nejsou XYZ známa.\nProtože XYZ garantuje zůstatkovou hodnotu, tento fakt musí zobrazit při kalkulaci současné hodnoty splátek. Toto udělá tak, že garantovanou zůstatkovou hodnotu považuje za poslední splátku:\nProtože současná hodnota splátek je nižší než reálná hodnota majetku, majetek zaúčtuje v současné hodnotě splátek a 1.1.2001 provede tento zápis:\nSplátky rozdělí na nákladový úrok a snížení závazku takto:\n31.12.2001 splátku zaúčtuje takto:\nProtože garantuje zůstatkovou hodnotu majetku, tak ho odepisuje po dobu jeho užitečného života k jeho zbytkové hodnotě. Protože si majetek však neponechá, rozhodne se ho odepisovat přímo, bez oprávky.\nOdpis zaúčtuje takto:\n31.12.2006 provede poslední splátku a majetek vrátí. Ten den má majetek účetní hodnotu $2,975 a reálnou hodnotu $3,500. Protože XYZ však garantovala, že majetek bude mít zůstatkovou hodnotu $6,000, doplatí $2,500:\nZaúčtování poslední splátky a vrácení majetkového pronájmu.\nTo record final lease payment and return of asset under capital lease.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / účetní postup / příklady / akontace\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / examples / down payment\nVyhláška 13 vysloveně nepočítá s „akontací“. Na druhé straně, akontace není něco, s čím by si nevěděla rady. Protože vyhláška 13 se zajímá pouze o peněžní toky (bez ohledu jak se jim říká), je to pro ni platba předem (down payment).\nNa příklad, 1.1.2001 XYZ pronajme stroj s reálnou hodnotu (fair value) $12,000 na 5 let s tím, že po ukončení pronájmu si stroj ponechá. Odhadne, že stroj má užitečný život 7 let, a zbytkovou hodnotu (salvage value) $1,500. Podle dohody zaplatí pronajímateli akontaci ve výši $5,000 a $1,596 každého 31.12. Od banky zjistí, že pokud by si chtěla $12,000 půjčit na pět let, zaplatila by 10%.\nPronajímatel stroj koupil od výrobce za $11,000 a odhaduje jeho zůstatkovou hodnotu na $1,000, a na pronájmu si chce vydělat 14% ročně. Tato fakta nejsou XYZ známa.\nProtože současná hodnota splátek je nižší než reálná hodnota stroje, a protože zaplatí zálohu okamžitě, 1.1.2001 provede tento zápis:\nProtože akontaci platí předem, 1.1.2001 také provede tento zápis:\nZaúčtování zaplacení akontace.\nTo record payment of down payment.\nDál se pokračuje normálně.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / nemovitosti\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / real estate\nVyhláška SFAS 13 všeobecně splnila očekávání s tím, že donutila firmy vykazovat leasing tak, aby bylo jasné, že není nic jiného než alternativní forma dlouhodobého financování. Jediné místo, které firmám zbylo k používání leasingu, aby se vyhnuly nutnosti vykázat majetek a s ním spojený závazek, je leasing nemovitostí.\nProtože pronájem nemovitostí obvykle nesplní podmínky majetkového pronájmu, obvykle se nemusí vykazovat jako majetkový pronájem.\nPronájem nemovitostí se dá logicky rozdělit do čtyř skupin:\nPronájem pouze pozemku (leases of land only)\nPronájem pozemku a budovy (leases of land and buildings)\nPronájem nemovitosti a zařízení (leases of equipment and real estate)\nPronájem části nemovitosti (leases of only part of a building)\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / nemovitosti / test\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / real estate / test\nPokud se jedná o pronájem pouze pozemku, tak pronájem se považuje za majetkový pronájem, pokud se splní podmínky 1. nebo 2. testu. Podmínky 3. a 4. nejsou aplikovatelné.\nPokud se splní podmínka 1. nebo 2., pronájem se kapitalizuje stejným způsobem, jako ostatní majetkové pronájmy až na to, že majetek se měří v současné hodnotě splátek, a neodepisuje se.\nPokud se jedná o pronájem pozemku a budovy, na dohodu se vztahují všechny 4 podmínky testu, ale jejich aplikace záleží na relativní hodnotě pozemku a budovy.\nPokud je hodnota pozemku nižší než 25% hodnoty celkového pronájmu, celý pronájem (pozemek a budova) se považuje za jednu jednotku. Pokud se splní podmínky 1. nebo 2., celý pronájem se kapitalizuje s tím, že kapitalizovaná částka se rozdělí na pozemek a budovu pro účel pozdějšího odepisování majetku.\nPokud se nesplní podmínky 1. nebo 2., podmínky 3. a 4. se aplikují na budovu. Pokud je splněna podmínka 3. nebo 4., celý pronájem se kapitalizuje s tím, že kapitalizovaná částka se rozdělí na pozemek a budovu pro účel pozdějšího odepisování majetku.\nPokud je hodnota pozemku vyšší než 25% hodnoty celkového pronájmu, pronájem se rozdělí na pronájem pozemku a pronájem budovy.\nV tomto případě se na pozemek vztahují pouze podmínky 1. nebo 2. testu.\nNa budovu se vztahují všechny 4 podmínky testu.\nKapitalizuje se pouze ten majetek, který splní jednu z podmínek, které se na něj vztahují v současné hodnotě splátek. S druhým majetkem se zachází jako operační leasing.\nPokud se jedná o pronájem nemovitosti a zařízení, pronájem se rozdělí na nemovitost a zařízení, a každá část se posoudí zvlášť.\nPokud se jedná o pronájem části nemovitosti, a dá se určit reálná hodnota (fair value) pronajaté části, tak s pronájmem s částí se bude zacházet stejným způsobem jako s pronájmem pozemku a budovy.\nPokud se reálná hodnota části nedá určit, na část se bude aplikovat pouze podmínka 3. s tím, že užitečný život části se bude považovat za stejný jako užitečný život celé budovy. Pokud je test pozitivní, s pronájmem se bude dál zacházet stejně jako s pronájmem pozemku a budovy.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor\nMajetkový pronájem pro pronajímatele se dá rozdělit do třech kategorií:\nPronájem výrobcem nebo distributorem (sales type lease)\nPronájem leasingovou společností (direct financing type lease)\nPronájem leasingovou společností, která pronájem financuje (leveraged type lease).\nPronájem výrobcem nebo distributorem vzniká v situaci, kdy si pronajímatel na pronájmu vydělá tzv. dealerský zisk (dealer’s profit). Rozhodující tak je, zda pronajímatel vydělá dealerský zisk, ne to, zda pronajímatel je dealer nebo ne. Odstavec 6.b.i. vyhlášky říká, že dealerský zisk vzniká, když reální hodnota (fair value) pronajatého majetku je jiná (vyšší nebo nižší), než pořizovací hodnota (cost), nebo účetní hodnota (carrying amount) majetku (ve dni zahájení pronájmu).\nPronájem leasingovou společností vzniká, když si pronajímatel na pronájmu nevydělá dealerský zisk (vydělá si pouze příjmový úrok, nebo-li navýšení), a když pronájem financuje především z vlastních zdrojů nebo z všeobecných cizích zdrojů.\nPronájem leasingovou společností, která pronájem financuje, vzniká když si pronajímatel na pronájmu nevydělá dealerský zisk, a pronájem financuje (ve významné míře) z konkrétních cizích zdrojů, a kde za splácení půjček neručí.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / test\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / test\nProtože tvůrci US GAAP chtějí, aby firmy případy účtovaly symetricky (aby jak nájemce, tak pronajímatel stejnou transakci považovali za buď operační, nebo majetkový pronájem), pronajímatel má použít stejný test jako nájemce. Pronájem má považovat za majetkový, pokud je splněna jedna z těchto čtyř podmínek.\nPokud pronajímatel na sebe bere riziko, že nájemce za majetek nezaplatí, musí být také splněny obě dvě následující podmínky, než se pronájem dá považovat za majetkový pronájem:\nNačasování splátek je rozumně předvídatelné (collectiblity of the minimum payments is reasonable predictable)\nNeexistuje žádná významná nejistota ohledně nepřeúčtovatelných ekonomických oběti (costs), který pronajímatel ještě nezaznamenal (no important uncertainties surround the amount of unreimbursable costs yet to be incurred by the lessor).\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / vstupní ekonomické oběti\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / initial direct costs\nVstupní ekonomické oběti (initial direct costs) jsou ekonomické oběti, které pronajímateli vznikly jako součást uzavření dohody o majetkovém pronájmu.\nZa vstupní ekonomické oběti (také známy jako incremental initial direct costs) se mohou považovat částky zaplacené (nezávislým) třetím stranám (strany, které nejsou nájemce nebo pronajímatel) za to, že pronájem zprostředkovaly, nebo jinak napomáhaly jeho vzniku. Je však podmínka, že zaplacení těchto částek bylo nezbytné na to, aby se dohoda o pronájmu uzavřela. Pokud by se uzavřela i bez vyplacení těchto částek, tyto částky se nesmí považovat za vstupní ekonomické oběti.\nZa vstupní ekonomické oběti se také mohou považovat částky vyplacené za mzdy nebo platy (včetně sociálního a zdravotního pojištění, a podobné položky) zaměstnanců, kteří provádí pouze následující činnosti: ověřování důvěryhodnosti nájemce, ohodnocení finančního stavu nájemce, ověřování stavu a hodnoty garancí nebo zastaveného majetku, domluvení podmínek pronájmu, zpracování dokumentace z uzavření dohody. Než se mohou považovat za vstupní ekonomické oběti, musí existovat evidence, že tyto částky se přímo vztahují na čas, který zaměstnanec/zaměstnanci strávil na každém pronájmu.\nZa vstupní ekonomické oběti se nesmí považovat částky zaplacené za reklamu, prodejní náklady (když prodejci pronajímatele navštěvují potenciální nájemce a snaží se je přesvědčit o uzavření nájmu), náklady spojené s existujícími dohodami (na příklad zpracování splátek, vymáhání opožděných splátek, nebo zabavení majetku za neplacení, atd.), a další podobné částky.\nVyhláška dál specificky zakazuje, aby se správní náklady jako nájem nebo odpis majetku, a platy nebo mzdy pracovníků (kromě těch, které vyhláška specificky povoluje), nebo částky, které souvisí s neuzavřenými dohodami, považovaly za vstupní ekonomické oběti.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / příklady\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / examples\nNejjednodušší způsob jak vysvětlit účetnictví majetkového pronájmu pro pronajímatele, je příkladové. Následující příklady by tak měly odpovídat na většinu otázek.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / příklady / pronájem výrobcem nebo distributorem, kdy se pronajatý majetek vrací\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / examples / sales type lease (asset returned)\nSpolečnost XYZ vyrábí stroje typu A, které obvykle mají užitečný život (useful life) pět let. Tyto stroje prodává přímo, ale také je financuje a pronajímá. Jeden stroj pronajme společnosti ABC na pět let. ABC si už pronajala několik strojů od XYZ, a vždy řádně a včas pronájem splácela. Stroj má reprodukční hodnotu $10,000 (účetní hodnota stroje pro pronajímatele, která zároveň odpovídá jeho reprodukční hodnotě) a prodejní cenu $20,000. XYZ si na pronájmu tak vydělá dealerský zisk (v přibližné výši $10,000), a tak pronájem bude účtovat jako sales type lease. XYZ odhadne, že až majetek bude vrácen, bude mít zůstatkovou hodnotu (residual value) $1,000. Splátky obdrží ročně na konci období, a na pronájmu si chce vydělat navýšení 12%.\nProtože stroj se pronajímá na víc než 75% jeho užitečného života a protože je pravděpodobné, že ABC bude řádně splácet, a protože je přesvědčená, že z pronájmu nevzniknou žádné vedlejší ekonomické oběti, které nebude moci přefakturovat společnosti ABC, XYZ se rozhodne pronájem zaúčtovat jako sales type lease.\nPrvní krok tohoto účtování je spočtení výše roční splátky.\nKalkulace roční splátky vychází z prodejní ceny a úroku. V situaci, kdy se majetek bude pronajímateli vracet, se má vycházet z čisté prodejní ceny (prodejní cena mínus současná hodnota vráceného majetku). V tomto příkladě je čistá prodejní cena $19,433, a tak roční splátka je $5,391.\nDruhý krok je spočtení výše pohledávky.\nPohledávka je součet všech splátek. V tomto příkladě to je součet ročních splátek plus zůstatková hodnota majetku, nebo-li $27,955.\nTřetí krok je spočtení čistých nákladů na prodané výrobky.\nV tomto případě je tento krok nutný, protože se majetek vrací pronajímateli. Čisté náklady na prodané výrobky ($9,433) se počítají tak, že se od normálních nákladů na prodané výrobky ($10,000) odečte současná hodnota ($567) vráceného majetku.\nČtvrtý krok je spočtení úroků příštích období (unearned interest).\nProtože se majetek bude vracet, úroky příštích období se skládají ze dvou částí: za 1. rozdílem mezi součtem splátek a čistou prodejní cenou majetku ($7,522 = $26,955 - $19,433), a za 2. zůstatkovou hodnotou a její současnou hodnotou ($433 = $1,000 - $567). Celkem $7,955 = $7,522 + $433.\nPátý krok je spočtení realizace úroků příštích období.\nProtože se majetek bude vracet, příjmový úrok, který se v každém období uzná, se musí skládat z úroku, který nájemce platí a vzrůstu čisté hodnoty majetku, který se bude vracet.\nToto se může udělat pomocí takovéto tabulky:\nG = B x F\nPoslední krok je zaúčtování pronájmu:\nPohledávka na leasing\nÚroky příštích období\nPříjem první splátky:\nTo record payment on capital lease.\nPříjem poslední splátky a vráceného majetku:\nZaúčtování splátky majetkového pronájmu a vrácení majetku.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / příklady / pronájem výrobcem nebo distributorem, kde se pronajatý majetek nevrací\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / examples / sales type lease (asset not returned)\nV tomto příkladě budeme brát do úvahy stejná fakta jako v předchozím příkladě, kromě že si firma ABC majetek na konci pronájmu ponechá.\nHlavní rozdíl spočívá v tom, že firma XYZ nevychází z čisté prodejní ceny, ale z prodejní ceny.\nSplátky tak spočítá ve výši $5,548, hrubý zisk ve výši $10,000, pohledávku ve výši $27,741, a úroky příštích období ve výši $7,741.\nRoční příjmový úrok spočítá takto:\nLeasing pak zaúčtuje takto:\nPříjem poslední splátky:\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / příklady / pronájem výrobcem nebo distributorem a vstupní ekonomické oběti\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / examples / sales type lease and initial direct costs\nPokud výrobci nebo dealerovi vzniknou vstupní ekonomické oběti (initial direct costs), tyto položky musí dát do nákladů ve stejném období, kdy dohoda vstoupí v platnost. Výrobce nemá nárok o tyto položky navýšit čistou prodejní cenu majetku.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / příklady / pronájem leasingovou společností\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / examples / direct financing type lease\nHlavní rozdíl mezi leasingem pro výrobce nebo dealera, a leasingem pro leasingovou společnost je, že leasingová společnost si na pronájmu nevydělá dealerský zisk.\nNapříklad, firma XYZ kupuje majetek a pronajímá ho. Tuto činnost financuje především tím, že vystavuje dluhopisy a jiné cenné papíry. XYZ koupí majetek A od výrobce za $20,000. Tato cena se rovná reální hodnotě (fair value) majetku. Tento majetek pronajme firmě ABC na 5 let s tím, že ABC bude odvádět roční splátky na konci období a po ukončení pronájmu majetek vrátí. XYZ odhaduje, že až majetek bude vrácen, bude mít hodnotu $1,000, a na pronájmu si chce vydělat 12% ročně.\nPři spočtení splátek firma XYZ vychází z celkové reální hodnoty (fair value) majetku. V tomto případě je to pořizovací hodnota majetku nebo-li$20,000. Od této hodnoty odečte současnou hodnotu zůstatkové hodnoty $567 a zjistí, že čistá investice do leasingu je $19,433. Z této čisté investice vyplývají splátky ve výši $5,391.\nCelkovou pohledávku XYZ spočítá na $27,955 a úroky příštího období na $7,955.\nÚroky pak aplikuje na individuální období takto:\nPořízení pronájmu zaúčtuje takto:\nMajetek pořízený na pronájem\nZaúčtování pořízení majetku.\nTo record asset acquisition.\nVstup do nájemní dohody zaúčtuje takto:\nTo record lease of asset under capital lease.\nPřijetí první splátky zaúčtuje takto:\nTo record receipt of first lese payment.\nPřijetí poslední splátky a vrácený majetek zaúčtuje takto:\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / příklady / pronájem leasingovou společností a vstupní ekonomické oběti\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / examples / direct financing type lease and initial direct costs\nProtože leasingová společnost majetek kupuje a nevydělá tak dealerský zisk, společnost musí považovat vstupní ekonomické oběti (initial direct costs) za součást hodnoty pronajatého majetku, a proto tyto ekonomické oběti (na rozdíl od výrobce nebo dealera) nesmí dát rovnou do nákladů.\nV praxi se s tímto požadavkem dá vypořádat dvěmi způsoby. Pokud leasingová společnost může o tyto náklady zvýšit splátky, tak je zahrne do kalkulace splátek.