Herečka Martha Issová: Dana Zátopková byla silná žena, plná slunce a energie - Novinky.cz\nNovinky.czKulturaHerečka Martha Issová: Dana Zátopková byla silná žena, plná slunce a energie\n16. 3. 2020, 9:12\nVím, že devadesát sedm let je krásný, požehnaný věk, ale přesto, věřila jste, že Dana Zátopková přijde na premiéru filmu?\nJá jsem byla dokonce přesvědčená, že zvládne tu stovku. Když jsme se viděly naposledy, byla v tak výborné formě, že to bylo až neuvěřitelné. Duševně naprosto v pořádku, energická, optimistická, při věci.\nMoc mě to mrzí, jedinou útěchou je, že zemřela tak, jak si vždycky přála, ve spánku. Dala dokonce předem i přesné instrukce ke svému pohřbu, ale vzhledem k současné situaci bohužel nevím, jestli je bude možné dodržet. Člověk zkrátka míní…\nMy jsme měli například ještě při natáčení, když jsme chystali na podzim poslední záběr, vymyšleno, že budeme s Václavem Neužilem, který hraje Emila Zátopka, probíhat Stromovkou a ona tam bude sedět na lavičce a krmit holuby. Jenže lékař nám ji na natáčení nepustil.\nKdyž před asi čtyřmi lety David film chystal, ale neměl na něj ještě peníze, natočil o Zátopkovi dokument. Dělal do něj rozhovor s Danou a já za nimi přišla do Stromovky. David mě představil jako tu, co ji má v celovečerním filmu hrát, ona se na mě podívala a řekla: Hlavně u toho hodu, slečno, nesmíte vypadat jako zlomená lilie.\nTo byla její první věta, a myslím, že ke mně přistupovala zprvu dost s rezervou. Ale pak mi nejen s cestou k ní, ale s celou přípravou moc pomohla Bára Špotáková. Vzala mě za ní do nemocnice, tam jsme si povídaly a byl to moc zajímavý rozhovor.\nByla ráda, že film konečně vznikne?\nJá při tom prvním povídání pochopila, že moc nadšená není. Myslela si, že herci to nikdy nemůžou udělat tak dobře a že ten sportovní moment je tak kouzelný a jedinečný právě proto, že k němu dojde v jedinou konkrétní chvíli. Takže vlastně nemá cenu o tom točit film.\nAle díky tomu, že jsme se s ní pak viděli několikrát a povídali si s ní, začala s námi přípravy prožívat. Pouštěla jsem jí své tréninky, aby viděla, jak házím, ukazovali jsme jí videa, jak Vašek běhá, a ona nám začala být postupně moc nakloněná.\nNakonec mi dala i své osobní, ručně psané zápisky z olympiády v Helsinkách. Mohla jsem si v nich číst, jak prožívala Emilův běh i jak se ona sama připravovala. Bylo vidět, že poznala, že film nechceme ošudlat a připravujeme se nejlépe, jak dovedeme.\nNaposledy jsem za ní jela, když měla sedmadevadesáté narozeniny. Byla plná energie, a dokonce mě pasovala na oštěpařku a svou čestnou náhradnici. Na to, jak krátkou dobu jsme se vlastně znaly, mám teď v životě díru jako po letitém kámošovi.\nDíky setkáním s ní jste určitě lépe poznali i Emila…\nUrčitě. Sice je naštěstí mnoho zdrojů, z nichž jsme čerpali, ale tohle bylo osobní a mělo to úplně jinou hodnotu.\nViděla aspoň kousek filmu?\nUkazovala jsem jí video jednoho z Vaškových běhů, které jsme měli ze stadionu v Brně-Lužánkách. Myslím, že se jí to fakt líbilo. A když jsem jí pouštěla jeden svůj hod, dokonce řekla: Jo, to už se nechá.\nA pak začala detailně vzpomínat na Emila, na jejich nejrůznější životní situace i na olympiádu. Vlastně vůbec nevím, odkud brala energii. Kdykoli jsem s ní byla, měla jsem po odchodu pocit, jako kdybych se napila kouzelného lektvaru. Byla otevřená, a přitom se rozhodně nedá říct, že by pouštěla ven všechno.\nByla to zkrátka moc silná a zajímavá osobnost a jsem moc ráda, že se jí to i vracelo. Celá smečka sportovců, s nimiž přišla do styku, jí zachovala věrnost, takže rozhodně nebyla opuštěná. Chodilo za ní mnoho oštěpařů i ostatních, protože jim s ní bylo dobře. Starali se o ni a nikdy ji nenechali na holičkách.


OpenSUSE 10.3: Inovace a dobrá použitelnost - Root.cz\nRoot.cz » Operační systémy » OpenSUSE 10.3: Inovace a dobrá použitelnost\nProjekt openSUSE je komunitní program sponzorovaný společností Novell. Snaží se podporovat používání Linuxu a poskytovat bezplatný a snadný přístup k nejlépe použitelné linuxové distribuci. Dává linuxovým vývojářům a uživatelům vše, co potřebují, aby mohli začít pracovat s Linuxem. Zajímá se také o jejich názory. Právě probíhá průzkum o YaSTu, nejschopnějším nástroji pro instalaci a správu systému v linuxovém prostředí (snižuje nutnost zásahů do konfiguračních souborů na minimum, v mnoha případech ji zcela odstraňuje). Na základě výsledkůminulého průzkumu, kterého se počátkem letošního roku zúčastnilo více než 27 tisíc lidí, přichází nejnovější vydání openSUSE 10.3 s následujícími vylepšeními a novinkami:\nDoba zavádění systému byla zkrácena na méně než polovinu a systém má rychlejší reakce.\nAutomaticky nastavené a funkční zásuvné moduly pro Flash (od Adobe) a Javu (od Sunu) po standardní instalaci (včetně 64bitové verze, která umožňuje jednoduše instalovat i spouštět 32bitové aplikace).\nInstalace na jedno kliknutí – po kliknutí na odkaz se zobrazí průvodce jednoduchou instalací aplikace, automaticky přidá repositáře a nainstaluje RPM balíčky.\nKodeky – standardní podpora pro MP3 a možnost nainstalovat další kodeky na jedno kliknutí.\nNová správa softwaru (nástroj ZMD nahradily vylepšené a rychlejší libzypp, zypper a nástroj pro aktualizaci), nový modul YaSTU pro síťovou kartu\nCompiz a Compiz Fusion – mnoho nových vlastností, efektů, funkcí a správce nastavení pro akcelerované trojrozměrné pracovní prostředí, kterým SUSE způsobilo revoluci na počítačích s Linuxem.\nPracovní prostředí KDE 4 – v rámci standardně dostupného KDE 3.5.7 (vylepšené například o hlavní nabídku s vyhledáváním) je obsaženo několik her prezentující část KDE 4 (KPatience, KReversi, KMahjongg, KMines, KSudoku). Také je možné doinstalovat aktuální vývojovou betaverzi KDE 4 nebo vyzkoušet spustitelné LiveCD.\nVylepšené pracovní prostředí Gnome 2.20 – přepracovaný panel a nabídka, aplet pro čas ve světě, synchronizace poznámek v Tomboyi, připomenutí přílohy v Evolutionu, nový zobrazovací režim v prohlížeči fotografií F-Spot, sdílení lokálních seznamů skladeb v hudebním přehrávači Banshee, port YaSTu pro knihovnu Gtk\nJedno instalační CD – jedno pro nainstalování KDE a jedno pro GNOME. Již není nutné stahovat pět CD.\nVirtualizace (Xen 3.1, QEMU 0.9, VirtualBox 1.5, KVM, moduly jádra PARAVIRT-OPS a VMI), výběr komunitních repositářů softwaru (Guru se sloučil s Packmanem), linuxové jádro 2.6.22.5, Alsa 1.0.14, glibc 2.6.1, gcc 4.2.1, autoconf 2.6.1, gdb 6.6, libzypp 3.25.0, bash 3.2, core-utils 6.8, X.Org 7.2, Xfce 4.4.1, OpenOffice 2.3.\nKterá z novinek je podle vás nejpřínosnější?\nZrychlení spouštění a reakcí systému\nAdobe Flash, Sun Java i na 64bitové verzi\nPodpora pro MP3 a snadná instalace dalších kodeků\nVylepšení nástrojů pro správu softwaru a aktualizace\nJedno instalační CD pro instalaci (využívající internet)\nKde distribuci získat?\nKDE v openSUSE 10.3: následující obrázky jsou z tohoto prostředí\nOpenSUSE 10.3 je dostupný na oficiálních webových stránkách Software.openSUSE.org.\nTyp počítače (architektura procesoru)\n32bitový (i386) - Téměř všechny stolní počítače z roku 2004 nebo starší. Tuto verzi lze také spustit na 64bitových počítačích, ale přijdete tak o část výkonového potenciálu procesoru.\nAMD: K6, Duron, Athlon, Athlon XP, Athlon MP, Sempron\nIntel: Pentium 1–4, Pentium M, Celeron, 32bit Xeon, Celeron D, Core Solo/Duo\n64bitový (x86–64) – většina nových počítačů\nAMD: Opteron, Athlon 64, AMD Athlon 64 X2, Sempron 64, Turion 64\nIntel: Xeon, Xeon MP, Pentium 4 Extreme Edition, Pentium D, Core 2 Duo\nprocesory založené na AMD64 a EM64T (implementace AMD64 od Intelu)\nDVD (4,1 GB) obsahuje jak software s otevřeným zdrojovým kódem, tak i uzavřený software (například Adobe Reader, Adobe Flash Player, Java) s lokalizací do nejdůležitějších jazyků včetně češtiny.