Lašák po vítězství: Nesmíme si začít myslet, že to půjde samo - iDNES.cz\nAutor druhého gólu Petr Jelínek (třetí zleva) z Liberce oslavuje se spoluhráči. | foto: ČTK\nSplnili roli favorita a v úvodním semifinále play-off porazili Chomutov jasně 4:1. Přesto zůstávají opatrní: "Varováním je pro nás čtvrtfinálová série s Plzní, kterou jsme si úplně zbytečně sami zdramatizovali," říká brankář hokejového Liberce Ján Lašák.\nTolik vás to straší?\nNejhorší by bylo myslet si, že to je v pohodě, že jsme v klidu a že Chomutov v klidu vyřadíme. Proti Plzni rozhodovaly o našem postupu strašně malé detaily. Kdyby se nakonec hrál sedmý zápas, tak nevíte, jak by to mohlo dopadnout. Výhoda domácího prostředí totiž v takovou chvíli neplatí.\nPřesně tak. Nic se nesmí měnit, musíme hrát stejně jako dneska. Bojovnost, srdce, obětavost, dobrý brankářský výkon z mé strany. Tohle všechno musíme v sobotu znovu předvést. Potom to snad bude dobré.\nBylo poznat, že má Chomutov tolik zápasů za sebou?\nTo už nemůže být poznat. Měli týden volna, za tu dobu hokejisti zregenerujou. Všechno se maže, žádné rozdíly neexistují. Měli dostatek času, aby si odpočinuli.\nChyběl kousek, abyste vychytal nulu. Mrzí to?\nSice jsem inkasoval z dorážky a já tam byl, ale trefil to přesně. To je hokej, gól si zasloužil, protože byl před bránou. Já na náhody nevěřím, takže ten gól byl asi zasloužený.\nPřitom jste si dlouho nesáhl na puk. Poprvé až v 6. minutě zápasu.\nNeustále jsem si říkal, že musím být pořád připravený. Začali jsme velmi dobře a dostali Chomutov pod velký tlak. Ale pro brankáře to není optimální.\nBylo fajn, že jste po snížení Chomutova na 1:2 rychle zaregovali?\nSamozřejmě. Když se nadechovali, tak jsme je stopli a dali třetí gól. Máme bod, je velmi důležité, že jsme udělali první krok, protože série jsou vyrovnané. Viděli jste to v Hradci a i tady: nebýt rychlého třetího gólu, tak to mohlo být ještě zajímavé. Takže pokora, hlavu dole a znovu makat.\nZraněný Lašák se chystá na operaci. Konec kariéry? Uvidíme, říká\nTémata: Ján Lašák, Piráti Chomutov, Hokej - NHL, HC Škoda Plzeň, Bílí Tygři Liberec, Chomutov, Liberec, Liberecký kraj, Plzeň\nNa začátku roku se mu narodil syn, takže měl plnou hlavu starostí. Teď se kvůli tomu doma moc...\nNávrat Marka Čiliaka do Komety Brno se přiblížil. Slovenský hokejový brankář, který aktuálně chytá...\nMaxwell se vrátil do branky a zářil. Pomohli mi spoluhráči, děkoval\nTak dlouho pauzu mezi dvěma extraligovými zápasy v brance Hradce zažil Brandon Maxwell v této...\nKdyž Jan Eberle odmítl po třech podařených sezonách prodloužit smlouvu, byl generální manažer...\nTak jsme tě tam dostali, slyšel šťastný olympionik Rybár v hradecké kabině\nPřípad Janus: v Lize mistrů chytá, v české extralize stojí\nPřiblížila nula při premiéře olympiádu? Rybár to neřeší\nKanadská esence ve slovenském hokeji, pokus číslo 2. Vyjde to tentokrát?\nLašák na Liberec nezanevřel, doporučil kouči Pešánovi krajana Januse\nDíky, Jánko! Liberec se rozloučí s brankářem Lašákem\nLiberecký brankář Will: Věřím, že budeme zase jedním z nejlepších týmů\nMám za sebou nejhektičtější období v kariéře, říká Pešán\nLašák ukončil kariéru. A co dál? Trenér gólmanů u slovenské reprezentace\nUž žádní třicátníci. V brance hokejového Liberce teď vládne mládí\nLiberečtí hokejisté zahájili další část přípravy už i se Šmídem\nS rolí dvojky se nespokojím, říká mladý liberecký gólman Stezka\nŠmídův návrat se rodil už od loňska, přiznal liberecký trenér Pešán


Děti budou mít novou školku. A budou se učit třídit odpad - Zlínský deník\nDěti budou mít novou školku. A budou se učit třídit odpad\nSlavičín - Nové zateplení bude mít mateřská školka Hrádek ve Slavičíně. Stará okna nahradí plastová a budova bude mít i novou fasádu. „Školka už toho hodně pamatuje. V zimě nám sem táhne okny. Jedna ze zdí třídy je navíc orientovaná na sever.\nVe třídě máme děti od dvou do sedmi let, které si často hrají na zemi a pak jsou nemocné," vylíčila problémy se špatným zateplením Alena Gbelová, zástupkyně ředitelky.\nRekonstrukcí projde i zahrada školky.\n„Půjde o přírodní zahradu, do které bude zakomponována i naše venkovní terasa. Pískoviště bude obloženo jasanovým dřevem. Prořežou se staré stromy a místo nich se vysadí nové," přiblížila podobu budoucí zahrady Alena Gbelová. Součástí interiéru zahrady má být i dřevěná loďka a přírodní skládka.\n„Chceme děti vést k zodpovědnému chování vůči přírodě a naučit je třídit odpad. Na vlastní oči uvidí, co se stane s nepotřebnými věcmi, které vyhodí," dodala Alena Gbelová.\nZahrabou mikrotenové sáčky\nSoučástí výchovy prý bude například zahrabávání mikrotenových sáčků či jiných předmětů, které děti společně s učitelkami po roce vyhrabou. Stavební práce na zateplování budovy školky započnou v letních měsících. S obnovou zahrady se počítá na podzim.\n„Rekonstrukce si vyžádá investici zhruba ve výši dvou milionů," informoval Jaroslav Končický, starosta Slavičína. (zoe)


Konec hranic? Poslední razítka a řada přípitků - Kroměřížský deník\nKonec hranic? Poslední razítka a řada přípitků\nZlínský kraj - Na mnoha českých přechodech padaly ve čtvrtek večer hranice, nejen symbolické, ale i skutečné. S kolegou fotoreportérem jsme se vydali na hraniční přechod Starý Hrozenkov, abychom byli svědky oslav vstupu Česka do Schengenského prostoru.\nBlížíme se autem po silnici první třídy směrem na Trenčín, kterou rozděluje hraniční přechod Starý Hrozenkov. Je asi půl jedenácté a před námi je kolona aut a kamionů. Že by se ještě všichni chtěli nechat naposledy při své cestě na Slovensko zkontrolovat?\nKdyž přijíždíme blíž, zjistíme, že všichni řidiči už mají smůlu. Provoz je sveden do jízdního pruhu zcela míjející hraniční závory. Auta už nemusejí zastavovat, hraniční přechod zcela objedou. Hodinu před půlnocí je to tedy už taková zkouška na Schengen.\n„Tak to jste přijeli s křížkem po funuse. Tady už všechny oslavy skončily. Už tady nikdo není a už se tady ani nic dít nebude,“ sdělil nám hned při vstupu do celnice jeden z policistů Jiří Svoboda, který sloužil svoji poslední službu na hranicích.\nVe Starém Hrozenkově pracoval devět let. Od nového roku bude převelen do Uherského Brodu. „Včera tady byl ještě klasický den s kontrolami, dneska už jsme pasy po nikom nechtěli, protože tady byl zmatek se všemi přípravami na oslavy,“ dodává Svoboda.\nA opravdu. Policisté už jenom čekají v teple kanceláře, až jim skončí poslední noční služba, zatímco venku bez problémů projíždějí kamiony i auta.\n„Musíme tady zůstat až do rána. A zítra máme službu ještě také, ale to už budeme jenom hlídat budovu,“ dodává Roman Mlčúch, který si také užívá svoje poslední hodiny na hranici.\nPřekvapivě poklidné minuty před oficiálním otevřením hranic občas vyruší skupinky lidí, kteří si přijeli pro poslední razítko do pasu s historickým datem.\n„Viděli jsme tu slávu v televizi a říkal jsem si, že když to razítko může mít pan ministr Langr, tak proč ne my. Tak jsme se vzali a přijeli si pro něj,“ usmívá se Milan Suchý z Trenčína. Ten si dokonce přivezl orazit i šest dalších pasů i pro svou manželku a děti.\nPro razítko do pasu a oslavit historický moment šampaňským přijela několik desítek minut před půlnocí do Starého Hrozenkova i rodina Zezulkova z Valašské Bystřice na Vsetínsku.\n„To už je dneska naše třetí celnice. No, my už totiž pravděpodobně asi významnější událost nezažijeme, pokud nespadne meteor,“ směje se Mirek Zezulka při slavnostním přípitku v utichlém areálu hraničního přechodu. Abychom si ukrátili posledních patnáct minut, jdeme se podívat, jak je odpočítávají na slovenské straně celnice. Tam vládne veselá nálada, hraje rádio, voní jídlo.\n„Takzvaná poslední večeře,“ vysvětluje policista Kamil Valach, který je u pohraniční policie celých čtrnáct let. Jak sám přiznává, odejít bude pro něj velká změna.\nOd našeho rozhovoru se slovenskými „bratry“ nás však vytrhává nezvyklý ruch venku. Poslední minuty se blíží a my zvědavě vykukujeme ven.\nTam stojí hlouček Čechů a Slováků a rozdávají se skleničky na šampaňské. Než se zorientuji, už držím také jednu v ruce. Uprostřed davu, který se nahrnul do kanceláře policejní kontroly, stojí senátorka Jana Juřenčáková a starosta Suché Lozi Petr Gazdík.\nPo slavnostním bouchnutí několika lahví sektu si bere slovo senátorka. „Už je 21. prosince. Jsem ráda, že teď a tady můžeme společně oslavit vstup do Schengenu a doufám, že se naše děti nikdy nedožijí toho, že by tuto hranici někdo zavíral. Chtěla bych tímto také poděkovat dosavadním pracovníkům hranic, kteří vydrželi až do konce a doufám, že na tento den nebudete vzpomínat s lítostí,“ loučí se s policisty Juřenčáková.\nBurácivé živijó se rozléhá jinak vždy poklidnou celnicí. Obyvatelé slovenské Horní a Dolní Súče a české Rokytnice, kteří senátorku doprovázeli, přidávají ještě hymny Kde domov můj a Nad Tatrů sa blýská. Pak už se jenom uklidí skleničky a následuje poslední fotka u dvou státních znaků.\nA je po všem. Naše republika je v Schengenu. Patnáct let hraničních kontrol na Slovensko je minulostí. Rozloučíme se proto s policisty, které Schengen připravil o jejich službu na hranicích a pravděpodobně změní brzy i jejich život.\nA pak už se přidáváme mezi auta, která kolem hranic projíždějí zcela bez zastavení. Už půl hodiny totiž máme volnou cestu v podstatě až téměř na samotný okraj Evropy.


Academia vyhlašuje 4. ročník Studentské soutěže | CzechLit\nAcademia vyhlašuje 4. ročník Studentské soutěže\nMožnost vydat magisterskou diplomovou práci v prestižním nakladatelství.\nDne 17. června 2015 vyhlásilo Nakladatelství Academia 4. ročník Studentské soutěže o vydání magisterské diplomové práce.\nMagisterské diplomové práce je možné přihlásit ve třech kategoriích, kterými jsou:\nSoutěž je určena pro studenty do 28 let, kteří obhájili magisterskou diplomovou práci v kalendářním roce 2015 se známkou výborně. Práce musí být napsána v češtině nebo angličtině a nesmí být delší než 300 stran.\nPřihlášené diplomové práce bude hodnotit porota složená z předních představitelů české vědy a zaměří se nejen na faktickou správnost, ale také čtivost a schopnost autora upoutat čtenáře. Ze zaslaných rukopisů splňujících podmínky soutěže vybere odborná porota v jednotlivých kategoriích vítěze, jejichž slavnostní vyhlášení proběhne v březnu 2016.\nVítězné práce budou pak na základě uzavřené bezvýhradní licenční nakladatelské smlouvy vydány jako neperiodické publikace do jednoho kalendářního roku od zveřejnění jmen výherců. Autoři budou mít i nadále možnost publikovat práce (nebo jejich části) v odborných, domácích i zahraničních, časopisech.\nPodrobné informace a Stanovy Studentské soutěže jsou k dispozici na www.academia.cz.


Dětské multifunkční termo spodky IN06 VOXX - - SuperShoes.cz\nDomů / Doplňky / Legíny, punčocháče / Dětské multifunkční termo spodky IN06 VOXX -\nKód: 10409/CER 10409/CER2 10409/MOD Zvolte variantu\nZvolte variantuBarvy: Červená A, Výška cm: 122 - 128 - Skladem 1 ks (590 Kč)Barvy: Červená A, Výška cm: 134 - 140 - Skladem 1 ks (590 Kč)Barvy: Modrá A, Výška cm: 134 - 140 - Skladem 1 ks (590 Kč)\nDětské dvouvrstvé funkční termoprádlo VoXX® - spodky, teré se skládají z vnější vrstvy vypředené merino vlny (CLIMAYARN) a vnitřní vrstvy polypropylenu silproX (materiál obsahující ionty stříbra).\nTato kombinace zajišťuje prodyšnost a velký odvod potu. Přes vnitřní vrstvu vlhkost velmi rychle prochází a ve vnější vrstvě je díky vlastnostem merino vlny pohlcována a postupně dle podmínek odpařována.\nTato kombinace zajišťuje prodyšnost a velký odvod potu. Přes vnitřní vrstvu vlhkost velmi rychle prochází a ve vnější vrstvě je díky vlastnostem merino vlny pohlcována a postupně dle podmínek odpařována. Díky přirozeným vlastnostem vlny a iontům stříbra, které působí antibakteriálně, je značně omezena tvorba bakterií a plísní. Bakterie v prádle jsou díky těmto vlastnostem přirozeně zničeny a nedochází pak k tvorbě zápachu.\nPřednosti prádla VoXX® merino wool\nVlna je pritozeně antialergenní\nWO - VLNA 40%, PP - POLYPROPYLEN 60%