\nNapříklad, pokud by v předchozím příkladě zaplatila zprostředkovateli $500 za to, že zprostředkoval dohodu mezi ní a nájemcem, při spočtení výše splátek by nevycházela z $19,433, ale z částky $19,933. Splátky by tak nebyly $5,391, ale 5,530. Dál pokračuje tak, jak už bylo znázorněno v předchozím příkladě.\nDruhá možnost, pokud splátky nemůže o tuto částku navýšit, je spočítat novou implicitní diskontní sazbu, která způsobí, že stejné splátky budou vycházet z jiné čisté investice.\nV tomto příkladě je implicitní diskontní sazba 10.98%, jak potvrzuje tato tabulka:\nÚroky by pak aplikovala na individuální období takto:\nDál by se pokračovalo, jak bylo znázorněno v předchozím příkladě.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / smluvní vztahy / majetkový pronájem / pronajímatel / pronájem leasingovou společností, která pronájem financuje\nThe balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor / leveraged type lease\nÚčetní postup, který vyplývá z požadavků vyhlášky SFAS 13 pro pronájem leasingovou společností, která pronájem financuje, je nejsložitější účetní postup, který v US GAAP existuje. Protože zde zároveň existuje mnoho možností, kde se lze dopustit velmi vážných chyb, tato publikace tento účetní postup nepopisuje.\nNa druhé straně uvádí situace, které, pokud existují, tak znamenají, že se tento postup používat nemusí.\nPokud jste pronajímatel a zároveň výrobce nebo dealer, tak se Vás tento postup netýká.\nPokud každá individuální dohoda nemá tři strany (nájemce, pronajímatele a finanční ústav), tak se na ní tento postup také nevztahuje.\nPokud vy jako pronajímatel ručíte bance za poskytnutý úvěr, tak s největší pravděpodobností se Vás tento postup netýká.\nPokud banka půjčila míň než 50% reální hodnoty pronajatého majetku, s největší pravděpodobností se Vás tento postup netýká.\nPokud banka půjčila 100% reální hodnoty pronajatého majetku, s největší pravděpodobností se Vás tento postup netýká.\nV ostatních případech se Vás tento postup pravděpodobně týká. Pokud si však nejste naprosto jistí, že tento postup aplikujete správně, je ve Vašem zájmu se poradit s kvalifikovanou osobou.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill\nV roce 2001 vyšly dvě vyhlášky (SFAS 141 a 142), které upravily a poněkud změnily pravidla pro akvizice podniků (business combinations), a zároveň změnily způsob, jakým se zachází s goodwill. Momentálně se také připravuje třetí vyhláška, která také bude mít vliv na tuto oblast, ale protože tento vliv bude nepřímý, diskusi o této oblasti najdete jinde.\nZavedení těchto nových pravidel provázela značná kontroverze. Tato kontroverze spočívala hlavně v tom, že nová pravidla že (v zájmu mezinárodní harmonizace účetních pravidel) zakazovala postup, který dovoloval US GAAP, ale který byl zakázán ostatními GAAP.\nJednalo se o tzv. „účetnictví pro sloučení zájmů“ (pooling of interest accounting). Podle tohoto postupu, pokud jedna firma koupila druhou a místo penězi zaplatila vlastními akciemi, nejednalo se o koupi, ale o sloučení zájmů. Toto mělo zásadní dopad na kupujícího, protože v případě sloučení zájmů nevznikal goodwill.\nProtože žádný goodwill nevzniknul, nemusel se zaúčtovat do majetku, a co je důležitější, nemusel se odepisovat. To také znamenalo, že firmy, které kupovaly jiné firmy za vlastní akcie, vykazovaly vetší zisky než firmy, které je kupovaly za hotové, a tak tento účetní postup ovlivňoval chování vedení.\nVedení firem, které tato pravidla využívaly ve svůj prospěch, bylo tak velice pobouřeno návrhem FASB tato pravidla změnit. Firmy reagovaly přibližně tak, jak vedení většiny firem, které jsou pobouřené, reagují. Vzestupňovaly lobbystický tlak na zákonodárce, aby se za ně zákonodárci postavili. Výsledek byl ten, že předseda FASB musel jít svědčit před kongres (dvakrát), a znovu začaly kolovat názory, že soukromému sektoru by právo tvořit účetní pravidla možná mělo být odebráno.\nFASB se však poučilo z dřívějších střetů a mělo připraveno plán B.\nPlán B je následující: FASB rozhodlo, že goodwill není majetek jako každý jiný, ale že je to majetek, který má (pokud se nestane nic špatného) nekonečný život. To znamená, že firmy dnes sice musí vždy spočítat a vykázat goodwill (i v případě když koupí jinou firmu za vlastní akcie), ale nemusí ho amortizovat.\nParadoxně, tato pravidla jsou mnohem reálnější a rozumnější než původní návrh (který nejenom nutil firmy goodwill vždy vytvořit, ale také je nutil tento goodwill odepsat do maximálně dvaceti let). Proč? Protože pokud se bere do úvahy, z čeho goodwill vzniká, je velmi diskutabilní, zda ztrácí svou hodnotu pouze proto, že stárne. Tudíž nutit firmy ho odepisovat neudělá nic pro to, aby finanční výkazy byly více informativní.\nNaopak, ponechat tento majetek na rozvaze do té doby, než ztratí svou hodnotu, přinese uživatelům velmi užitečnou informaci.\nNapříklad, pokud si uživatel všimne, že firma musí po krátké době odepsat značnou část goodwill, bude mu jasné, že vedení firmy si akvizici příliš dobře nepropočítalo a že tak celkem úspěšně plýtvalo firemními prostředky.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill / kupující\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / acquirer\nIdentifikovat kupujícího bylo podle starých pravidel poměrně jednoduché. Pokud jedna firma vydala majetek (peníze nebo cokoliv jiného, než vlastní akcie) nebo převzala závazky, stala se kupujícím. Pokud vydala vlastní akcie, nejednalo se o koupi, ale o sloučení zájmů, a tak identifikovat kupujícího nebylo předmětem zájmu. Podle nových pravidel se musí kupující identifikovat ve všech případech, kdy se jedná o obchodní kombinace.\nObchodní kombinace se definuje jako transakce, nebo jiná událost, kde jedna obchodní jednotka koupí majetek, kontrolující majetkový podíl, nebo jinak získá kontrolu nad jednou nebo vícero jinými obchodními jednotkami.\nV případě, kdy se jedná o výměnu akcií, je naprosto jasné, která strana kupuje a která je koupená.\nNapříklad, firma XYZ nabídne akcionářům firmy ABC jednu svou akcii za tři akcie firmy ABC, které vlastní. Po ukončení výměny jsou všichni členové správní rady bývalé XYZ členy správní rady XYZ-ABC, a bývalí členové správní rady ABC jsou bez práce. Všichni členové nejvyššího vedení bývalé XYZ jsou členy nejvyššího vedení XYZ-ABC, a bývalí členové nejvyššího vedení ABC jsou bez práce. Zde je naprosto jasné, kdo byl kupující a kdo byl koupen.\nNěkdy stanovení kupce a koupeného není tak snadné.\nNapříklad, firma EFG nabídne akcionářům firmy HIJ jednu svou akcii za každou akcii firmy HIJ, kterou vlastní. Po ukončení výměny je správní rada firmy EFG-HIJ napůl složená z členů správních rad firem EFG a HIJ, a bývalý předseda správní rady EFG je předsedou správní rady EFG-HIJ. Nejvyšší výkonný ředitel firmy EFG-HIJ je bývalý nejvyšší výkonní ředitel firmy HIJ. Zbytek nejvyššího vedení firmy EFG-HIJ je rozděleno rovnoměrně mezi členy nejvyššího vedení bývalých firem EFG a HIJ. Zde už není tak jasné, kdo byl kupec a kdo koupený.\nNicméně, kupující a koupený se musí stanovit vždy. Pro složité případy vyhláška SFAS 141 říká, že by se měla zvážit všechna relevantní fakta:\nVolicí práva - pokud bývalí akcionáři firmy A dostanou víc hlasů než bývalí akcionáři firmy B při volbě správní rady firmy AB, firma A koupila firmu B.\nRelativní soustředění volicích práv - pokud volicí práva firmy A jsou víc soustředěná než volicí práva firmy B, firma A koupila firmu B.\nKompozice vedení a správní rady - pokud ve vedení a správní radě firmy AB převažují bývalí členové vedení a správní rady firmy A, firma A koupila firmu B.\nPodmínky dohody - pokud firma A zaplatila prémii (premium) za akcie firmy B, firma A koupila firmu B.\nVyhláška to neříká, ale pokud dojde k situaci, kde všechny jiné body jsou stejné, ale (jako v předchozím příkladě) bývalý předseda správní rady EFG se stane předsedou správní rady EFG-HIJ, tak (protože funkce předsedy správní rady se obvykle považuje za silnější než HIJ firma EFG je kupcem.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill / kalkulace goodwill\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / calculating goodwill\nJe velmi důležité si uvědomit, že podle US GAAP goodwill není rozdíl mezi kupní cenou a účetní hodnotou koupené firmy. Goodwill je rozdíl mezi částkou, která byla za obchodní jednotku zaplacená a reálnou hodnotou (fair value) čistého majetku (net assets) té obchodní jednotky, pokud je tento rozdíl kladný.\nPodle vyhlášky SFAS 141 se reálná hodnota majetku koupené firmy má měřit přibližně takto:\nPeníze a peněžní ekvivalenty, které nejsou tržní cenné papíry (cash and cash equivalents not marketable securities): v nominální hodnotě.\nTržní cenné papíry (marketable securities): v reálné hodnotě (fair value).\nPohledávky (receivables): v současné hodnotě očekávaných peněžních toků diskontované rozumnou sazbou mínus opravná položka na nedobytné pohledávky a náklady spojené s likvidací (pokud se nějaké očekávají).\nVýrobky a zboží (finished goods and merchandise): v očekávané prodejní ceně mínus náklady na prodej (cost to dispose) a rozumná opravná položka na zisk z prodejní činnosti kupce (reasonable profit allowance for selling effort of acquiring entity).\nRozpracovaná výroba: v očekávané prodejní ceně hotových výrobků mínus náklady na dohotovení (cost to complete), náklady na prodej a rozumná opravná položku na zisk z prodejní činnosti kupce.\nMateriál (raw material): v reprodukční hodnotě.\nkdyž se budou dál používat: reprodukční hodnotě, a nebo ve skutečné hodnotě pro kupce, pokud je tato hodnota nižší.\nkdyž se budou likvidovat: v reální hodnotě mínus náklady na likvidaci.\nNehmotný majetek (intangible assets) v odhadnuté reální hodnotě.\nVyhláška specifikuje, že nato, aby se nějaká položka dala považovat za nehmotný majetek, musí mít následující vlastnosti:\nMajetek vyplývá ze smluvního vztahu nebo právního nároku, např. licence na radiové spektrum, nebo obchodní značka.\nMajetek nevyplývá ze smluvního vztahu nebo právního nároku, ale dá se samostatně identifikovat (oddělit od ostatního nehmotného majetku), a může se samostatně (nebo dohromady s jiným identifikovatelným nehmotným majetkem ) prodat, licencovat, pronajmout, nebo vyměnit, například seznam zákazníků.\nVyhláška také specificky říká, že lidské zdroje (assembled workforce) se nikdy nesmí považovat za nehmotný majetek.\nPozemky, nerostní zdroje, netržní cenné papíry, a podobné majetky v odhadnutých hodnotách (appraised values).\nPodle vyhlášky SFAS 141 se závazky měří v současné hodnotě peněžních toků.\nČistý majetek je celkový majetek mínus celkové závazky.\nPokud byl čistý majetek koupené firmy veden v účetnictví koupené firmy v jiných hodnotách než reálních, kupující firma ho po akvizici upraví na tyto hodnoty.\nPokud částka zaplacená za koupenou firmu je vyšší, než čistý majetek, rozdíl je goodwill pro kupující stranu.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill / záporný goodwill\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / negative goodwill\nPokud částka zaplacená za koupenou firmu je nižší, než čistý majetek, kupující strana nejprve znovu změří (remeasure) všechny majetky a závazky, aby se ujistila, že je opravdu změřila správně. Pokud čistý majetek stále převyšuje zaplacenou částku, rozdíl by se alokoval na určité majetky tím, že se jejich hodnota sníží.\nMajetky, jejichž hodnota se nesmí upravovat, jsou: 1. krátkodobé majetky (current assets), 2. odložené daně (deferred taxes), 3. finanční investice (investments), kromě těch investic, které poskytují investorovi podstatný vliv nad investicí, 4. dlouhodobé majetky, který budou likvidovány prodejem (assets to be disposed of by sale), a které se vedou (podle vyhlášky 144) v hodnotě, která je nižší z reálné hodnoty a čisté účetní hodnoty.\nPokud čistý majetek stále převyšuje zaplacenou částku, rozdíl se promítne na výsledovku jako skutečné mimořádní zisk (extraordinary gain).\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill / trvalý pokles hodnoty\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / impairment of value\nPodle starých pravidel se goodwill postupně odepisoval. Podle nových pravidel se goodwill odepisovat nesmí. Nicméně firmy jsou povinny goodwill pravidelně testovat, aby zjistily, zda vykázaná hodnota goodwill trvale nepoklesla.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill / trvalý pokles hodnoty / reportovaná jednotka\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / impairment of value / reporting unit\nNež se vysvětlí samotný test, je nutné popsat nový koncept, který vyhláška do US GAAP přinesla vyhláška SFAS 142: koncept reportovaní jednotky (reporting unit).\nReportovaná jednotka je definovaná vyhláškou SFAS 142 jako operační jednotka která má stejné vlastnosti jako segment ale místo toho, aby reportovala hlavnímu rozhodovateli, reportuje hlavnímu rozhodovateli segmentu.\nPřesněji řečeno, reportovaná jednotka je komponent firmy, který je chápán jako obchodní jednotka (business) vyhláškou EITF 98-3. Podle vyhlášky EITF 98-3 komponent je obchodní jednotka, pokud má vlastní hospodářské výsledky (dá se pro ní vytvořit výkaz zisků a ztrát), svůj hospodářský výsledek reportuje v rámci vnitropodnikového reportování, a majetek a závazky, které používá k dosažení svého zisku nebo ztráty, se dají identifikovat a oddělit od majetků a závazků jiných obchodních jednotek.\nJe nutné správně identifikovat reportovací jednotku, protože vyhláška SFAS 141 říká, že se všechen goodwill musí rozdělit na individuální reportovaní jednotky. Nesmí se vést celofiremně.\nNa příklad, firma XYZ má tři segmenty X, Y a Z. Každý segment má dvě reportovaní jednotky, ze kterých jedna jednotka vyrábí a prodává výrobky (x, y a z), a druhá poskytuje služby. Firma XYZ koupí firmu ABC, která má tři segmenty, který jsou zároveň reportovaní jednotky. Segment A vyrábí výrobek a, segment B vyrábí výrobek b, a segment C poskytuje služby. Čistá reální hodnota majetku firmy ABC je $10,000,000 a XYZ zaplatí $12,000,000.\nPo akvizici firma XYZ zařadí segment A do své jednotky X, segment B do své jednotky Y, a segment C zruší tím, že jeho majetek částečně rozprodá, a částečně rozdělí mezí svými jednotkami, které poskytují služby. Část zaměstnanců firmy ABC propustí, a zbytek rozdělí mezi všechny své jednotky.\nPři alokaci goodwill XYZ zjistí, že ½ se vztahuje na segment A, ¼ na segment B, a zbytek na to, co zbylo ze segmentu C. Na svojí reportovací jednotku X-výroba tak aplikuje goodwill ve výši $1,000,000. Na jednotku Y-výroba aplikuje $500,000, a na konec aplikuje $166,666 na jednotky X-služby, Y-služby a Z-služby.\nPodle nových pravidel se goodwill nesmí odepisovat. Místo toho se musí minimálně ročně testovat pro pokles hodnoty.\nTest se také musí provést okamžitě (meziročně), pokud nastane jedna nebo víc z následujících okolností:\nVznikne neočekávaná konkurence. Například, vznikne nová firma, která začne nabízet stejný produkt.\nOdejde klíčový zaměstnanec nebo zaměstnanci. Na příklad firma XYZ koupí firmu ABC, aby získala její vývojové středisko, a po akvizici odejde ředitel střediska.\nNastane jedna z okolností, které popisuje SFAS 144.\nNastane nepříznivá změna v právním nebo obchodním prostředí. Na příklad, reportovaná jednotka koupila výrobce azbestu a vzniknul goodwill. Azbest se ukázal být zdraví škodlivý, a výrobci azbestu začnou prohrávat soudní spory a platit vysoké odškodnění.\nRegulátor zavede nepříznivou změnu v regulačním prostředí. Na příklad firma XYZ koupila firmu ABC, která vyrábí zbraně, aby získala její kontakty v Africe, a později ministerstvo zakáže obchod se zbraněmi s Afrikou.\nReportovaná jednotka (ke které se goodwill vztahuje) vykáže ztrátu.\nReportovaná jednotka (ke které se goodwill vztahuje) nebo její významná část se likviduje (prodá, rozprodá nebo zavře), nebo je víc než méně pravděpodobné (more-likely-than-not), že bude likvidována.\nSamotný test má dva kroky.\nPrvní krok: firma porovná reálnou hodnotu (fair value) každé reportovaní jednotky s účetní hodnotou (carrying value) té jednotky včetně goodwill, který se na jednotku vztahuje.\nPokud reálná hodnota je vyšší než účetní hodnota, nedošlo k poklesu hodnoty a firma nemusí dělat nic dalšího.\nPokud reálná hodnota je nižší než účetní hodnota, nedošlo k poklesu hodnoty, a firma musí vzít druhý krok.