\nCD pro instalaci pracovního prostředí KDE (pouze anglická verze)\nCD pro instalaci pracovního prostředí GNOME (pouze anglická verze)\nAdd On CD s uzavřeným softwarem (pouze jako doplněk k CD)\nAdd On CD pro instalaci dalších lokalizací (pouze jako doplněk k DVD, obsahuje například slovenštinu)\nMini CD (72 MB) pro instalaci z internetu (doporučeno pouze zkušeným uživatelům)\nspustitelné LiveCD s pracovním prostředím KDE (možno použít k instalaci)\nspustitelné LiveCD s pracovním prostředím GNOME (možno použít k instalaci)\nPodporu pro jiné jazykové verze CD a přístup k veškerému obsahu DVD (i tomu, co se na DVD již nevešel) lze získat z repositářů na internetu („oss“ pro software s otevřeným zdrojovým kódem a „non-oss“ pro uzavřený software) jak v průběhu instalace, tak i po ní (necelý 1 GB při standardní instalaci). Spustitelná LiveCD s možností instalace by měla být dostupná několik dní po publikování tohoto článku.\nStandardní (FTP nebo HTTP) – automaticky se vybere nejbližší server\nVypálit stažený obraz disku (ISO) a zavést médium při spouštění počítače. Pokud se tak nestane, musí se nastavit zavádění v BIOSu. Další informace lze najít v oficiálním průvodci openSUSE 10.3 (anglicky), případně v průvodci síťovou instalací (anglicky). České tipy k instalaci lze najít na cs.opensuse.org\nObjednání placených verzí\nJe možné si předem objednat českou krabicovou verzi openSUSE10.3 za 790 Kč (včetně DPH), která bude obsahovat:\nDVD openSUSE 32bit\nDVD openSUSE 64bit\ninstalační CD KDE 32bit\ninstalační CD KDE 64bit\ninstalační CD GNOME 32bit\ninstalační CD GNOME 64bit\ntištěnou příručku v češtině\ne-mailovou technickou podporu po dobu platnosti verze\nObjednávat lze prostřednictvím elektronického obchodu Softportal.cz, zásilka by měla být odeslána koncem října. Uživatelé, kteří již mají zakoupeno openSUSE Subscription Extended, obdrží krabicovou verzi automaticky.\nLze si také předem objednat německou (59,95 euro) nebo anglickou verzi (51,68 euro) na dvouvrstvých DVD médiích pro 32bitovou a 64bitovou platformu s 90denní telefonickou a e-mailovou podporou, tištěnou příručkou a s 16 GB přiloženého softwaru včetně například spamových filtrů a antivirové ochrany.\nInstalace pod kontrolou za necelou půlhodinu\nInstalace 64bitové DVD verze openSUSE 10.3 na můj přenosný počítač Fujitsu-Siemens Amilo Pro V3505 proběhla bez problémů během půlhodiny. Po spuštění a vložení média do mechaniky se objevila grafická úvodní obrazovka pro zavedení instalátoru. Stisknutím klávesy F2 jsem změnil jazyk na český a pomocí F3 změnil rozlišení grafického instalačního rozhraní na 1280×800 pixelů. Mohl jsem využít i instalátor v textovém režimu vhodný pro méně výkonné počítače nebo při problémech s grafickým instalátorem. Pomocí F5 se lze vyhnout některým hodnotám, které by mohly na ne plně podporovaném hardware znemožnit úspěšnou instalaci.\nGNOME v openSUSE 10.3: následující obrázky jsou z tohoto prostředí\nInstalace je dobře okomentovaná. Doporučené nastavení lze upravit a ovlivnit výběr instalovaného softwaru z přehledného seznam kategorií i jednotlivé balíčky (byly více osamostatněny a nenesou tolik závislostí jako v minulých verzích). Tak je možné například zvolit instalaci i uzavřeného software, jako je Adobe Reader pro zobrazování PDF souborů nebo webový prohlížeč Opera. Standardní instalace GNOME nebo KDE vyžaduje 2,5 GB místa na disku, základní systém s GNOME nebo KDE 1,6 GB, minimální grafický systém se správcem oken Fvwm1,1 GB a minimální textový režim asi 530 MB.\nPři aktivaci online repositářů bude zpřístupněn i software, který se na DVD již nevešel. Snad jen možnost přidání zdroje rozšiřujícího produktu pro aktualizace (pokud se má instalovat přímo nejaktuálnější systém a ne instalovat opravy až po instalaci) by mohla být řešena snadněji než přidáním adresy pro aktualizační repositář (download.opensuse.org/update/10.3/), upozornění o chybějících informacích o produktu lze ignorovat.\nPři spuštění počítače se zobrazí grafická nabídka, z níž lze spustit různé varianty nainstalovaného systému, případně další nalezené systémy na jiných oddílech. Spouštění systému doprovází graf, ale pomocí klávesy Esc lze zobrazit detailní výpis. Poté se provede automatické přihlášení uživatele, pokud nebylo při instalaci nastaveno jinak, což lze opět změnit pomocí konfiguračního nástroje YaST. Vzhled v zeleném motivu spolu se spouštěcí nabídkou, zaváděcí a přihlašovací obrazovkou působí profesionálně, komfortně a jednotně. KDE obsahuje upravenou hlavní nabídku s vyhledáváním, kterou lze případně vrátit na klasickou přes kliknutí pravým tlačítkem. Podobně upravenou nabídku obsahuje také GNOME, a dá se opět nahradit klasickou nebo používat obě vedle sebe. Obdobným způsobem lze na panel přidat také aplet pro rychlé přepnutí uživatelů.\nNa testovaném notebooku proběhla celá instalace naprosto hladce, všechny periferie byly rozpoznány a nakonfigurovány. Od samého počátku tak bylo možno počítač začít plně využívat. Dle očekávání fungovala také hibernace i režim spánku.\nAktualizace systému zajišťuje applet na hlavním panelu. Stahují se pouze změny (rozdíly) balíků, které se následně aplikují. Tím se šetří nároky na přenos a zkracuje se doba aktualizace.\nPro OpenSUSE jsou balíčky s ovladači v oficiálních repositářích na serverech společností ATI a NVIDIA. Lze je nainstalovat z komunitních repositářů v YASTu, nebo stačí kliknout na příslušný odkaz a následovat průvodce.\nNové karty NVIDIA: nvidia.ymp\nStarší karty NVIDIA: nvidia-legacy.ymp\nNové karty ATI: k on this: ati.ymp\nStarší karty ATI (starší než X1900) potřebují ovladač ve verzi 8.40.4: návod\nNastavení efektů (Compiz a Compiz Fusion)\nPro aktivování efektů správce oken Compiz je zapotřebí povolit 3D akceleraci v modulu pro grafickou kartu a monitor konfiguračního nástroje YaST, pokud již není nastavena. V ovládacím centru GNOME lze efekty povolit a upravovat. Pro KDE existuje nástroj, který lze spustit po doinstalování balíčku opensuse-xgl-settings.\nCompiz Fusion je kolekce zásuvných modulů a konfiguračního systému pro Compiz, která byla vytvořena sloučením projektů Compiz a Beryl (ten je rovněž možné používat po nainstalování příslušných balíčků). Pro GNOME stačí nainstalovat balíček compiz-fusion-gnome.ymp a pro KDE compiz-fusion-kde.ymp. Pro snadnější ovládání si můžete nainstalovat utilitku fusion-icon.ymp, pomocí které snadno přepnete mezi prostředími, případně provedete další operace a nastavení.\nKodeky pro multimédia\nHudební přehrávač Amarok v KDE i hudební přehrávač Banshee v GNOME standardně podporují MP3, pokud byl systém nainstalován z DVD média anebo pokud byl během instalace povolen přístup k repositáři s uzavřeným softwarem (non-oss). Podporu zajišťuje zásuvný modul yauap pro GStreamer od společnosti Fluendo. Pokud byl systém nainstalován jinak, zobrazí se malý dialog informující o pokusu přehrát nepodporovaný audiosoubor a umožňující instalaci kodeků s podporou MP3. A nebo lze využít jednoduchého průvodce pro instalaci dalších multimediálních kodeků (codecs-gnome.ymp pro GNOME a codecs-kde.ymppro KDE). Zvolením pokročilého režimu je možné vybrat instalované kodeky a aplikací podle využití:\nNejnovější Amarok (s podporou MP3) pro KDE nebo Helix-Banshee pro uživatele GNOME\nKódovaná DVD (libdvdcss)\nDalší kodeky pro XINE pro DivX/Xvid a další (libxine1)\nVypalovací program K3b s podporou MP3 (k3b-codecs)\nKodeky Win 32 (w32codec-all)\nPodpora pro diskové oddíly s Windows (čtení a zápis na NTFS)\nStandardně lze přistupovat a číst obsah oddílů disku typu NTFS. Pokud je zapotřebí i zapisovat, upravte si v modulu Rozdělování disku v kategorii Systém v YaSTU volby fstab tak, že nakonec dopíšete „, umask=0002“ a potvrdíte.\nPo téměř dvou týdnech intenzivního zkoušení a používání openSUSE 10.3 s KDE i GNOME jsem nenarazil prakticky na žádný problém. Příjemně mně překvapilo a potěšilo. Rozhodně jej mohu doporučit k vyzkoušení.\nMně se to myslím podařilo, ale mohl jste vyzkoušet tento postup.