Tři šťastné výhybky profesora Holého - iDNES.cz\nKomerční sdělení 8. srpna 2011 0:01, aktualizováno 0:01\nNa otázku, jakou roli hraje při objevování léků náhoda, chemik Antonín Holý kdysi odpověděl: "Velikou, ale je třeba si jí všimnout." Staré přísloví říká, že náhoda přeje připraveným, a Antonín Holý se připravoval doslova od dětství. Historka o tom, jak jako kluk doma našel starou knížku o lučbě a ta ho přilákala k chemii, má v jeho životopise už pevné místo.\nAntonín Holý pózující u přístrojů... | foto: http://www.uochb.cz\nZmíněnou učebnici pro císařsko-královská gymnázia, ozdobenou pěknými mědirytinami, pak následovaly publikace přinášející recepty pro hravé chemické pokusy, u kterých se školák Holý sice občas popálil, ale zvědavost na tajemství vědy mu zůstala.\nPotřebuju svobodu V roce 1959 vystudoval organickou chemii na Matematicko-fyzikální fakultě Univerzity Karlovy a rok nato, s takřka ještě čerstvým diplomem v ruce, prošel dveřmi pražského Ústavu organické chemie a biochemie ČSAV.\nPracuje tu dodnes, už ozdobený mnoha tituly, domácími i zahraničními cenami, čestnými doktoráty a hlavně světovou pověstí vědce, který se se svým týmem úspěšně podílí na vývoji látek sloužících boji proti HIV/AIDS, virové hepatitidě typu B, pásovým oparům, leukémii a některým formám nádorových onemocnění.\nSeriál Správná rozhodnutí slavných Čechů\nProf. Antonín Holý, DrSc. (1936)\n"Kdo nehledá, nenajde. Takže samozřejmě hledáme dál, snažíme se nacházet nové a nové účinné látky. Jestli se některá ujme, nebo ne, nevíme. Ale to, že máme určitou šanci je nalézt, představuje závazek."\nPřipouští, že na cestě, která ho nakonec dovedla k výzkumným úspěchům, sehrály roli tři momenty, jimž říká "výhybky". První přišla po aspirantuře, kdy musel z organizačních důvodů nastoupit do oddělení nukleových kyselin.\nDruhá ho přivedla k zájmu o "biologicky užitečné a účinné látky" a právě tehdy začal s výzkumem léku proti leukémii. Tou třetí výhybkou byl rok 1976 a setkání s profesorem Erikem de Clercqem, který se na Katolické univerzitě v belgické Lovani zabýval látkami působícími proti virům.\nTéma antivirotik oba vědce sblížilo, de Clercq potvrdil medicínskou účinnost několika vzorků, které mu Holý zaslal, navíc Belgičan dokázal úspěšně oslovit americké farmaceutické firmy, aby vyvíjely konkrétní lék. Výsledky oficiální spolupráce tak přinesly dostatečné finanční prostředky na další výzkumy. V časech normalizace to byl pro československou laboratoř štědrý dar osudu. Bez něj by se nedařilo?\nProfesor Holý rád oponuje a tvrdí, že navzdory době měl jeho ústav výbornou atmosféru, lidsky i vědecky. "Osobně bych v jiné instituci než v Akademii věd těžko pokročil ve své práci až tam, kde jsem dnes," řekl v jednom rozhovoru. Na politicky neutrálním pracovišti měl to, co ve své práci dodnes považuje za zásadní: svobodu.\nDesítky let už strávil ve společnosti medicínské chemie. Patrně nejznámějším výsledkem jeho práce je látka tvořící základ preparátu Viread, který dnes ve světě patří k nejúčinnějším zbraním v boji s AIDS. Spolu s dalšími léky, na nichž se laboratoř profesora Holého podílela, se používá u 90 procent pacientů s AIDS a nově léčených HIV pozitivních. O léku se šíří mýtus, že umí léčit, ale sám profesor Holý omyl trpělivě vysvětluje: Viread nedokáže virus zničit, ale zastavuje jeho množení, čímž nemocnému umožňuje celkem normální život.\nSoupeří s nemocemi považovanými za velmi vážné, ale o svých šancích dobře ví. Koncem minulého roku testy neprošel nadějný lék proti rakovině lymfatických uzlin a chronické leukémii, jehož základem byl právě objev profesora Holého. Ačkoli se na psech jevil jako zázračně účinný, lidský organismus na něj reagoval problematicky.\nTémata: práce, recept, ZPRÁVY - Kavárna, AIDS, Akademie věd ČR, Lék na HIV, NATO, Univerzita Karlova, Virus, Životopis


Audiozone.cz • impOSCAR\nPříspěvek od eGen » 16 bře 2004 15:32\nTakova kravina ...\nNevite jak "zapnout" zobrazeni klavesnice a toho aditivniho LED pole u VSTi impOSCAR ?\nMoje zobrazeni je bez klaves a bez LED matrice :o(\nPříspěvek od sparX » 16 bře 2004 15:53\nJo jo taky to tu bylo\nA impOSCar mánie muže začít ... u mě stále No1\nPříspěvek od Phenn » 17 bře 2004 10:30\ndneska se chystam to poradne proklepnout toho Oscara. tak jsem zvedavej...\nPříspěvek od sparX » 17 bře 2004 11:10\n... Pravej "OSky" to samozřejmě není , ale ten zvuk mě fakt překvapil . ..\nMít tohle : ( doma .... AUUUUUUU .. .-)))\nPříspěvek od kexik » 17 bře 2004 12:17\nPříspěvek od eGen » 17 bře 2004 12:36\nV poslednich KEYBOARDS je vinikajici clanecek. Na nem jsem si uvedomil, ze se vyplati kupovat kvalitni tiskoviny, protoze tam jsou veci co na webu nenajdete.\nAutor/øi si dali tu praci a behem dvou mesicu objeli majitele/muzea originalu jako minimoog, oscar, dx7, prophet5, CS80, PPG Wave 2.2 ... atd.\nProste vseho na co jsou k dostani VSTi/DXi/DSP softwarove "klony". A srovnavali A/B primo head to head :o)\nPříspěvek od sparX » 17 bře 2004 12:54\neG : .... a tvuj stručný vycuc / resumé pro nemajitele daných tiskovin ? .-)\nPříspěvek od eGen » 17 bře 2004 13:22\nTo nejde. Nebylo by to objektivni.\nClanek je velice obsahly, nejde udelat rozumne vycuc.\nMuzu napsat ze neexistuje software co zni uplne stejne jako jeho HW podoba, ale pak plati ze dva stejne HW stroje taky nezni stejne.\nPříspěvek od a.tom.x » 17 bře 2004 15:42\nPodobnej testík je v předminulém Sound on Sound. Konkrétně:\nARP Odyssey vs. Oddity\nYamaha DX-7 vs. FM-7\nMoog Mini vs. Model E\nMoog Mini jednoznačně vítěz cituji ... "Hardware strikes back" Model-E je sice docela dobrej a ..."will do the work" , ale Mini je lepší (´se nedivim)\nOddity spíš vítěz protože je spolehlivější než Odyssey (problémy s potenciometry) + vysoká cena, ale hraje jinak, takže to není věrná napodobenina, zvukově jim připadal zajímavej (a i podle mě to není blbej plugin).\nFM-7 díky více funkcím a jednoduššímu ovládání vítěz, zvuky DX-7 hrají údajně stejně (´se na to ještě podívám jestli s mým připravovaným hardware kontrolerem na DX-7/11 si budete panáčkové softwaráři vyskakovat :):)\nNaposledy upravil(a) a.tom.x dne 17 bře 2004 15:44, celkem upraveno 1 x.\nPříspěvek od a.tom.x » 17 bře 2004 15:43\nJo a ten článek je asi na 10 stránek, včetně historie, uživatelů atd.\nPříspěvek od Lowpass » 17 bře 2004 17:10\nTěm výsledkům se nedivím. Minimoog JE a BUDE 1. Kdybych ho neměl doma, znal ho jenom z nahrávek a samplů, možná bych pochyboval, ale takhle... Jiný tak hratelný nástroj, jako je Mini, nemám. Nepotřebuje efekty, rychlá klávesnice (já jí používám ), jedině snad jsem si musel zvykat na rozsah pitchbendu, ale to se poddalo...\nOddity vs. Odyssey, no, těžko říci, originál nemám, ale kus v dobrém stavu by u mě asi také zvítězil. Co se zvuku týká, já mám pocit, že Odyssey JE dost zajímavý, ačkoliv tenčí, než třeba Mini. To ale není na závadu, ARPy vynikaly v něčem jiném.\nK FM7, jistě, ovládání je rozhodně lepší, než na orig. DX, ale pokud použiji SW editor (což není problém), tahle výtka také padá. Více možností potěší, ale zvuk nemusí být nutně lepší (viz orig. DX a DXII). Já osobně nám raději hnědé (DX-7... ). S tím, že zvuky hrají stejně, bych nesouhlasil, každý SW synth je nutně ovlivněn kartou, stejně, jako HW nástroj převodníky. FM7 bude čistší, zvláště v porovnání se "starou" DX. Takže je to 1:1... Záleží na osobních preferencích.\nMimochodem, připadá mi zajímavé, že není zatím žádný SW Oberheim...\nPříspěvek od moof » 17 bře 2004 19:43\nProc nikdo neporovnal emulaci minimooga od ARTURIA? A FMHEAVEN zní taky dobre, navíc má stereo spread unisono, coz je super!! Mimochodem LOWPASS:kolik te stal ten original mini? Teda nejsem moc zvedavy, ze?\nPříspěvek od Lowpass » 18 bře 2004 07:59\nZvědavý být můžeš, jen ti to upřímně řečeno k ničemu není. Není to vodítko při shánění ani nic jiného. Snad jen toho, kdo to má a koupil lépe, to může malinko potěšit, ale srovnávat se to nedá. Pro opravdového fandu není podle mě nic "moc drahé", jde jen o to, co dát může nebo nemůže. Kdybych mohl dát 3000e,-, rozdíl by byl jedině v tom, že bych ho měl dříve a spíše bych měl teď dva. No, 1950,- pounds, jako jsme se tu nedávno bavili s Atomxem, to nebylo. Koupil jsem ho dohromady s Jupiterem 8 zhruba za 35,- a jsou oba perfektní, byli jen zaprášení, jinak "lesk bez škrábanců". Je to SN 10708, takže má novější stabilizovaný oscilátor board, tudíž ladí a ladí...\nPříspěvek od pm » 18 bře 2004 09:31\nJak uz jsem nekolikrat psal, nejsem zadnej velkej fanda do syntaku, ale mel jsem doma TX7 (nevim nakolik je to srovnatelny s DX7, jestli je tu nuance, velkej rozdil nebo uplne stejny) a oproti FM7 to byl rozdil fakt podstatnej. Zkousel jsem trochu laborovat se stejnejma presetama, mel jsem to doma par dni, takze to nebylo moc dukladne, ale na prvni poslech mely ty zvuky z TX7 proste koule. FM7 ma taky na plugin docela zajimavej zvuk, ale TX7 bylo takovy stavnatejsi a vetsi pecka do hlavy, konkretnejsi zvuky. O podstatny kus, nebyla to nuance, myslim ze v mixu by se s tim pracovalo o kus lepe. Sumi to, ale na to se muzu.. nebrat na vedomi.\nSpoustu z vas ma ale asi takovou yamahu doma, takze zadna novinka :)\nPříspěvek od a.tom.x » 18 bře 2004 10:18\nTX-7 a DX-7 je zvukově úplně stejný a souhlas s tím zvukem. FM-7 zní nějak divně čistě a nadýchaně, chybí mi tam ta dravost DX-7 (mám hnědý originál 1.generace - lesk bez škrábanců ještě se mu chystám koupit bratříčka TX-802.\nPodle mě všechny ty testy srovnávající FM-7 (a vychvalující jí do nebes) s řadou DX jsou blbost - stačí když si doma zapnu TX-81z, DX7 a FB-01 a každá hraje jinak tak jak to může jeden plugin všechno zvládnout fakt nevím. Pominu-li to že třeba SY-99 je taky někde jinde.\nK FM-7 můžu říci, že je to to lepší co se v pluginech objevilo, ale kupovat si ho nebudu.\nOdyssey - taky nějak vnitřně cítím, že bych raději opravdovej ARP než Oddity. Tady bych viděl pozitivum v tom, že Oddity mě přesvědčilo, že si Odyssey asi musím koupit.


Výživový poradce Kladno - NaturHouse\nChcete se zbavit nadbytečných kil? Chcete se stravovat zdravěji? Využijte aktuální možnosti bezplatné konzultace s výživovým poradcem v Kladno na České ulici. Na takové konzultaci získáte zdarma jídelníček na hubnutí, analýzu složení těla, odborná výživová vyšetření a individuální a motivující přístup.\n9:00 – 18:0\nPoraďte se v Kladně jak na hubnutí