\nDruhý krok: firma musí porovnat implicitní hodnotu goodwill (implied value of goodwill) s účetní hodnotou goodwill. Implicitní hodnotu goodwill zjistí následujícím způsobem:\nNejprve se zjistí reálná hodnota každé reportovaní jednotky (která propadla při prvním kroku testu). Reální hodnota reportovaní jednotky je částka, která by se zaplatila, pokud by se reportovaná jednotka koupila.\nZa druhé se zjistí reálná hodnota čistého majetku reportované jednotky. Tato hodnota se zjistí stejným způsobem jako při kalkulaci goodwill.\nZa třetí, pokud reálná hodnota reportovaní jednotky je vyšší než reálná hodnota čistého majetku reportovaní jednotky, implicitní hodnota goodwill je rozdíl.\nPokud účetní hodnota goodwill je vyšší než implicitní hodnota goodwill, došlo k poklesu hodnoty goodwill. Pokles se rovná rozdílu mezi účetní hodnotou goodwill a implicitní hodnotou goodwill.\nPokud došlo k poklesu hodnoty goodwill, firma je povinná tento pokles zaúčtovat tak, že účetní hodnotu goodwill sníží oproti ztrátě na výsledovce.\nV příloze se pak uvede:\nVysvětlení okolností, které vedly k poklesu hodnoty.\nČástka, která se odepsala, a metoda, která byla použitá na její spočítání.\nPokud byla částka odhadnutá, popis odhadu a upřesnění odhadu v pozdějších obdobích.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill / koupě nedokončeného výzkumu a vývoje\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / in-process R&D\nVyhláška vysloveně říká, že nebude měnit dosavadní pravidla, která se vztahují na koupi nedokončeného výzkumu a vývoje.\nPodle těchto pravidel kupující strana sníží goodwill o hodnotu nedokončeného výzkumu a vývoje, který prováděla koupená strana.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / goodwill / „bootstrap”\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / the “bootstrap”\nDřív bylo řečeno, že goodwill není vítán, protože snižuje efekt známý jako „bootstrap“. Tento efekt spočívá v tom, že pokud firma, která má relativně cenné akcie koupí ziskovou firmu, která má relativně méně cenné akcie za vlastní akcie, zisk na akcie skombinované firmy vzroste.\nNapříklad, firma XYZ uvažuje o koupi firmy ABC. Až na výsledky jsou tyto firmy srovnatelné:\nProtože firma XYZ je efektivnější, kapitálový trh ji má rád. Pokud kapitálový trh má firmu rád, projevuje to tak, že kupuje její akcie, čímž jejich hodnota ve srovnání se ziskem roste. Pro jednoduchost, tato hodnota se měří poměrem tržní ceny akcie k zisku na akcie (price / earnings ratio).\nProtože firma XYZ je dvakrát tak efektivní, dá se očekávat, že její akcie budou dvakrát tak cenné. Pokud každá firma má 100,000 akcií, tak firma XYZ má zisk na akcii $2 a firma ABC $1. Tržní cena akcií XYZ tak bude přibližně asi $60, zatím co tržní cena akcií firmy ABC kolem $15.\nAby tuto koupi uskutečnila, nabídne akcionářům firmy ABC tržní cenu za jejich akcie a řekne, že jim že zaplatí vlastními akciemi. Akcionáři zváží, zda mají zůstat loajální vedením který si na sebe utrácí dvakrát tolik jejich peněz nebo předat firmu jinému vedení. Moc dlouho neváhají, a nabídku XYZ přijmou.\nVedení XYZ zatím vysvětlí svým vlastním akcionářům, že firma ABC má celkem použitelný majetek, pracovníky, technologie, zákazníky, distributory, a až se zbaví jeho vedení, zisky firmy podstatně vzrostou. Protože akcionáři firmy XYZ jsou zvyklí na to, že vedení XYZ takovéto sliby obvykle dodržuje, souhlasí. Svůj souhlas projeví tak, že svoje akcie XYZ neprodají a tak jejich cena zůstane na $60.\nAby firma XYZ mohla koupit firmu ABC, akcionářům firmy ABC tak musí dát pouze 25,000 akcií.\nTěsně po akvizici firma vypadá takto:\nZisk na akcie skombinované firmy je $2.40 ($300,000 / 125,000). Bez toho, aby firma udělala cokoliv jiného, po akvizici vzrostl zisk na akcii o 20%.\nJe tak pravděpodobné, že akcionáři původní firmy XYZ mají z tohoto faktu radost. Samozřejmě, že mají. Každý akcionář je rád, pokud firma kterou vlastní, má vyšší zisky. Jak akcionáři projevují svou přízeň? Koupí si ještě pár akcií navíc. To samozřejmě znamená, že po akciích je vetší poptávka, a tak vzroste nejenom jejich absolutní hodnota, ale i jejich relativní hodnota.\nJinak řečeno, pokud P/E ratio firmy XYZ bylo 30 před fúzí a zisk na akcie vzrostl o 20%, dá se očekávat, že se zvýší poptávka po akciích XYZ-ABC a jejich relativní hodnota vzroste. Nová cena akcií tak bude $79.20 ($2.40 x 33) a jejich celkový vzrůst 32%. Vedení XYZ tak splnilo slib svým akcionářům (aniž by udělalo cokoliv, kromě firmu ABC koupilo), a tak je pravděpodobné, že až příště budou chtít koupit další firmu, akcionáři je znovu podpoří.\nA to není vše. Předpokládáme, že před fúzí vedení dostalo 10,000 opcí na akcie, které jim umožňovaly kupovat akcie za $65. Jakou hodnotu měly tyto akcie? Protože umožňovaly vedení koupit něco, co stojí $60 za $65, neměly žádnou. Po fúzi už měly opce hodnotu $142,000 ($79.20 - $65 x 10,000).\nA to ještě není vše. Pokud by nové vedení XYZ-ABC zvýšilo správní efektivitu bývalé ABC na úroveň XYZ, zisk na akcie by vzrostl na $3.20 ($400,000 / 125,000), neboli o 60%. P/E ratio by tak vzrostlo na 39, cena akcií na burze na $124.80 ($3.20 x 39), a hodnota opcí na $638,000 ($124.80 - $65 x 10,000).\nPokud by firma však musela odepisovat goodwill, tento jev by nebyl tak razantní.\nPokud se bude předpokládat, že firma ABC měla rentabilitu majetku 10%, tak její majetek byl $1,000,000. Protože firma XYZ zaplatila $1,500,000 ($60 x 25,000), vzniknul by goodwill ve výši $500,000.\nPokud by firma tento goodwill odepisovala po dobu pěti let, výsledek by vypadal takto:\nZměna v zisku na akcii\nTento výsledek je také důvod, proč se firmy jako Cisco, Microsoft, Intel, AOL, Worldcom, Tyco, GE, Waste Management, Cendent a mnoho jiných, které rostou především, nebo ve významné míře tím, že skupují jiné firmy a platí vlastními akciemi, povinnosti účtovat goodwill u těchto transakcí tak vehementně bránily.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / ostatní nehmotný majetek\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / other intangible assets\nKromě hlavních druhů nehmotných majetků, které dosud v této kapitole byly uvedené, existují také jiné položky, které se mohou považovat za nehmotný majetek.\nVyhláška 142 říká, že jakýkoliv nehmotný majetek, který je identifikovatelný a změřitelný, se může považovat za nehmotný majetek.\nTo znamená, že pokud firma koupí něco nehmotného, co má nějakou prokazatelnou hodnotu (jako na příklad seznam zákazníků, nebo-li mailing list) od jiné nezávislé osoby v rámci dobrovolné transakce, zaplacenou částku bude moci kapitalizovat.\nJe však důležité podotknout, že se musí jednat o něco, co je identifikovatelné a má prokazatelnou hodnotu.\nNa příklad, pokud firma koupí značku na už prodávaný produkt (a buď vlastní, nebo získá potřebnou technologii na výrobu produktu), ale transakce se nedá považovat za pořízení obchodní jednotky (co by se stalo, pokud by koupila značku a továrnu na výrobu produktu dohromady), tak zaplacenou částku pravděpodobně může kapitalizovat.\nPokud koupí značku na historický produkt (produkt, který je sice známý, ale který se delší dobu nedodával na trh), není příliš pravděpodobné, že by auditor firmě dovolil tuto částku kapitalizovat (i když se to úplně nedá vyloučit).\nPokud si však firma nechá vytvořit novou značku pro nový produkt, který teprve plánuje na trh poprvé dodat, jednoznačně se jedná o výsledky výzkumu a vývoje, a auditor firmě nic kapitalizovat nedovolí.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / ostatní nehmotný majetek / zřizovací náklady\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / other intangible assets / organization costs\nO zřizovacích nákladech se v nových vyhláškách nehovoří. Protože starý postup pro tyto položky je (více či méně) konzistentní s novými pravidly, dá se rozumně předpokládat, že se bude moci používat i nadále.\nVšeobecně se částky zaplacené třetím osobám mohou kapitalizovat jako zřizovací náklady. Tyto částky jsou právní a soudní poplatky za zaregistrování firmy.\nZtráta spojená s přípravou na obchodní činnost se kapitalizovat nesmí.\nDosud se částky zaplacené během emisí akcií (poplatky a provize zaplacené bankám, které emisi zorganizovaly) kapitalizovat mohly (i když preferovaný postup byl o tyto částky snížit vykázaný kapitál). V nových pravidlech není nic o tom, že by tento postup byl zakázán.\nČástky zaplacené za emisi dluhopisů se nikdy kapitalizovat nesměly, a stále se nesmí.\nRozvaha / dlouhodobý majetek / nehmotný majetek / účetnictví / teoretický základ\nThe balance sheet / long-lived assets / intangible assets / theoretical foundation\nTeoretický základ pro účetní pravidla vychází z definice majetku (assets) podle US GAAP. SFAC 6 říká, že majetky jsou pravděpodobné budoucí ekonomické výhody, které určitá ekonomická jednotka obdržela, nebo kontroluje jako důsledek minulých transakcí nebo událostí.\nPokud se podíváme na nějaký konkrétní nehmotné majetky, na příklad patent, jaké jsou budoucí ekonomické výhody, které poskytuje?\nJedinou výhodu, kterou patent poskytuje, je že brání jiným firmám nebo osobám v tom, aby také vyráběly a dodávaly na trh produkt, ke kterému se patent vztahuje.\nToto právo zabránit potenciálním konkurentům v konkurenci dává držiteli patentu monopol na produkt, ke kterému se patent vztahuje. Tento monopol (jako každý jiný monopol) umožňuje držiteli patentu omezovat množství produktu, který se na trhu nabízí, a tak pro sebe získat ekonomické zisky (economic profits).\nTento monopol na jedné straně způsobuje, že všichni spotřebitelé, kteří by produkt chtěli, ho nemohou mít (nebo ho nemohou mít v takovém množství, jaké by chtěli). Na druhé způsobuje, že všichni spotřebitelé, kteří produkt koupí, zaplatí za něj víc, než by zaplatili, pokud by neexistovaly žádné překážky v tom, kdo a v jakém množství produkt na trh může dodávat.\nNa druhé straně možnost limitovat prodej výrobku dá držiteli monopolu možnost prodávat za vyšší cenu při nižší vstupní investici (míň produktů znamená menší investici do výrobních zařízení), než by bylo možné, pokud by neexistovaly žádné překážky v tom, kdo a v jakém množství produkt na trh může dodávat.\nNevýhoda, která z patentu vyplývá, je tak kompenzována výhodou, že vidiny potenciálních ekonomických zisků dávají lidem motivaci investovat svůj čas a námahu do výzkumu a vývoje nových produktů, které spotřebitelům zlepšují život, a které poskytují pracovní místa pro ty, které je vyrábí.\nZ tohoto však vyplývá, že patent má hodnotu, pouze pokud existuje poptávka na produkt, ke kterému se vztahuje. Pokud se ukáže, že spotřebitelé o produkt nemají zájem, patent je bezcenný.\nNapříklad firma XYZ investuje pět let a $10,000,000 do výzkumu a výsledkem je patent na lék na hypertensi. Během klinických testů se však ukáže, že lék sice neškodí zdraví, ale nedělá nic pro to, aby léčil hypertenzi. Jakou má asi hodnotu patent na lék, který by nikdo nekoupil?\nI když toto je konec příběhu pro většinu takovýchto produktů, tento příběh má pohádkový konec.\nLék sice opravdu nedělal nic pro to, aby léčil chorobu, ke které byl vyvinut, ale měl některé „vedlejší účinky“ které se ukázaly být celkem přijatelné.\nNa tyto „vedlejší účinky“ se přišlo tak, že pacientům se sice hypertense nevylepšovala, ale stejně projevovali nadměrně vysoký zájem v studiích dál pokračovat.\nO kterým léku je řeč?\nSamozřejmě, že o Viagře. Není ani nutné dodat, že patent, který byl považován za neužitečný, se nakonec ukázal přece jenom být k něčemu (a protože se nejednalo o život a smrt, firma Pfizer mohla nestydatě a bez morálních zábran patent využívat k maximalizaci zisků).\nBohužel, většina těchto příběhů nemá pohádkový konec.\nTo také znamená, že během výzkumu se nedá říci, že ekonomické oběti spojení s výzkumem přinesou pravděpodobné budoucí ekonomické výhody. Alespoň ne, pokud definujeme pravděpodobné (jak to dělá US GAAP) jako 85% až 90% jisté.\nTo také znamená, že během výzkumu se ekonomické oběti spojené s výzkumem nemohou považovat za majetek, a nesmí se kapitalizovat.\nNěkteří lidé argumentují, že fakt, že US GAAP neumožňuje kapitalizovat téměř žádné ekonomické oběti spojené s tvorbou duševního majetku je nedostatek, který by tvůrci US GAAP měli napravit.\nTyto argumenty jsou zcestné.\nNejprve, mezi ekonomickými oběťmi spojenými s tvorbou duševního majetku a ekonomickými výhodami, které vyplývají z duševního majetku, neexistuje žádná logická spojitost.\nNapříklad, vědec A zkoumá lék a má štěstí. Hned první látka, kterou zkusí, se ukáže být ta pravá. Vědec B má smůlu. Začne z opačného konce a na tu pravou látku natrefí po 99,999 pokusech.\nObě tyto činnosti měly naprosto stejný výsledek, ale první trvala několik dní, a tak byla relativně levná, zatímco druhá trvala několik let a byla relativně drahá.\nVšeobecně, protože budoucí ekonomická výhoda, která bude vyplývat z vědeckého a technologického pokroku, často není předvídatelná a téměř nikdy není přesně odhadnutelná, neexistuje žádná přímá spojitost mezi touto výhodou a ekonomickou obětí, která ji umožnila.\nNebo, řečeno jinak, protože se nikdy nedá dopředu určit, zda tento konkrétní dolar vydaný za účelem tvorby tohoto konkrétního duševního majetku přinese jeden, dva, tři nebo žádné dolary v budoucích ziscích, zaúčtovat tento dolar do majetku neudělá nic pro to, aby rozvaha poskytovala užitečnější informaci.\nJediný duševní majetek, který se dá považovat za jakousi výjimku, jsou obchodní názvy a značky.\nZde je jasné, že pokud firma utrácí víc na marketing, její značka se stává cennější. Bohužel, ale ani zde nelze prokázat přímou spojitost.\nNapříklad, XYZ utratí $10,000 dolarů za obří billboard, kde propaguje svůj lahodný nápoj. 1,000 lidí tento billboard uvidí, dostane žízeň a láhev si koupí. Dalších 10,000 lidí billboard vidí, láhev si sice nekoupí, ale billboard v nich utvrdí přesvědčení, že nápoj je skutečně lahodný (nebo alespoň značku vryje dál do jejich podvědomí).\nJak by asi firma XYZ měla těchto $10,000 dolarů alokovat mezi posílení značky a reklamou, která přinesla konkrétní prodeje?\nFakt o tom, že neexistuje žádná prokazatelná spojitost mezi ekonomickou obětí a výhodou, obvykle stačí účetnímu, který je přesvědčen, že účetnictví má poskytovat spolehlivou a objektivně změřitelnou informaci, aby souhlasil s tím, že by se tyto ekonomické oběti neměly kapitalizovat.\nNěkterým lidem však chybějící spojitost příliš nevadí. Tito lidé by se uspokojili s odhadem. Tomu, že kapitalizace ekonomických obětí spojených s vývojem duševního vlastnictví by mohlo (paradoxně) odměňovat neschopné firmy za to, že jsou neschopné, nevěří.\nVěřit by se tomu mělo.\nNapříklad, firmu A vede člověk, který chce mít nejlepší výrobky na světe a tak nešetří, a najímá ty nejlepší, nejšikovnější a nejdražší výzkumníky, které najde. Tito výzkumníci sice stojí hodně, ale produkují výsledky rychle a bez zbytečného plýtvání prostředků.\nŠéfa firmy B zajímají pouze rychlé prachy. Tento člověk najímá ty nejlevnější výzkumníky, který najde. Jeho firma tak ušetří na mzdách (které se kapitalizují obtížně), ale za to plýtvá ostatními prostředky (co šéfa příliš neznepokojuje, protože tyto ekonomické oběti může snadno kapitalizovat).\nFirma A nemá příliš mnoho majetku, a sice má vysoké tržby a zisky, ale zároveň také vysoké náklady.\nFirma B má hodně majetku. Její tržby sice nejsou nic moc, má nízké náklady a spoustu majetku, a šéfa, který je mistr v psaní tiskových zpráv, které vysvětlují, jak zisková firma bude jednou, jak svůj výzkum dotáhne ke konci.\nDo té doby, než kapitálový trh konečně přijde na to, že firma A skutečně byla lepší investice než firma B, šéf firmy B už dávno prodal své opce a pracuje na svém dalším skvělém projektu.\nTento malý vymyšlený příběh poukazuje na fakt, že odhady jsou odhady.\nNejenom, že odhady jsou vždy alespoň částečně subjektivní, ale protože jsou subjektivní, vždy dá pochybovat o motivaci a úmyslu toho, kdo odhady provádí.\nA kdo obvykle odhady provádí?\nVedení. Managament sice má dostatek informací k tomu, aby odhady (pravděpodobné) byl schopen provést, ale není vždy v jeho zájmu provádět odhady tak, aby vrhaly to nejpřísnější světlo na výsledky jejich vedení. Tudíž existuje potenciální střet mezi zájmem vedení se ukazovat v tom nejlepším světle, a zájmem akcionářů mít co nejpravdivější informace. Nelze tedy říci, že odhady provázené vedením se mohou považovat za všeobecně spolehlivé.