Nevztahuje se na Ondráčkova slova imunita? Poslanci váhají – Nevztahuje se na Ondráčkova slova imunita? Poslanci váhají – Neovlivní – investigativní deník o vlivu a lidech\nNevztahuje se na Ondráčkova slova imunita? Poslanci váhají\nSněmovna bude řešit jeden z nejzapeklitějších případů, kdy policie žádá o vydání poslance k trestnímu stíhání. Jde o komunistu Zdeňka Ondráčka, kterého chce policie obvinit za jeho výroky na adresu textaře Michala Horáčka. I Ondráčkovi odpůrci ale váhají, jestli právě tohle není případ, na který se má vztahovat poslanecká imunita.\nOndráčkovi hrozí stíhání za tyto věty, které pronesl loni v prosinci na adresu prezidentského kandidáta Michala Horáčka: “Horáček je podle dostupných informací bývalý vekslák a spolupracovník StB s krycím jménem Sázkař. Takový člověk je mi ukradený. Jeho výlevy moudrostí nevyhledávám, ale dostávají se ke mně a pak na některé reaguji.”\nHoráček na něj podal trestní oznámení a policii mimo jiné předložil negativní lustrační osvědčení. Policie sice původně případ odložila, na zásah státního zástupce jej ale znovu otevřela a v úterý odpoledne do Sněmovny doručila žádost, aby Ondráčka zbavila imunity. Chce jej za jeho slova o Horáčkovi trestně stíhat pro pomluvu.\nTo, že jde v policejní žádosti právě o Ondráčkova slova na adresu Horáčka, redakci Neovlivní.cz potvrdily hned tři zdroje ze Sněmovny.\nAčkoli bývalý člen předlistopadového pohotovostního pluku Zdeněk Ondráček není mezi demokratickými poslanci právě nejoblíbenější (tvrdě například narazil se svou snahou stát se šéfem komise pro kontrolu GIBS), v rozhovorech pro Neovlivní.cz řada z nich dala najevo, že Ondráčkovo vydání nemusí být jisté.\n“Bavíme se o slovech, která vyřknul v roli poslance. Osobně si myslím, že právě na takové věci se indemita vztahovat má,” uvedl jeden z opozičních poslanců. A podobně reagovali v rozhovorech pro Neovlivní.cz i další.\nSám Ondráček se k žádosti policie zatím nevyjádřil s tím, že si počká na případný soud.\nPokud by jej poslanci nakonec ke stíhání za pomluvu nevydali, nebyl by první. Už v minulosti Sněmovna nevydala poslance, který měl být stíhaný za své výroky. Šlo o Čestmíra Hofhanzla z kdysi vládní ODA, kterého imunita ochránila v roce 1993.\nŠtítky: Michal Horáček, policie, stíhání, Zdeněk Ondráček


Třípatrová šperkovnice s otevíracími boky. V bocích jsou háčky na řetízky a kapsičky na drobné šperky. Ve víku je praktické oválné zrcátko, kapsička na drobné šperky a úchyty na náušnice. Víko má madlo pro snadné přenášení. Šperkovnici je možné uzamknout kvalitním pružinovým zámkem. Součástí šperkovnice je malá cestovní šperkovnička.\n

\nRozměry: 26 x 17,5 x 16 cm


NGS sluchátka Arctica Pride / BT / Bílé\nNGS Arctica Patrol Bezdrátový náhlavní headset založený na technologii Bluetooth. Disponuje zabudovaným mikrofonem a funkcí handsfree, díky čemu lze pohodlně telefonovat bez vytažení telefonu z kapsy. Samozřejmostí jsou také přítomná tlačítka pro snadné\nNGS sluchátka Arctica Pride / BT / Modré\nNGS Arctica Pride Bezdrátový náhlavní headset založený na technologii Bluetooth. Disponuje zabudovaným mikrofonem a funkcí handsfree, díky čemu lze jednoduše ovládat přehrávání hudby či telefonovat. Integrovaná baterie umožňuje poslouchat hudbu až 7 hodi\nNGS sluchátka Arctica Pride / BT / Černé\nNGS ALLURE KIT / Bezdrátový set / Klávesnice,myš / USB / černá / CZ+SK layout\nKvalitní bezdrátový set klávesnice a myši pokryje všechny vaše základní kancelárské potreby.\nNGS COCOA KIT / Drátový set / Klávesnice,myš / USB / černá / CZ+SK layout\nKvalitní set klávesnice a myši pokryje všechny vaše základní kancelárské potreby. Klávesnice disponuje radou funkcních kláves, které lze využít pro snadnejší ovládání hudebního prehrávace, sociálních sítí ci kancelárských programu. Myš je vybavena optický...\nNGS Gaming Chladič notebooků GCX-400 / LCD\nPraktická podložka s nastavitelným úhlem sklonu nabízí výkonné a tiché chlazení vašeho notebooku. Disponuje peti ventilátory se šesti stupni rychlosti a optimalizovanou strukturou derování. Ventilátory jsou modre podsvíceny a jejich maximální rychlost otá...\nNGS GBX-1500 / Herní set klávesnice s myší a headsetem\nSet pro hráce obsahující herní klávesnici, myš a headset.\nNGS GKX-500 / Mechanická herní drátová klávesnice / USB / černá / CZ+SK layout\nPlnohodnotná mechanická klávesnice pro každého vášnivého hráce. Kovová konstrukce vykazuje jen tu nejvyšší možnou odolnost a stabilitu. Nechybí ani RGB podsvícení s možností vlastního nastavení ci funkce Anti-Ghosting. Zajisté poteší také široká kompatibi...\nNGS herní reproduktory GSX150 / 2.0 / Černé\nHerní reproduktory v konfiguraci 2.0 s celkovým výkonem 12 W poskytují kvalitní stereofonní zvuk. Pomocí funkcí zapnutí/vypnutí a ovládání hlasitosti integrovaných do jednoduchého knoflíku na prední strane mužete tyto reproduktory ovládat jediným tlacítke...\nNGS myš GMX-120 / Drátová / Herní / USB\nZákladní herní myš s presným optickým senzorem s nastavitelným rozlišením v rozmezí 800 až 1200 dpi. Design myši doplnuje podsvícení v sedmi barvách. Pripojení je realizováno skrze USB kabel o délce 1,3 m. Všestranný design je vhodný jak pro praváky, tak ...\nNGS myš GMX-125 / Drátová / Herní / USB\nHerní myš disponující 8 programovatelnými tlacítky a vysoce presným optickým senzorem s nastavitelným rozlišením v rozmezí 800 až 7200 dpi. Design myši doplnuje podsvícení v sedmi barvách. Pripojení je realizováno skrze USB kabel o délce 1,8 m. Všestranný...\nNGS repro SUGAR / 2.1 / 20W / USB / Černé\nNGS SUGAR Reproduktory s konfigurací 2.1 o celkovém výkonu 20 W. Jejich střízlivý a elegantní vzhled se perfektně hodí do každého prostředí. ZÁKLADNÍ SPECIFIKACE Konfigurace: 2.1 Výkon: 20 W Barva: černá\nNGS SPELL KIT / Bezdrátový set / Klávesnice,myš / USB / USB-C / BT / černá / CZ+SK layout\nKvalitní bezdrátový set klávesnice a myši pokryje všechny vaše základní kancelárské potreby. Navíc podporuje pripojení až ke trem zarízením soucasne.\nNGS TV WARRIOR / Multimediální bezdrátová klávesnice / USB / černá / CZ+SK layout\nKompaktní bezdrátová klávesnice s integrovaným touchpadem pro rychlé a pohodlné ovládání kompatibilních chytrých televizoru, ale i bežných pocítacu a notebooku. Nízký a presný zdvih kláves zarucí plynulé a tiché psaní. Pripojení je realizováno skrze techn...