Měli odvahu a platili za ni. Připomínat revoltu má smysl, shodují se - Metro.cz\nPřipomínka 17. listopadu na Národní třídě. | foto: Tomáš Krist, MAFRA\n17. listopadu 2017 7:51 Pavel Hrabica Metro.cz\nStátní svátek 17. listopadu prožije každý po svém. Někdo zavzpomíná na události let 1939 a 1989. Jiný vyrazí zazimovat chalupu.\nMá po téměř třiceti letech smysl připomínat události roku 1989? Jak byste žili, kdyby k nim nedošlo? Otázky deník Metro položil těm, kteří pracují na Národní třídě v Praze nebo mají k 17. listopadu vztah. Toto místo jsme vybrali proto, že právě tady se začal před 27 lety hroutit komunistický režim.\nŠimon Pánek, studentský vůdce roku 1989, dnes šéf organizace Člověk v tísni, nepokládá připomínky státního svátku za zbytečné.\nŠimon Pánek, studentský vůdce roku 1989, dnes šéf organizace Člověk v tísni, nepokládá připomínky státního svátku za zbytečné. „Smysl to má, byl to významný zlom. I když občas panuje blbá nálada, je dobré vědět, že nastartoval novou budoucnost. Kromě toho to bylo hezké období, kde se lidé spojili a bojovali za ideály, a to má smysl připomínat si.“ O životě bez listopadových událostí Šimon Pánek nepřemýšlí, raději hledí hodně dopředu.\n„Pravděpodobně bych zůstal přírodovědcem, pracoval někde v národním parku, v prostředí, které komunistická strana tolik nehlídala, které znamenalo určitou svobodu a zajímavou práci na hodnotách, jako je ochrana přírody.“\nJan Burian, ředitel Národního divadla, kolem kterého v listopadu 1989 zabočil studentský průvod na Národní třídu, s připomínáním výročí souhlasí.\nJan Burian, ředitel Národního divadla, kolem kterého v listopadu 1989 zabočil studentský průvod na Národní třídu, s připomínáním výročí souhlasí. „Vždycky má smysl si připomenout události, při kterých se lidé sjednotili a sdíleli společné hodnoty. V listopadu 89 jsme zažili dny štěstí a naděje. Okamžiky, kdy se naši spoluobčané nebáli. Riskovali svůj osud, aby dokázali, že jsou hodnoty, které za to stojí,“ uvedl ředitel divadla. O tom, co by mu přinesl život bez roku 1989, moc nepřemýšlel. „Předpokládám, že bych byl divadelním režisérem, který by se snažil prostřednictvím svých inscenací umožnit divákům zažít chvíle svobody a svornosti,“ říká Burian.\nPrůchod pod domem na Národní 16, kde zásahová jednotka 17. listopadu večer mlátila demonstranty, je dnes součástí sídla České advokátní komory. Předseda Vladimír Jirousek připomínku podporuje.\nPrůchod pod domem na Národní 16, kde zásahová jednotka 17. listopadu večer mlátila demonstranty, je dnes součástí sídla České advokátní komory. Předseda Vladimír Jirousek připomínku podporuje. „Zejména dnes, ale neměli bychom pamatovat jen na listopad 1989, ale i 1939, na srpen 1968, bohužel i únor 1948.“ Kam by se jeho život vyvíjel bez studentské revolty? „Zřejmě stejným směrem jako před listopadem 1989,“ říká Jirousek. „Pokud by mi v tom objektivní okolnosti nezabránily, byl bych nejspíš revoltujícím a permanentně naštvaným advokátem.“\nV sousedství slavného podloubí je kavárna Louvre, jejíž prvorepublikovou tradici oživil Sylvio Spohr.\nV sousedství slavného podloubí je kavárna Louvre, jejíž prvorepublikovou tradici oživil Sylvio Spohr. Ani on připomínání listopadových událostí nebagatelizuje. „Je mi smutno, když dnes slýchávám: Já k volbám nepůjdu. Jako kdyby to nebyl neuvěřitelný výdobytek roku 1989, že můžeme k volbám jít a že si můžeme vybírat. První roky oslav mi ale nepřipadaly jako oslava, spíše to byla tryzna. Věnce, kytky, svíčky, až to někdy bylo i směšné. Jsem rád, že teď už to oslava bývá, konají se happeningy, streetparty.“\nCo by kavárník Spohr dělal, kdyby režim v roce 1989 nepadl? „Zřejmě bych dál běhal na place jako číšník, nebo bych podlehl svému egu a protlačil se do vyšší pozice vrchního, provozního, vedoucího podniku. Je jasné, že bych musel někomu vlézt do zadku, že bych možná musel vstoupit do komunistické strany. Dělal bych to proto, že bych na place méně běhal, víc vydělával a měl možná pocit, že jsem důležitější. Když si to ale představím, není mi z toho hezky,“ shrnuje Spohr své sváteční zamyšlení.\nVe známém Platýzu na Národní třídě provozuje už od roku 2002 kavárnu Zuzana Donutilová, manželka herce Miroslava Donutila.\nVe známém Platýzu na Národní třídě provozuje už od roku 2002 kavárnu Zuzana Donutilová, manželka herce Miroslava Donutila. Atmosféru památného místa má na dosah. „Odvaha těch lidí, kteří šli vyjádřit svůj nesouhlas s tím, co se ve společnosti děje, byla obdivuhodná,“ říká a nezapomíná ani na studenty z roku 1939. Co všechno byli ochotni riskovat a jak krutě za to zaplatili... V roce 1989 zase odstartovali změnu, která byla zásadní pro naše životy, a tak je tento svátek současně hodný obdivu, ale i oslavou a poděkováním těm statečným.\nO životě bez zásadních listopadových změn Zuzana Donutilová nikdy neuvažovala. „Raději si to ani nezkouším představit, pravděpodobně bych dál žila v Brně, pracovala v nějakém státním podniku a doufala, že jednou bude líp,“ uvažuje Zuzana Donutilová.\nDalší články k tématu: fenomén, historie, Jan Burian (ředitel ND), Národní divadlo, Miroslav Donutil, Šimon Pánek , Česká advokátní komora, svátek, Národní třída, zásahová jednotka, Louvre, státní svátek


„Načtením čárového kódu potravin (pečivo, mléčné výrobky, sýry, maso, uzeniny, vejce) se zobrazí data o jejich původu a informace, jestli výrobce patří do holdingu Agrofert. Dokáže identifikovat i většinu výrobků prodávaných pod privátními značkami obchodních řetězců,“ uvádí appku Bez Holdingu její vývojář Midnight Code .\nAppka Bez Holdingu navazuje na starší aplikaci Bez Andreje vývojáře Martin Vytrhlíka. Midnight Code to komentuje: čím dál víc mě prudilo, že aplikace Bez Andreje dává špatné výsledky a pořád jsem měl pocit, že vytvořit něco podobného musí být práce maximálně na pár dní.\nVývoj Bez Holdingu\nÚplně snadný vývoj aplikace podle slov Midnight Code nebyl:\n„Jednou večer jsem si sednul, začal psát a k ránu jsem měl hotový funkční základ appky, zatím ovšem pouze s elementární datovou strukturou.\nU některých kódů (typicky EAN8 začínající číslovkou 2) se dokonce může stát, že ten stejný čárový kód použije více řetězců pro různé zboží. K tomu jsou kusové a váhové EAN13, také začínající dvojkou a několik dalších, úplně nestandardních kódů. Vymýšlení vhodné datové struktury zabralo dobře dva měsíce a několikrát jsem ji musel úplně předělat. Celý vývoj první veřejné verze trval nakonec tedy dva měsíce a ten jeden, první, den.“\nFunkce aplikace Bez Holdingu\nBez Holdingu funguje offline - při dostupnosti datové sítě je vhodné aktualizovat databázi čárových kódů produktů svázaných s Agrofertem. Uživatel může EAN jak jen naskenovat fotoaparátem mobilního zařízení, tak využít ručního zadání produktového kódu. Appka pak:\nidentifikuje výrobce a jeho spojení s Agrofertem;\npřípadně vypíše výsledek Nezjištěná firma + lokalitu firmy a instruuje uživatele: Kód výrobce není v seznamu firem holdingu. Pro jistotu se můžete pokusit jméno výrobce na obalu.\nFungování vnitřností aplikace osvětluje Midnight Code :\n„Architektura je vcelku jednoduchá. Aplikace je napsaná v Javě, při aktualizaci dat se připojuje na server npoint.io, kde jsou v JSON formátu uložena data, a to zvlášť pro EAN8, EAN13 a pro každý obchodní řetězec. Tato data si víceméně jedna k jedné stáhne, uloží do svých datových seznamů a ty potom při načtení kódu podle optimalizovaného algoritmu prohledává.“\nRelativní nezranitelnost přes autora\nAppka Bez Holdingu je realizována tak, aby nebyla ohrožena protizásahy ze strany finančních skupin, ani vládních úřadů posluhujících Andreji Babišovi. Midnight Code zůstává v anonymitě, a to sice proto, že autor aplikace Bez Andreje Martin Vytrhlík musel čelit problémům právě kvůli své aplikaci.\nMidnight Code navíc volně zpřístupnil zdrojové kódy Bez Holdingu a oddělil správu dat, se kterými appka pracuje:\n„Jedním z cílů, které jsem si během vývoje dal, bylo, aby se aplikace dala spravovat i beze mě – kdybych v ní nemohl, ať už z jakéhokoliv důvodu, pokračovat. Oddělil jsem proto pořizování dat, ta sbírají a spravují mí přátelé, kteří si pro to založili na Facebooku skupinu Sorry Yako (technické informace pro vývojáře). Do ní může kdokoliv napsat chybu nebo poslat nově objevený kód. Data jsou volně přístupná všem vývojářům a kdyby chtěl někdo napsat konkurenční aplikaci, může se k npoint serveru připojit a data využívat.\nZdrojové kódy vývojové verze aplikace jsem nahrál na GitHub, takže pokud by Bez Holdingu příliš zastarala, může si je kdokoliv stáhnout, upravit, zkompilovat a vytvořit tak snadno úplně novou appku.“\nAppka Bez Holdingu je aktuálně dostupná pouze pro Android, a to sice kvůli schopnostem programátora. Midnight Code se ovšem rozšířením na ostatní platformy nebrání. Verzi pro iOS nechystám. A to z jednoduchého důvodu – programuji v Javě a psát aplikaci v prostředí, které neznám by mi zabralo příliš mnoho času. Kromě toho se mi zdá, že Bez Andreje v Apple verzi funguje docela dobře. Kdyby se ale našel někdo, kdo by chtěl a uměl udělat iOS klon, jsou mu k dispozici data, stávající zdrojové soubory i moje podpora.\nUživatelé appky tvrdí, že někdy ani není třeba složitě zjišťovat, kdo je výrobcem konkrétního výrobku. Kupř. diskutující Kelley na Lupě.cz říká: Piškoty Mondeléz (dříve Opavia) jsou hnusný už na pohled, tam není potřeba načítat EAN kód.\nOdkazy, co se šiknou\nBez Holdingu (Google Play\nBez Andreje (Google Play)\nBez Andreje (App Store)\nDaniel Beránek, 04.01.2021 16:08


Domů / Všechno zboží/Hlavní oddělení/Hlavní členění/Zahrada/Truhlíky, květináče, obaly, podmisky /Květináče a obaly na květináče/Květináče, obal LILIA vrub,rattano\nLamela Květináč,obal LILIA 19cm, vrub antracit\nKatalogové číslo: 312656c\nKvětináč LILIA vrub antracit, průměr 19cm, výška 36cm. Květináč má plastovou vložku pro přímou výsadbu. Do černé plastové vložky je možné udělat otvor a tak se přebytečná voda zachytí v plastovém obale....\nLamela Květináč,obal LILIA 25cm, vrub antracit\nKatalogové číslo: 312657d\nKvětináč LILIA vrub antracit, průměr 25cm, výška 46cm. Květináč má plastovou vložku pro přímou výsadbu. Do černé plastové vložky je možné udělat otvor a tak se přebytečná voda zachytí v plastovém obale....\n377 Kč 311,58 Kč (bez DPH:)\nProsperplast Květináč SAND SLIM 34,9cm v.61,9cm, bílá\nObal SAND SLIM pr. 34,9 cm, v. 61,9 cm, bílý (S449). Plastový květináč Sand Slim na první pohled zaujme svým moderním a zároveň velice elegantním designem, díky kterému bude krásným doplňkem každé místnosti, terasy či zahrádky. Je vhodný nejen do interiéru, ale také pro celoroční venkovní použití na...\n512 Kč 423,15 Kč (bez DPH:)


Zeman: V každé politické straně jsou kmotři, ale sám jsem se s žádným nesetkal | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\nPrezident Česka Miloš Zeman autor: ČTK\n28. 2. 2014 09:25 / 4 minuty čtení\nZeman Miloš ANO ČSSD Babiš Andrej Sobotka Bohuslav Kmotr\nNaše strany na rozdíl od západoevropských stran mají v průměru desetkrát méně členů v přepočtu na obyvatele než v té západní Evropě, připomíná prezident Zeman. Při malých členských základnách se podle něj zvyšuje prostor pro "politické podnikatele".\nKmotři jsou ve všech politických stranách, a ty si tak nemají co vyčítat. Je o tom přesvědčen prezident Miloš Zeman, který tak v rozhovoru s ČTK reagoval na dohady premiéra Bohuslava Sobotky (ČSSD) a ministra financí Andreje Babiše (ANO) o tom, ve které straně je více kmotrů.\n"Tak zaprvé, uvědomte si, že nejsou jenom centrální kmotři, že jsou regionální kmotři, okresní kmotři a místní kmotři. To znamená, že když berete všechna tahleta tři patra dohromady, tak si myslím, že ty strany si nemají co vyčítat," řekl prezident, který jako příklad zmínil souzeného exhejtmana za ČSSD Davida Ratha a lobbistu Ivo Rittiga, který čelí obvinění z praní špinavých peněz.\nSobotka v pondělí vyjádřil přesvědčení, že hnutí ANO v Praze začali postupně ovládat zkompromitovaní bývalí členové ODS a TOP 09 "spojení s nejrůznějšími kmotry a kmotříky z podnikatelského polosvěta". Babiš na to opáčil, že pražští kmotři jsou naopak v sociální demokracii.\nČeské strany mají 10x méně členů než na Západě\nPodle hlavy státu je jedno, jestli jsou kmotři na centrální, regionální, nebo místní úrovni. Celý problém podle prezidenta spočívá v tom, že "naše strany na rozdíl od západoevropských stran mají v průměru, když odhlédnu od počtu obyvatel, desetkrát méně členů v přepočtu na obyvatele než v té západní Evropě", uvedl. "Nu a z toho samozřejmě logicky vyplývá, že tam není tak velký personální výběr na kandidátky a že to malé množství členů těžko může ovlivnit vliv takzvaných politických podnikatelů."\nSobotka: ANO se rozpadne. V Praze ho ovládají lidé z ODS napojení na kmotry - čtěte ZDE\nSobotka v pondělí také napsal, že se ANO v budoucnosti rozpadne, až splní svou historickou úlohu.\n"Ano, mě poněkud překvapilo, že pan premiér prohlásil, že jeho koaliční partner v historicky krátké době zmizí. Měl jsem přítele, který říkal: 'V geologicky dohledné době k tomu dojde.' Nevím tedy, co je to historicky krátká doba, ale předpokládám, že je o něco kratší než geologicky dohledná doba," uvedl Zeman na otázku, zda tak brzké spory v koalici neznačí další budoucí neshody ve vládě trojice stran.\nZeman se také zastal nových ministrů, kteří už vyměnili celou řadu svých podřízených. Přímo podpořil ministryni spravedlnosti Helenu Válkovou (ANO), která zahájila řízení o odvolání šéfa Vězeňské služby Dohnala.\n"Pokud vám, jak mě paní ministryně informovala, váš podřízený odmítl vydat materiály nutné ke kontrole, tak se nechová jako podřízený. Takže já paní ministryni naprosto chápu," poznamenal. Dohnal už dříve zdůvodnění Válkové odmítl jako záminku a kvůli tvrzení, že bránil kontrole, chce podat trestní oznámení.\nZeman tvrdí, že se za dobu svého působení v politice nesetkal s žádnými politickými podnikateli a nikdo jej neobvinil z korupce. "Když se tohleto může stát člověku, který se v politice pohybuje 20 let, tak je logický závěr, proč by se to nestalo i jiným. Zda ti jiní náhodou sami nevyhledávají to společenství politických podnikatelů, ať už na golfových hřištích, či v různých klubech a podobně," konstatoval Zeman.\nPrezident na rotopedu\nV rozhovoru pro ČTK prezident Zeman také popsal svůj aktuální zdravotní stav. Na podzim si zranil pravé koleno, proto na doporučení fyzioterapeuta Pavla Koláře jezdí na rotopedu a plave. Koleno jej občas pobolívá, přičítá to ale spíše svému věku.\nUzbecký prezident Islam Karimov, který měl přijet koncem února do Česka, svou návštěvu odložil. Hlavním důvodem je, že několik českých ministrů...