\nSoudní znalci. Soudní znalci jsou placení managamentem, kterému nic nebrání v tom, aby použilo pouze odhady těch znalců, které mu vyhovují. A jsme tam, kde jsme začali.\nVýzkumníci. Vědci sice také mají (pravděpodobně) přístup k dostatečným informacím, ale také není v jejich zájmu vytvářet co nejpřesnější odhady. Firmy, na rozdíl od vědců, provádí výzkum ne proto, že je to baví, ale proto, že jim to přináší zisky. Výzkumníci jsou obvykle lidé, kteří tuto motivaci nechápou, ale ví, že když chtějí dostat peníze na svůj výzkum, tak musí říci těm, kteří za něj platí, to, co chtějí slyšet. Dál, protože každý vědec je přesvědčený o tom, že jeho výzkum změní svět, jejich odhady hodnoty jejich výzkumu (i když jsou tvořeny v dobré víře) mají tendenci být poněkud optimistické. A stále jsme tam, kde jsme začali.\nÚčetní oddělení. Žádný účetní, který svou profesi bere vážně, nemá rád odhady. Důvod je, že za prvé ví, že odhady jsou pouze odhady, a za druhé, že pokud odhad dopadne dobře, kredit dostane nejvyšší vedení, ale pokud odhad dopadne špatně, vina spadne na něj. Je proto rozumné, že účetní oddělení se odhadům bude bránit, a pokud budou k nim bude donuceno, tak je bude dělat „opatrně“. „Opatrně“ však není stejné jako reálně, a stále jsme se nehnuli od místa, kde jsme začali.\nAuditoři. Auditoři sice nebudou dělat odhady, ale pokud se podepíší pod výroční správou podniku, implicitně potvrzují, že s odhady souhlasí. Auditoři také ví, že pokud dojde k nejhoršímu, a budou muset stanout před porotou a vysvětlit, proč potvrdili špatný odhad, že na to nebudou mít žádnou odpověď, a že budou shledání odpovědnými. Rozumní auditoři tak nejenom odmítnou odhady provádět, ale odmítnou se také pod účetnictvím, které obsahuje odhady, podepsat.\nPokud ještě není naprosto jasné, že odhady nemají v účetnictví co dělat, můžeme pokračovat.\nExistují důvodné pochybnosti o všech skupinách lidí, kteří jsou schopni dělat odhady, kromě jediné.\nTato skupina je nejenom schopná (má nutnou odbornost) dělat tyto odhady, ale také neexistuje žádná pochybnost o jejím dělat to spolehlivě.\nTéto skupině se říká akcionáři.\nKaždý rozumný akcionář ví, že téměř všechny firmy mají skutečnou hodnotu, která je vyšší, než hodnota čistého majetku jak je uvedená na rozvaze.\nKaždý rozumný akcionář ví, že účetnictví systematicky a cílevědomě podceňuje hodnotu majetku jako duševní vlastnictví.\nKaždý rozumný akcionář také ví, že účetnictví vůbec nepopisuje hodnotu nejcennějšího „majetku“, se kterým většina firem disponuje.\nŽádnému rozumnému akcionáři toto nevadí.\nCo je ten nejcennější „majetek“, se kterým většina firem disponuje?\nNejsou to stroje.\nNejsou to budovy.\nNejsou ani patenty, copyrighty nebo značky.\nJe to něco, bez čeho žádná tato věc nemá žádnou hodnotu.\nBez výrobních pracovníků by veškerý majetek firmy byl dobrý pouze na to, aby na něj sedal prach.\nBez výzkumných pracovníků by produkty, které zaměstnanci vyrábí, za chvíli zastaraly a nikdo by je nekupoval.\nBez vedoucích pracovníků by nebyl nikdo, kdo by rozhodoval, jaké výrobky mají výrobní pracovníci vyrábět, nebo jaké potenciální produkty mají výzkumní pracovníci zkoumat. Bez vedoucích pracovníků by také nebyl nikdo, kdo by přesvědčil banky a akcionáře o financování výroby a výzkumu. Bez vedoucích pracovníků by na konec nebyl nikdo, kdo by za rizika, která obchodní rozhodnutí vždy provázejí, nesl odpovědnost, a žádná firma by nefungovala.\nPravá hodnota firmy se tak nenachází na rozvaze v seznamu majetku. Pravá hodnota firmy je v lidech, a tato řádka se na rozvaze nevyskytuje.\nA to není vše. Lidé nejsou jediný „majetek“, který se na rozvaze neobjevuje.\nNapříklad, kupují lidé nápoj Coca-Cola proto, že jim chutná nebo proto, že je všude?\nNebo chodí lidé do McDonald’s proto, že jim tam chutná nebo proto, že je všude?\nV konečném měřítku business není o tom vyrobit nejlepší produkt. Business je vyrobit produkt, který uspokojuje lidské potřeby dostatečně nato, aby ho lidé kupovali místo jiného produktu, a dodat ho tam, kde lidé ho mohou koupit vždy, když chtějí.\nNapříklad to, že jihočeských jogurt je lepší než ten, který vyrábí určitá francouzská firma, nic neznamená. To, že francouzský jogurt je k nalezení ve všech prodejnách znamená, že ho lidé budou kupovat, protože mít jogurt hned po ruce je pro většinu lidí důležitější, než konzumovat pouze ten nejlepší.\nVybudování distribuční sítě je jednou z nejdražších obchodních záležitostí, jaká vůbec existuje. Jenom přesvědčit prodejce, aby výrobek prominentně vystavil, vyžaduje záruku, že výrobek bude neustále propagován (aby mu na pultě dlouho nezůstal) a záruku, že bude neustále doplňován (aby mu neušly prodeje). Toto vyžaduje tak velkou investici do reklamy a infrastruktury, že pouze ty největší firmy jsou toho vůbec schopné.\nKde se na rozvaze objevuje tato distribuční síť?\nNebo další příklad, je lepší mít dodavatele, který vždy dodá včas a bez potíží, nebo dodavatele, který dodává vždy pozdě, ještě k tomu vadné kusy, a jediné, co umí, je vymlouvat se na okolnosti, které jsou mimo jejich kontrolu? Jak dlouho to asi trvá a jak drahé je takovéhoto dodavatele najít a vybudovat s ním dobrý vztah? Tak dobrý vztah, že pokud vznikne nedostatek, dodá Vám zboží místo konkurence?\nKde se na rozvaze objevuje tato dodavatelská síť?\nNebo další příklad, je lepší mít bankéře, který Vám půjčí v situaci, kdy to opravdu potřebujete, nebo mít bankéře, který nebere telefony, když jde do tuhého?\nKde se na rozvaze objevují tito bankéři?\nNebo další příklad, je lepší spolupracovat s investiční bankou, která Vaše akcie podporuje vlastní sítí makléřů a analytiků, a která při Vás bude stát během krize na burze, nebo je lepší spolupracovat s někým, kdo Vás dovede k IPO, vezme svou komisi a pak Vás ponechá napospas mediím při sebemenší známce potíží?\nKde se na rozvaze všechny tyto věci objevují?\nTěmto věcem se říká vnitřně vytvořený goodwill (internally generated goodwill), a neobjeví se nikde.\nA proč ne? Pouze proto, že to vyhláška SFAS 142 zakazuje.\nNěkdo si myslí, že FASB to zakazuje pouze proto, že lidé, ze kterých se výbor skládá, nejsou dost chytří (nebo jsou příliš zabednění) na to, aby přišli na způsob jak tyto věci spolehlivě odhadnout.\nTvůrci US GAAP vychází z předpokladu, že povinností uživatele finanční informace (akcionáře nebo držitele dluhopisů) je používat vlastní rozum, a hodnotu těchto věcí si odhadnout sám.\nProtože povinností každého investora (jako správce svého vlastního bohatství) je toto své bohatství používat tak, aby mu přineslo co největší zisk.\nProtože US GAAP vychází z ekonomické teorie, která říká, že pokud každý individuální člen ekonomiky se bude snažit maximalizovat zisky, které mu přinese jeho osobní bohatství (jeho úspory), společnost jako celek bude investovat své celkové bohatství tak, aby přinesla každému členu společnosti nejenom co nejvyšší možnou životní úroveň za dané situace, ale také životní úroveň, která roste co nejrychlejším možným tempem.\nNa to, aby každý individuální člen maximalizoval své zisky, musí investovat rozumně, a především tak používat vlastní rozum.\nJinak řečeno, je povinnost firmy dávat svým investorům dostatek objektivních informací, aby mohli učinit všechny potřebné odhady nutné k tomu, aby mohli rozumně investovat. Je také povinnost tvůrců účetních pravidel vytvořit pravidla, která to umožňují. Je také povinnost auditorů dohlížet na to, aby firmy tato pravidla dodržovaly.\nNení však povinností těchto osob myslet za investory. Povinností investorů je myslet sami za sebe.\nInvestoři nemohou očekávat od účetních, tvůrců účetních pravidel a auditorů, že tuto povinnost za ně bez kompenzace převezmou.\nA nejenom to. Ani to nejde.\nOdhad, pokud má mít jakýkoliv smysl, musí být založený na faktech. Fakta, v účetním kontextu, jsou objektivně zjistitelné hodnoty.\nPokud by účetnictví dopustilo to, že by se mohlo účtovat o odhadech (na příklad tím, že by firmě umožnily odhadnout hodnotu patentu na kapitalizaci výdajů na vývoj), tak by investoři svoje vlastní odhady o hodnotě majetku firmy zakládali na jiných odhadech. Protože odhad založení na jiným odhadu nemůže nikdy být spolehliví, výsledek by byl nesmysl.\nNebo ne úplně nesmysl. Výsledek by byl ten, že pouze lidé, kteří mají přístup k objektivním informacím (vedení firem a jejich kamarádíčkové na Wall Street a ve vládě) by byli schopní investovat rozumně.\nVšem jiným lidem by nezbylo nic jiného než své peníze (své vlastní bohatství) nechat v bance.\nNejenom, že by ti individuální investoři, kteří toho jsou schopni, byli „okradeni“ o možnost používat vlastní rozum tak, aby si vydělali mnohem víc, než tu almužnu, kterou vždy nabízejí banky, ale celá společnost by byla okradená o jejich rozum také.\nJinak řečeno, pokud se rozhodování o správě individuálního bohatství (úspory jednotlivců) ponechá v rukách jednotlivců, na správě bohatství celé společnosti se podílí mnohem víc lidí, a tato správa bude efektivnější.\nA protože trest za nesplnění svých povinnosti při správě vlastního majetku je o tento majetek přijít, můžeme si být jistí, že se tito individuální investoři budou sakra snažit.\nA za tuto snahu budou odměněni nejenom oni, ale my všichni.\nToto je ten pravý důvod, proč se tvůrci US GAAP staví odmítavě k odhadům.\nTvůrci US GAAP jsou přesvědčení o tom, že pokud dovolí, aby se účetnictví stalo subjektivní, celé hospodářství se rozpadne.\nZávěrečná poznámka: minulý rok jsem se zúčastnil konference, kde jeden státní úředník polemizoval o tom, jak by bylo možné dohlížet na činnost vedení firem, které prodávají akcie veřejnosti (aby náhodou této veřejnosti neuškodily). Na konec musel konstatovat, že se domnívá, že to bude možné pouze tehdy, pokud tuto kontrolní funkci převezme stát. Protože tento stejný úředník si také nedokázal představit svět, kde by stát zároveň nevytvářel účetní pravidla, a kde by daňové a finanční účetnictví nebylo navzájem provázané, jeho závěr mne nepřekvapil.\nCo mne však překvapilo, že po 40 letech státem řízeného hospodářství ho mohlo napadnout, že to může fungovat. Ale to mne nepřekvapilo nejvíc. Přece jenom to byl státní úředník, a státní úředníci si nikdy nemohou představit situaci, kde by o všech věcech nemohl rozhodovat stát. Co mne překvapilo nejvíc je, že ostatní účastníci konference (kteří byli téměř všichni účetní, nebo účetnictví učili) neměli žádné námitky.\nNechci, aby se to, co teď řeknu, bralo špatně. Já tuto zem mám velmi rád, a protože zde chci žít a vychovávat své děti, mám zájem, aby byla co nejlepší. Také nechci, aby si lidé mysleli, že mám Ameriku nějak v lásce (dvacet let bohatě stačilo -- žít bych tam už nikdy nechtěl), a že si myslím, že všechno americké je dobré a všechno české špatné (z takovéhoto přesvědčení jsem byl už mnohokrát nařčen). Nic nemůže být dál od pravdy.\nAle český přístup k účetnictví (který byl mimochodem převzat od Francie, kde ho během protektorátu zavedli Němci) nikdy nepovede k tomu, aby zde byly funkční kapitálové trhy, které budou dělat to, co kapitálové trhy dělat mají: odstranit nutnost státu zasahovat do svobody občanů tím, že reguluje jejich podnikatelské aktivity, a nahradit ho stavem, kde tuto kontrolní funkci dělají individuální lidé a jsou za ní řádně odměnění.\nTímto také nechci říci, že chci, aby stát zmizel ze života občanů. Stát má legitimní roli v tom, aby zaručil, že občané budou dodržovat právo, které má zaručit, že žádný občan nikdy nebude moci, bez potrestání, narušit právo žádného jiného občana tím, že ho okrade, donutí dělat to, co by dobrovolně jinak nedělal, nebo proti němu použije násilí. Není však legitimní, aby stát omezoval právo jednoho občana ve prospěch druhého tím, že ho donutí dělat něco, co by sám dobrovolně neudělal. Z Ameriky jsem odešel především proto, že toto přesvědčení o roli nahlas vykřikuje, ale obvykle se chová naprosto opačně. Tato zem, protože má (dle mého osobního názoru) mnohem víc občanů, kteří se dají považovat za rozumné, má jedinečnou příležitost nejenom se vyrovnat Americe (nebo Německu, či Francii, která je mnohem dál pozadu), ale (a hlavně proto, že nemusí vynakládat tak velké prostředky na obranu), tyto země předčit.\nSamozřejmě že se to nestane přes noc. Bude to stát velké úsilí mnoha lidí v mnoha oblastech.\nJá svou roli vidím v tom, že se dál budu snažit přibližovat lidem (a přesvědčovat je o tom, proč je rozumné ho používat) momentálně nejlepší účetní systém na světě. Toto neříkám proto, že je americké. Říkám to proto, že US GAAP je konzistentní s ekonomickými teoriemi, o kterých jsem se už v této části zmínil.\nJe také možné, že od US GAAP brzy převezme tuto štafetu IAS (tvůrci US GAAP už dnes počítají s tím, že se to relativně brzy stane). Toto však nezáleží ani na tvůrcích US GAAP, ani na tvůrcích IAS. Záleží to zemích EU (a především na Francii a Německu).\nŘečeno přesněji, komise EU schválila direktivu, která (pokud také bude schválen členskými zemi) nejenom udělá IAS povinným, ale podřídí IAS politickým zájmům.\nTéto otázce se věnuji podrobněji na svých internetových stránkách (www.gaap.cz), ale je nutné dodat, že pokud se to stane, tak se IAS nikdy nestane skutečně světovým účetním systémem.\nTo mne také přivádí zpátky k důvodu, proč se snažím přiblížit US GAAP lidem v Čechách (jistě to není pro peníze, pokud bych pracoval u západní firmy, která lidi jako jsem já zoufale shání, vydělával bych dvakrát víc, než kdybych dělal stejnou práci v Americe). Je to proto, že jsem přesvědčen, že Česká republika může přeskočit většinu zemí EU, a možná i Ameriku.\nJe důležité si uvědomit, že po zkušenostech z 20. století svět chápe nutnost mít deregulované hospodářství, svobodné podnikání, minimální státní vlivu do soukromých záležitostí. Jeden z hlavních důvodů, proč EU přistoupila ke společné měně, je odebrat individuálním vládám právo zasahovat do svého hospodářství manipulací hodnoty jejich měn.\nJinak řečeno, globalizace a svobodný pohyb zboží a osob jsou nevyhnutelné. Jediný rozdíl mezi individuálními zeměmi bude, jak se této nevyhnutelné situaci budou bránit. Zemím jako Německo a Francie, kde socialistický aparát je rozsáhlý a funguje už desítky let, to bude trvat dlouho. Tato zem, protože (technicky, i když ne příliš prakticky) se tohoto aparátu zbavila v roce 1989, tak má jedinečnou příležitost dostat se k cílu první.\nTo znamená, že by se měla přestat snažit přiblížit k tomu, kde EU byla před deseti lety, a snažit se dostat tam, kde bude za dalších deset nebo dvacet let.\nJeden, ale pouze jeden, předpoklad pro úspěšné hospodářství za 10 nebo 20 let, bude skutečně průhledný účetní systém, který bude podporovat existenci skutečně funkčního kapitálového trhu. Protože nejsem, ani nechci být politikem, který nutné změny může prosadit přímo, budu pokračovat v tom, že se budu snažit přesvědčit lidi, že momentálně neexistuje žádná jiná racionální volba, než US GAAP začít dobrovolně používat.\n1 Která se vztahuje na goodwill.\n2 Která se vztahuje na ostatní nehmotný majetek (kromě goodwill). Vyhláška 141 nahradila vyhlášku APB 17, která už řadu let tuto oblast upravovala.\nNa tuto oblast mají také zásadní vliv vyhlášky SFAS 2 a 68, které se vztahují na výzkum a vývoj, a řada vyhlášek (SFAS 86, Interpretace 6, EIFT 96-6, EIFT 96-14, EIFT 97-13, SOP 97-2, SOP 98-1, SOP 98-4 a SOP 98-9), které se vztahují na software.\n3 Všechny výroční správy vydané po 15.12..2001 musí být připravené podle těchto pravidel.\n4 Jinak řečeno, hmotný majetek má obvykle vnitřní hodnotu (intrinsic value).\n5 Patenty mohou být vydané nejen na konkrétní výrobky, ale také na obchodní postupy. Na -příklad, firma Amazon.com má patent na tzv. „one click shopping“ (kde zákazník je schopen koupit od nich výrobek jedním kliknutím myší). Takovéto patenty obchodních postupů (business process patents) jsou sice kontroverzní, ale nicméně existují.\n6 Do kategorie ostatní se logicky může zahrnout nehmotný majetek jako seznam zákazníků, nebo třeba technologické postupy (na které se nevztahuje patent).\n7 Viz: introduction / US GAAP conceptual framework / constraints / materiality.\n8 Název, který vystihuje podstatu položky tak, aby ji pochopil rozumně informovaný uživatel. Na- příklad, pokud firma vlastní patent na výrobu produktu X, rozumně popisný název pro tento majetek by byl „patent na výrobu produktu X“. Řádka na rozvaze, která by se jmenovala „ocenitelné právo“, by však stěží odpovídala tomu, co US GAAP považuje za rozumně popisné.