Jaký byl osud Karin Lesch, krásné královny z Tří oříšků pro… | Kafe.cz\nAlespoň tak lze soudit z jednoho z mála rozhovorů, které v posledních letech poskytla. „Při natáčení převládala přátelská atmosféra, lidé se vzájemně respektovali a u některých scén jsme se hodně zasmáli,“ svěřila se.\nJejí maminka Mathilde pocházela z Vídně a byla herečkou. Otec Walter švýcarským režisérem… Rodiče se brzy rozešli a levicově orientovaná matka odešla s Karin do Německa, přesněji do jeho východní zóny, kde v roce 1949 vznikla NDR.\nO tom, že bude studovat herectví, se Karin rozhodla velmi záhy a dlužno dodat, že k velké maminčině radosti. Po absolvování berlínské Státní dramatické školy vystřídala několik divadelních scén. Její životní láskou se stal Hans Dieter Mäde, šéf státního filmového podniku DEFA a jeden z oblíbenců režimu Ericha Honeckera…\nV roce 1973 spatřily světlo světa Tři oříšky pro Popelku. Režiséru Václavu Vorlíčkovi doporučil Karin Leschovou Rolf Hoppe, jenž hrál krále. „Znali jsme se z Drážďan,“ vysvětloval Hoppe svou volbu. Usměvavá královna byla nakonec její nejznámější rolí.\nO nabídky na další natáčení sice neměla nouzi, ale spíš se věnovala divadlu, v Berlíně na herecké škole předávala své zkušenosti nové generaci a především se snažila zabezpečit klidné zázemí svému manželovi.\nKarin Lesch svou kariéru uzavřela, ať už dobrovolně nebo spíš na přání svého muže, který podle některých spekulací příliš nechtěl, aby hrála na prahu čtyřicítky. Novináři ji často žádali o rozhovor, chtěli vědět, zda snad zpětně nelituje, že neztvárnila víc zajímavých postav, ale ona je s díky odmítala s tím, že všechno, co mohla, už dávno řekla… Nic na tom nezměnila ani smrt jejího manžela.\nTeprve v roce 2013 v listu Tagblatt der Stadt Zurüch pohovořila o tom, jak je ráda, že mohla být součástí slavné pohádky, na níž se jí líbí humor i to, že v divácích probouzí lásku ke zvířatům.\n1935 - Narodila se v Curychu.\n1953 - První role v televizním filmu.\n1973 - Premiéra Tří oříšků pro Popelku.\n2009 - Umírá její manžel Hans Dieter Mäde.\nCelebrity - 02. 04. 2020\nHerec Marlon Brando (†80) patří právem k nejvýraznějším osobnostem 20. století. 3. dubna 1924 se v Omaze narodil jedinečný herec, aktivista a…


Jak určit pořadí dětí pro slevy na dani? | luciekrausova.cz\nČlánek je z roku 2016, ale pořád platí, mírně aktualizovaný.\nMáte-li více dětí, pravděpodobně jste si při vyplňování daňového přiznání položili otázku – které dítě mám napsat jako první a které jako druhé? Protože se v tom často chybuje (a protože finanční úřady chybně vyplněná přiznání vracejí k přepracování), ukážeme si správný postup na příkladech.\nJaká je výše slevy na dítě?\nČástka slevy na dítě se liší podle počtu dětí v rodině, pro rok 2017 platily tyto částky:\ndítě – roční částka 13.404 Kč, měsíční částka 1.117 Kč,\ndítě – roční částka 19.404 Kč, měsíční částka 1.617 Kč,\na další dítě – roční částka 24.204 Kč, měsíční částka 2.017 Kč.\nTyto částky jsou pro nás důležité právě teď – v daňovém přiznání za rok 2017. Od ledna 2018 je zvýšená sleva na první dítě na 15.204 Kč ročně.\nJak správně určit pořadí dětí?\nZákon o dani z příjmu nespecifikuje, jakým způsobem se má stanovovat pořadí dětí kvůli uplatnění slevy při zdaňování našich výdělků. Mluví o tom neurčitě a není z něj zřejmé, jak se má při posuzování pořadí dětí postupovat. Když potom máte více dětí a jejich počty se během roku mění, není jasné, jak máme při počítání daňového zvýhodnění postupovat.\nŘešila jsem toto téma už v roce 2016, když byla různě vysoká daňová sleva na děti novinkou. Protože se okolo toho namnožily dotazy a konkrétní zkušenosti z finančních úřadů se lišily, obrátila jsem se na Generální finanční ředitelství s žádostí o vydání stanoviska.\nZde máte výňatek ze stanoviska, které jsem dostala (můžete si jej rozkliknout):\nZe stanoviska vyplývá, že při uplatňování slevy na dítě musíme sesypat všechny vyživované děti na jednu hromádku a rozepsat na ně slevu. Pěkně popořadě, od slevy na první dítě, po slevu na druhé, třetí a další. Pokud se nám během roku počet vyživovaných dětí mění, musíme toto porovnat za každý měsíc zvlášť.\nDaňové zvýhodnění ve výši na druhé dítě můžete uplatnit jen v těch měsících, kde máte zároveň dvě vyživované děti. Nemůžete mít slevu na druhé dítě v měsíci, kde máte jen jedno dítě…\nMáme dvě děti. První je tříleté, druhé se narodilo v průběhu roku. Jaké jim máme dát pořadí a jaké bude daňové zvýhodnění?\nMáme více variant, jaké dát dětem pořadí. Vždy ale musíme nejprve vyplnit sloupec 3 tak, aby byl v řádku „Celkem“ součet 12 měsíců. Potom teprve můžeme psát děti a měsíce do dalších sloupečků.\nPříklad – Varianta 1 (částky daňového zvýhodnění jsou z roku 2015)\nPříklad – Varianta 2 (částky daňového zvýhodnění jsou z roku 2015)\nVymyslet můžeme několik dalších variant, kdy budeme rozdělovat daňová zvýhodnění na první a druhé dítě mezi naše dvě děti. Jen vždy musíme mít ve sloupci 3 dole dvanáctku a ve sloupci 4 dole sedmičku.\nJak vidíte, daňové zvýhodnění bude ve všech variantách stejné.\nPozor, příklad je částkami platný pro rok 2015. V současné době již jsou částky daňového zvýhodnění na děti vyšší, princip výpočtu ale zůstává stejný.\nSetkali jste se s tím také? Nebo řešíte ohledně daňového zvýhodnění jiný problém? Napište do komentářů.\nTagy: Pro podnikatele


Král - kněz Karel IV.\n01 kaple P. Marie\n02 kaple P. Marie\n01 kaple sv. Kříže\n02 kaple sv. Kříže\nNení pochyb o tom, že doba vlády Lucemburků je jednou z nejpozoruhodnějších epoch v našich duchovních dějinách. Především císař Karel IV. zanechal v tomto ohledu jedinečný odkaz poutající dodnes pozornost četných badatelů. Osobnost tohoto mimořádného panovníka vtiskla druhé polovině 14. století punc kulturního rozkvětu. Karel IV. pozoruhodným způsobem uvádí do českého prostředí univerzalistické prvky, které spojují myšlení západní Evropy s Východem. Císař se inspiroval nejen na francouzském královském dvoře, ale podněty hledal i v prostředí italo-byzantského kulturního okruhu. Výsledkem této pozoruhodné syntézy ve specifickém českém prostředí je pak mimo jiné i tzv. krásný sloh v gotickém umění. V něm jsou spatřovány první záblesky renesance v našich zemích.\nJedním z nejpozoruhodnějších problémů tohoto období je vztah Karla IV. ke kultu světců, s nimi spojených svatých ostatků a relikvií. Ve starší literatuře se hovoří o Karlově "sběratelské vášni" pro vzácné ostatky svatých mučedníků. Tímto způsobem interpretoval zájem Karla IV. o svaté ostatky historik umění Vojtěch Birnbaum. Vedle politických a náboženských pohnutek vidí Birnbaum jako významný motiv i Karlovu zálibu v drahocenných předmětech a umělecky hodnotných relikviářích. Karlovu "sběratelskou vášeň" pak dává do souvislosti s "kabinety kuriozit" italských humanistů (1). Rovněž historik Josef Šusta hovoří o Karlově "osobní sběratelské vášni" pro svaté ostatky (2).\nI historik Jiří Spěváček se ve své obsáhlé monografii snaží vysvětlit Karlův zájem o posílení kultu světců a o svaté ostatky. Hlavním důvodem jejich "hromadného sbírání" měl být finanční zisk z poutí, které se k těmto relikviím konaly. Další motiv byl ideologický - byla jím snaha o posvěcení císařského majestátu, které mělo vést k upevnění panovníkovy politické pozice. Císařovu úctu k českým světcům je pak možno vidět v souvislosti s jeho úsilím o ztotožnění vládnoucí dynastie s tradicí českých zemí. Sbírání ostatků mělo tedy mít i politické důvody (3).\nS podobným názorem vystoupil také historik umění Karel Stejskal. Karel IV. "při pořizování relikviářů vyvinul aktivitu, která nemá v dějinách obdoby" (4). Cílem této mimořádné snahy byl "finanční efekt" plynoucí z veřejného vystavování relikvií a rovněž šíření "slávy panovnické moci". "Ke zvýšení své panovnické moci byl však Karel ochoten upevňovat kulty nejen křesťanských, nýbrž i pohanských relikvií ...", konkrétně lýčených střevíců Přemysla Oráče, které byly uloženy na Vyšehradě (5). Karlova sbírka, která neobsahovala jen relikvie, ale celou řadu z našeho hlediska velmi kuriózních předmětů (přírodních kuriozit, jako např. "kostru draka"), je podle Stejskala předchůdkyní renesančních kunstkomor (6). Přesto Stejskal přiznává, že byl Karel IV. sběratelem "jiného typu" než Václav IV. nebo Rudolf II., neboť "část svých sběratelských akvizic postupně předal do opatrování různým církevním institucím ..." (7).\nJaroslav V. Polc ve své studii o Karlově shromažďování svatých ostatků klade důraz především na panovníkovu osobní zbožnost. Jako věřící křesťan byl Karel přesvědčen, že znovuspojení ostatků s duší je jen otázkou času. "Proto ho i pouhý pohled uváděl v živé spojení s těmi, jimž náležely, jako by jim samým hleděl tváří v tvář." (8) Rovněž vyvrací některé mylné názory, např. že Karel za ostatky draze platil (byly mu darovány dobrovolně), nebo že nekriticky věřil v jejich pravost.