ÚvodDoplňkyLáhve a držáky na láhveLáhve a bidony ELITE\nElite je kvalitní německý výrobce cyklistického příslušenství. Od roku 1979 se specializuje na výzkum, vývoj a výrobu domácích trenažérů, lahví a košíčků na láhve. Díky této značce dnes cyklisté trénují na hi-tech domácích trenažérech, používají košíky na lahve a pijí z technologicky vyspělých lahví s nebývalými kvalitami a vlastnostmi.\nPro výrobce je důležitá zpětná vazba, aby své produkty stále zdokonaloval a dokázaly vyhovovat potřebám uživatelů, kterými jsou amatérští i profesionální cyklisté.\nSortiment pro snadné osvěžení i kvalitní trénink\nCyklistické lahve jsou ergonomické a navržené tak, aby se snadno používaly. Skvěle se čistí a při výrobě se dbalo na materiály, které dokáží zajistit, aby obsah lahve nezapáchal a neměnil chuť tekutiny. Košíky na lahve se vám nabízí v mnoha designových provedeních. Jsou navržené tak, aby zajistily pevné uchycení a lahev tak snadno nevypadla ani při divoké jízdě. Vytahování i ukládání lahve je snadné a nemusíte kvůli němu zastavovat. Vybírat můžete také vysoce kvalitní trenažéry, které vám umožní trénink za jakéhokoliv počasí.\nZDRAVÁ LAHEV (+2)\nELITE - termo láhev ICE FLY 21' modrá 500 ml\nJedna z nejlehčích termoláhví na světě nabízí izolaci nápoje až po dobu 2,5 hodiny.\nELITE - termo láhev ICE FLY 21' kouřová 500 ml\nELITE - termo láhev ICE FLY 21' červená 500 ml\nELITE - termo láhev ICE FLY 21' čirá 500 ml\nELITE - termo láhev ICE FLY 21' kouřová, 650 ml\nELITE - termo láhev NANOFLY 21's krytkou, modrá, 500 ml\nUdrží teplotu nápoje až po dobu 4 hodin v chladných podmínkách.\nELITE - termo láhev NANOFLY 21's krytkou, šedá, 500 ml\nELITE láhev FLY 20' čirá/šedé logo, 750 ml\nPraktická láhev na kolo o objemu 750ml.\nELITE - láhev FLY 21' zelená/šedé logo, 550 ml\nExtrémně lehká láhev se svými pouhými 54 gramy.


Jak vybrat … malý rádce s výběrem zboží – REALSPORT.CZ\nJak vybrat … malý rádce s výběrem zboží\nNákup sportovního vybavení a oblečení oline není nic jednoduchého a proto vám přinášíme několik tipů jak správně vybrat a nakoupit. Pokud byste ocenili nějaký další, napište nám.\nJak si vybrat vhodnou lyžařskou přilbu\nVybavení žádného lyžaře nebude kompletní bez kvalitní lyžařské přilby a zapomenout nesmíte ani na lyžařské brýle! A důvody jsou dva – prvním z nich a tím nejdůležitějším je vaše bezpečnost. Druhým důvodem je vaše pohodlí – silný vítr, husté sněžení a mráz mohou pokazit …\nZákladní všeobecné doporučení je vybrat lyži o 5 až 15cm kratší, než je postava lyžaře, ale má to spoustu zádrhelů. Velice důležitý parametr při výběru je rádius lyže, určení stylu lyžování, konstrukce, materiálové složení daného modelu a v neposlední řadě váha a …\nPři nákupu bot třeba zohlednit řadu parametrů. Každá noha je jiná, proto i výběr lyžáků je individuální záležitost. Abyste si koupili ty nejvhodnější, ptejte se na tyto základní parametry – flex index, šířka, účel, úroveň lyžování. Existují různé typy bot. Záleží na …


Pacičkovo ouško | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Sport >Pacičkovo ouško\nMilan Pacanda a radost z gólu? Od 12. srpna, kdy se treﬁ l na Žižkově, nevídaná věc. (Aha! – Denisa Hamerníková)\nBRNO/PRAHA – Co je s Milanem Pacandou? Chystá brněnský kouč Petr Uličný na Spartu tajnou zbraň, nebo je něco pravdy na tom, že »zlobivé dítě Pacičku«, které se z Letné vrátilo do Brna, zrovna nemusí?\nCo je s Milanem Pacandou? Chystá brněnský kouč Petr Uličný na Spartu tajnou zbraň, nebo je něco pravdy na tom, že »zlobivé dítě Pacičku«, které se z Letné vrátilo do Brna, zrovna nemusí?\n„Hodně jsem přemýšlel, že Milana proti Spartě postavím. Byl tam, měl by pořádnou motivaci,“ mne si bradu Uličný. „Ale měl nějaký zánět v uchu a bral antibiotika. Takže uvažuji dál,“ dodává trenér. A vzápětí vysvětluje, proč Pacanda v posledních zápasech nehrál. „Sami jste viděli, jak se na hrotu chytil Aleš Besta. Přinesl velkou kvalitu a tím dostal moji důvěru. Pak už jsem vedle něho točil Doška nebo Wagnera. Takže šlo o výkony,“ říká Uličný. A nakonec přece jen trochu naznačuje: „Dneska rozhoduje bojovnost. Ovšem já chci Milanovi dát na podzim ještě šanci.“ Takže dnes?


ODPOVĚĎ Z KARET Cesta duše PRO ŽENY: Co vám vrtá hlavou? | Tvojechvilka.cz\nChcete se naučit meditovat? Nebo se jen uklidnit a přestat se honit ve smyčce stresu a uštvanosti? Pak zkuste fraktálové obrazy, které jsou součástí karetní sady Cesta duše. Nebo máte v tuto chvíli v hlavě otázku? Jsme tu pro vás s odpovědí! Karta jinak fungují jako klasické vykládací karty, mají své jasně dané významy, takže když nebudete mít náladu, nemusíte se nořením se do obrázků vůbec zabývat.\nAle budete-li chtít nad tématem podumat hlouběji, doporučuji klid, ticho a dlouhé zahledění se do obrazů, které vytvořila autorka, hypnoterapeutka. Do jaké hloubky které téma zavádí?\nPopravdě, je to různé, pokaždé se to povede jinak: někdy jen tak lehce proklouznete tématem a víte… jindy se hluboce noříte bahnem vlastní duše a zjišťujete, že problém je vlastně někde jinde. Jedna otázka, jedna karta – i kdybyste si ji vytáhly několikrát, pokaždé její odpověď bude jiná, víc na míru.\nA v tom mi přijdou tyto karty fascinující.\nNějaký vzkaz pro ŽENY V TUTO CHVÍLI?\nKarta Dávná spojení.\n„Otevíráte se dalekosáhlému poznání a informacím, které jste získali v předchozích životech, aby vám pomohly na vaší cestě v tomto životě. Poznatky, které k vám teď přichází, vám pomůžou pochopit, kdo jste teď, kdo jste byli dřív a kým s stáváte.\nKdyž si uvědomíte, jaké máte spojení s lidmi, kteří jsou dnes ve vašem životě, pomůže vám to pochopit, jak důležité role pro sebe navzájem hrajete. Přišel čas splnit to, co jste si jako duše navzájem slíbily, a rozpustit staré karmy.“\nSvé odpovědi můžete najít v tom, co už víte… jen jste to během času pozapomněly. Rozpomeňte se na to, jaké „životní výstupy“ jste už v minulosti měly, není současný problém jen znovu padnutím do kolečka, ve kterém jste se už točila a už jednou úspěšně vystoupila?\nZaměřte pozornost na lidi ve vašem okolí, na staré známé, na ty, které máte ráda, ke kterým cítíte dluh a dejte se s nimi do řeči, možná i mezi řečí dostanete od nich odpověď na kterou čekáte.\nMůže to být také čas, kdy jsme tlačeny k tomu, abychom se svých dluhů zhostily se ctí… milovaly, odpouštěly, podávaly pomocnou ruku. Nebo přijaly, pokud někdo toto nabízí nám.\nJak vidíte, škála vysvětlení může být různá.\nA to jsem jenom u textu. Což teprve, když se vaše duše zadívá na růžový obrázek.\nIMG 20190917 124401\nCo říkají karty vám?\nŠtítky: cesta duše, fraktály, otázka, recenze, výklad\n← Hravá logopedie 2., upravované vydání\nČajová směs jako prevence proti chřipce →


MEDICAL TRIBUNE CZ > Zdravotní pojišťovny již nemohou unikat soudnímu přezkumu při stanovování úhrad zdravotnických prostředků\nZdravotní pojišťovny již nemohou unikat soudnímu přezkumu při stanovování úhrad zdravotnických prostředků\nZdroj: Advokátní kancelář Marečková\nAutor: Mgr. Karel Svoboda, BA\nProblematika berlí, očních čoček, a dalších zdravotnických prostředků neopustila jednací síně Ústavního soudu. V červnu Ústavní soud na návrh skupiny senátorů zrušil s účinností od 1.1.2019 část zákona o veřejném zdravotním pojištění.\nTato část zákoba se zabývala stanovováním zdravotnických prostředků na poukaz a otevřel tak cestu k přijetí nové právní úpravy této oblasti, jež dopadá na každodenní život téměř každého občana.V červenci pak Ústavní soud vynesl nález ve věci s tímto případem úzce souvisejícím.\nDne 12. července Ústavní soud vynesl rozhodnutí ve věci sp. zn. I. ÚS 740/15, která se týká možnosti soudního přezkumu činnosti zdravotních pojišťoven při vedení tzv. číselníku zdravotnických prostředků. Tento přezkum dosud rozhodovací praxe správních soudů vylučovala. Ústavní soud ale napadené rozhodnutí Nejvyššího správního soudu zrušil a věc Nejvyššímu soudu vrátil k novému rozhodnutí. Karta se tedy obrací a dodavatelé mají jasnou cestu, jak se domáhat svých práv, pokud se chtějí bránit proti konkrétním krokům pojišťoven (např. proti snížení úhrady určitých zdravotnických prostředků). Navrhovatel (dodavatel zdravotnických prostředků) byl v řízení zastoupený Life Sciences týmem advokátní kanceláře Marečková a Vilímková Dudák & Partners.\nZdravotní pojišťovna nestojí mimo zákon, musí se zodpovídat soudu\nSvůj odmítavý postoj k přezkumu činnosti zdravotních pojišťoven správní soudy (Městský soud v Praze a Nejvyšší správní soud) založily především na tom, že zdravotní pojišťovny při stanovování úhrad zdravotnických prostředků nevydávají žádná formální rozhodnutí, a tudíž soudy nemají co přezkoumávat. Zároveň odmítly, že by bylo možné přezkum vést po linii takzvaného nezákonného zásahu správního orgánu, jelikož dodavatelé zdravotnických prostředků podle jejich názoru při stanovování úhrad jejich zdravotnických prostředků nejsou přímo dotčení na svých právech. Odůvodnění tohoto závěru však bylo velmi kusé.\nAčkoli tedy zdravotní pojišťovny fakticky zaujímají velmi významnou roli při stanovování úhrad zdravotnických prostředků a chovají se de facto jako prodloužená ruka státu, dodavatelé v důsledku daného postoje soudů zůstali bez prostředku reálné ochrany proti ní. Nebylo tak výjimkou, že i při natolik významných úkonech jako je určování, který zdravotnický prostředek bude hrazen a v jaké výši, mohla pojišťovna postupovat plně podle svého uvážení, a dodavatelé s tím nemohli nic dělat.\nVrátí se úhrady zdravotnických prostředků do stavu před několika lety?\nZmíněný nález Ústavního soudu společně s odůvodněním červnového zrušení části zákona o veřejném zdravotním pojištění však jasně potvrzují, že závěr správních soudů o nepřezkoumatelnosti počínání pojišťoven v režimu správního soudnictví nemůže obstát. Důvodem je dle Ústavního soudu zjevný rozpor se závěry aktuální judikatury a v neposlední řadě nepřípustnost odepření soudní ochrany ústavně zaručenému právu dodavatelů na svobodné podnikání a spravedlivý proces. Při dalším projednání tohoto případu, i v dalších jemu obdobných, tak soudy nebudou moci odepřít poskytnutí ochrany dodavatelům s jednoduchým konstatováním, že není zasahováno do veřejných subjektivních práv dodavatelů, jak tomu činily dříve. Závěry správního soudu musí tedy napříště být opřeny o aktuální rozhodovací praxi a řádně zdůvodněny. Pokud by správní soudy došly nyní k závěru, že postup pojišťovny byly nezákonným zásahem, ve hře je vrácení úhrad do dřívější výše (tj. do výše platné před provedením napadených změn číselníku).\n„Nález Ústavního soudu může mít klíčový význam pro praxi, protože dodavatelům se po dlouhé době nejistoty naskýtá jasná cesta v podobě žaloby proti nezákonnému zásahu, prostřednictvím které mohou úkony zdravotní pojišťovny při vedení číselníků napadnout u soudu, a tím v případě úspěchu docílit jejich navrácení v původní stav,“ říká JUDr. Jana Marečková, právní zástupkyně dodavatele, na základě jehož ústavní stížnosti došlo k tomuto klíčovému obratu. „Zároveň se opět potvrzuje, že komplikovanější právní otázky se v praxi mnohdy nepodaří vyjasnit bez odhodlání dotčených subjektů dotáhnout sporné případy až k nejvyšším instancím, v posuzovaném případě k Ústavnímu soudu,“ dodává.\nLékárníci se s pojišťovnami dohodli na kompromisu


Rušná křižovatka se letos výrazně změní - Sokolovský deník\nRušná křižovatka se letos výrazně změní\nKynšperk nad Ohří - Projekt na rekonstrukci křižovatky má již město připravený\nStavební ruch panuje v těchto dnech v areálu starého pivovaru v Kynšperku nad Ohří. V nevyužívaném komplexu vzniká výrobna piva, restaurace a moderní hotel. Řada úprav však čeká také okolí. Především prostranství před hlavní branou a křižovatku u vjezdu do pivovaru. Právě tudy prochází frekventovaná silnice směřující do centra města, s odbočkou na sídliště. Rušné místo se však letos výrazně změní.\n„Na tento rok máme připravený projekt na rekonstrukci křižovatky u pivovaru,“ potvrdil starosta města Tomáš Svoboda. „V rámci stavebních prací se počítá s vybudováním nového chodníku a dvou bezpečných přechodů pro chodce. Za dobré řešení také považuji vytvoření pomalejšího nájezdu do křižovatky,“ pověděl starosta.\nDnes je před areálem budoucího pivovaru nerovné prostranství s velkými betonovými květníky. Ty by odtud měly zmizet. „Na ploše vzniknou nová parkovací místa nejen pro hotel, ale také pro základní uměleckou školu,“ uvedl Svoboda. „Spolupráce s městem je velice dobrá. Vždy se domluvíme na nejlepším řešení,“ poznamenal spolumajitel pivovarského objektu Denis Sabitov.