\n9 V US GAAP neexistují žádné standardní skupiny, třídy nebo názvy, které se mají používat. Každá firma tak sama rozhodne podle toho, co považuje za rozumné.\n10 Zde používám pojmy „oběť ekonomické hodnoty“ nebo „ekonomická oběť“ jako překlad anglického slova cost. Důvod, proč to dělám, najdete pod titulem introduction / US GAAP conceptual framework / additional terminology / costs.\n11 Jinak řečeno, je tato ekonomická oběť majetek nebo náklad?\n12 Jinak řečeno, kolik se má zaúčtovat do majetku nebo nákladů?\n13 Protože hmotný majetek má vnitřní hodnotu, lze zkontrolovat, zda kapitalizovaná částka odpovídá reální hodnotě tak, že se tato částka porovná s kupní cenou srovnatelného majetku. Viz: the balance sheet / long-lived assets / PP&E / self-manufactured assets.\n14 Protože považuji teoretické podklady těchto pravidel za důležité pro pochopení nejen účetnictví pro nehmotný majetek, ale také pro US GAAP jako celek, této otázce se podrobně věnuji pod titulem: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / theoretical foundation.\n15 Costs of internally developing, maintaining, or restoring intangible assets (including goodwill) that are not specifically identifiable, that have indeterminate lives, or that are inherent in the continuing business and related to the entity as a whole, shall be recognized as an expense when incurred.“\n16 To v podstatě eliminuje všechny výdaje, kromě soudních výloh, soudních poplatků a částky zaplacené právníkům (kromě právníkům, kteří jsou zaměstnanci).\n17 Tato vyhláška ani nemusí být příliš specifická, protože vyhláška SFAS 2 (viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / capitalizable costs / capitalization rules / SFAS 2) přesně definuje jaké činnosti (a ekonomické oběti) se mají považovat za výzkum a vývoj, a pak nařizuje, aby se všechny tyto ekonomické oběti hned daly do nákladů.\n18 US GAAP vychází z předpokladu, že vedení firem je racionální. To znamená, že pokud firma duševní majetek koupí (v rámci dobrovolné transakce mezi nezávislými stranami, viz: other issues / fair value), zaplacenou částku může bez problémů kapitalizovat, protože tato částka musí odpovídat reální hodnotě (fair value) pořízeného majetku (protože pouze neracionální osoba by zaplatila víc).\n19 Například při fúzi nebo převzetí. Viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill.\n20 V rámci tržní transakce. Viz other issues / fair value.\n21 Samozřejmě, pokud soud nařídí druhé straně zaplatit výlohy žalobce, žalobce nemá co kapitalizovat. Na druhé straně, pokud vysoudí náhradu škod, tato náhrada se považuje za zisk, a ne snížení kapitalizovaných výloh.\n22 Vyhláška APB 17, kterou právě nahradila vyhláška SFAS 142.\n23 “… planned search or critical investigation aimed at the discovery of new knowledge with the hope that such knowledge will be useful in developing a new product or service or a new process or technique or in bringing about a significant improvement to an existing product or process.”\n24 “…the transformation of research findings or other knowledge into a plan or design for a new product or process or as a significant improvement to an existing product or process whether intended for sale or use.”\n25 Protože FASB si je vědomá toho, že uživatele finančních výkazů výzkum a vývoj nesmírně zajímá, vyhláška také přesně definuje, jaké ekonomické oběti se mohou, nebo nemohou na výsledovce označit jako výzkum a vývoj. Diskusi o těchto pravidlech najdete pod titulem: income statement / expenses / period costs / administrative expenses / R&D.\n26 Jediná výjimka k tomuto všeobecnému zákazu se týká software (viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / licenses, permits and franchises / software).\n27 To také znamená, že nehmotný majetek, který má neurčitý užitečný život (indefinite useful life) už odepisovat nemusí. Vyhláška však vysloveně používá slovo „neurčitý“ (indefinite) místo slova „neomezený“ (infinite) a upozorňuje na to, že tyto dva pojmy se v žádném případě nemají zaměňovat.\n28 Vyhláška říká „all pertinent factors“, ale myslím, že překlad „všechna dostupná fakta“ vystihuje podstatu tohoto výrazu lépe než „všichni náležití činitelé“.\n29 Viz: the balance sheet / long-lived assets / PP&E / impairment.\n30 Viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill.\n31 Viz: the balance sheet / long-lived assets / capital leases / capitalization criteria.\n32 Viz: the balance sheet / long-lived assets / PP&E / break-in.\n33 Viz: the balance sheet / long-lived assets / PP&E / categories / equipment / software.\n34 Technological feasibility has been established when all necessary planning, designing, coding and testing activities have been completed (in that they indicate that project meets design specifications).\n35 Nedávno jsem se také dočetl, že FASB považuje i tato pravidla za příliš liberální, a že uvažuje o další možnosti omezení kapitalizování. Musel jsem se smát.\n36 Jednou se mě účastník semináře zeptal: ale co když firma změní své úmysly? Odpověď je jednoduchá. Pokud firma úmysly změní, tak evidentně tyto úmysly nikdy nebyly skutečné, a firma se dopustila chyby. Takováto chyba se opravuje tak, že se firma vrátí zpátky do období, kdy se chyby dopustila, předělá tehdejší výkazy (restate), a také všechny pozdější výkazy, které jsou touto chybou ovlivněné. Myslím, že není nutné dál vysvětlovat, proč není v zájmu žádné firmy se takovýchto chyb dopouštět.\n37 Může ho, pokud chce, „prodat“ firmám ve skupině.\n38 Myslím, že není nutné dodávat, co se musí udělat, pokud se vedení dopustí chyby při tvorbě tohoto názoru.\n39 Pokud vedení po zahájení projektu dospěje k závěru, že projekt nelze úspěšně dokončit, mělo by to mít rozumný důvod. Rozumný důvod by např. byl, že poté, co se na projektu začalo pracovat, jiná firma začala nabízet hotový software, který splňuje všechny potřeby, a dá se pořídit levněji než by stálo projekt dokončit. Pouze pokud by vedení o této firmě dřív nevědělo, by se to dalo považovat za rozumný důvod.\n40 Viz: the balance sheet / long-lived assets / PP&E / capitalized interest.\n41 Vím, že se stále opakuji, ale v české účetní mentalitě je tak zakořeněna představa, že daňové a finanční účetnictví jsou propojené, že je nutné stále opakovat, že podle US GAAP tomu tak není. Pokud firmy vykazují podle US GAAP, je v jejich zájmu vždy vykazovat maximální zisk (nebo-li dělat pravý opak toho, k čemu jsou naučení podle českého zákona o účetnictví), a v tomto případě to znamená kapitalizovat co nejvíc.\n42 Protože audit je celkem nuda, největší povyražení, které poskytuje, je nachytat klienta na holičkách.\n43 Jak jinak myslíte, že řadoví auditoři upozorňují na to, jak jsou šikovní, než aby tyto věci napsali do svých working papers. Jiná otázka je, co udělá partner. Možná, že to nechá plavat, ale možná že začne přemýšlet o tom, jaká jiná pravidla klient porušuje (a na které ještě nikdo nepřišel), a tak začne uvažovat, zda nasadit dalších pár lidí, nebo zda možná nastal čas se takového klienta zbavit. Obzvlášť teď, když se SEC stala víc aktivní. Nebo zda dopadnout jako partneři u AA, kteří pro firmu vyfasovali $7 miliónovou pokutu, což kariéře nepomáhá.\n44 V běžné angličtině rozdíl mezi slovy „rent“ a „lease“ spočívá v tom, že rent popisuje krátkodobý pronájem, a lease dlouhodobý pronájem. US GAAP technicky nezajímá doba pronájmu, ale zda pronájem má, či nemá charakter koupi. V prvním případě se používá výraz „capital lease“, a ve druhém „operating lease“ nebo „rent“.\n45 Pro capital leasing jsem zvolil výraz majetkový pronájem. Leases, jak se jim rozumí podle US GAAP, nemají nic společného s finančním leasingem podle českého zákona o účetnictví. Protože český finanční leasing je v přímém rozporu s pravidly US GAAP, používat tento název pro capital leasing by bylo zavádějící. Uvažoval jsem také o výrazu kapitálový leasing, ale zdá se mi, že výraz majetkový pronájem lépe vystihuje podstatu této položky (a také má tu výhodu, že je celý český).\n46 Nezapomeňme, že cena akcií se odvozuje ze současné hodnoty zisků na peněžních tocích (bližší diskusi o tomto tématu najdete pod titulem: the balance sheet / long-lived assets / earnings management), a tak pokud firma vykazuje nižší dluh a tím se zdá být méně riskantní, investoři budou diskontovat peněžní toky nižší sazbou než by měli, a budou si myslet, že mají vyšší hodnotu než skutečně mají. Toto samozřejmě vedení (jehož kariéra a kompenzace se odvíjí od ceny akcií na burze) firmy moc potěší, i když až akcionáři na toto přijdou, nebudou příliš odvázaní.\n47 Někdy se stává, že se mně klienti ptají, zda náhodou neexistuje nějaký „šikovný“ způsob zachovat český finanční leasing při převodu na US GAAP. Na to musím bohužel odpovědět, že vyhláška 13 byla vydána s úmyslem zabránit postupům, jako je český finanční leasing. Všechny „šikovné“ způsoby se požadavkům vyhlášky 13 vyhnout a zachovat tento český postup mají společný název. Tento název je porušení US GAAP, který (pokud se nesdělí auditorovi) nese název podvod.\nMimochodem, na takovéto„šikovné“ způsoby se obvykle na konec přijde. Současné vedení však vždy doufá, že bude moci prodat své opce, vydělat své peníze a odejít do penze dávno před tím (a také doufají, že to všechno pak budou moci svést na chudáka účetního).\nZ tohoto také vyplývá jedna přátelská rada. Pokud jste účetní, a Váš vedoucí od Vás chce, aby jste takovýto „šikovný“ způsob našli, dostaňte to písemně. Jednou až (a zde musím použít anglický výraz, který byl pro tyto situace vytvořen, ale pro který není žádný adekvátní překlad) the shit hits the fan, se Vám tento písemný důkaz bude hodit.\nDál, být Vámi, (pokud se zdá, že si toho nevšimli sami) bych našel nějaký „šikovný“ způsob jak auditory na tento (a podobná nařízení konat v rozporu s US GAAP) příkaz upozornit.\n48 Podle vyhlášky 13 není relevantní, zda se dohoda se jmenuje „smlouva o pronájmu.“ Není relevantní, zda vysloveně říká, že vlastnictví majetku přejde na nájemce. Nemusí obsahovat větu „nájemce má opci na výhodné odkoupení.“ Jinak řečeno, formální stránka dohody vyhlášku 13 ani v nejmenším nezajímá. Vyhlášku 13 zajímá pouze ekonomická skutečnost.\nNapříklad, jednou jsem měl klienta, který do smlouvy nikde nenapsal, že jeho firma majetek odkoupí. Nicméně měl „gentlemen’s agreement“, že to udělá. Takováto „gentlemen’s agreement“ se možná ve smlouvě neobjevila, ale byla součástí ekonomické skutečnosti smlouvy, a tak se jednoznačně jednalo o majetkovém pronájmu.\nMožná někoho z Vás napadne, že se na takovouto „gentlemen’s agreement“ nemůže přijít. Jako bývalý auditor Vám můžu říct, že nic není snazší. Například, pokud bych si během auditu všiml, že firma tyto majetky kupuje (nebo kupuje podezřele podobné majetky), jistě by mne napadlo, že takováto „gentlemen’s agreement“ existuje, a začal bych hledat důkaz (a protože moje kariéra zaleží na tom, zda si partner všimne, jaký jsem šikulka, opravdu bych se snažil).\nAž bych na důkaz přišel, napsal bych o něm v mých working papers a označil bych použitý účetní postup za chybu. Pokud by partner se mnou souhlasil, klientovi by oznámil, že chyby se podle US GAAP napravují tak, že se vrátí zpátky do všech obdobích, které chyba ovlivňuje, účetnictví se předělá a zveřejní se opravené závěrky. Myslím, že není nutné dodat, že SEC, akcionáři, a bývalí akcionáři nejsou z tohoto kroku příliš odvázaní. Asi jediná skupina lidí, které firma udělá opravdovou radost, jsou právní zástupci (a potenciální právní zástupci) akcionářů, kteří dostanou 30% všeho, co z firmy vysoudí.\nToto je ta špatná zpráva. Je tu však také dobrá zpráva.\nNedávno jiný klient měl dohodu, které řekl „dohoda o leasingu.“ Tato dohoda sice vysloveně říkala, že se jedná o capital lease (byla psaná anglicky), a tak ji klient zaúčtoval jako capital lease. O rok později (protože firma přešla z IAS na US GAAP) mne najal, abych (mimo jiné) zkontroloval, zda dohodu zaúčtoval správně. Po pečlivém zvážení všech okolností se ukázalo, že dohoda se sice jmenuje „lease agreement“, ale že to není „lease agreement“ (že je zprostředkovatelskou službou poskytnutou nájemci a bance). Klient tak zbytečně zvolil pro sebe naprosto nevýhodný účetní postup (který, pokud ho bude chtít změnit, bude vyžadovat restatement).\nZ toho vyplývá, že je dobré si uvědomit, že to, že US GAAP není o formalitách, ale o ekonomické skutečnosti, nemusí vždy být špatné. Dál je dobré si uvědomit, že pokud si nejste jisti, zda skutečnost (a pravidla, která se na tuto skutečnost vztahují) chápete správně, neuškodí se s někým poradit. Také je dobré si uvědomit, že (a předem se omluvám za naprosto nestydatou reklamu) účtuji (protože nemám tak velkou režii) mnohem míň než partneři velké pětky. Nakonec je dobré si uvědomit, že (protože se pod žádným výrokem nepodepisují) jsem ochoten informovat o řešeních, které jsou sice podle pravidel, ale které partneři rádi drží pod pokličkou. Bližší informace o mých službách najdete na stránkách www.us-gaap.cz.\nMimochodem, klienti, jejichž případy používám jako příklady, s tímto použitím předem souhlasili (hlavně proto, že za svou práci na zajímavých případech, které takto můžu použít, obvykle nic neúčtuji).\n49 Opce na výhodné odkoupení je situace, kde dohoda umožňuje nájemci na konci doby pronájmu odkoupit majetek za míň, než je jeho odhadnutá reální hodnota v době, kdy se opce může využít. Například, možnost odkoupit pronajatý vůz za 36 měsíců za symbolický poplatek, by se považovala za opci na výhodné odkoupení.\n50 Vyhláška 13 používá výraz ekonomický život (economic life), který se kdysi používal místo dnešního výrazu užitečný život (useful life). Z praktického hlediska není v těchto výrazech žádný rozdíl, ale pro pořádek zde používám stejný výraz jako vyhláška.\n51 Jak jsou splátky definovány vyhláškou 13.\n52 To znamená, že pokud se pronajímá starý použitý majetek, dohoda se musí považovat za majetkový pronájem, pouze pokud se splní podmínka 1. nebo 2.\n53 Tento požadavek vychází z předpokladu, že každá firma má vždy možnost si půjčit od banky. V některých zemích se stává, že bankovní systém může přestat fungovat, a tak by tato sazba nebyla nic víc než spekulace. Nad touto možností tvůrci US GAAP neuvažovali, a tak nepředepisují žádný postup. V praxi to firmy dělají tak, že diskontní sazbu počítají podle druhého zde uvedeného postupu, s jediným rozdílem. Nahradí reálnou hodnotu majetku pro pronajímatele reálnou hodnotou majetku pro nájemce (co se rovná jeho tržní ceně dne, kdy dohoda o pronájmu vstoupí v platnost). Dosud jsem neslyšel o případě, kde by auditor (pokud je mu důvod řádně vysvětlen) tento postup zamítnul.\n54 Tak, jak jsou definovány vyhláškou 13. Viz: the balance sheet / long-lived assets / capital leases / minimum lease payments.\n55 The discount rate that, when applied to the minimum lease payments (see definition) causes their aggregate present value to equal the fair value of the asset to the lessor at the inception of the lease. Bylo mne řečeno, že tato definice odpovídá vnitřnímu výnosovému procentu (internal rate or return nebo-li IRR) pronajímatele, jak se vztahuje na tuto investici. Protože však považuji vnitřní výnosové procento za nespolehlivé při posuzování projektů, dávno jsem zapomněl, jak se počítá (a necítím žádnou potřebu tento nedostatek v mých znalostech odstranit), a tak jsem nikdy sám nepotvrdil, zda toto tvrzení je pravdivé, či ne.\n56 Často se stává, že pronajímatel majetek obdrží za míň než jeho tržní hodnotu. Na příklad, leasingová společnost od jednoho výrobce koupí 1,000 produktů ročně, a tak dostane množstevní slevu. Reální hodnota pro pronajímatele je tak nižší než reální hodnota pro nájemce (který tuto množstevní slevu nedostane). Často se stává, že pronajímatel nájemce neinformuje o ceně, za kterou majetek pořídil, a tak nájemce nemá potřebnou informaci ke spočtení implicitní sazby pronajímatele.\n57 Jak jsou splátky definovány vyhláškou 13.\n58 Tato reální hodnota může být odlišná od reální hodnoty, ze které se vycházelo při kalkulaci implicitní sazby pronajímatele v aplikaci 4. podmínky.\n59 Pouze v případě, kdy firma majetek bude vracet bez toho, aby musela uvažovat o jeho zůstatkové hodnotě (residual value), má možnost majetek odepsat k nule. Pokud si majetek ponechá (nebo má opci na výhodné odkoupení), musí ho odepsat ke stejné zbytkové hodnotě, jako kdyby ho koupila. Pokud majetek vrací a garantuje minimální zůstatkovou hodnotu, majetek může odepsat pouze do výše jeho očekávané reální zůstatkové hodnoty i v případě, že garantovaná zůstatková hodnota je vyšší.