\nKarlova úcta k relikviím a ostatkům byla nepochybně velká. Dokazují to dobové soupisy vzácných předmětů uložených ve svatovítském chrámovém pokladu v Praze a rovněž soupisy karlštejnského pokladu (9). Soubor ostaků, které Karel IV. ukládal do vzácných relikviářů, je skutečně mimořádný.\nMezi světci se těšili zvláštní úctě nejen v době Karla IV. tzv. čeští zemští patroni. Patří k nim zejména světci Vít, Vojtěch, Václav, Zikmund, Ludmila, Prokop a dále svatí Cyril, Metoděj, Anežka, Jeroným a také sv. Pět bratří. Kromě nich patřila zvláštní císařova úcta i svatým Mikulášovi, Kateřině a Palmácovi, dále vladařům Konstantinovi Velikému, Karlu Velikému a sv. Ludvíkovi.\nČasto se jedná o světce, jejichž jména byla spojována s vítězstvím, s triumfem či vladařským majestátem. Například jméno svatého Václava vykládá Karlův kronikář Jan Marignola jako vincens laudem - "vítěz nad chválou" (10). Sv. Václav byl světcem, kterého Karel ctil jako svého přemyslovského předka a zároveň jako hlavního ochránce Českého státu.\nKult svatého Víta zavedl v Čechách sám kníže Václav, když dostal od císaře Jindřicha Vítovo rámě (11). Proto je hlavní pražský chrám zasvěcen sv. Vítu a proto má tento světec výsadní postavení mezi českými patrony. Dokládá to mimo jiné i ústřední místo, které sv. Vít zaujímá mezi císařem Karlem a jeho synem Václavem v sousoší umístěném na staroměstské mostecké věži (12). Na deskovém obraze z Theodorikovy dílny z kaple sv. Kříže má sv. Vít královský hermelín, přestože nepocházel z panovnického rodu. V rukou drží palmu a žezlo, které tvoří tvar písmene V. Na votivní desce Jana Očka z Vlašimi, kde jsou kromě Madony, Václava, Karla a Jana Očka i hlavní zemští patroni včetně sv. Víta, tvoří hlavy zobrazených osob v horní půli obrazu tvar W, v dolní půli pak V (13). Původní rámě sv. Víta rozmnožil Karel o další světcovy ostatky. V listině arcibiskupu Arnoštovi z 22. ledna 1355 ozamuje Karel zisk ostatků sv. Víta z kláštera Santa Maria v Pavii (14). Po Vítových ostatcích pátral císař neúspěšně rovněž v Sieně (15). V roce 1375 zaslal císaři korveyský opat Bodo další ostatky sv. Víta (16).\nJméno svatého Zikmunda (Sigismund - Sieges mund) lze pak přeložit jako Vítězslav, tj. "slavný vítěz" (17). Císař mu vděčil za zázračné uzdravení z nemoci v polovině června roku 1371 (18). Ostatky sv. Zikmunda spolu s jinými zaslal císaři opat Jan z kláštera sv. Mořice v roce 1365 (19).\nJméno svatého Mikuláše (Nicolaus) pak Karel a jeho současníci zcela jistě chápali jako analogii ke jménu Václav - obsahuje řecký výraz pro vítěze, nicos, a latinské laus, chvála. Ke svatému Mikuláši se váže příhoda z roku 1353, jejíž popis nám zanechal Jan Marignola a ve stručnější podobě Beneš Krabice z Weitmile. Marignola vypráví, že Karel chtěl vlastnoručně uříznout ostatek prstu tohoto světce, aby jej umístil do zdobeného relikviáře. Ve chvíli, kdy císař prst nařízl, objevila se čerstvá krev. Císař byl zachvácen zbožným strachem, zanechal uříznutý prst na místě a vzdálil se. Vrátil se později v doprovodu arcibiskupa Arnošta. Když přiložili uříznutý prst zpět na světcovu ruku, prst zázračně opět přirostl (20). Císař nechal pak vymalovat tuto příhodu ve své ložnici, nebo v přilehlé oratoři na Karlštejně. Tyto malby se však nedochovaly.\nSvaté Kateřině vděčil Karel podle vlastního životopisu za vítězství nad Milánskými na den svaté Kateřiny roku 1332.\nSvatého Palmáce - trevírského mučedníka a patrona - najdeme v kapli sv. Kříže na triptychu Tomáše z Modeny v sousedství Madony a sv. Václava. Rovněž je mu zasvěcen kostelík při vjezdu do karlštejnského údolí. Ostatky sv. Palmáce získal Karel IV. roku 1356 v Trevíru (21), kde Karlův strýc Balduin zastával úřad arcibiskupa. Světcovo jméno odkazuje na palmu mučedníků - vítězů nad smrtí. Vztahuje se také k triumfálnímu Kristovu vjezdu do Jeruzaléma, kdy lidé vítali Spasitele palmovými ratolestmi. V německy hovořících zemích je dodnes neděle před Velkým pátkem označována jako Palmsonntag. Svatý Palmác byl rovněž patronem Lombardie - lombardským králem byl Karel korunován v Miláně 6. ledna 1355. Sv. Palmác pak mohl mít v Karlově pojetí pro lucemburskou dynastii podobný význam, jaký měl sv. Václav pro dynastii přemyslovskou. Tomu by nasvědčovalo i čestné místo, které sv. Palmác zaujímá na již zmiňovaném triptychu.\nRoku 1354 získal Karel v klášteře San Vittore u Feltre hlavu sv. Viktora (latinské victor značí "vítěz") a rovněž ruku sv. Corony (corona = "koruna") (22).\nKromě ostatků svatých shromažďoval Karel IV. i relikvie upomínající na život a utrpení Ježíše Krista. V pokladu svatovítského chrámu se nachází celá řada pašijových ostatků, které Karel IV. daroval chrámu. Část těchto ostatků původně patřila ke karlštejnskému souboru (23). Najdeme zde například konvicový relikviář obsahující část ubrusu ze stolu Poslední večeře. V inventáři z roku 1354 je jako dárce relikvie uveden král Karel IV. (24). Dále je zde skříňka s nápisem DE SVDARIO DNI ALLATVM P KAROLVM MAGNVM. Tento útržek látky, která posloužila Kristu k otření potu, získal Karel roku 1354 v mohučském klášteře sv. Albana (25). Ve dvou rámečcích ze 14. století najdeme kus látky z roušky, v níž byl Kristus ukřižován a další útržek látky, kterou byl setřen Kristův pot. Podle inventáře z roku 1368 jde o dary papežů Urbana V. a Innocence VI. Karlovi IV. (26). Další gotická schránka obsahuje útržek roucha Páně "v Treviru chovaného", který Karel IV. získal v roce 1354 "v benediktinském klášteře kemptenském" (27).\nNejdůležitější součást souboru relikvií však bezpochyby tvoří relikviářové kříže (staurotéky) - zlatý kříž s kamejemi označovaný jako velký zemský korunovační kříž království českého a dvojitý pektorální kříž, které obsahují partikule sv. Kříže (28).\nTzv. velký zemský korunovační kříž království českého je zdoben kamejemi, které zobrazují žehnajícího Krista, Kristovo ukřižování a archanděla Michaela s mečem. Jedna z kamejí, pocházející pravděpodobně ze 4. století, zpodobňuje v profilu hlavu vladaře, snad Konstantina Velikého, Dionysa nebo Alexandra Velikého (29). Další antická kamej zpodobňuje ženskou hlavu (patrně bohyně Hery). Hlava je zdobena svatozáří přidělanou nejspíše až ve středověku a na kameji jsou vyryta gotická písmena S a EA (snad S. Helena). Pod touto kamejí se nachází další čtvercová středověká kamej, která znázorňuje dvě korunované postavy stojící vedle sebe. Postavy drží každá jednou rukou hůl umístěnou uprostřed. Kříž skrývá ostatky Kristova utrpení - část hřebu, část houby, z níž pil Kristus na kříži, dále dva trny z trnové koruny, část provazu, kterým byl Kristus spoután a také ostatky sv. Jana Křtitele a sv. Anny. Nejvzácnější relikvií jsou však dvě části sv. Kříže umístěné uprostřed relikviáře v křížovém rámci. Kříž se definitivně stal součástí svatovítského pokladu roku 1645, kdy byl spolu s dalšími vzácnostmi přenesen z Karlštejna (30).\nLze se domnívat, že ostatek sv. Kříže z velkého zlatého kříže je týž, který Karel získal v Trevíru po smrti svého strýce Balduina v roce 1354 (31). V listině pražské kapitule ze 17. února téhož roku informuje Karel o své cestě do Trevíru a především o relikviích, které zde získal. V dopise Karel jmenuje část roucha Panny Marie, trochu manny, část hole sv. Petra, kterou sám odřízl, část obuvi sv. Ondřeje, pečetní prsten svého děda císaře Jindřicha a další relikvie. Na prvním místě však uvádí "třetí část" (tertiam partem) dřeva sv. Kříže, kterou tajně odřízl vlastní rukou ("...quod manu nostra propria praecidimus..."). Karel dále uvádí, že dřevo sv. Kříže spolu s pláštěm Panny Marie a mannou přinesla do Trevíru sama sv. Helena, matka císaře Konstantina Velikého, která z tohoto města pocházela. Karel píše, že nebýt svízelného postavení nově zvolené trevírské kapituly, ostatky by patrně nezískal. Prosí také členy pražské kapituly, aby do příjezdu poslů s trevírskými ostatky do Prahy drželi vše v tajnosti - obává se reakce obyvatel Trevíru, kteří se zatím nesmí dozvědět, že část jejich ostatků byla odvezena (32).\nDruhý kříž - dvojitý pektorální - je vsazen do barokního stojanového pouzdra ze zlaceného stříbra, rovněž ve tvaru dvojitého kříže. Vlastní gotický relikviář nese majuskulní nápis následujícího znění: "DE LIGNO SANCTAE CRVCIS APPORTATVM DE ECCLESIA CONSTANTINOPOLITANA QVOD BEATA HELENA IBIDEM DIMISERAT". Ostatek sv. Kříže je tedy totožný s tím, který sv. Helena uložila podle legendy v Konstantinopoli. Do barokního stojanu je vložen pergamen, na němž se cituje Karlův dopis z Norimberka datovaný 23. září 1354. Vyplývá z něj, že relikvii sv. Kříže získal darem v klášteře "Parys" v Alsasku a jmenovaný ostatek věnuje svatovítskému chrámu (33). To odpovídá obsahu jedné z listin uložených v archivu svatovítské kapituly. Uvádí se v ní, že opat Jan a konvent kláštera v Pairis věnují Karlovi IV. část dřeva sv. Kříže (34).