Plzeň ocenila mimořádné hrdinství 15 lidí | Krimi Plzeň\nPolicisté, hasiči, záchranáři ale i civilisté v tomto roce zachránili lidské životy\n6. prosince 2017 18:46 , aktualizace 19:58\nPlzeňský primátor Martin Zrzavecký dnes ocenil 15 lidí za mimořádné činy při záchraně života a majetku. Jsou mezi nimi policisté i plzeňští strážníci, záchranáři, hasiči i občané.\nPrimátor jim poděkoval za jejich obětavost, statečnost a pohotovost a předal pamětní plakety a věcné dary. K oceněným patří například muž, jenž zachránil šestiletou dívku před přijíždějícím vlakem, studenti gymnázia, kteří pohotově poskytli první pomoc dusící se ženě či strážníci, kteří díky své všímavosti a empatii zabránili dvěma lidem v sebevraždě. Oceňování organizuje Odbor bezpečnosti, prevence kriminality a krizového řízení Magistrátu města Plzně. Letos jde již o devátý ročník této akce.\nMichal Boček se 23. září zúčastnil akce při záchraně horolezce, který spadl na skalním masivu v lokalitě Kozelka. V nepřístupném terénu se mu ve spolupráci s leteckou záchrannou službou Armády České republiky podařilo zajistit zraněného v terénu a připravit ho k vyzvednutí na palubu vrtulníku. Poté se podílel i na jeho transportu do nemocnice. Svým profesionálním přístupem významnou měrou přispěl k úspěchu záchranné akce.\nNa Kozelce spadl horolezec, na místo letěl vrtulník s lezcem\n23. 09. 2017, 14:07, aktualizace 23. 09. 2017, 15:23\nK vážné nehodě došlo dnes kolem poledne\nMiroslav Kalabis a Luděk Calta 9. ledna zasahovali při požáru ve firmě AVE Sběrné suroviny ve Cvokařské ulici v Plzni. Přesto, že utrpěli zranění při požáru manipulačního vozíku a následné destrukci tlakové lahve, pokračovali v likvidaci požáru až do jeho úplného dohašení. Pro svá zranění při zásahu museli být posléze ošetřeni v nemocnici. Svým profesionálním přístupem a nasazením zabránili rozšíření požáru a dalším škodám na majetku.\n09. 01. 2017, 21:04, aktualizace 10. 01. 2017, 12:23\nDaniel Karlík 22. července viděl z okna svého bytu, jak na ulici k těžce se pohybujícímu muži přistoupil další muž, napadl ho, srazil na zem a poté z místa odešel. Policista napadenému přispěchal na pomoc, ihned zavolal záchranku a postupoval podle pokynů operátora do příjezdu sanitky. Napadený muž byl podle lékařů bezprostředně ohrožen na životě a bez včasné pomoci a operačního zákroku by zemřel. Oceněný tak svým činem přispěl k záchraně lidského života.\nZdeněk Urbánek 17. června v době svého osobního volna neváhal poskytnout pomoc v podobě krizové intervence pro matku dvou dětí, které zemřely na následky dopravní nehody. Ženě byl oporou i následující dny a poté jí doporučil další psychologickou pomoc.\nObrovská tragédie, oba malí chlapci zemřeli\n18. 06. 2017, 09:15, aktualizace 31. 07. 2017, 14:58\nBohužel musíme aktualizovat včerejší článek o dopravní nehodě v Plzni\nMarcela Steinbergerová 17. června jako operátorka zdravotnického operačního střediska vedla velmi profesionálně telefonicky asistovanou resuscitaci dětí, které utrpěly těžká zranění při dopravní nehodě.\nCítil jsem s nimi jejich bolest...\n20. 06. 2017, 00:10, aktualizace 20. 06. 2017, 03:42\nDopis čtenáře, ke kterému není třeba dalšího komentáře\nJiří Melichar a Jaroslav Motyčka si 16. září v nočních hodinách při obchůzce Doubravky všimli v ulici Ke Špitálskému lesu odstaveného vozidla, do jehož zadního okénka byla zavedena hadice z výfuku. Při bližším ohledání zjistili, že vůz je uvnitř silně zamořen výfukovými plyny. Ve vozidle našli muže, který již nevnímal okolí a velice slabě dýchal. Strážníci muže okamžitě vytáhli ven z vozu a následně jej předali přivolaným záchranářům. Díky všímavosti strážníků se podařilo muže zachránit.\n18. 09. 2017, 15:05, aktualizace 18. 09. 2017, 15:27\nDodávky s výfukem zavedeným do kabiny si všimli při obchůzce\nJosef Kovářík při návratu z nákupu 14. září zpozoroval v Doudlevecké ulici mladou dívku, která v dešti klečela u vlakových kolejí. Ač nebyl ve službě, dívku oslovil a zjistil, že chce spáchat sebevraždu. Díky jeho všímavosti a pohotovému jednání, kdy zavolal své kolegy a mladou ženu od kolejí odvedl, se dostala do péče záchranářů.\nPozorný muž zabránil dívce skočit pod vlak\n15. 09. 2017, 12:18, aktualizace 06. 12. 2017, 21:18\nMladá žena chtěla skočit pod vlak a již si i klekla u kolejí\nJan Lang 12. ledna v době svého osobního volna poskytl okamžitou první pomoc ženě, kterou srazilo vozidlo na přechodu pro chodce na křižovatce Borská – U Trati. Pomohl zraněné a navíc svým soukromým vozidlem odvezl jejího přítele za ní do nemocnice.\nVozidlo smetlo chodkyni na křižovatce Klatovská x Borská\n12. 01. 2017, 18:21, aktualizace 31. 07. 2017, 15:08\nMladou cizinku záchranáři z místa transportovali do nemocnice\nIvan Novotný za volantem autobusu ČSAD projížděl 19. května v odpoledních hodinách Borskou ulicí v Plzni a všiml si na chodníku ležícího muže. Zastavil a postiženému, který silně krvácel z hlavy, poskytl první pomoc. Následně přivolal zdravotnickou záchrannou službu, které poté zraněného muže předal. Svým jednáním tak přispěl k záchraně lidského života.\nŘidič autobusu - gentleman na silnici\n20. 05. 2017, 00:09, aktualizace 20. 05. 2017, 00:12\nPoděkování patří řidiči linkového autobusu ČSAD Plzeň\nUdálost se stala 14. října. Petr Ježek na nástupišti vlakového nádraží v Plzni se snažil hlasitým křikem varovat mladíka s holčičkou, kteří přecházeli koleje, před přijíždějícím vlakem. Jeho varování se však minulo účinkem. Muž tedy neváhal a šestiletou holčičku zpod projíždějícího Pendolina, které ji zachytilo a odhodilo na hranu nástupiště, vytáhl. Nebýt jeho pohotového zásahu, mohl mít případ tragické následky. Brzdící vlak by zřejmě vtáhl dítě mezi sebe a okraj nástupiště a dívence by tak hrozil vážný úraz, ne-li smrt.\nPohotový plzeňák zachránil život malému dítěti\n15. 10. 2017, 12:37, aktualizace 06. 12. 2017, 21:18\nPetr vlastníma rukama vytáhl holčičku z pod vlaku\nStudenti 2. ročníku Gymnázia Písek byli 4. října v Plzni na výletě. Stali se svědky toho, že se u obchodního centra začala dusit žena. Mladíci nezaváhali a poskytli jí první pomoc. Využili tak v praxi znalostí, které získali ve škole, ve skautu či autoškole.\n10. 10. 2017, 16:16, aktualizace 06. 12. 2017, 21:18\nPohotoví studenti z Písku mají srdce na pravém místě


Není dlužník jako dlužník – Hvizdata.cz\nPosted by hvizdata.cz on 4.9.2017\nKdyž jste jednou šlápli vedle, tak to byla skutečně chyba, za kterou byste se měli zastydět, měli byste toho zalitovat, a hlavně byste se z ní měli poučit. A tečka. Ale rozhodně by to nemělo vypadat tak, že byste toho přešlapu nutně měli litovat celý život, neměli byste studem ani vycházet z domu a všichni by se\nKdyž jste jednou šlápli vedle, tak to byla skutečně chyba, za kterou byste se měli zastydět, měli byste toho zalitovat, a hlavně byste se z ní měli poučit. A tečka. Ale rozhodně by to nemělo vypadat tak, že byste toho přešlapu nutně měli litovat celý život, neměli byste studem ani vycházet z domu a všichni by se na vás za váš omyl měli dívat skrze prsty. To je přece hloupost. A přesto to tak chodí.\nJakmile člověk jednou pochybí, tak získá záznam v registru dlužníků, a pak už se s ním dál nikdo nebaví. A problém je i v tom, že není záznam jako záznam, někdo si třeba půjčí velké peníze a pak se nemá ke splácení, ale jiný si půjčí a dělá co může, aby vše do haléře splatil, ale o týden se opozdí a už je to tady, v registru má záznam a od té doby už se s ním nikdo nebaví. Zkrátka se jednou dostal do špatné společnosti a tím je pro něj zapovězeno si do konce života půjčit peníze.\nA tak to chodí v klasické bance. Pokud tam přijde žádat o peníze někdo, kdo má podobný problém, banka se podívá do registru, vše zjistí a dotyčného pošle o dům dál. Jenže v dalším bankovním domě to dopadne naprosto stejně. Zkrátka to vypadá jako beznadějná situace, která pro toho, který jednou pochybil a nyní potřebuje peníze, nemá řešení. Registr dlužníků, který měl být původně nejen bičem, ale i ochranou sociálně slabších lidí se změnil pouze na ten bič.\nTak to tady bylo, ale nyní už to tak naštěstí není. Jsou tady nebankovní společnosti, které lidem vycházejí vstříc a snaží se posuzovat případ od případu, tedy oddělovat notorické dlužníky od těch, kteří mají záznam v registru prakticky neprávem. A právě těmto lidem se snaží vyjít vstříc nebankovní hypotéka bez registru, kterou tyto společnosti ušily na míru lidem, kteří si potřebují půjčit peníze, ale mají záznam v registru. Pakliže se člověk v registru ocitnul neprávem, tak si může vzít tuto půjčku, ke které mu postačí, pokud se za ni může zaručit nějakou vlastní nemovitostí.\nAby se lépe běhalo\n© 2018 Hvizdata.cz


Harry Potter slaví 20 let v kinech. „Jako bych se dívala na vlastního syna,“ vzpomíná Rowlingová | Radiožurnál\nHarry Potter slaví 20 let v kinech. „Jako bych se dívala na vlastního syna,“ vzpomíná Rowlingová\nDvanáctiletý Daniel Radcliff nebyl žádný herecký zelenáč. Se slávou se vyrovnával roky\n16. listopadu 2001 vstoupil do kin první film o mladém čaroději: Harry Potter a kámen mudrců. Nejprve ho viděli diváci v Británii a Spojených státech, v Česku až o tři měsíce později – v únoru 2002. Americký režisér Chris Columbus do titulní role vybral britského chlapce Daniela Radcliffa.\n„Jsem tak trochu, trošičku jako Harry Potter. Chtěl bych mít sovu,“ sdělil v srpnu 2000 světu tehdy jedenáctiletý Brit Daniel Radcliff. Byla to ostře sledovaná tisková konference. Filmaři na ní představili hrdiny prvního zfilmovaného příběhu J. K. Rowlingové Harry Potter a kámen mudrců.\n„Bylo to, jako bych se dívala na vlastního syna. A tehdy jsem ještě syna neměla. Koneckonců Harry je moje duchovní dítě,“ vzpomíná Rowlingová na první kamerové zkoušky.\nMalý Dan Redcliff splňoval její přání, aby Harryho hrál dosud neznámý dětský herec – ale zároveň žádný zelenáč. V té době už měl za sebou titulní úlohu v televizním filmu David Copperfield a také filmový debut Agent z Panamy.\nKouzlo, nebo prokletí?\nPodle knih o Harrym Potterovi vzniklo osm kasovních trháků. Dětští herci se museli naučit, jak žít se slávou. Redcliff přiznává, že to byl problém: „Nejhůř jsem na tom byl tak v osmnácti devatenácti. Trvalo to pár let, ale s pomocí přátel jsem se z toho dostal. Vůbec mi to nechybí,“ ujišťuje fanoušky.\nA dál se snaží, vědomky či nevědomky, vymanit z kouzla Harryho Pottera. Kouzla, které britský deník Telegraph už dávno označil za kletbu.\nVideo of Harry Potter | Creating the World of Harry Potter: The Magic Begins | Warner Bros. Entertainment\nNěkdy vás chyba může stát práci, jindy vám může vynést tisíce dolarů. My vám teď představíme ten druhý případ, a to přes Harryho Pottera.


DOMÁCÍ GHÍ - PŘEPUŠTĚNÉ MÁSLO\nV mnoha svých receptech používám při vaření ghí. Ghí pochází z Indie, kde je součástí ajurvédské medicíny a stravy. U nás je známější spíše přepuštěné máslo, které se liší od ghí v podstatě jen délkou vaření/přepouštění. Obě přepuštěná másla jsou vhodná pro lidi, kteří trpí intolerancí na mléčné výrobky. Při přepuštění se totiž máslo vyčistí od mléčných bílkovin. Navíc díky přepuštění vydrží v uzavřené nádobě i několik měsíců a výrazně se zvýší bod zakouření (tedy teplota, při které se tuk začíná přepalovat) až na 200°-250°C. Proto je ghí i přepuštěné máslo vhodné i na smažení a restování.\nAni u nás ale přepuštěné máslo není nic nového, naše babičky si přepouštěly máslo hlavně právě kvůli zvýšení trvanlivosti. Já mám jeho neodolatelnou vůni a chuť spojenou se vzpomínkami na svou prababičku. Protože to právě ona na něm dělala ty pravé poctivé palačinky :) Tenkrát jsem přepuštěné máslo neznala a jeho chuť pro mě byla nezapomenutelná! (Díky, babi!) Jeho příprava není vůbec složitá a určitě se finančně vyplatí oproti již hotovým v obchodě.\nMnožství: cca 600-700 ml\nPříprava: cca 25 min\nPomalý hrnec: I.stupeň 7 hodin\n4 kostky nesoleného másla (nejlépe v bio kvalitě)\nNakrájejte si máslo na 2 cm kostky a vložte do kastrolu. Na mírném plameni nechte máslo rozpouštět, než začne probublávat. Ale nemíchejte.\nKdyž máslo začne těsně pod bodem varu probublávat, začne na povrch vystupovat bílá pěna - mléčná sušina. Pomocí kovové lžíce nebo naběračky ji jemně postupně odebírejte pryč, až v kastrůlku zůstane čisté přepuštěné máslo. Většinou posbíráte celou malou misku. Celé to bude trvat cca 25 minut.\nAž odeberete většinu pěny, pořád máslo vařte na mírném plameni do okamžiku, než se na dně hrnce začnou karamelizovat pevné mléčné látky. Ty se zbarví dozlatova a ucítíte lehkou ořechovou vůni. Barva ghí bude o něco zlatavější než u přepuštěného másla, které se vaří kratší dobu – jen po bod vyjmutí všechny pěny, tedy po bod 3.\nPřeceďte ghí přes fáčovinu nebo jemné plátno do sklenice nebo nádoby, ve které chcete ghí uchovávat.\nNež ghí nebo přepuštěné máslo uložíte a nádobu zavřete, nechte ho zcela vychladnout.\nTIP: Ghí i přepuštěné máslo vydrží v lednici až půl roku, při pokojové teplotě zhruba 3 měsíce. Ghí se dá velmi snadno připravit i v pomalém hrnci: Jednoduše pokrájená másla vložte do pomalého hrnce, zapněte ho na 7 hodin a pomalte na nižší stupeň (I.). Po sedmi hodinách si ghí slijte přes plátno jako v bodě 4.\n828 zobrazení3 komentář