\nGarantovaná zůstatková hodnota (guaranteed residual value) je častý prvek v těchto dohodách v USA. Protože firma garantuje, že majetek bude mít určitou hodnotu, když se bude vracet (a pokud nemá rozdíl doplatit), periodické splátky jsou nižší. Jak funguje zůstatková hodnota v praxi, uvidíme pod titulem: the balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor.\n60 Za tento překlad vděčím kolegům z Vysoké školy ekonomické v Praze.\n61 Tato metoda je popsaná ve vyhlášce APB 21. Vyhláška sice používá název „the interest method“, ale v literatuře se obvykle objevuje pod názvem „effective interest rate method.” IAS 39 také používá tento název.\n62 Čtyři podmínky se uvádí pod titulem: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / capital leases.\n63 Podle vyhlášky účetní jednotka může roční sazbu rozdělit na čtvrtroky nebo měsíce s tím, že roční sazbu jednoduše vydělí 4 nebo 12. Pokud účetní jednotka chce používat přesnější postup, na příklad že současnou hodnotu ve třetím měsíci vykalkuluje takto: P / (1 + roční úrok)[3/12] , může. Pokud se jí zdá tento postup příliš pracný, nemusí ho používat.\n64 A časově je rozliší, pokud se vztahují na jiné období, než ve kterém jsou zaplacené.\n65 Za tento překlad vděčím kolegům z Vysoké školy ekonomické v Praze.\n66 Protože tato oblast je složitá, není zde prostor k probrání všech možností. Pokud máte případ, se kterým si nevíte rady, můžete se obrátit přímo na mne. Kontaktní informace najdete na internetové adrese www.gaap.cz.\n67 Tato podmínka by se splnila, pokud by dohoda dala XYZ právo majetek koupit za míň než odhad jeho reálné hodnoty ve den, kdy XYZ právo využije.\n68 Tento zápis se provádí ve dni, kdy dohoda vstoupila v platnost tzv. lease inception date. Lease inception date je den, kdy všechna podstatná práva a povinnosti obou smluvních stran byly dohodnuté a vstoupí v platnost. Tento datum sice může být vysloveně uveden v dohodě, ale také stačí, aby z ní vyplýval.\n69 Pro jednoduchost se všechny zápisy vztahují na roční období. V praxi by se všechny tyto zápisy rozdělily na čtvrtroky (nebo jiná reportovací období), a také by se řádně časově rozlišily, pokud smlouva vstoupila v platnost v jiný den, než začátek období.\n70 $2,194 = $10,971 / 5\n71 Vyhláška doporučuje metodu pokusu a omylu (trial and error) na spočtení této sazby. Uvedená tabulka se (pokud se zadá do jakéhokoliv tabulkového procesoru) na tento postup hodí. Matematicky zdatnější čtenáři však toto umí spočítat rovnou. Také jsem slyšel, že v tabulkových procesorech je funkce „řešitel“, která toto (údajně) také umí. Protože mně metoda pokusu a omylu celkem vyhovuje, ještě jsem nikdy nevěnoval čas tomu, abych se tyto alternativní metody naučil, a tak nejsem kvalifikován o nich zde mluvit.\n72ObdobíDiskontní sazbaSplátkaSoučasná hodnota splátkyABCE = C / (1 + B)[A]110.475%$3,204 $2,900 210.475%3,2042,625310.475%3,2042,376410.475%3,2042,151510.475%3,2041,947$16,021 $12,000\n73 $1,500 = $12,000 - $1,500 / 7\n74 Protože US GAAP nepředepisuje účetní postupy, tato část zápisu technicky není nutná. Pokud firma chce, tak stejné účty může nejprve vykazovat jako součást nehmotného majetku, a pak jako součást PP&E. Jediné, co je podle US GAAP nutné, je pronajatý majetek (a spojenou oprávku) vykazovat jako součást nehmotného majetku během doby trvání smluvního vztahu, aby uživatelé věděli, že majetek je pronajatý, a ne vlastněný. Důvodem je, že tyto dohody obvykle dávají pronajímateli přednostní právo získat majetek zpět v případě likvidace. Pokud firma pořizuje majetek z jiných cizích zdrojů, tito konkrétní věřitelé toto právo často nemají.\n75 Zůstatkovou hodnotu stroje nemusí odhadovat, protože je garantovaná nájemcem.\n76 $7,936 = $1,936 + $6,000\n77 Je nutné si uvědomit, že (protože garantuje zůstatkovou hodnotu) firma nesmí majetek odepisovat po dobu pronájmu, ale podle jeho skutečného užitečného života. Dál, firma nesmí majetek odepsat k zůstatkové hodnotě, kterou garantuje, ale k jeho skutečné zbytkové hodnotě.\n78 $1,474 = $11,819 - $1,500 / 7\n79 $2,975 = $11,819 - ($1,474 x 6)\n80 $2,500 = $6,000 - $3,500.\n81 $4,436 = $1,936 + $2,500\n82 Poslední splátka v hotovosti se rovná poslední splátce uvedené ve splátkovém kalendáři, snížené o reální hodnotu vráceného majetku (v příkladě: $4,436 = $7,936 - $3,500).\n83 Pokud se reálná hodnota majetku liší od účetní hodnoty (pro nájemce) ke dni, kdy se majetek vrací, rozdíl se vykáže buď jako zisk nebo ztráta (v příkladě $525 = $3,500 - $2,975).\n84 Zde nepoužívám výraz „záloha“, aby nedošlo k žádné případné nejasnosti. Výraz down payment je vždy chápán jako „nevratná záloha“ (non-returnable deposit, viz: the balance sheet / other current assets / deposits), a tak je jasné, že se nejedná „vratnou zálohu“ (returnable deposit). Protože se jasně nejedná o vratnou zálohu, účetní jednotce nehrozí riziko, že by „omylem“ akontaci zaúčtovala do majetku. Protože jí nehrozí toto riziko, nehrozí jí také riziko být v přímém rozporu s vyhláškou 13 (která by, pokud by bývalo tvůrce US GAAP napadlo, že by to někdo chtěl takto dělat, tento postup vysloveně zakazovala), a tak riziko výhrady od auditora.\n85 Nebo, pokud si chce ušetřit práci, tyto dva zápisy zkombinuje.\n86 Jako v příkladě: fair value < present value of payments\n87 Viz: the balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / real estate / test.\n88 To je také hlavní důvod, proč většina firem, které reportují podle US GAAP, se snaží nevlastnit žádné nemovitosti. Někteří lidé argumentují, že toto je nedostatek, a že FASB by měla tato pravidla zpřísnit. Na druhé straně, jiní lidé argumentují tím, že vlastnit nemovitosti (protože se vykazují v historických cenách) vážně zkresluje nejen stav majetku, ale i nákladů a zisků (obzvláště pokud se používají už dávno odepsané nemovitosti). Tito lidé tak vítají, že pravidla mají tento vedlejší účinek.\nA nejenom že zabraňuje firmám v tom, aby kupovaly nemovitosti, pravidla dávají firmám velkou motivaci nemovitosti, které vlastní, prodat. Důvod je, že pokud firma vlastní nemovitost, která je cennější než operace, kterou na nemovitosti provozuje, stává se velmi atraktivním terčem pro převzetí (nákup a následný rozprodej firem s podhodnoceným majetkem byl hlavní příčinou vlny nepřátelských převzetí, která probíhala v USA v osmdesátých letech, a která se stala pozadím pro filmy jako Wall Street a Pretty Woman). Vedení tak ví, že jediný způsob, jak takovémuto převzetí zabránit, je nemovitost prodat dřív, než to někdo udělá za ně. Pokud si myslíte, že v Čechách se toto neděje, tak jeden z důvodů, proč investiční fond Riverside koupil firmu Karborundum (v Benátkách nad Jizerou) byl, aby mohl rozprodat nadbytečné nemovitosti, které firma vlastnila.\nFakt, že tyto vedlejší účinky jsou chápány jako všeobecně pozitivní také znamená, že pravidla se pravděpodobně nebudou v dohledné době měnit.\n89 Viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / capital leases.\n90 Viz: the balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting.\n91 Každá nemovitost je unikátní. To znamená, že neexistuje žádný objektivní způsob, jak zjistit její reální hodnotu (jediná možnost je jí porovnat s podobnými nemovitostmi a vzít do úvahy rozdíly) bez toho, aby se nemovitost koupila v tržní transakci. To také znamená, že reální hodnota pozemku se musí rovnat současné hodnotě splátek. Jediný další způsob jak zjistit hodnotu nemovitosti, je odhad (porovnat jednu nemovitost s podobnou a kompenzovat rozdíly). Odhad je však považován za méně spolehlivý zdroj reální hodnoty (viz: other issues / fair value), než současná hodnota splátek, a tak se v této situaci nesmí použít.\n92 Rozdělení se má provést „by whatever means are appropriate to the circumstances", čemu se má rozumět jako: rozumným způsobem, který bere do úvahy všechny dostupné důkazy.\n93 Kde si na každou individuální transakci nepůjčuje od banky, a nebo, kde za splácení úvěru sám ručí bance.\n94 Vyhláška říká, že úvěr má poskytovat „významnou finanční páku.“ Toto se obvykle chápe tak, že úvěr je alespoň na půlku hodnoty pronajatého majetku.\n95 Kde poskytovatel úvěru (banka nebo jiný finanční ústav) nemůže vymáhat úvěr na pronajímateli, ale pouze na nájemci, nebo tom, kdo má majetek v zástavě. To také znamená, že dohody se zúčastňují tři strany: nájemce, pronajímatel a poskytovatel úvěru.\n96 Viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / contractual relationships / capital leases\n97 Nepřeúčtovatelné ekonomické oběti jsou částky, které pronajímatel v souvislosti s pronájmem bude platit, ale které nebude moci přeúčtovat nájemci.\n98 Protože vyhláška 13 tyto ekonomické oběti přesně nedefinovala, a firmy proto často za vstupní ekonomické oběti považovaly položky jako marketing, due diligence, a jiné položky, které mají spíš charakter správních nákladů, vyhláška SFAS 91 přesně definuje, jaké ekonomické oběti se smí, a jaké se nesmí považovat za vstupní ekonomické oběti.\n99 Vyhláška používá slovo „cost“ (které se nejlépe překládá jako ekonomická oběť), zde používám místo toho výraz „částky vyplacené“ jenom proto, že pak je odstavec srozumitelnější.\n100 Například nestačí říci, že protože zaměstnanci 123 se zaplatilo za měsíc $3,000, a on zpracoval 100 dohod, $30 by se mělo aplikovat na každou dohodu. Zaměstnanec musí vyplňovat časovou kartu, nebo vést podobnou evidenci, aby bylo jasné, přesně kolik času věnoval zpracování každé konkrétní dohody. Pokud tuto evidenci pronajímatel nemá, podle vyhlášky 91 nemá nárok mzdu nebo plat zaměstnance považovat za vstupní ekonomické oběti.\n101 Například pracovník 123 prokazatelně strávil 8 hodin na zpracování leasingu se zákazníkem 456, a zákazník si to na konec rozmyslí. $17, které souvisí s prací pracovníka 123 na této dohodě, se nesmí považovat za vstupní ekonomickou oběť.\n102 Tato oblast US GAAP je jedna z nejsložitějších a nejrozsáhlejších oblastí US GAAP, a tak diskuse, která by odpovídala na všechny případné situace, je nad rámec této publikace. Pokud po prostudování uvedených příkladů máte stále nezodpovězené otázky, obraťte se prosím přímo na mne. Kontaktní informace najdete na internetové adrese www.gaap.cz.\n103 Zde, protože je zároveň výrobce i pronajímatel, nezáleží na tom, zda pronájem financuje z vlastních zdrojů, nebo si na pronájem půjčuje. Podle odstavce 42 a. vyhlášky se pronájem, který splňuje definici „sales type lease“ (viz: the balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / lessor) nesmí považovat za leveraged type leases, i když by jinak kritéria pro leveraged type leases splňoval.\n104 Viz: the balance sheet / current assets / inventory / lower of cost or market.\n105 Prodejní cena je zároveň reální hodnota (fair value) majetku, pokud je pronajímatel schopen doložit, že za tuto cenu majetek obvykle prodává v jiných transakcích, než je leasing. Pokud toto pronajímatel není schopen doložit, tak by se měla fair value zjistit jiným spolehlivým způsobem. Viz: other issues / fair value.\n106 $19,433 = $20,000 - $567; $567 = $1,000 / (1+12%)\n108 Viz: the balance sheet / long-lived assets / contractual relationships / capital leases / accounting / more details / minimum lease payments.\n109 $27,955 = $5,391 x 5 + $1,000\n110 Protože podle US GAAP se úrok musí vykazovat odděleně od běžných tržeb (viz: income statement / revenue / other revenue), tato kalkulace je vždy nutná, pokud se majetek vrací.\n111 Tato položka je sice technicky součástí časového rozlišení výnosy příštích období (deferred revenue, viz: the balance sheet / accruals / unearned revenue), ale protože se jedná o úroky, a protože se úrok musí vykazovat odděleně od běžných tržeb, tato položka se musí sledovat zvlášť.\n112 Ze samotného leasingu.\n113 Z rozdílu mezi celkovou a současnou hodnotou zůstatkové hodnoty majetku.\n114 Majetek se přijímá zpátky v jeho reální hodnotě. Pokud je tato hodnota nižší než odhad jeho zůstatkové hodnoty na začátku pronájmu, rozdíl se zaúčtuje do ztráty.\n116 $27,741 = $5,548 x 5\n117 $7,741 = $27,741 - $20,000\n118 Protože je výrobce a majetek za tuto prodejní cenu běžně prodává, zahrnutí této částky do prodejní ceny by uměle navýšilo reální hodnotu majetku.\n119 $567 = $1,000 / (1+12%)\n121 $27,955 = $5,391 x 5 + $1,000\n122 $7,955 = $7,522 + $433; $7,522 = $26,955 - $19,433; $26,955 = $5,391 x 5; $433 = $1,000 - $567\n123 Ze samotného leasingu.\n124 Z rozdílu mezi celkovou a současnou hodnotou zůstatkové hodnoty majetku.\n125 Majetek se přijímá zpátky v jeho reálné hodnotě. Pokud je tato hodnota nižší než odhad jeho zůstatkové hodnoty na začátku pronájmu, rozdíl se zaúčtuje do ztráty.\n126 Majetek se přijímá zpátky v reální hodnotě. Pokud je tato hodnota nižší než odhad zůstatkové hodnoty, rozdíl se zaúčtuje do ztrát.\n127 Vyhláška SFAS 98 upravuje vyhlášku 13 a říká: „Čistá investice do pronájmu (net investment in lease) se bude skládat z celkové investice do pronájmu (gross investment in lease) plus neamortizované vstupní ekonomické oběti (unamortized initial direct costs)…”.\n129 Technicky 10.98165%.\n130 Ze samotného leasingu.\n131 Z rozdílu mezi celkovou a současnou hodnotou zůstatkové hodnoty majetku.\n132 Pokud vycházíte z toho, jak se tato oblast řeší v IAS, tak téměř jistě Váš postup neodpovídá pravidlům US GAAP.\n133 Vyhláška původně měla být vydána ve stejné době, jako vyhlášky o goodwill. Protože FASB však rozšířil rozsah pravidel (vydal dvě vyhlášky, které upravují fúze, goodwill a ostatní nehmotný majetek, i když původně měl v úmyslu vydat pouze jednu vyhlášku o fúzích a goodwill), odložil vydání této vyhlášky.\n134 Tato vyhláška bude stanovovat nová pravidla pro situace, kdy přesně jedna firma získá kontrolu nad druhou. Důvod, proč to je tak důležité, je že (podle vyhlášky 141) pokud jedna firma kontroluje druhou, musí jí konsolidovat, jinak ne CO JINAK NE? Protože goodwill se musí vykazovat pouze v případě konsolidace, povinnost konsolidovat má zásadní vliv na goodwill.\nPoznámka: goodwill se musí sledovat i v případě investice, kde existuje podstatný vliv. Nicméně, tento goodwill se vykazovat nemusí. Viz: the balance sheet / long-lived assets / investments / equity securities / classification / significant influence / complex equity method example.\n135 Viz: the balance sheet / long-lived assets / investments / equity securities / classification\n136 Nebo byl v několika málo situacích povolen.\n137 Důvod, proč je to důležité, bude jasný, pokud si přečtete část : the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / the “bootstrap”.\n138 Jestli chování vedení ovlivňoval v dobrém nebo špatném, je otázka, která byla dlouho debatována. Například, v době kdy firma Gillette koupila firmu Duracell, zaplatila vlastními akciemi, i když se všeobecně v odborném tisku tvrdilo, že transakce by bývala rozumnější za peníze. Na druhou stranu, firma Cisco téměř všechny své akvizice prováděla výměnou akcií, zatím co firma Nortel (její největší rival) platil hotově. Dnes, po prasknutí spekulativní bubliny na NASDAQ, firma Cisco má několik desítek miliard v bance, ale firma Nortel je téměř bez peněz. Firma Cisco stále může kupovat jiné firmy a dál růst, ale firma Nortel musí své bývalé akvizice likvidovat. Je tak pravděpodobné, že firma Cisco přežije jako samostatná firma, ale už se alespoň půl roku spekuluje o tom, že firma Nortel se brzy stane kořistí, a že nemá téměř žádnou šanci přežít jako samostatná organizace.\n139 Před několika lety kontroverze ohledně pravidla pro opce na akcie vedla k tomu, že hlasy volající po zrušení FASB byly tak hlasité, že FASB na konec ustoupil a povolil „alternativní postup“, který byl v přímém rozporu s vlastními pravidly. Od této „ztráty tváře“ se však FASB poučil, a od té doby má obvykle připravený „plán B“, na kterém se dá domluvit bez toho, aby vypadalo, že ustoupil politickým tlakům.\n140 Co musí dělat místo toho, je goodwill alespoň ročně testovat, aby se přesvědčily, že se nestalo nic špatného, co snížilo jeho hodnotu. Pokud se to stalo, tak hodnotu goodwill musí snížit (proti ztrátě).\n141 Viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / theoretical foundation.