\nVidíme, že oba ostatky sv. Kříže mají zřejmě souvislost se sv. Helenou a jejím synem, císařem Konstantinem Velikým. Pověst Nalezení sv. Kříže je obsažena ve středověké sbírce Legenda aurea napsané patrně koncem 50. let 13. století dominikánem a pozdějším janovským arcibiskupem Jakubem z Varaga (řečeným de Voragine). Podle této legendy nalezla sv. Kříž právě sv. Helena. Část kříže prý odvezla synovi do Konstantinopole a část ponechala v Jeruzalémě (35). V římském kostele Santa Croce in Gerusalemme, který založila sama sv. Helena na místě svého paláce, je dodnes chován ostatek sv. Kříže uložený zde touto světicí. Zlatá legenda byla v českém prostředí druhé poloviny 14. století dobře známa. Dokládají to dochované dobové exempláře z českých a moravských knihoven (36). Zdá se tedy pravděpodobné, že Karel IV. se snažil získat části sv. Kříže rozmístěné v římské říši sv. Helenou. Podařilo se mu získat jak konstantinopolský, tak trevírský ostatek a možná i ostatek jeruzalémský, jak uvidíme dále.\nDalší z pozůstatků Kristova kříže patřil k říšskému korunovačnímu pokladu. Tento poklad vydal Karlovi Ludvík Braniborský v roce 1350 (37). V listině dané Ludvíkem v Mnichově 12. března téhož roku se jako první uvádí zlatý říšský kříž obsahující kopí a hřeb Páně, část sv. Kříže, zub sv. Jana Křtitele a část ramene sv. Anny. Dále se uvádí dva meče, z nichž jeden patřil údajně Karlovi Velikému a druhý sv. Mauritiovi, zlatá koruna Karla Velikého a další památky (38). Jak patrno, pašijovým relikviím je mezi ostatními částmi říšského pokladu přikládán největší význam.\nKronikář Beneš Krabice z Weitmile popisuje, jak byly říšské svátostiny přivezeny s velkou slávou do svatovítského chrámu. Na Karlovu žádost papež povolil zvláštní den (vždy první pátek v povelikonočním období po neděli zvané Průvodní), kdy byly říšské relikvie veřejně ukazovány. Papež také udělil všem účastníkům tohoto ukazování velké odpustky a sám Karel (!) spolu s teology vypracovali pro toto ukazování zvláštní obřad. Zájem o slavnost byl prý obrovský, a proto byl na Novém Městě, kde se relikvie ukazovaly, zaveden při této příležitosti druhý výroční trh (39). O svátku relikvií se Beneš Krabice zmiňuje i k roku 1369. Na velkém náměstí na Novém městě (tj. na dnešním Karlově náměstí) se tehdy shromáždilo dosud nevídané množství lidí z cizích zemí (40).\nV archivu pražské kapituly se dochovaly tři texty, které uvádějí relikvie představované během slavnosti (41). Z textu vyplývá, že ukazování bylo rozděleno do čtyř částí - zřejmě tedy neexistoval nějaký "kratší a delší způsob ukazování", jak uvádí starší literatura (42). V první části byly ukazovány ostatky světců - Vojtěcha, Zikmunda, Marka Evangelisty a dalších. Druhá část uváděla svátostiny pojící se k Panně Marii (šlojíř), dále část ze stolu Páně, potní roušku Páně, hřeb a dřevo ze sv. Kříže. Během třetí části ukazování se vedle jiných předváděl i velký kříž obsahující tři části sv. Kříže, "z nichž jednu daroval král francouzský, druhou král řecký a třetí bývala svatého Jindřicha císaře" (43). Konečně ve čtvrté části se ukazovaly vlastní říšské relikvie, na posledním místě dřevo sv. Kříže a kopí s hřebem.\nPopis relikvií sv. Kříže ve velkém kříži ze třetího ukazování odpovídá jednomu z možných výkladů tzv. ostatkových scén z kostela Panny Marie na Karlštejně (44). Na první nástěnné malbě přijímá Karel dřevo sv. Kříže spolu s trny z koruny Páně od dauphina, budoucího francouzského krále Karla V. Na druhé scéně přijímá blíže nerozeznatelné ostatky od panovníka, kterým podle různých výkladů může být vévoda Loysius Gonzaga, uherský král Ludvík Veliký nebo kyperský král Petr de Lusignan - tedy "král řecký" a zároveň jeruzalémský. Konečně na třetí scéně vidíme Karla, jak ukládá ostatek sv. Kříže do velkého zlatého relikviářového kříže. Ten je však naprosto odlišný od tzv. velkého zemského korunovačního kříže, o němž byla řeč výše. Pokud popis relikviářového kříže a v něm uložených relikvií sv. Kříže ze třetí části ukazování odpovídá skutečnosti, lze vyslovit hypotézu, že onou druhou částí sv. Kříže, kterou daroval "král řecký", byl ostatek zanechaný podle legendy sv. Helenou v Jeruzalémě (45).\nKlíč k řešení problému vztahu Karla IV. k ostatkům světců a k ostatkům sv. Kříže lze najít v řečech, které nad panovníkovou rakví pronesli arcibiskup Jan Očko z Vlašimi a Mistr Vojtěch Raňkův z Ježova. Jan Očko z Vlašimi mimo jiné pravil: "Tertio ipse fuit in omnibus sanctis negociis diligens inquisitor: ubicunque enim sciebat sanctuaria et corpora sanctorum, acquirebat et toto corde diligebat ea, sicut alter Constantinus. Nam eciam sicut alter Constantinus papam per Romam duxit, videlicet papam Urbanum V, et patrimonium ecclesie Romane confirmavit" (46). Stejný termín - tedy alter Constantinus, tj. druhý Konstantin - pak užil ve svém proslovu i Mistr Vojtěch Raňkův z Ježova: "Hic eciam dominus caesar, noster velut alter Constantinus christianissimus imperator ..." (47). Z řeči Jana Očka navíc vyplývá, že císař je jako "druhý Konstantin" označen právě pro svůj neutuchající zájem o shromažďování svatých ostatků (48).\nOstatně nebyl s císařem Konstantinem srovnáván pouze Karel IV. V závěru Marignolovy kroniky je k němu přirovnáván i český král Vratislav (49). Tyto myšlenky nalezneme i ve dvorském okruhu Karla Velikého, který byl rovněž označován jako "nový Konstantin" (50).\nVýše jsme viděli, že to byla právě matka císaře Konstantina sv. Helena, která nalezla sv. Kříž. Konstantin povolil milánským ediktem v říši křesťanství. Na smrtelném loži se jako první římský panovník dal pokřtít a rovněž byl prvním imperátorem, který přijal kříž jako vítězonosný symbol. Již zmiňovaná Zlatá legenda vypravuje, jak se císaři před bitvou na Milvijském mostě zjevil ve snu symbol ve tvaru kříže s poselstvím in hoc signo vinces - v tomto znamení zvítězíš. Byl to tzv. chrismon, znamení tvořené kombinací řeckých písmen chí a ró (XP), kterými začíná slovo Christos (tj. pomazaný). Konstantin tedy použil ornament XP jako tzv. labarum, císařský vítězonosný symbol nošený před vojskem. V bitvě pak svého konkurenta Maxentia skutečně porazil (51).\nOrnament XP se dodnes hojně používá v křesťanské ikonografii. Jeho původ je však velmi starobylý - používal se jako zkratka řeckého slova chréstos (příznivý) a věřilo se, že přináší štěstí. Chrismon XP má však i poněkud komplikovanější význam. Kombinací obou písmen vzniká ornament se šesti paprsky, tvar písmene P představuje Slunce na vrcholu axis mundi - osy světa, čtyři paprsky písmene X symbolizují čtyři světové strany nebo také čtyři základní prvky. Máme tedy před sebou nejen solární symbol, ale i ornament vyjadřující uspořádání kosmu. V křesťanství je oblouček u písmene P vykládán rovněž jako "ucho jehly" či "úzká brána", která vede do království nebeského. Celý ornament jako sluneční symbol upomíná i na titul Sol invictus (neporazitelné Slunce), který náležel pohanským božstvům a později Kristu (52). Je to jeden z mnoha případů, kdy původně pohanský symbol dostává nový, podobný význam, který je v souladu s křesťanským učením. Z pohanského Sol invictus se stává vítězící Kristus Král. Na mozaice v bazilice sv. Petra v Římě, založené císařem Konstantinem, čteme nápis: "Protože pod tebou jako pod Bohem-vůdcem povstal svět triumfálně k novému eónu, věnoval Ti Konstantin, vítěz, tuto aulu" (53). Císař se zde tituluje jako Victor (vítěz) - také tento titul býval dříve vyhrazen pouze pohanským bohům.\nAvšak i světci - mučedníci mají souvislost s císařem Konstantinem. Každý takový světec byl vlastně ověnčen největším možným triumfem - skrze martyrium se stával vítězem nad smrtí, neboť získával věčný život v Kristu. Tato křesťanská úcta k vítězným světcům je založena na napodobivé antitezi řecko-římského kultu vítězonosných bohů (54). Řekové uctívali tzv. nikephoroi theoi (vítězonosné bohy). Z nich je asi nejznámější okřídlená bohyně vítězství Níké, kterou Římané pojmenovali Victoria Augusta. Dalšími římskými vítěznými bohy byli Hercules Victor a Apollo Victor. Křesťanským bohem pak byl Christus Victor a sami křesťané se mučednickou smrtí stávali martyres et victores Christi. Pohanští vládcové titul Victor přijímali pouze zřídka, neboť se obávali hněvu bohů, jimž tento titul náležel. Křesťané však neměli k podobným obavám důvod.\nPrvním římským císařem, který se neobával přijmout titul Victor, byl právě Konstantin (55). Přijetím tohoto titulu chtěl císař demonstrovat svoji snahu o vítězství víry na tomto světě. Byl také prvním panovníkem, který shromažďoval svaté ostatky mučedníků. Získáním ostatku světce - mučedníka na sebe jeho držitel "převáděl" část světcových zásluh a zázračné moci, která mu byla připisována. Obdarování ostatkem mělo samozřejmě i značný náboženskopolitický význam, neboť vlastník celé kostry světce mohl darováním části ostatku zavázat obdarovaného jakýmsi "duchovním vasalstvím". Jako příklad takového daru lze uvést již zmiňované rameno sv. Víta, které Jindřich I. věnoval knížeti Václavovi. Ostatek významného světce měl pojistit smlouvu o přátelství mezi oběma panovníky (56).