MUDr. Bohuslav Albert | Baťova nemocnice Zlín\n9.8.1952 zemřel ve věku 62 let první ředitel Baťovy nemocnice prof. Bohuslav Albert.\nDr. Bohuslav Albert se narodil 6. 2. 1890 v Kostelci nad Orlicí, jeho domovskou obcí byl Žamberk. Pocházel ze slavné rodiny Albertů.\nJeho strýc dr. Eduard Albert vedl ve Vídni chirurgickou kliniku a byl osobním lékařem císaře Františka Josefa I. Otec MUDr. B. Alberta František byl praktickým lékařem v Kostelci nad Orlicí, zajímal se o přírodní vědy, matematiku, filozofii. Psal básně a překládal.\nSyn Bohuslav byl už svou výchovou předurčen k tomu, aby se zabýval medicínou a její organizací. Domnívám se, že toto zaujetí bylo vyprovokováno zejména zkušenostmi z bojišť na Balkáně. Jako medik pracoval v roce 1912( pod vedením profesora dr. Rudolfa Jedličky ) na srbské frontě. Byl fascinován dokonalou organizací práce. Profesor Jedlička během 24 hodin vytvořil nemocnici, do níž přiváželi raněné, které okamžitě operovali. Tehdy si možná poprvé uvědomil, jak důležitá je organizace a racionalizace práce.\nDruhým zážitkem, kontrastním oproti „srbskému“, byla 1. světová válka. Byl šokován zbytečným byrokratismem rakouských vojenských úřadů, který vedl ke zmatku. Vzal si z toho ponaučení. Základem jeho práce se stalo krédo, že nejdůležitější pro zdravotnictví je dokonalá organizace, největším nepřítelem ztráta komunikace a chaos.\nKoncem války byl Jedličkův žák vyznamenán českým Válečným křížem s divizní pochvalou. Po válce ho nadřízení odveleli nejprve na Slovensko, poté byl, na žádost generála Henequa, jmenován primářem a ředitelem státní nemocnice v Mukačevu. Dr. B. Albert zde narazil na otřesně zanedbané životní podmínky. Běžně se vyskytovaly endemie tyfu, varioly, spály. Obyvatelstvo bylo podvyživené.\nNa tu dobu zde vládla nepopsatelná bída. Seznámil se s řadou zajímavých lidí, z nichž mnozí ho posléze následovali do Zlína, např. dr. Václav Pejše, dr. Jan Černošek a rodiče profesora MUDr.Jaroslava Rybky. Dokonalou organizací a tvrdou prací se mu podařilo vytvořit fungující nemocnici. v roce 1922 v ní byl dokonce uspořádán Sociálně-lékařský sjezd. Dr. Albert jako generální sekretář sezval více než 100 praktiků, mezi přihlášenými byl i ministerský předseda dr. Edvard Beneš, ministři B. Vrbenský, V. Šrobar a profesoři J. Hlava a R. Jedlička.Ve svých názorech na otázky zdravotnictví byl dr. B. Albert dosti radikální. Dokonce v roce 1926, na mimořádné valné hromadě mladé generace lékařů, při rozpravě vyjádřil kritiku – mluvil o krizi celého lékařského stavu. Svými kolegy byl, jak píše, bezmála kacéřován. Reformou myslel uplatnění kolektivního lékařského výkonu s koncentrací v nemocnici a s dokonalou spoluprací s ošetřujícími lékaři v terénu.\nTo vše ladilo s dobou jejímž heslem byla normalizace, standardizace a ekonomizace, což se odrazilo i v Albertově způsobu myšlení a bylo určitě jedním z důvodů, proč si ho T. Baťa vybral k vybudování a řízení nemocnice.Dne 1.3. 1927 nastoupil na bezplatnou dovolenou a během následujících 18 let se o ni jako jeden z „budovatelů“ i později jako ředitel a primář staral. MUDr. B. Albert byl v prosazování svých vizí a moderních myšlenek velmi zásadový a několikrát se dovedl ostře postavit i proti Tomáši Baťovi.\nSvé představy pak realizoval v praxi. Jeho postoj dokládá článek z novin Zlín, zveřejněný v roce 1932:\n„Jistý vyhlášený lékař zlínské Baťovy nemocnice (MUDr. Bohuslav Albert) dostával plat dva měsíce před jejím postavením, aniž by jinak pro závod pracoval. Když pak ani třetí měsíc se stavbou nemocnice započato nebylo, přišel za šéfem a povídá: ‚Buď se bude stavět, anebo bych musel od vás odejít.‘ ‚Vždyť dostáváte stejný plat, jako by nemocnice byla v chodu,‘ namítl šéf. ‚Plat pro mne nemá ceny, když při tom zahálím, potřebuji být stále ve cviku, potřebuji léčit, operovat, studovat nové případy onemocnění a nové způsoby léčení v praxi.“\nVe spolupráci se stavebním oddělením Baťových závodů a akademickým architektem Františkem Lydia Gahurou navrhl plán nemocnice. Podařilo se vytvořit pozoruhodný celek nejen po stránce funkční, ale i architektonické. Baťova nemocnice se stala naprosto jiným léčebným ústavem, odlišným od všeho, co v tehdejší republice převládalo. Byla zřízena ze soukromého kapitálu majícího vlastní správu a sloužícího především zaměstnancům fy Baťa a obyvatelům nejbližšího okolí. Vedení nemocnice uplatnilo při organizaci a provozu praxi Západu – samozřejmě s určitými úpravami vzhledem k odlišnému systému veřejně-sociálního pojištění – a převzalo zásady práce, které později publikoval profesor Hartwel. Dr. Albert měl o nemocnici zcela jasnou představu.\nChtěl nemocnici, která by velmi úzce spolupracovala s privátními lékaři a uplatňovala kolektivní lékařský výkon. z tohoto pohledu byla reforma, kterou provedl, revolucí. Zvýšení efektu lékařské práce pokládal za prostředek odstranění nešťastného dualismu dosud oddělené lékařské péče od péče preventivní a zdravotnické vůbec a sám připojil prvek sociálně zdravotní. Jak patrno i z jeho osobního archivu kladl na první místo zásadu, že v centru veškerého dění je pacient – klient.\nNaplňoval tak Baťovo heslo „Náš zákazník, náš pán.“ Byl předchůdcem dnešního trendu Patient Oriented Medicine.Nemocnice byla pro své postavení, vybavení, organizaci a výsledky pokládána za jednu z nejlepších nejen v Československé republice, ale i ve střední Evropě. Dr. Albert předběhl dobu. Když se v následujících letech účastnil různých kongresů, zažíval velké zadostiučinění. Hlavně v roce 1929 na I. mezinárodním nemocničním kongresu v Atlantic City v USA, kde se poprvé sešli lékaři z celého světa. S pocitem uspokojení sledoval hlavní referát profesora Hartwela. To, co on teoreticky přednášel, dr. Albert již v praxi uskutečňoval, nebo měl z osmdesáti procent vyzkoušeno. Snad i proto se III. mezinárodní nemocniční kongres konal roku 1934 jako uznání jeho práce ve Zlíně.Mezníkem činnosti Baťovy nemocnice byla v roce 1932 smlouva s Okresní nemocenskou pojišťovnou a založení sociálně – zdravotního ústavu (staré sociální).\nv témže roce, vznikla zásluhou doc. MUDr. V. Tolara a MUDr. B.Alberta také zdravotnická matrika. Začal tedy fungovat systém žádoucí v celé zemi, neboť dr. Albert prosazoval nemocnice jako centra diagnostiky, prevence, terapeutické péče a péče sociálně-zdravotní. Jedna zajímavá připomínka – v roce 1931 doc. MUDr. Tolar navštívil USA a zjistil zajímavý poznatek amerických pojišťoven. Totiž, že jeden dolar věnovaný na prevenci ušetří 2 dolary na léčbě (Praktický lékař, 1936).Podmínky práce lékařů v Baťově nemocnici byly z dnešního pohledu velmi přísné. Striktně byla dodržována subordinace, hlavní organizační záležitosti řídilo ředitelství, neboli: vedoucí primář dr. B. Albert, který se později (v roce 1932) stal ředitelem, a kolegium primářů. Důležitou věcí bylo zásadní posílení práce primářského sboru, který se účastnil plánování zdravotnictví a měl velký podíl i na přípravách Baťova Domu zdraví. Bez jejich rozhodnutí nebyly ve zdravotnictví podnikány žádné kroky.Tak jako všichni v Baťově systému, podléhali i primáři a lékaři pravidelným kontrolám a hodnocením. Značný důraz kladl dr. Albert na publikační činnost. Tato byla zaměřena mimo jiné také na širší veřejnost, kde lékaři čtenáře seznamovali s moderními programy tehdejší nemocnice, se zásadami moderní hygieny a prevence. Každý z přednostů byl povinen skládat účty a na odděleních existoval seznam přednáškové a publikační činnosti. Při hodnocení byla přednášková činnost velkým plusem.\nVztah lékařů k nemocnici byl doslova osobní. Hovořili o ní jako o „své“ a byli pyšní, že v ní mohou pracovat. Nutno ovšem podotknout, že platy, zvláště přednostů, byly nesrovnatelně vyšší než teď a pohybovaly se řádově až v milionových částkách. Sám ředitel Albert pravidelně přednášel a publikoval. v jeho knihách najdeme často slovo racionalizace. Považoval ji za samozřejmý předpoklad rozumného nakládání s prací lidí i majetkem.\nv roce 1931 vytvořil ve spolupráci s profesorem Traplem tzv. Albert-Traplův plán, podle něhož měly vzniknout centrální krajské nemocnice z velkých státních a zemských nemocnic. Menší zařízení se pak měla přeměnit ve stanice první pomoci a specializované ústavy. Tento záměr se stal východiskem jednak pro připravovaný nemocniční zákon, jednak pro zlepšení a stabilizaci nemocniční sítě.\nDne 1.července 1942 odešel dr. Albert na nátlak okupantů ze Zlína – „na dovolenou“. Pracoval jako praktický lékař v Liticích nad Orlicí spolu s dr. Milošem Nedvědem. Po osvobození v roce 1945, když se pln nadšení vracel na své působiště, přinucen nepříznivými okolnostmi, předsevzetí své někdejší práce opustil. Už se do Zlína nevrátil, šel pracovat do Prahy. v roce 1947 byl podněcovatelem několika zákonů o sjednocení nemocnic. Jeho zásluhou bylo nemocniční ústavnictví zavedeno jako obor na Lékařské fakultě Univerzity Karlovy. Po těžké nemoci v roce 1949 se již nepostavil za operační stůl, avšak stále byl konzultantem Červeného kříže, šéflékařem Léčebného fondu veřejných zaměstnanců, členem zdravotnické subkomise Zemského národního výboru. Dá se říci, že celý svůj život zasvětil organizaci zdravotnictví. Jeho okřídlená věta: „Jděte to organizovat“, byla radou, jak z chaosu vytvořit řád a pracovní prostředí. MUDr. Bohuslav Albert zemřel 9. 8. 1952 ve věku 62 let.Do roku 1945 byla Baťova nemocnice nemocnicí soukromou. Byla financována z více zdrojů - z plateb pojišťovny, plateb pacientů, Baťova podpůrného fondu a z vlastních hospodářských zdrojů.\nDokonalý systém zdravotně – sociální péče MUDr. B. Alberta v baťovském Zlíně by mohl být velkým příkladem pro tak dlouho odkládanou reformu českého zdravotnictví, ať to byl systém financování, dohled nad hospodařením správní radou anebo důraz na prevenci.Je zajímavé, že již v této době dbal MUDr. B. Albert na dokonalý tok informací.\nInformace, data, osobní poznámky jsou čerpána z archivu MUDr. Alberta, který mi před svou smrtí věnovala jeho žena, paní Marie Albertová.\nRozhovor s Marií Albertovou, ženou Bohuslava Alberta\nDíky svému pokročilému mládí může MARIE ALBERTOVÁ (101) vzpomínat na procházky s Josefem Myslbekem, na návštěvu u LeCorbusiera nebo na setkání s Karlem Čapkem. Stejně ovšem nejraději vypráví, jak se před více než osmdesáti lety seznámila se svým mužem Bohuslavem Albertem, zakladatelem Baťovy nemocnice ve Zlíně. Ani autora Zamilovaného Shakespeara TomaStopparda, který rodině Albertových vděčí za život, by určitě nenapadlo, že onemocnět paratyfem může být příčinou romantického setkání.\nPorodní bába vás prý připravila o pár dnů života.\nAby se pan farář nezlobil, že se jde ke křtu pozdě, uvedla raději jiné datum. Kvůli ní musím celý život opakovat, že jsem se narodila sedmnáctého února, a ne jedenadvacátého.\nBylo vám jedenáct, když vypukla první světová válka. Jak jste se o tom dozvěděla?\nNa Akademii výtvarných umění, kde jsme žili, byl vylepený žlutý plakát. Zvědavě jsem se do něj začetla. Začínal slovy Mým národům.Napadlo mě, že se budeme mít špatně. Věděla jsem to od maminky, která už jednu válku zažila, tu s Prušákama. Na konci války byla veliká slavnost. Šli jsme z Letné pěšky až na Václavské náměstí, několik posluchačů akademie před námi zpívalo, to bylo tak krásné. Toutéž cestou jsem šla s dcerami Zariou a Sentou dvanáctého května čtyřicet pět. Když jsme přecházely Čechův most, na náplavku vytahovali z vody mrtvé.\nVaše rodina bydlela na Akademii výtvarných umění?\nTatínek tam pracoval jako strojník. Bydleli jsme ve služebním bytě. Znali jsme se se všemi profesory. Třeba Ženíškovi jsem stála modelem. O Myslbekovi se tvrdilo, že je nerudný člověk. Mně se zdál hodný. Jako dítě mě bral na procházky do Stromovky. Jednou vykoukl z ateliéru a zavolal: „Maruško, já ti dám pro maminku dárek," a podal mi kříž, co udělal.\nMaminka ten kříž za války v nouzi prodala.\nBylo těžké neztratit ve dvacátém století optimismus?\nJá jsem si optimismus zachovala. Můj manžel Bohuslav Albert byl výjimečný člověk, tak jsem byla spokojená. Radost mi dělaly děti, vnoučata a teď už pravnoučata. Také jsem se díky svému muži setkala s velice zajímavými lidmi. Například architekt Gahura, s nímž Albert navrhoval Baťovu nemocnici, k nám přivedl na oběd LeCorbusiera. Francouzského architekta jsme pak navštívili v Paříži.\nMěl to doma hezky zařízené?\nDocela prostě a jednoduše.\nS kým jste se ještě setkala?\nAsi dvakrát byla ve Zlíně Alice Masaryková. Albert ji znal už z doby, kdy byl jmenován ředitelem nemocnice v Mukačevě na Podkarpatské Rusi. Jako předseda zemské divize Červeného kříže s ní vyjednával pomoc pro Rusíny. Ona byla předsedkyní Československého červeného kříže a díky kontaktům s Amerikou získávala na jeho činnost prostředky. Představte si, že Alice servírovala kafe se škraloupem.\nKdyž ve dvacátých letech Albert přijel do Prahy, pozvala ho na kávu. Vedle kávového servisu stála miska, ve které byly tlusté škraloupy. Alice Masaryková prohlásila: „Nejlepší je kafe se škraloupem!" a nabrala lžící kus a plácla mu ho do hrnku. Albert to s velikou námahou a sebezapřením spolkl a ona říká: „Chutná vám? Já vám ještě přidám." Vypil to, aby získal peníze pro ubohé Rusíny. Tam byla strašná bída. Vyřazené armádní polní kuchyně jezdily do vesnic, kde se pro místní vařily polévky. Jako dobrovolnice jsem jednou krájela špek, až jsem měla mozoly.\nDíky tomu, že váš manžel působil jako primář a ředitel Baťovy nemocnice, jste také jistě dobře znala rodinu zlínského obuvníka.\nPoprvé jsem se s Baťovými viděla na odpolední svačině. Podávalo se ovoce, ne meruňky …\nAno, broskve. Paní Baťová po očku sledovala, jestli si poradím se stříbrným dezertním příborem. Já jsem nebyla z bohaté rodiny, ale podobnou soupravu jsem dostala jako svatební dar, takže jsem to zvládla. Viděla jsem na Albertovi, že je rád, že jsem se dobře uvedla. To mi připomíná, že ty příbory musíme nechat opravit.\nPaní Baťová ráda hrála karty, můj muž karetní dýchánky nesnášel, ale ze slušnosti jsme se jich několikrát účastnili. K večeři jsme dostali talířek šunky s rohlíkem. Pan Baťa se obrátil na manželku: „No Máničko, tohle je večeře?" Sami si přitom moc nedopřávali, Baťa byl velice šetrný. Byla jsem u toho, když si paní Baťová v časopise prohlížela inzertní stránku s hodinkami. „Tyhle bych si moc přála," povídá směrem ke svému muži. A on na to: „Tak si je vystřihněte." Díky ní jsme se setkali s Karlem Čapkem. Ve dvaatřicátém, to už byla vdova, nás pozvala do svého pražského bytu v Krakovské ulici na čaj, že prý přijde i Karel Čapek s Olgou Scheinpflugovou.\nJaký dojem na vás Čapek udělal?\nByl přívětivý a trošičku hrdý.\nMalinko. Pobavil se s námi, dlouho se nezdržel, a když odcházel, Olga si zřejmě uvědomila, že mu ještě něco chce, rozběhla se za ním ke dveřím, jenže zavadila o velkou stříbrnou mísu plnou cukroví a shodila ji na zem. Ona byla takový pudivítr. Albert jí vynadal.\nŘekl jí: "Vy jste ale nepozorná."\nPoradila jste něco manželovi, když přemýšlel nad návrhem Baťovy nemocnice?\nŘekla jsem mu, ať se tam udělá dobrá koupelna a ať mohou do nemocnice chodit návštěvy.\nA dal na vás?\nČím podle vás byla Baťova nemocnice výjimečná?\nMěla několik oddělení, co jiné nemocnice neměly. Na všechno byli v naší nemocnici odborníci. Vedly se pečlivé statistiky. Nemocnice sloužila jako léčebný i sociálně zdravotní ústav, důraz se kladl na preventivní péči. z kongresu o nemocnicích v Atlantic City se v devětadvacátém roce Albert vrátil spokojený. To, o čem se tam teprve přednášelo, už ve Zlíně běželo. Unikátní bylo také financování. Přispívali samoplátci, pojišťovna a důležité bylo, že díky Baťovu podpůrnému fondu nemocnice ošetřila každého. I toho, kdo nebyl pojištěný.\nUplatňovala se v nemocnici baťovská zásada: náš zákazník náš pán?\nSamozřejmě. Středem zájmu byl pacient. O pacientech se často mluvilo jako o klientech nemocnice.\nVáš muž proslul svými organizačními schopnostmi. Mluvil do chodu vaší domácnosti?\nPokud se něco nedařilo, vždycky řekl: „Musí se to zorganizovat." Jednou za mnou přišel do kuchyně, zrovna jsem dělala lívance a povídá: „Ta vidlička na obracení je moc krátká, mohla byste se popálit. Musíte si opatřit lívanečník."\nKoupila jste si ho?\nAle to víte, že ne.\nPo první světové válce jsem četla inzerát v novinách, že ministerstvo financí přijme na Podkarpatskou Rus několik mladých žen znalých psaní na stroji. Maminka mě nechtěla pustit, nebylo mi zdaleka ani osmnáct, ale já jsem odepsala, že přijedu. Na Wilsonově nádraží byly připraveny vagóny, na nichž bylo napsáno Belegsa. Nikdo nevěděl, co to znamená, až nám jeden železničář pověděl, že to je město na Podkarpatské Rusi. Jela se mnou ještě spolužačka Truhlářová. v Košicích jsme přestoupily a dorazily do města Mukačeva. Na nádraží nás čekal československý důstojník. Ubytoval mě u výrobce perníků, který měl stejně starou dceru. Jmenovala se Iboja, to znamená fialka. O několik dní později jsem nastoupila do komise na finančním ředitelství. Tam se zjevil starý pán, který si mne prohlédl a řekl: „Jak to, že sem posílají takové děti? Tady je spousta nemocí, vždyť se tu nakazí." Já jsem se bránila, že tam chci zůstat, že zpátky do Prahy nepojedu. On to byl pan ministr jménem Trapl. Tak mi popřál mnoho štěstí. Začala jsem hned s prací. Rovnala jsem všelijaké dokumenty a vyměňovala lidem peníze. Přistoupili ke mně Rusíni v ovčích kožiších a jali se na mě křičet. Jedna babka volala, že prodala prasátko a chce deset českých peněz. Jenže já nesměla dát deset, to bylo moc, to mi řekli, nedejte víc než pět. Bylo mnoho pláče. Nakonec jsem jí je dala.\nDeset za prasátko. A ta fronta byla čím dál větší až do večera. A tak to šlo několik dní. To ještě Albert nebyl na obzoru.\nKdy jste se tedy potkali?\nNěkdo mi dal vařené vejce, že to je svačina. Měla jsem hlad, i snědla jsem je. Pak mi začalo být špatně a bylo mi čím dál hůř. Jedna úřednice mi poradila, že je v Mukačevě český doktor, abych k němu zašla, že prý sedí v zahradě za hotelem. Byl tam starý, moc inteligentně vypadající pán. Domluvila jsem si, že druhý den přijdu do ordinace v Šugarově ulici. Čekárna byla nabitá. v rohu ordinace, kam bylo vidět pootevřenými dveřmi, seděl mladej mužskej a pořád po mně koukal. Já po něm taky. Seděla jsem v čekárně jak oukropek, celá vystrašená, a čekala, až mě zavolají. Najednou ten mužskej z kouta vstal a přišel ke mně. „Vy jste Češka?" zeptal se. „Proč nejdete dovnitř?" „Já jsem se vás bála." „Proč?" „No že jste Maďar." Uvedl mě k takovému pultíku, kde jsem měla vestoje vyplnit lístek, a zeptal se mě, jak se jmenuji. „Dvořáková." Vy už asi víte, co to je, když přeskakujou jiskry. Mohla jsem na něm oči nechat. Měl hezké oči, krásně učesané tmavé vlasy, bílý plášť. „Tak už se mě nebojíte?" povídá. "Tak pojďte blíž, jste slabá, já vás budu držet." Vzal mě za loket, přitom mě lehce objal a přišla ta jiskra. To se ví. z Prahy jsem si přivezla vyšívaný živůtek, samá krajka, všimla jsem si, že tam pokukuje.\nMěla jsem paratyfus. Albert mě pozval na druhý den do nemocnice na rentgen. „Tak zítra ve čtyři hodiny," řekl. Přišla jsem přesně, měla jsem nové šaty, krásné krepdešínové, a slaměný klobouk. Když mi pokynul, slamák jsem z rozčilení upustila. On ho okamžitě sebral a odnesl do vedlejší místnosti, stálo v ní tamhleto křeslo, bylo nově potažené. „Jste nějaká unavená, chvilku si sedněte. Zítra se musíte přijít znovu ukázat."\nNa svatební fotografii vám to moc sluší.\nTen snímek je od Drtikola. Vzali jsme se poté, co jsem se vrátila z Francie. Dva roky jsem v Dijonu studovala franštinu. v Mukačevě jsem docházela na soukromé hodiny a moje učitelka mi poradila, abych se vydala do Francie. Vyzvedla jsem si životní úspory, pět tisíc, a utratila je za franštinu. Tehdy za korunu československou byly dva franky! Chodila jsem na kursy, které vedl profesor Davy. Složila jsem státní zkoušku, mohla jsem vyučovat, ale vdala jsem se. S Albertem jsme se před svatbou znali devět let.\nAlbert měl totiž jako študent nešťastnou známost. Jeho rodiče si usmysleli, že bude při medicíně na bytě. Došli do Karmelitské dvacet pět, kdež bylo napsáno: „Pokoj zařízený k pronajmutí." Vlídná paní jim ukázala hezký pokoj s výhledem do Vrtbovské zahrady a představila jim svou dceru Stázičku. Albert si ji oblíbil, ale pak ho to přešlo. Těžce se s ní rozcházel, jelikož si jeho rodiče Stázičku přestěhovali k sobě do Kostelce nad Orlicí, aby ji naučili způsobům Albertovic rodiny.\nSvěřil vám manžel, proč pracoval jako dobrovolník během první balkánské války v roce 1912 v bělehradské nemocnici?\nProfesor Rudolf Jedlička si ho spolu s několika dalšími vybral. Albert byl jeho pomocná vědecká síla neboli fiškus. Jedlička expedici na pomoc Srbům sám financoval. Ráno převzal vojenskou nemocnici v Bělehradě, zorganizoval její provoz a večer už se operovalo. Po návratu všechny čekal policejní dohled. Jakmile začala první světová válka, dostal Albert okamžitě povolávací rozkaz. Dva týdny po promoci.\nRudolf Jedlička svého žáka velice chválil. Napsal o něm, že je chloubou chirurgie, vzorem lékaře „s hlubokým vzděláním, ryzím charakterem a touhou prospěti ubohým".\nSrbský král také Albertovi udělil Řád svatého Sávy. Na svého učitele manžel často vzpomínal. Rudolf Jedlička byl velký dobrodinec a žil především svou prací. Svou dlouholetou partnerku si vzal až na smrtelné posteli. Albert umírajícího profesora navštívil na Novém Světě u Harrachova. Jedlička mu na rozloučenou řekl: „Ožeňte se, abyste nedopadl jako já." To prý byl impuls, aby Albert začal uvažovat o sňatku se mnou ještě více a radostněji.\nStrýc vašeho muže Eduard Albert byl osobní lékař císaře Františka Josefa I. Vyprávěl váš manžel o svém příbuzném?\nMoc o něm nemluvil. Manžela víc ovlivnil jeho otec František Albert, mladší bratr Eduarda. Tchán byl lidumil a nóbl člověk. Léčil kosteleckou větev Kinských, občas s nimi jezdil do Rakouska. Mého muže jako medika bral s sebou k porodům do ratejny. To byla stodola, kde bydleli námezdní dělníci. Prostor pro jednotlivé rodiny rozdělovala jen plachta. Ženy rodily na černém papíru z cukrových homolí. Když bylo dítě na světě, poslal pan doktor pro jídlo a nechal tam zlatku. Tchán byl razantní člověk. Viděl kočího, jak tluče koně, vytrhl mu bič a seřezal ho se slovy: „Abys věděl, jak to tu kobylu bolí."\nPředhazoval někdo od Baťů vašemu manželovi, že jeho otec byl zakládající člen KSČ?\nNikdy. Tchán ostatně zemřel už ve třiadvacátém roce a pak, za původ začali pronásledovat až fašisté.\nRodině doktora Evžena Strausslera jste pomohli utéct před Hitlerem. On přišel o život v Singapuru, jeho manželka si vzala důstojníka britské armády KennethaStopparda, který adoptoval jejich děti. z malého Tomáše Strausslera se stal Tom Stoppard, anglický dramatik a držitel Oscara za scénář k filmu Zamilovaný Shakespeare. Byl se za vámi podívat?\nLoni mi ke stovce přinesl kytici růží. Poprvé přišel na návštěvu před pěti lety, když se o své historii dozvěděl.\nPatnáctého března brzy ráno se u nás seběhli Straussler, Gellert a další židovští lékaři. Ptali se Alberta, co mají dělat, že německá armáda začala obsazovat Československo. Manžel řekl, že musí bezpodmínečně odjet, protože jim možná půjde o život. Telefonoval na všechny strany, do Baťových závodů po celém světě, sháněl pro ně peníze a pasy. Když odešli, v pokoji se nedalo dýchat. Celou dobu kouřili a potili se strachy. Do toho zazvonil telefon. Volali z ředitelství, že v Otrokovicích je připraveno letadlo a že v něm jsou pro naši rodinu čtyři místa. Přesvědčovala jsem Alberta, abychom odletěli, že máme děti, on však odmítl. Prohlásil: „Já svůj národ v těžké chvíli neopustím." Přitom od Mnichova jsme pomalu každé ráno z betonových sloupků v plotě mazali nápisy: Tady bydlí Židi, Židi ven!\nVíte, kdo to psal?\nMístní vlajkaři. Ve Zlíně byla poměrně silná organizace Vlajky. Albertovi vyčítali, že zaměstnává židovské lékaře. Za heydrichiády musel z nemocnice odejít. Přestěhovali jsme se do Litic.\nLíbilo se vám v Liticích?\nLíbilo. Albert měl čas věnovat se rodině, doučoval dcery latinu a dějepis. Jen jsem se bála, kdy si pro něj přijde gestapo. Zavřeli ho ve čtyřiačtyřicátém. Drželi manžela v Hradci Králové na gestapu jako rukojmí během Slovenského národního povstání. Albert ležel v žaludku mnoha lidem. Jeden doktor znásilnil a přivedl do jiného stavu sestru naší kuchařky, šestnáctileté děvče, které v Baťově nemocnici pracovalo. Albert mu nakázal, aby se o dívku postaral. Dotyčný pán, člen Vlajky, poslechl, za války však mého muže pilně udával.\nProč se váš manžel po válce do Zlína nevrátil?\nAle on se vrátil, jenže mu bylo dáno najevo, že ho nepotřebují.\nNesl to těžce?\nNe. Protože už nevydržel dlouho stát za operačním stolem. Sám totiž prodělal těžkou operaci močového měchýře u profesora Bedrny v Hradci Králové. Přestěhovali jsme se do Prahy. Nejdřív byl ředitelem Červeného kříže, odkud ho vyštípaly ctihodné dámy. Provinil se tím, že chtěl zlepšit podmínky v internačním středisku na Letné, kde živořily německé ženy a děti. Pak rok marně hledal práci. Nakonec působil na univerzitě. Po Albertově smrti ve dvaapadesátém se někteří jeho kolegové chovali poněkud zvláštně. Věhlasný Arnold Jirásek, do jehož soukromé ordinace jsem zašla kvůli hnuté plotýnce, mě odkázal na svého asistenta. Poděkovala jsem mu a on blahosklonně pronesl: „Chudým lidem se přece musí pomáhat." Postěžovala jsem si kamarádovi Alberta, vynikajícímu zubaři Františku Krausovi, a on mi povídá: „Plno lidí je rádo, že už Albert není, aby mu nemuseli být vděční. Lidi jsou strašně neradi vděční."\nCo si říkáte, když je vám ouvej?\nChci žít na slunci. Už jako dítě jsem si umínila, že chci žít na slunci.\nNarozena 28.02. 1903, zemřela 12.08.2004. Manželka 1. ředitele Baťovy nemocnice ve Zlíně.\nptala se Hana Benešová\nzašlete nám materiál vize r.1934 tady chci mít reklamu