\n142 Osobně mne překvapilo, že průmysl byl ochotný na tato pravidla přistoupit. Z mého hlediska by pro firmy bylo mnohem přínosnější se goodwill zbavit přes odpisy. Proč? Protože uživatelé výkazů si už dávno zvykli odpisy goodwill ignorovat. Firmy se tak mohly goodwill spojeného s nepodařenými investicemi zbavit bez toho, aby na tuto skutečnost musely upozornit. Teď musí uživatele upozornit na to, že goodwill ztratil svou hodnotu, co uživatelé budou pravděpodobně interpretovat jako selhání vedení. Alespoň takto se k novým pravidlům staví Adam Lashinsky, novinář, který (jako jeden z mála) skutečně rozumí účetnictví.\n143 Vyhláška používá výraz „entity“. Tento výraz se sice dá přeložit do češtiny jako účetní jednotka, ale protože vyhláška se také vztahuje na operace, které nejsou účetní jednotky (např. pořízení divize, která není samostatná právnická osoba, a proto před prodejem nevytvářela vlastní uzávěrku), zdá se mi, že výraz „obchodní jednotka“ lépe vystihuje podstatu věci.\n144 Například, firma ABC je holding, vlastnící tři dcery A, B a C, které nejsou samostatné právnické osoby, ale mají vlastní výrobky, výrobní zařízení, pracovníky a zákazníky. Firma XYZ koupí dceru C s tím, že firmě ABC dá určité množství svých vlastních akcií. Tato transakce je obchodní kombinace mezi firmou XYZ a dcerou C (a zároveň majetkovou investicí pro firmu ABC). Na druhé straně, pokud by firma ABC získala touto transakcí kontrolu nad firmou XYZ, tak by se jednalo o obchodní kombinaci firem ABC a XYZ.\nPoznámka: jak se k takovéto transakci budou stavět národní účetní standardy (na příklad, pokud by jedna z firem byla česká), nijak neovlivní postup požadovaný US GAAP.\n145 Opce na akcie a jiná potenciální volicí práva by se při této úvaze měla považovat za volicí práva.\n146 Například, firma A měla před fúzí několik akcionářů, z kterých každý vlastnil 18% podíl, zatímco firma B neměla žádného akcionáře, který by vlastnil víc než 1%, a tak po fúzi mají tito bývalí akcionáři firmy A stále mnohem větší podíl ve firmě AB, než bývalí akcionáři firmy B.\n147 Americké právo nepoužívá německý model řízení společnosti, a tak nerozděluje vedení do představenstva a dozorčí rady. Americké firmy mají vedení (officers nebo-li top management) a správní radu (board of directors). Vedení se obvykle skládá z nejvyššího výkonného ředitele (chief executive officer) a ostatních výkonných ředitelů (other executive officers). Může se také skládat z prezidenta (president) a viceprezidentů (vice-presidents), nebo výkonných viceprezidentů (executive vice presidents). Tyto prvky se také mohou libovolně kombinovat (jediné omezení, které existuje, je představivost zúčastněných osob). Správní rada je pak volená akcionáři a má právo najímat vedení a kontrolovat jeho činnost. Správní rada u mnoha firem má také výkonné pravomoci, a tak funguje způsobem, jako kdyby se české představenstvo a dozorčí rada zkombinovali do jednoho orgánu.\n148 Pod zaplatila prémii se rozumí situace, která by vypadala takto: akcie firma A se obchodují na burze za $10, zatím co akcie firmy B se obchodují za $9. Pokud firma A nabídne akcionářům firmy B jednu svou akcii výměnou za každou jednu akcii firmy B, tak (protože nabídla něco, co má tržní cenu $10, za něco s tržní cenou $9) zaplatila prémii.\n149 Zde je nutné se podívat na stanovy (corporate charter) firem, aby se zjistilo, zda to opravdu je tak.\n150 Pod „částka, která byla zaplacená“ se rozumí reální hodnota toho, co bylo za koupenou obchodní jednotku zaplaceno. Pokud se platilo v penězích, tato hodnota je zřejmá. Pokud se však platilo něčím jiným než penězi, je to reální hodnota toho, čím se platilo. Na příklad, pokud kupující strana platila tím, že převzala zadluženost koupené jednotky, kupní cena je současná hodnota budoucích splátek. Nebo, pokud kupující strana platila vlastními akciemi, kupní cena je tržní hodnota ve dni transakce. Viz: other issues / fair value pro podrobnosti o kalkulaci fair value.\n151 Jak se zachází se záporným rozdílem se uvádí pod titulem: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / negative goodwill.\n152 Vyhláška říká, že tento postup je „doporučený“ (ne povinný). Pod „doporučený“ se však rozumí postup, který se bude používat, kromě případů, že to nebude možné. Když to však nebude možné, firmy si jistě musí připravit přesvědčivé důkazy o tom, proč to není možné.\n153 O této položce se vyhláška vůbec nezmiňuje, ale je logické, aby se měřila v této hodnotě.\n154 Kupce firmy, se kterou se fúzovalo, ne kupce zásob.\n155 V reální hodnotě (fair value) srovnatelného použitého majetku, nebo v reální hodnotě srovnatelného nového majetku mínus oprávka spojená s majetkem.\n156 Tento odhad by se měl učinit tak, aby byl konzistentní s požadavky vyhlášky SFAS 7. Viz other issues / fair value.\n157 Na druhé straně, výrobní postup (který není patentován), nebo distribuční síť (která by se nedala prodat) by nespadaly do této kategorie.\n158 Pod podobný majetek by spadala např. umělecká díla a předměty.\n159 Zde je jediné místo, kde US GAAP dovoluje, aby výrok soudního znalce sloužil jako zdroj pro stanovení reální hodnoty. Jinak ve všech jiných případech by se mělo postupovat podle toho, co je uvedeno pod titulem other issues / fair value.\n160 Závazky vůči zaměstnancům (penze a podobné závazky, které nejsou penze) se mají hodnotit podle vyhlášek SFAS 87 a 106. Existují také poměrně rozsáhlá pravidla pro podmíněné položky, která existovala před fúzí (pre-acquisition contingencies). Protože tato pravidla jsou buď velmi specifická, nebo se týkají pouze amerických firem, v této knize se nevysvětlují.\n161 Tento požadavek je sice součást poznámky pod čarou, ale měl by se chápat jako povinnost.\n162 Na základě relativních reálných hodnot.\n163 Tento postup se podstatně liší od starého postupu. Podle starého postupu se rozdíl vykazoval jako odložená položka (deferred item) a rozpouštěl se do běžného hospodářského výsledku po dobu několika let. Tento postup se dál používat nesmí.\n164 Viz: income statement / below-the-line section / extraordinary items.\n165 Platný od 15.6.2001.\n166 FASB uvažoval o tom, že odpis goodwill povolí jako alternativní postup. Na konec dospěl k závěru, že odepisování goodwill není logicky opodstatněno, a tento postup zamítnul. Vyhláška SFAS 141 tak vysloveně zakazuje firmám goodwill odepisovat.\n167 Minimálně ročně.\n168 Pokud firma nemá žádné segmenty, ani obchodní jednotky (co je obvykle případ pouze těch nejmenších firem), tak celá firma se má považovat za obchodní jednotku pro účel aplikování pravidel o goodwill. Diskusi o tom, co je segment najdete pod titulem other issues / segments.\n169 V případě, že nějaký segment nemá žádné komponenty, které se mohou považovat za obchodní jednotky.\n170 Bez ohledu na to, zda to firma formálně dělá, nebo ne.\n171 Je nutné si uvědomit, že goodwill vzniká, když jedna samostatná právnická osoba kupuje jinou samostatnou právnickou osobu, a nebo její součást. Tento goodwill se pak rozdělí a sleduje podle reportovacích jednotek. Tyto jednotky mohou, ale nemusí samy být právnické osoby. Na příklad, americká akciová společnost XYZ-US vlastní českou akciovou společnost XYZ-CZ a německou akciovou společnost XYZ-DE. Rozhodne se své operace rozdělovat podle výrobků, a tak má tři reportovaní jednotky X, Y a Z, a jeden holding XYZ. Reportovací jednotka X se skládá z těch částí XYZ-US, XYZ-CZ a XYZ-DE, které vyrábí výrobek X.\nJe tak pravděpodobné, že pro účel podání daňového přiznání firma XYZ-CZ bude vytvářet uzávěrku jako XYZ-CZ, a ne jako X-CZ, Y-CZ a Z-CZ. Toto je v pořádku. Nic to však nemění na tom, že podle US GAAP bude muset své operace vést a vykazovat X, Y a Z. Toto jsou také situace, kdy je mnohem jednodušší vést účetnictví podle US GAAP nezávisle a odděleně od účetnictví podle české legislativy. Snažit se v této situaci převádět účetnictví tam a zpátky, je pouze výzva pro to, aby vznikly velmi vážné problémy.\n172 Viz: the balance sheet / long-lived assets / PP&E / impairment.\n173 FASB původně měla v úmyslu test s pouze jedním krokem. Během veřejné diskuse však mnoho respondentů namítalo, že tento test by byl příliš náročný na čas, a že by způsoboval (obzvláště menším firmám) nadbytečné náklady. Nakonec FASB zvolil tento postup, kde první krok byl navržen tak, aby se dal provést s minimálním úsilím.\n174 Reální hodnota v tomto kontextu se má technicky zjistit stejným postupem, jako se reální hodnota vždy zjišťuje (viz: other issues / fair value). Nicméně, protože FASB měl v úmyslu usnadnit firmám práci (a proto zvolil postup dvou kroků), neočekává se, že firmy, které rovnou použijí současnou hodnotu (bez toho, aby nejprve použily spolehlivější metodu), budou s tím mít problém. Bohužel, nedá se vyloučit, že auditoři budou tuto vyhlášku chtít aplikovat striktně a tak chtít, aby firmy používaly současnou hodnotu až jako poslední možnost po té, co vyčerpají všechny ostatní možnosti.\n175 Samozřejmě, že tato hodnota musí odpovídat realitě. Na příklad, pokud se firma rozhodne, že by za reportovací jednotku zaplatila nereální hodnotu (aby se vyhnula nutnosti snížit hodnotu goodwill), auditor tento fakt napadne. Protože tato vyhláška byla kontroverzní a protože reprezentuje radikální změnu pravidel, dá se očekávat, že auditoři budou velmi obezřetní alespoň pět let, než se praxe ustálí.\n176 Viz:. the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / goodwill / calculating goodwill.\n177 Implicitní hodnota goodwill alokována na reportovací jednotku = reálná hodnota reportovaníéjednotky – reální hodnota čistého majetku alokována na reportovací jednotku.\n178 Protože toto téma je stále velice kontroverzní, a je jedním z mála oblastí, kde FASB vysloveně nevyhověl přání SEC (která chtěla, aby FASB tato pravidla změnil), než se rozhodnete snížit goodwill o nedokončený výzkum a vývoj, pečlivě vaše rozhodnutí zdokumentujte (a obzvláště jak jste částku kterou budete goodwill snižovat, spočítali), prodiskutujte s auditorem a připravte se ho obhajovat, až SEC přijde vyšetřovat, zda jste to udělali nebo ne.\nI když změna pravidel ohledně goodwill teoreticky sníží motivaci firem dělat tyto odpisy neoprávněně, domnívám se, že v praxi nikoli, protože (aby se vyvarovaly nařčení, že zaplatily příliš za akvizici, a také potenciálním budoucím impairments goodwill) vedení firem stále bude mít velkou motivaci se účtování goodwill snažit vyhnout, a SEC stále bude mít motivaci se snažit jim v tom zabránit.\n179 Zde je nutné dodat, že rozdíl ve správních nákladech nezpůsobuje výzkum a vývoj, marketing nebo jiní „užitečný“ správní náklad (pod užitečným správním nákladem se rozumí náklad, který není nadbytečná kompenzace, či jiné sociální výdaje spojené s údržbou? vedoucích a jiných administrativních pracovníků, jejichž kompenzace nepřináší firmě žádný dlouhodobý prospěch).\n180 Zde je nutné si uvědomit, že tyto zisky nemají nic společného s daněmi. Ano vím, že se stále opakuji, ale v české mentalitě je tak zakořeněný fakt, že české finanční účetnictví je propojené s daňovým, že stále musím připomínat, že podle US GAAP tomu tak není.\n181 Není to úplně správné vycházet z finančního zisku na akcie (správně se má vycházet z čistého peněžního toku, free cash flow, na akcii), ale mnoho investorů vychází ze zisku na akcie, a proto tomuto příkladu tato nepřesnost neuškodí.\n182 Zde je nutné si uvědomit, že kapitálový trh vždy vítá „správní efektivitu“, a že všeobecně považuje všechny správní náklady (kromě výzkumu a vývoje a marketingu) za totální mrhání peněz, které by jinak mohly být použity na něco užitečného. Na příklad na rozvoj podnikání nebo dividendy. To znamená, že pokud dvě jinak srovnatelné firmy mají odlišné správní náklady, ta která je má nižší, bude vždy mít cennější akcie, a ta druhá bude čelit budoucímu převzetí, které se dosud nestalo (ale brzy stane).\n183 Průměrní P/E ratio všech firem na S&P 500 je kolem 25. Firma XYZ má 20% rentabilitu, a tak je nadprůměrně zisková. P/E ratio 30, který je zde znázorněné ($60 = $2 x 30) je tak konzervativní odhad. Pokud by firma také rostla 20% ročně, tak její P/E ratio by se spíš blížilo 40 nebo 50. P/E ratio 15 je pro firmu sice podprůměrné, ale s tak velkými náklady (v porovnání s XYZ) má ABC příliš neefektivní vedení na to, aby si zasloužila víc.\n184 Tyto akcie firma vytáhne z fondu nevystavených akcií (unissued stock), který při své původní emisi (IPO) vytvořila pro tyto účely. Viz: the balance sheet / liabilities and equity / equity / common stock.\n185 Zde se předpokládá, že P/E ratio roste polovičním tempem, jakým roste zisk na akcie. Toto je také reální (a spíš poněkud konzervativní) odhad.\n186 Neměly žádnou vnitřní hodnotu (intrinsic value). Jinak, podle Black-Scholes options pricing model, jejich hodnot je C0, kde\na kde a kde .\n187 Tím, že by vyhodili bývalé vedení ABC.\n188 Možná že se Vám zdá, že každý přece ví, že odpis goodwill není „opravdový náklad“. Možná ano, možná ne. Každí také přece ví, že „bootstrap“ je pouhý matematický CO? a tvářit se, že je něčím jiným, je nesmysl. Ale spousta lidí se tak chová. Každý také ví, že zisk na akcie nemá nic společného s cash flow, a tím že diskontování zisku na akcie nic o skutečné hodnotě akcie neprozradí. Ale spousta lidí ho s radostí diskontuje. Každý také ví, že jednoduše nejde rozumně zkombinovat daňový a finanční účetní systém dohromady. Ale spousta lidí schvaluje zákony, které se to snaží dělat, a pak se ohromně diví, když se nejenom přestane dařit vybírat daně, ale když se kapitálový trh stane rájem pro nejrůznější podvodníky. Každý také ví, že pokud jsou občané nadbytečně zdanění s tím, že se jim to pak vynahrazuje „veřejnými službami“ a sociálními dávkami, že přestanou mít motivaci spořit a schopnost investovat. Ale spousta lidí tvrdí, že země, která to takto bude dělat, se stane rájem a pak se skutečně diví, až se stane opak.\nSvět je plný nesmyslů a zůstane tak do té doby, než lidé nezačnou o takovýchto a mnoho jiných nesmyslech kriticky uvažovat.\n189 Pokud auditorovi ukáže podrobný a reálný odhad, který vypracuje v souladu s vyhláškou SFAC 7 (viz: other issues / fair value).\n190 Až praxe ukáže, zda se tyto položky budou moci nadále kapitalizovat. V každém případě bych tyto otázky konzultoval s auditorem, než bych učinil nezvratné rozhodnutí. Takovéto rozhodnutí, pokud se ukáže být omylem, může způsobit tzv. restatement (viz: other issues / accounting changes / errors), co není vůbec příjemná záležitost.\n191 Viz: the balance sheet / long-lived assets / intangible assets / capitalizable costs / capitalization rules / SFAS 2.\n192 Tento postup zakazuje vyhláška SFAS 7.\n193 Až praxe ukáže, zda se tyto položky budou moci nadále kapitalizovat, a tak je rozumné několik let postupovat opatrně, a všechny takovéto otázky probrat s auditorem.\n194 Assets are probable future economic benefits obtained or controlled by a particular entity as a result of past transactions or events.\n195 Slovo produkt by se mělo chápat jako jedno slovo pro výrobek, zboží a/nebo službu. Viz: introduction / US GAAP conceptual framework / additional terminology product, merchandise, service and good.\n196 Ekonomické zisky jsou zisky, které jsou vyšší než normální zisky (normal profits). Pokud je monopol dočasný, tyto zisky jsou také dočasné, protože jednou jak monopol zanikne, další firmy začnou dodávat produkt na trh, nabídka vzroste, a vysoké ceny (které ekonomické zisky umožňovaly) klesnou. Klesnou na úroveň, kde umožňují normální zisky. Normální zisky jsou zisky, které se mohou vydělat jiným druhem podnikání, které vyžaduje přibližně stejnou investici a přináší přibližně stejná rizika.\n197 Bez patentů a jejich schopnosti „uměle“ navyšovat ceny produktů, by se všechen pokrok zastavil. Zastavil by se proto, že nikdo (kromě vládních institucí) by neměl motivaci do pokroku investovat (a vládní instituce jsou notoricky známe tím, že podporují pouze takový pokrok, který se hodí vládám, a které většinou nedělají moc pro to, aby vylepšily životní úroveň lidí, kteří ve vládách neúčinkují).\n198 Vysvětlení, proč hodnota nemůže existovat bez zájmu kupců (pokud toto vysvětlení je vůbec třeba) najdete v poznámce pod titulem: the balance sheet / long-lived assets / PP&E / non-monetary transactions.