\nShromažďováním ostatků a jejich pietním ukládáním do zdobených relikviářových schránek panovník legitimizoval svůj nárok na titul Victor, protože se na něj tímto způsobem přenášel triumfální kult Krista a svatých mučedníků.\nProto se lze domnívat, že Karel IV. shromažďováním svatých ostatků a především relikvií sv. Kříže vědomě navazoval na starobylou tradici, na jejímž počátku stojí velký římský vladař Konstantin. I ten však vycházel ze starších zvyklostí - vzorem mu byla, jak jsme poznali, antická tradice úcty k vítězonosným božstvům, znamením a předmětům.\nVidíme tedy, že shromažďování relikvií nelze vykládat pouze jako snahu o posílení panovníkovy politické prestiže spojenou s úsilím vydobýt si výhody, které pramenily z vlastnictví vzácných ostatků.\nCo však vedlo Karla IV. k tomu, že získané relikvie nechal veřejně vystavovat v rušném prostředí trhu na Novém Městě? Kdyby byl při jejich získávání veden pouze onou starobylou vladařskou tradicí, třebas i v kombinaci s hlubokou osobní zbožností, patrně by se omezil na uložení svatých ostatků na nějakém bezpečném a vysoce posvátném místě, jako byl například pevný hrad Karlštejn či pražský chrám sv. Víta. Karlovo počínání tedy nelze uspokojivě vysvětlit pouze výše zmíněnými pohnutkami. Je nutno hledat další aspekty jeho vztahu k relikviím.\nMožným řešením tohoto problému může být císařova snaha zajistit spásu nejen duši své, ale i duším svých poddaných. Již kronika Kosmova hovoří o tom, že kníže Břetislav měl péči o duši svých poddaných (57). Podle dobového názoru byl panovník představitelem "řádu světa", jehož přetrvání symbolicky zaručoval. Král byl hlavou "mystického těla království" (corpus mysticum regni) tvořeného všemi jeho obyvateli. Král a jeho poddaní tak byli mysticky spojeni v jeden celek. To naprosto odpovídá středověkému chápání vztahu mezi jedincem a celou společností - existence individua měla smysl pouze tehdy, když byla součástí širšího společenství, když byla podrobena řádu, který je dán od Boha (58).\nPak by byl Karel IV. pokračovatelem jiné, ještě starobylejší tradice - královská funkce byla vždy prodchnuta duchem posvátnosti a toto posvátno se samozřejmě přenášelo i na osobu panovníka. Král byl vlastně prostředníkem mezi světem a Bohem, kterého v podstatě na zemi zastupoval - jeho funkce byla do určité míry podobná kněžské službě. Tak tomu bylo již v mezopotamských královstvích, kde panovník v sobě slučoval kněžskou a vladařskou funkci. Ve starém Egyptě byl král přímo vtělením boha (59).\nNadpřirozený charakter staroorientálních vládců vyjadřoval zvláštní obřad pomazání posvěceným olejem, kterému se podrobovali při nastolení. Na jedné z tabulek nalezených v Tell-el Amarně čteme dopis jistého syrského vladaře Amenhotepovi IV. Syřan připomíná egyptskému panovníkovi den, kdy "Manahbira, král Egypta, tvůj děd, učinil králem Tankua, mého děda, vyliv olej na jeho hlavu" (60). Židovští panovníci byli "pomazanými Božími" (mašiach), jak praví první kniha Samuelova: "Sám Hospodin tě pomazává za vévodu nad svým dědictvím" (61). Osoba krále byla proto posvátná a nedotknutelná - "Vždyť kdo vztáhne ruku na Hospodinova pomazaného a zůstane bez trestu?" (62) - a jeho vláda zahrnuje celý svět (63). Izraelský panovník byl králem a zároveň knězem po vzoru šálemského krále a Hospodinova kněze Melkisedeka z knihy Genesis, který požehnal Abrahámovi a podal mu chléb a víno (64). U Římanů zaujímal vladař (rex sacrorum - král posvátného) první místo v kněžské hierarchii a i císař zastával současně úřad nejvyššího kněze (pontifex maximus) (65). Podobné pojetí královské hodnosti existovalo i u germánských kmenů - král byl také nejvyšším knězem, nebo se alespoň podílel na obřadech (66). Germánský král byl potomkem bohů, nejčastěji Ódina. Božský původ krále byl též příčinou královského "štěstí" - vládce koná oběti za hojnou sklizeň či úspěch ve válce. V případě, že krále opustila přízeň bohů, tj. jím posvěcené konání nepřineslo očekávaný výsledek, mohl být král sesazen nebo dokonce usmrcen (67).\nCísař Konstantin, ke kterému byl Karel přirovnáván, zasahoval významně do správy křesťanské obce a rovněž do věroučných sporů. Přestože ještě nebyl pokřtěn, z titulu své císařské hodnosti - mandátu přímo od Boha, cítil se být biskupem. Biskupem, jehož hlavní starostí je podle Řehoře I. cura exteriorum et interiorum animarum (péče o blaho těla i duše) svého lidu. Eusebius z Caesareje nazývá císaře Konstantina novým Mojžíšem a Augustem (68). Císař je pak jediným pozemským zástupcem nebeského Krále králů, všemohoucího Boha. Navíc bylo pozdní římské císařství proniknuto pohanskými tradicemi, v nichž byl imperátor, jakožto "dominus et deus" (pán a bůh), objektem tzv. císařského kultu. Roku 382 se císař Gratián jako první zřekl titulu velekněze (pontifex maximus). Přesto byli císařové až do 5. století označováni při určitých oficiálních příležitostech jako kněží. Zdá se však, že středověkým učencům nebyla tato tradice známa a rovněž nelze nijak prokázat kontinuitu tohoto pojetí vladařského majestátu v raně středověkých státech (69).\nJe však možné, že se toto pozdně antické povědomí vladařské posvátnosti uchovalo například mezi řadovými obyvateli říšského území a tím se mohlo, alespoň částečně, podílet na středověké koncepci vladařské moci (70).\nTeorie, která vidí v panovníkovi jediného představitele "moci od Boha", je však s pokračující mocenskou emancipací církve nahrazována naukou "o dvou mečích", které symbolizují rovnovážné rozdělení moci světské a moci duchovní a jež se zakládá na slovech evangelia sv. Lukáše: "dva meče stačí" (71). Nejvyšší představitel katolické církve - papež - je nakonec prohlášen za jediného zástupce Krále králů, jak uvidíme níže.\nPosvátnost barbarských králů, kteří měli spíše charakter kmenových vůdců - náčelníků, zůstává zachováno i po přijetí křesťanství. U křesťanských panovníků proto nalézáme jisté relikty pohanských představ - věřilo se v uzdravující moc dotyku krále a někteří králové dokonce "posvěcovali" svým dotykem novou setbu. Například francouzský král získával pomazáním jisté "magické schopnosti", stával se "králem - divotvůrcem", který byl schopen pouhým dotykem léčit nemocné (72). Aby církev zabránila uctívání královských mohyl, začali být panovníci pohřbíváni v kostelích (73). Křesťanství však vladařskou posvátnost přehodnocuje a dává jí nový smysl. Král se stává pomazaným Páně (Christus Domini), stejně jako dříve bibličtí králové. Obřady královského pomazání, které se objevují poprvé v 7. a 8. století, mají za vzor právě rituály spojené s nastolováním izraelských králů, o nichž se hovoří ve Starém zákoně (74).\nPosvátnost královy osoby se již neodvozuje od božského původu, ale od přijatého svěcení. Pierre z Blois vysvětluje divotvornou moc připisovanou Jindřichovi II. těmito slovy: "sanctus enim et christus Domini est" (75) . "Křesťanský král je Kristův vyslanec uprostřed svého lidu" ... "Skrze královu moudrost se lid stává šťastný, bohatý a vítězný", píše arcibiskup Wulfston (zemřel roku 1023) (76). Ještě na konci 15. století humanista J. Balbo, který po určitou dobu působil i v Čechách, napsal o králi tato slova: "...snad s nebe seslán..." a "Bůh vtělený a tak Bohu podoben jest" (77). Bohuslav Hasištejnský v jednom ze svých děl poznamenává, že: "lid obecně považuje vladaře a krále za posvátné" (78).\nKřesťanští panovníci byli tedy pomazáváni posvátným olejem jako izraelští králové - kněží. Tato biblická inspirace se odráží i v intronizačních obřadech. Například v ceremoniálu pomazání francouzských králů z karlovské doby se říká: "... a ustanoví tě králem skrze pomazání olejem milosti Ducha svatého, tímto olejem jímž On pomazával kněze, krále, proroky a mučedníky" (79). Ve starém anglosaském obřadu jsou tato slova: "Ó Bože ... ty, který jsi skrze pomazání olejem vysvětil kněze Arona, tvého služebníka, a který jsi později užitím stejného balzámu ustavil k vládě nad lidem israelským kněze a krále a proroky ... prosíme tě, Otče Všemohoucí, rač posvětit svým požehnáním skrze tento olej ... zde tohoto tvého otroka ... a dopomož mu ve službě boží horlivě následovat Aronova příkladu" (80).\nCísařské pomazání spolu s korunou poprvé udělil Ludvíkovi Pobožnému papež Štěpán IV. v Remeši roku 816 (81). První korunovační řády byly rovněž velmi podobné biskupskému svěcení (82). Ottonští císaři druhé poloviny 10. století se při obřadu stávali římskými kleriky a nesli též odznaky vyšších duchovních - tím byl kněžský charakter panovníka zvláště zdůrazněn. Brzy se prosazuje názor, že panovník získává svou hodnost pomazáním z rukou biskupa, a proto je světská moc podřízena duchovní moci. Již v roce 868 píše Hincmar z Remeše Karlovi Holému: "Svoji královskou důstojnost jste získal díky pomazání, jež je duchovním činem biskupa, tedy spíše tímto požehnáním, než skrze vaši pozemskou moc" (83). Během bojů o investituru doznal císařský korunovační řád jistých modifikací - obřad měl více zdůraznit odlišnost moci světské a moci duchovní. Přesto byl císař i nadále pojímán jako jáhen a papež mu na hlavu vkládal biskupskou mitru. Císař rovněž papeži ministroval při offertoriu jako subdiakon. Podobným způsobem byly koncipovány i královské korunovační řády a ani středověká scholastika se vzásadě nestavěla proti myšlence, že král je víc než pouhý laik (84).