Comics Blog: #1655: Deadpool 5: Deadpool se žení - 80 %\nDeadpool 5: Deadpool se žení (Deadpool: The Wedding of Deadpool)\nVydalo nakladatelství Crew v brožované vazbě v roce 2018. Komiks původně vyšlo jako čísla 26 až 28 série "Deadpool" a jako "Deadpool Annual 1". Souborné vydání vyšlo v roce 2014. České vydání má 144 stran a prodává se v plné ceně za 379 Kč.\nScénář: Gerry Duggan, Brian Posehn a další\nKresba: Scott Koblish, Mike Hawthorne a další\nViděl jsem, že na knihu "Deadpool 5: Deadpool se žení" jsou místy docela rozporuplné ohlasy, ale já musím říct, že za mě je to jedna z nejpovedenějších knih v rámci série. Jasně, má to svoje chyby, které jsou na první pohled patrné, ale stejně tak jsou zde silné stránky, pro které prostě stojí za to knihu číst. A těmi silnými stránkami je humor a scénáře, které jsou místy opravdu dobré. Jsou zde hluchá místa, ale stejně tak jsou zde místa, která mě prostě dostala a u kterých jsem se skvěle bavil. Mimo jiné i proto, že se k postavě dostali různí tvůrci, kteří na ní v minulosti pracovali, a někteří ukázali, že jim rozhodně nic nechybí ani v současnosti a že pořád dovedou být vtipní. Co si ale budeme povídat, za mě stále vedou Duggan a Posehn, kteří prostě vzali postavu za tu správnou nit a jedou s ní velkou jízdu.\nAsi to nejzajímavější je řečeno rovnou v názvu knihy, a to jak českého, tak i originálního vydání. A tomu je celé vydání i přizpůsobeno. Co to znamená? V knize jsou vlastně jen čtyři sešity - čísla 26 až 28 série "Deadpool" a pak ještě speciál "Deadpool Annual 1". Vzhledem k tomu, že je svatba součástí čísla 27, došlo k tomu, že toto číslo je zde uvedeno jako první, následuje 28 a až pak 26, které se k hlavní dějové linii příliš nevztahuje. Redaktorsky tohle přehození vítám, protože dává smysl. Pak je zde ještě umiňovaný sešit "Deadpool Annual 1", i když se přiznám, že pokud by byl tenhle vypuštěn, z mého pohledu by se asi tolik nestalo, i když i tohle je případ Deadpoolova dobrodružství, kde se můžete seznámit s tvorbou dalších autorů. Scénář napsal Ben Acker a Ben Blacker, kresbu pak stvořil Evan Shaner a je to především pěkně ujeté a divné dobrodružství, které je zajímavé hlavně vizuálně. Ale i zde jsou dobré nápady.\nVrcholem knihy je ale skutečně první číslo, které je zde připraveno, tedy "Deadpool 27". Je zde Deadpoolova svatba, je zde příprava na ni, je zde rozlučka se a nakonec jsou zde i líbánky, ale to až v sešitě "Deadpool 28". Proč se Deadpool žení? Nevíme. Koho si bere? Tak to naštěstí zjistíme, ale já to neprozradím. Jaké to bude mít následky? Kdo ví. Ale to všechno je vlastně tak trochu jedno, protože jde primárně o to, že tu ta svatba je a že bylo možné vytvořit dvanáct krátkých příběhů, většinou pětistránkových, které následují po tom hlavním svatebním. A tady se vyřádili různí scenáristé a kreslíři. A že je to skutečně pastva pro oči a mnohdy i pro bránici. Není to nuda, to rozhodně ne, nejsou to příběhy navíc, protože některé opravdu dovedou zabavit. Jasně, jsou zde takové, které moc neřeknou, nejsou moc vtipné, ale pak jsou zde takové, které jsou zábavné a navíc jsou dějově docela promyšlené.\n"Deadpool 5: Deadpool se žení" je pro mě prostě zábava, originální a hlavně je to mix různých přístupů a stylů, které mají různí tvůrci k této postavě. Jasně, nemusí vás to vytrhnout, z hlediska dějového budete zvědaví, co bude dál, ale pro mě je tohle prostě pecka. Navíc je zde ještě "Deadpool 26", což je zase takový ten sešit, který "byl vyhrabán" z archivů, kde ležel založený. Má to skvělou retro kresbu Scotta Koblishe, díky němuž - a samozřejmě i díky scénáři - je to zase jedno povedené ujeté dobrodružství. A navíc je v tom... ale to si počkejte na to, kdo tam vystupuje. Ale je to paráda! Takže za sebe musím říct, že kniha "Deadpool 5: Deadpool se žení" nijak nevybočuje z kvalitního směru, který série nabrala pod Posehnem a Dugganem, a prst stále baví.\nKomiks "Deadpool 5: Deadpool se žení" zakoupíte na stránkách Crew.\n"Deadpool 3: Hodný, zlý a ošklivý"\n"Deadpool 4: Deadpool versus S.H.I.E.L.D."