\n199 Nedávno jsem se zúčastnil konference o biotechnologii (věc, které sice nerozumím, ale konference se konala v hotelu, kde se dobře vaří). Dozvěděl jsem se, že ze 100,000 potenciálních látek, které by mohly být léky (protože jsem se věnoval spíš švédskému stolu, než konferenci, nedělal jsem si poznámky, a čísla si přesně nepamatuji. Předem se tak omlouvám, pokud moje údaje nejsou úplně přesné), se přibližně 1,000 ukáže být potenciálně účinnými a přibližně 100 dostatečně bezpečnými, aby se mohly vyzkoušet na lidech. Z těchto zkoušek pak vyjde 1 lék. Peníze vynaložené na vývoj ostatních 99,999 žádnou ekonomickou výhodu nepřinesly.\n200 Toto je jedno další (skryté) riziko výzkumu léků. Protože pokud se jedná o skutečně účinný lék, který znamená rozdíl mezi životem a smrtí pro tisícky nebo milióny pacientů, využívat patent k omezení dostupnosti produktu (co je jediný způsob, jak zaručit ekonomické zisky) může firmě způsobit vážné politické problémy, které mohou později projevit jako průtahy při schvalování jiných léků. Neříkám, že se to stává, ale možné to je.\n201 Pokud by tento fakt někomu uniknul, tak vyhláška SFAS 2,říká, že všechny ekonomické oběti spojené s činnosti, která se dá považovat za výzkum a vývoj, se musí považovat za náklady, a nesmí se kapitalizovat. Viz: income statement / expenses / period costs / administrative expenses / R&D.\n202 Nedávno jsem se zúčastnil konference, kde dva výzkumníci ze Švédska (tato konference se konala v Řecku, a protože mně řecká kuchyň nechutná, šel jsem šel ze zájmu na jeden ze seminářů a dělal jsem si poznámky) tvrdili, že účetnictví by mělo zobrazovat hodnotu obchodních značek. I když byli donucení přiznat, že nemají sebemenší zdání, jak tento „nedostatek“ napravit, toto téma je trápilo natolik, aby o něm napsali referát (kterým si nakonec pouze přivodili mezinárodní ostudu). Tato skutečnost ukazuje, že otázka hodnoty nehmotného majetku stále trápí některé mé kolegy (i když opravdu netuším proč).\n203 Pokud si myslíte, že aplikace výzkumu je mnohem jistější než samotný výzkum, technologický pokrok se dá také předvídat. Například firma Gillette investovala přibližně půl miliardy dolarů do vývoje holícího strojku se třemi břitvami. Tento technologický pokrok byl hit (i když já osobně netušil proč. Také jsem nikdy nepochopil, proč jsou dvě břitvy lepší než jedna. Ale, protože nosím plnovous, asi také nejsem cílová skupina). Gillette také investovala přibližně stejnou částku do vývoje lepší baterky. Tento výrobek hit nebyl. Tento technologický pokrok byl tak zbytečný, že ani sebelepší reklama nemotivovala lidi tyto baterky kupovat (a bývalý šéf Gillette je jako výsledek dnes bez práce). Stejná firma, stejný postup, dva radikálně jiné výsledky.\n204 U investice do PP&E se toto obvykle dá odhadnout, a často velmi přesně.\n205 Samozřejmě, pokud finanční a daňové účetnictví jsou propojené, tak nezáleží na tom, zda rozvaha bude informativní. Jediné, co je důležité je, že pokud se kapitalizuje, nevznikne náklad, který sníží odvod daně. To je také ten pravý důvod, proč většina účetních systémů kontinentální Evropy vyžaduje, aby se vývoj kapitalizoval, a proč si výzkumníci ze Švédska dělají ostudu neobhájitelnými referáty.\n206 U copyrightů, podobně jako u patentů neexistuje žádná záruka. Další kniha, kterou úspěšný autor napíše, se nemusí prodávat. Lidé nemusí chtít novou verzi software. A i kdyby, stejně se nedá nikdy předem odhadnout, kolik kopií se prodá a po jaké době, tak přímá spojitost neexistuje.\n207 Například konzultant Interbrand má model, který používá na odhad hodnoty značek. Podle tohoto modelu značka Coca-Cola (nejcennější na světě) v roce 2001 měla hodnotu $68.95 miliard (druhá, Microsoft: $65.07 miliard; 3. IBM: $52.75; 4. GE: $42.40; a 5. Nokia: $35.67).\n208 Například naši švédští kolegové si myslí, že odhad firmy Interbrand by byl to pravé ořechové.\n209 Na otázky novinářů proč jeho předchozí firma krachla, odpovídá, že to nebyla jeho vina. On postavil pevné základy. Pouze hlupák (jako ten, kdo ho nahradil) by nebyl schopen zpeněžit takový skvělý duševní majetek.\n210 Tímto nechci říci, že každé vedení se vždy bude snažit podvádět. Na druhé straně, pokud bereme na vědomí, pod jakým tlakem pracuje vedení všech firem s akciemi na burze, není neobvyklé, že jinak čestný člověk podlehne pokušení podvádět, pokud k tomu má příležitost. Je také obvykle lepší, aby managament věnoval svou pozornost řízení podniku, místo toho, aby ztrácel čas snahou odůvodnit ten či onen odhad.\n211 Za předpokladu, že toto účetnictví (jako v případě US GAAP) není zákon. Pokud je účetnictví dáno zákonem, a ten říká, že odhady se provádět mohou, auditoři se s radostí pod uzávěrkou podepíší (protože pokud to neudělají oni, udělá to konkurence), a pokud věci dopadnou špatně, jednoduše svalí vinu na chudáka účetního, který dostal za trest se pod odhad podepsat.\n212 Prosím nepleťte si odhady jako jsou odpisové doby nebo metody s odhady ekonomických obětí, které se budou kapitalizovat. První druh odhadů nemůže uměle navýšit stav majetku při pořízení (může uměle navýšit jeho hodnotu později, na příklad tím, že se zvolí příliš dlouhá odpisová doba), a tak potenciální zkreslení, které do účetnictví přináší, je omezené. Na druhé straně, pokud se firmám dovolí kapitalizovat odhadnuté částky, potenciální zkreslení je neomezené. Protože první druh odhadů nemůže napáchat příliš velkou škodu, US GAAP je ochoten tyto odhady tolerovat. Protože druhý druh odhadů je schopen napáchat škodu omezenou pouze představivostí těch, kteří chtějí účetnictví zkreslovat, US GAAP je netoleruje.\n213 Pokud má přístup k dostatečnému množství objektivních informací.\n214 Já ano. Protože jsem vyrostl v Americe, mně McDonald’s chutná (co vzbuzuje údiv a nepochopení většiny lidí, které v Čechách znám). Coca-Colu také, mimochodem, považuji za lahodný nápoj.\n215 Alespoň business, jak se mu rozumí v prostředí tržního hospodářství.\n216 Já osobně o tom, který je lepší, nic nevím. Mně jogurt nechutná. Mnoho lidí však tvrdí, že ten francouzský není příliš dobrý, a já jim věřím.\n217 Samozřejmě, pokud někdo má jihočeský jogurt dostatečně v oblibě, vyhledá ho. Pokud konzumace tohoto jogurtu však dost lidem nepřinese dost potěšení, aby tuto námahu dobrovolně podstoupili, výrobce zanikne. Prostředky, které se tak vázaly na výrobu tohoto produktu (stroje, budovy, pracovníci, vedení), pak budou volné nato, aby našly uplatnění tam, kde budou víc potřebné, a celá ekonomika na tom bude lépe.\nStejný princip se vztahuje na produkt jako ocel. Výroba oceli je oblast, kde není téměř žádný prostor pro inovaci. Protože technologie v tomto průmyslu je dospělá a všeobecně známá, může se aplikovat stejně kdekoliv na světě. To znamená, že ocelárny v dospělé zemi nemohou k výrobě oceli přinést o nic víc, než ocelárny v zemích jako Indie nebo Čína. Pokud se ocelárny v dospělé zemi budou snažit konkurovat s ocelárnami v rozvojových zemích, budou muset dodávat ocel za stejnou cenu. A protože limitující faktor je cena pracovní síly, nebudou moci svým pracovníkům řádně zaplatit. Z tohoto důvodu je lepší výrobu oceli v dospělých zemích zastavit, a tak dát pracovníkům příležitost získat lépe placenou práci.\nProtože ocel se však považuje za „strategický produkt“, vlády zavádějí omezení na dovoz, a tak udržují ceny uměle vysoké. Toto samozřejmě znamená, že všechny firmy, které tuto předraženou ocel odebírají, musí samy zdražovat výrobky, co snižuje jejich odbyt a tyto firmy vážně poškozuje (pokud samy nevyrábí něco, co je vládou považováno za „strategické“). Tuto cenu musí zaplatit země jako USA (protože musí udržovat největší armádu na světě, která nemůže být odkázaná na dodávky oceli z Číny). Pokud se tuto cenu snaží zaplatit země jako Česká republika, tak jediné, co tím dokáže je, že buď odkáže své lidi pracovat za stejnou mzdu jako lidi v Číně, nebo zhorší konkurenceschopnost všech domácích spotřebitelů ocele, kteří budou muset platit víc, a tak nebudou moci svoje výrobky prodávat tak levně, jako firmy v jiných zemích, které nemají vlastní ocelárenský průmysl, který musí „chránit.“\nTato země má dnes (protože se stále rapidně transformuje) jedinečnou příležitost zbavit se všech těchto zátěží. Pokud si uvědomí, že toto „rodinné stříbro“ už nemá v globálním světě stejnou cenu jako před stoletím, pokud takovéto nerentabilní podniky přestane podporovat, pak osvobodí svoje lidi od nepříjemné a špinavé práce, která příliš nevynáší a umožní jim pracovat u firem, které budou využívat jejich schopnosti a inteligenci, a za ně jim poskytovat adekvátní kompenzaci.\nV globálním světě se žádná zem nemusí obávat průmyslové nadvlády jiné země. Pokud se podíváme na skutečně globální firmu, tak tato firma zaměstnává lidi (pracovníky, výzkumníky a vedoucí) ve všech zemích, kde operuje. Prodává svoje výrobky ve všech zemích, kde je po nich poptávka, a je vlastněná akcionáři ze všech zemí, které umožňují svým lidem kupovat akcie v New Yorku. Říkat o takovéto firmě, že je americká, nebo německá, či česká jenom kvůli důvodu původního založení v této zemi, je zcestné. Tyto firmy jsou mezinárodní. Pokud český občan pracuje pro firmu jako ABB nebo GE, má (pokud je schopný) možnost se dostat do vedení. Na příklad, ředitel Fordu je z Libanonu. Mám českého známého, kterého jeho mezinárodní firma posílá po celém světě, aby tam zakládal pobočky její české operace.\nStejný princip platí u firem. Pokud česká firma má zajímavý produkt, má šanci stát se globální firmou. Pak sice přestane být „česká“, ale všichni lidé, kteří u ní pracují (od ředitele až po skladníka), budou mít dobře placenou práci a šanci pracovat u světové firmy, kterou sami vytvořili. Chtěl bych citovat český příklad, ale ještě žádný není (i když spolupracuji s několika firmami, které tuto šanci mají). Tak budu citovat jako příklad norskou firmu Opera Software. Tato firma vyrábí internetové prohlížeče, a tak přímo konkuruje s firmou Microsoft (co si obvykle netroufnou největší firmy na světě). Co k tomu potřebovala? Dobrý produkt, schopné vedení a jeden milion dolarů (téměř nic z pohledu částek běžně investovaných do startupů). Jejich 115 pracovníků tak teď má šanci nejenom zbohatnout, ale pracovat u firmy, která pokořila Microsoft. Pouze čekám na den, kdy podobnou větu budu moci také říci o nějaké české firmě.\nZ tohoto vyplývá, že jediní lidé, kteří se mají mezinárodních společností a globalizace obávat, jsou ti neschopní. Toto jsou lidé příliš hloupí, nebo líní, aby se naučili dělat užitečnou práci, za kterou rozumné firmy vždy zaplatí. Tito lidé tak nevděčí za své živobytí své vlastní práci a svým schopnostem, ale protekci. A bohužel, je spousta dalších lidí, kteří se na jejich neschopnosti přiživují.\nTak, že v zájmu „sociální soudržnosti“ berou peníze schopným (buď tak, že přímo zdaní pracovníky, nebo jim prodraží to, co kupují tím, že udržují nad vodou neschopné podniky dovozními kvótami a podobnými kroky, které omezují konkurenci) a dávají je neschopným jako odměnu za jejich neschopnost. Tímto si pro sebe sice vybudují zajímavou pozici přerozdělovače společenského bohatství, ale všem moc škodí. Škodí schopným tím, že je nutí podporovat neschopné, a tak jim bere peníze, který by jinak mohli uspořit a investovat. Paradoxně ještě víc škodí těm, kterým údajně pomáhají. A to tím, že ti neschopní mohou vždy počítat s různými sociálními dávkami, které je udrží na živu, čím zároveň ztrácí jakoukoliv motivaci snažit se stát schopnými (na příklad tak, že by se učili novým dovednostem, místo toho, aby trávili svůj čas u piva v hospodě).\nTito příživníci na lidském neštěstí jsou tedy ti, kteří mají největší strach z globalizace, která je připraví o jejich pohodlné místa. Tito příživníci na lidském neštěstí dnes brání svá dobře placená místa tak, jak je historicky vždy bránila: populistickými hesly.\nTo, že to dělají, mne vůbec nepřekvapuje. To, že je stále někdo poslouchá, po zkušenosti 40 let komunizmu, však ano.\nZ tohoto však také vyplývá zásadní povinnost pro všechny schopné lidi (povinnost, která je, mimochodem, v přímém souladu s jejich osobním zájmem): bojovat proti těmto příživníkům tak, že budou dělat vše pro to, aby globalizaci uspíšili.\nMůj úkol v této bitvě je učit lidi používat racionální a kvalitní účetní standardy. Jaký je Váš?\n218 Na druhé straně, pokud firmu, která tento vnitřně vytvořený goodwill má, někdo koupí, tak se z vnitřně vytvořeného goodwill stane normální goodwill, který na rozvaze může spokojeně žít do nekonečna.\n219 Liberální (v původním smyslu slova) ekonomická / společenská teorie, kterou nejlépe popisují lidé jako Adam Smith, John Locke, Ludwig von Mises, George Reisman a především Ayn Rand (a kterou nikdy nezpochybnili lidé jako Immanuel Kant, Karl Marx a John Maynard Keynes).\n220 Pokud zároveň nebrání žádnému jinému člověku, aby dělal totéž (na příklad tím, že by lhal, kradl, podváděl nebo používal násilí k prosazení svých zájmů).\n221 Pokud myslet nechce, tak tuto povinnost může předat někomu jinému (na příklad investičnímu fondu nebo bance).\n222 Co je přesně přání všech lidí, kteří si stěžují na to, že účetnictví jim neříká jakou přesně má hodnota akcie kterou vlastní. Tito lidé by to nejradši měli nalinkované, aby místo přemýšlení mohli rovno investovat pouze do firem, které jim umožní zbohatnout. Takto to však ve svobodném světě nefunguje. Ve svobodném světě je každý člověk odměněn podle toho, jak dobře umí používat to, co ho odlišuje od zvířat: svůj rozum.\n223 Které, jak jsme už viděli, nemají žádnou logickou a prokazatelnou spojitost se skutečnou hodnotou patentu.\n224 Snad není nutné vysvětlovat, že pokud individuální lidé nemají přístup k objektivním (co se rovná spolehlivým) informacím, nebudou riskovat žádné investice. Místo toho svoje peníze (své bohatství) svěří do rukou bank. Protože však nelze zaručit, že každý bankéř bude pracovat pouze ve prospěch svých střadatelů, je nutné na činnost banky dohlížet. Protože to však veřejnost dělat nemůže (z důvodu chybějících objektivních informací), nezbývá nic jiného, než aby to dělal stát. Pokud to dělá stát, nejenom že musí zaměstnávat úředníky, kteří (protože nepracují v soukromých firmách) nepomáhají vytvářet nové bohatství (pouze spotřebovávají to starý), ale také otevírá dveře k možnosti, že individuální úředník může být motivován přimhouřit oko k individuálnímu deliktu. Následující korupce tak dál podkopává důvěru občanů, a na konec se bojí ponechat své peníze i v bankách, a veškeré bohatství, které mohlo být rozumně investováno, skončí ve formě zlatých řetízků pod postelí, kde se na ně jenom práší.\n225 Historicky kapitálový trh v USA celkově vynáší o 3% až 4% víc, než jakákoliv jiná investice. Investoři, kteří investují rozumně (jako na příklad Warren Buffet) mohou však vydělat i 25% a víc ročně (co se investiční firmě Berkshire Hathaway Inc., kterou pan Buffet kontroluje, daří už přes dvacet let).\n226 Schopní investoři jsou také postrachem neschopného vedení. Na příklad byl to právě pan Buffet, který donutil bývalého ředitele Coca-Cola, M. Douglase Ivestera, odstoupit po té, co se pan Ivester dopustil řady vážných chyb (na příklad prodej jedovaté koly v Dánsku) při vedení této firmy.\nTo také znamená, že snaha individuálních investorů maximalizovat své zisky vede k tomu, aby firmy vedli lidé, kteří společnosti jako celek přinášejí co nejvíc. Proč? Protože vést firmu co nejlépe znamená dávat svým zákazníkům co nejlepší výrobky za co nejlepší cenu (samozřejmě pokud se jedná o svobodný trh, a ne o ekonomii, kde stát umožňuje existenci monopolů). Vést firmu co nejlépe tak neznamená pouze to, že akcionáři dostanou co nejvyšší zisky, ale že spotřebitelé dostanou čím dál lepší produkty za čím dál lepší ceny (pokud ne, tak začnou kupovat od konkurence a firma přestane být úspěšná, co akcionáři, které zajímá vlastní zisk, nedovolí). A ne jenom to. Protože ty nejlepší firmy potřebují ty nejproduktivnější zaměstnance, budou jim platit dost nato, aby také firmu neopustili ve prospěch konkurence. A na konec, stát se na tom má ze všech nejlíp. Nejenom že nemusí zaměstnávat lidi, kteří budou na firmy dohlížet, ale firmy budou platit víc daní. A ne jenom to. Zaměstnanci, protože budou mít vyšší platy, budou odvádět víc daní a místo toho, aby si na to stěžovali, budou rádi, že ti politici u moci vytvořili prostředí, kde mohli takovou skvělou práci sehnat, a jistě je budou volit znovu.\n227 Mimochodem, US GAAP nemá nic proti tomu, aby vedení firem zveřejňovalo tolik odhadů, kolik chce. Umožňuje tyto odhady dát do výroční správy, a často i do přílohy. Jediné, co firmám nedovoluje, je odhady účtovat. Podle mne, to je malá cena za ochranu celého hospodářství (i kdyby se náhodou tvůrci US GAAP mýlili).