Chantelle Podprsenka tmavě hnědá / zlatá | Spodní-prádlo-obsessive.cz\nChantelle Podprsenka tmavě hnědá / zlatá\nChantelle Podprsenka tmavě hnědá / zlatá od našeho výrobce Chantelle je k dostání levně a pohodlně online. Vybírejte z široké nabídky produtků za skvělé ceny. Chantelle Podprsenka tmavě hnědá / zlatá výhodně za 617 Kč\nChantelle Podprsenka tmavě hnědá / zlatá - Svrchní materiál 1_Nylon=61%,Polyester=39%;Svrchní materiál 2_Nylon=67%,Polyester=28%,Elastan=5%;Vnitřní materiál:Nylon=71%,Elastan=29%;Vsadka:Nylon=100%;Výšivka:Polyester=80%,Nylon=20%\nChantelle Podprsenka tmavě hnědá / zlatá od spolehlivé značky Chantelle je k dostání levně a pohodlně online. Nakupujte kvalitní produkty online za dobré ceny.\nLE JOGGER Boxerky černá / modrá / šedá\nJACK & JONES Boxerky marine modrá / nebeská modř / bílá / černá / žlutá\nD.E.A.L International Boxerky modrá\nA LOT LESS Body 'Kylie' offwhite\nHunkemöller Tanga 'Cardi' petrolejová\nUnderprotection Tanga 'Emma' černá\nChantelle Podprsenka pastelově růžová\nChantelle Podprsenka pudrová / tělová\nChantelle Podprsenka pitaya\nChantelle Podprsenka růžová\nChantelle Negližé černá


Březový cukr (vhodný i pro diabetiky) 50 dkg - Dr.Vitamin\nHlavní stránka > Další živiny>Březový cukr (vhodný i pro diabetiky) 50 dkg\nBřezový cukr (vhodný i pro diabetiky) 50 dkg\nKód produktu: 20140037\nMá jen jediné omezení, není vhodný na přípravu kynutého těsta. Nezabezpečuje vhodné prostředí pro kvasinky, a tím pádem ani pro droždí.\n2) Březový cukr na rozdíl od řepného cukru není potravou pro ústní bakterie – právě naopak.\nKonzumace takýchto potravín / nápojů obsahujících intenzívní sladidlá místo cukru, přispívá k zachování mineralizace zubů. Už v roce 1988 doporučila Světová zdravotnická organizace (WHO) částečnou náhradu cukrů v potravě xylitolem, jako účinný mechanizmus prevence zubního kazu.


Modřina a zranění\nRána na hlavě přináší spoustu vzrušení. Nádory jsou klasifikovány v závislosti na příčinách a povaze průběhu nemoci. Kužele se objevují na hlavě pod vlasovou linií nebo na otevřeném místě kůže. Na týlní části hlavy nebo koruny je pevná formace. Moderní medicína nemůže pojmenovat přesné faktory, které vedou ke vzniku hrudky. Jsou diagnostikovány různé příčiny, které vedou k narušení správného rozdělení tkáňových buněk na hlavě. V počátečních fázích vývoje kužele na zátylku nebo na temeni hlavy si člověk nemusí všimnout problému, dokud neoplasma nedosáhne významné velikosti..\nSubkutánní formace. Při nesprávném a nekontrolovaném dělení buněk se nádory objevují na hlavě. Jsou to bradavice, wen, lipomy nebo hemangiomy. Oba jsou bolestivé a někdy člověka neobtěžují po dlouhou dobu.\nVelký růst na hlavě, ke kterému dochází při narušení oběhového systému. Žíly jsou schopny růst nekontrolovatelně, je zde červený kužel. Pod tubercle vidíte síť plavidel. Lékaři považují hemangiom za nejnebezpečnější typ nádoru. Je to hemangiom, který vede k narušení práce a tvorbě okolních tkání hlavy. Tento typ nádoru je často pod vlasy. Malý hemangiom s časem se může zvětšit a stát se zhoubným nádorem. Pokud hemangiom vyšel, je nutné vyhledat specializovanou lékařskou pomoc.\nK nárazu na hlavu dochází, když jsou určité alergeny vystaveny lidskému tělu. Alergická reakce je způsobena potravinami, domácími chemikáliemi nebo kosmetikou. Takovéto kopce svědí a přinášejí člověku hodně nepohodlí. Abyste se vyhnuli tvorbě takových kuželů, stojí za to optimalizovat vaši stravu a nakupovat zboží pouze od důvěryhodných výrobců.\nLipomy se tvoří na poškozených lidských tukových tkáních. Jsou to benigní nádory. Ženy nad 30 let podléhají rozvoji růstu. Vede ke vzniku lipomů, které často mění hormonální hladiny a zhoršují metabolismus tuků. Tyto nádory se vyvíjejí jak na hlavě, tak na jiných částech těla. Lipoma má zaoblený tvar a měkký na dotek. Můžete to určit ve vlasech na zadní straně hlavy.\nOsoba může určit přítomnost hrbole, pokud to vadí a svědí. Může to být sousto nebo akné. Objeví se, když není dodržena hygiena nebo zánět pokožky hlavy. Nevyžaduje specializované lékařské ošetření a předává se během několika dnů samostatně. K urychlení hojení můžete použít obklady nebo krémy.\nLidské tělo je často vystaveno různým modřinám. A hlava není výjimkou. Při silném podlití se vytvoří hlíza, která je při dotyku velmi bolestivá. Taková hrudka se liší červenou barvou a otokem. Léčí se průměrně za pár dní. Pokud bolest v hlavě neodezní, vyplatí se navštívit odborníka. To pomůže eliminovat traumatická zranění mozku..\nAtheroma je růst na kůži. Vyskytují se v každém věku. Muži a ženy trpí tímto onemocněním. Vyskytuje se kvůli zablokování a ucpání mazových žláz na hlavě. Atheroma má konvexní a hladký povrch, nejčastěji žlutý. Pokud ateromy nejsou odstraněny, bolí a přinášejí nepohodlí. Lipom a aterom mají velmi podobný vzhled, proto pouze lékař může stanovit přesnou diagnózu po diagnóze.\nTuk na hlavě je solidní nádor zaobleného tvaru. Vytvářeli se na kůži člověka. K odbourávání tuků dochází v důsledku hormonálních poruch a častých stresových situací. Obvykle mají neinfekční etiologii. Pokud wen zasahuje do pohodlného života (přilne k oblečení), je odstraněna. K odstranění dochází v nemocnici pod lékařským dohledem.\nU dětí se hrboly na hlavě objevují mnohem častěji než u dospělých. To vše kvůli mobilnějšímu způsobu života. U dětí lékaři diagnostikují rány v důsledku modřiny (zranění). Jednoduše aplikujte obklad na hlavu a zánět je rychlejší. Dítě však nesmí zavlažovat hlavu studenou vodou. Pokud se na hrbole objeví krev, měli byste se poradit s lékařem o vyšetření. Traumatolog ošetřuje ránu, aby se vyhnul infekci. Diagnostika otřesu je také prováděna. Lékař předepisuje léky, které pomáhají hematomům hojit se rychleji. Používejte je pouze podle pokynů odborníka.\nU novorozenců jsou někdy diagnostikovány hrboly. Vznikají v procesu porodu s průchodem porodního kanálu. Takové hrboly se nazývají porodní trauma. Takový kus má tvrdý povrch na dotek. Zranění prochází po několika dnech samostatně a nevyžaduje specializované ošetření. Všechny hrboly na hlavě u dětí by však neměly být ignorovány - je nutná lékařská konzultace.\nPokud se obáváte o kužely na hlavě, měli byste se poradit s dermatologem, chirurgem nebo onkologem. Zpět na obsah\nPokud se objeví hrudka, je důležité navštívit lékaře včas. Ne všechny nádory na lidském těle jsou benigní. Zhoubné nádory by měly být léčeny pouze pod dohledem odborníka. S hrboly můžete kontaktovat chirurga, terapeuta, dermatologa nebo onkologa. Během konzultace odborníci předepisují řadu vyšetření k objasnění diagnózy..\nPo obdržení výsledků testů provede lékař diagnózu. Ve většině případů není nutná terapie. Pouze v případě podezření na zhoubný nádor je osoba vyzvána, aby provedla další analýzu - krev ze žíly do nádorových markerů. Při diagnostice nádorových nádorů by měl pacient podstoupit komplexní terapii ve specializované nemocnici.\nU modřin a kousnutí stačí na místo modřiny aplikovat studený obklad. Před použitím to může být chladný předmět nebo led zabalený v tkanině. K resorpci tuberkulózy se používají následující krémy: „Záchranář“, „Bodyaga“ a „Troxevasin“. Uvolňují opuchy a pomáhají rychleji léčit kužely. Aterom, fibrom nebo velký hemangiom, lékař doporučuje chirurgické odstranění. Po operaci pacient vezme antibiotika. Rána je ošetřena antiseptickým a jsou aplikovány sterilní obvazy. Laserové odstranění kuželů se stává populární. Tento postup je méně traumatický a rána se hojí rychleji..\nStřílí za uchem, co to je\nTento článek podrobně popisuje strukturu a funkci mozečku - jedné z nejdůležitějších částí mozku. Přes svou relativně malou velikost řídí provádění velkého počtu úkolů a dysfunkce tohoto orgánu ve větší míře ovlivňuje kvalitu lidského života..\nV Rusku začnou diagnostikovat smrt mozku u dětí