\nNěkteří církevní představitelé se však přesto vždy snažili zdůrazňovat, že královské svěcení nelze významem přirovnávat ke svěcení kněžskému nebo dokonce biskupskému. Spor vznikl například i o to, zda král smí být pomazán na hlavě jako při biskupském svěcení. Podle liturgických předpisů byli kněží pomazáváni jen na rukou, pomazání hlavy příslušelo jen biskupům. Proto měl být král podle závazných liturgických předpisů pomazáván jen na pažích. I proti vůli papeže (mj. Innocence III.) a církevních autorit, které přísně vyžadovaly rituální odlišení královského a biskupského svěcení, byli angličtí i francouzští králové nadále pomazávání i na hlavě, a to nikoli obyčejným olejem, ale křižmem jako biskupové (85).\nZde můžeme na chvíli odbočit a pohlédnout do českého korunovačního řádu (Ordo ad coronandum regem Bohemorum), za jehož autora je považován sám Karel IV. (86). Praví se v něm, že český král má být pomazán nejprve na hlavě znamením kříže a pak na hrudi a pažích (87).\nSám Tomáš Akvinský ve svém díle "O království ke králi kyperskému" píše, že se má král starat i o náboženské záležitosti, neboť "v každé monarchii se od počátku provázely tři věci: uctívání Boha, učená moudrost a světská moc". Bohu - Stvořiteli mají prokazovat úctu všichni lidé, ale králové jsou navíc zavázáni svým vznešeným rodem a původem. Dále musí panovník ctít Boha jako původce své moci, neboť "není moci, leč od Boha". Konečně je král pomazán posvěceným olejem - tímto aktem se potvrzuje spojení Boha a krále. Ten je pak nadán zvláštní boží milostí, která se projevuje skrze "různá znamení, zázraky a divy". Tomáš Akvinský uvádí, že: "pak v řečeném pomazání ... byl představován pravý král a kněz, podle proroka Daniela: Až přijde Svatý všech svatých, skončí vaše pomazání. Pokud tedy nesou králové v tomto pomazání podobu toho, kdo je Král králů a Pán pánů ... kdo je Kristus náš Pán, jsou zavázáni k tomu, aby Ho následovali, jako je svázán obraz se zobrazovaným a stín s tělem: a v tom je obsaženo pravé a dokonalé uctívání Boha" (88).\nZároveň však vrcholný scholastik Akvinský provádí srovnání královské a kněžské vlády. Konstatuje, že vláda v království Kristově není svěřena králům, ale kněžím a především "náměstku Kristovu, římskému biskupovi, jemuž mají být všichni křesťanští králové poddáni jako samotnému Pánu Ježíši Kristu" (89).\nKrálovské pomazání se též dlouho označovalo jako "svátost". Učení o sedmi svátostech je až poměrně pozdní záležitostí 13. století - do té doby byly svátostí všechny úkony, které "převáděly" člověka či věc do kategorie posvátna. Církev nakonec zařadila mezi svátosti jen kněžské pomazání (90). To však nezabránilo některým učencům, aby i nadále nepojímali královské pomazání jako svátost, která činí z pomazaného krále "jiného člověka", podle slov, která prorok Samuel pronesl poté, co pomazal Saula za krále: " ... a změníš se v jiného muže" (mutaberis in virum alienum) (91). Filosof a teolog 13. století Robert Grosseteste mluví v souvislosti s královským pomazáním o "sedminásobném daru Ducha svatého" (92). Krátce řečeno, král se díky pomazání rodí do nového, mystického života. Snad nejpřesnější vyjádření těchto myšlenek podává karmelitán Jan Golein. Ve svém díle pro francouzského krále Karla V. "Traktát o pomazání" vykládá po jednotlivých krocích symbolický význam tohoto obřadu. Moment, kdy je král převlékán do královského hávu, komentuje Golein jako "zproštění světského stavu", které ho "očišťuje od hříchů" podobně jako křest (93).\nPřestože se církevní autority nakonec nepokoušely úplně popřít téměř kněžskou povahu královské funkce (slovo "téměř" je nutno zdůraznit), ani ten nejpyšnější monarcha si nikdy nedovolil sloužit mši a zpřítomnit tak na oltáři Boha proměnou chleba a vína (94).\nVýznam, který Karel přikládal svému královskému a císařskému svěcení, lze vysledovat z dobových dokumentů. Podobně jako izraelský král, cítil se i římský císař Karel být vladařem celého (křesťanského) světa. V listě na Litvu z roku 1358 použil titul monarcha mundi (95). Básník Petrarka gratuluje Karlovi k nastoupení římské korunovační jízdy mimo jiné těmito slovy : "Pro mne již nejsi králem Čech, nýbrž světa, jsi již římským císařem, jsi již skutečným césarem" (96). Kronikář Beneš Krabice píše, že Karel byl v Římě pomazán a korunován za císaře "celého okrsku zemského" (97). V tomto kontextu musíme rovněž chápat nápis Roma caput mundi regit orbis frena rotundi, který se nachází pod štítem s písmeny SPQR v karlštejnském paláci. O Vánocích při bohoslužbě četl Karel, ozdobený císařskými odznaky a s taseným mečem v ruce, pasáž z Evangelia sv. Lukáše " V těch dnech vyšlo nařízení od císaře Augusta, aby se v celé říši provedlo sčítání lidu" (98). I tato epizoda naznačuje, jak Karel vnímal svůj císařský majestát.\nZde můžeme připomenout zvláštní ceremonii, která provázela příchod středověkých panovníků do měst a která zvláštním způsobem vyjadřovala vladařský majestát. Tento obřad byl odvozen z církevních procesí a navazoval i na tradici antického triumfálního příchodu císařů (adventus Augusti). Nejprve byl císař u městské brány uvítán představiteli města a církevními hodnostáři. Pak vjel v průvodu do města, doprovázen zástupci cechů, duchovenstvem s relikviemi a obrazy svatých, konšely a ozbrojenci. Takové slavnostní průvody se odehrávaly i v Praze, kde císař Karel procházel známou "královskou cestou". Při své návštěvě Francie na přelomu let 1377 a 1378 se Karel IV. musel na přání svého hostitele krále Karla V. zříci veškerých císařských atributů. Francouzský král nemohl připustit jakýkoli náznak císařovy nadřazenosti. Při vstupu do Paříže pak dokonce císaři a jeho synu Václavovi záměrně poslal černé koně - na říšském území totiž císař při svém "adventu" používal výhradně koně bílé barvy (99). I z této epizody je zřejmé, že vladařské "adventy" neměly za účel pouze ohromit prosté měšťany. Především byly vyjádřením vladařské moci a jejích kořenů. Upomínaly nejen na antické císařské tradice, ale i na triumfální příchod nebeského krále Ježíše Krista do Jeruzaléma.\nSvé císařské předchůdce označoval Karel jako "divi romanorum imperatores et reges". Slovo "božský", "divus", mohlo být použito ve stejném smyslu jako v antice, spíše však znamená "z Boží milosti" či "Bohem pověřený" (100). Tomu odpovídá i výklad fresky ve výklenku nad menzou v tzv. kapli sv. Kateřiny na Karlštejně. Vidíme zde Karla IV. a Annu Svídnickou, kteří klečí po stranách trůnu na němž sedí Madona s Ježíškem. Scéna byla vykládána jako adorace Matky Boží. Podle dnes obecně přijímaného výkladu zde však Karel IV. skládá slib lenní věrnosti - homagium (101). To je vyjádřeno císařovým gestem - panovník na fresce vkládá sepjaté ruce do rukou Kristových. Tímto způsobem vlastně přijímá císařskou moc přímo od Krále králů (102).\nKontinuitu vladařského majestátu v lucemburském rodě vyjadřoval rodokmen, který nechal Karel vymalovat v karlštejnském paláci. Rodokmen, který původně zahrnoval 60 - 65 postav, se zachoval pouze v kopiích (103). Na prvním místě byl praotec Noe, dále Cham, Kúš, Nimrod, Belus, Ninus, Saturnus, Jupiter, Dardanus, Herictonus, Ilus a Priamus. Rodokmen pak pokračoval přes Merovejce a Karlovce až ke Karlovi IV. Podobnou ideu vyjadřoval i monumentální cyklus asi stodvaceti deskových obrazů, které dal Karel umístit ve velkém sále na Pražském hradě. Obrazy byly zničeny požárem v roce 1541. Vedle Konstantina Velikého, Heraklia, Lva III., Jindřicha I., Karla III. Tlustého a dalších křesťanských panovníků zde byly i obrazy pohanských císařů Oktaviána, Nerona, Diokleciána a Maximiána (104). Skutečnost, že Karel IV. zahrnoval mezi své předky i pohanské vládce a dokonce i pohanská božstva, je možné vysvětlit jen snahou zdůraznit kontinuitu vladařské důstojnosti. Rovněž je podtržena vznešenost Karlova rodu, za niž je panovník povinen prokazovat úctu Bohu, jak praví výše citovaný Tomáš Akvinský.\nZ uvedeného je zřejmé, že Karel si hluboce uvědomoval posvátnost svého panovnického úřadu. Tato posvátnost se však přenášela i na jeho osobu - během římské korunovační jízdy provázela Karla pověst svatého muže (105). V již zmiňovaných pohřebních řečech označil arcibiskup Jan Očko zemřelého císaře přímo za svatého (106). Karlovu svatost pak dokázal sedmi důkazy, na prvním místě jeho královským pomazáním. Arcibiskup cituje žalm 89, verš 21 : "Inveni Dauid servum meum, oleo sancto unxi eum" (107) - Nalezl jsem Davida, služebníka svého, olejem svatým pomazal jsem ho. Druhým důvodem Karlovy svatosti je podle Jana Očka to, že stál v čele Římské říše - do jejího čela může být postaven pouze člověk nadaný svatými ctnostmi a velikostí. Třetím důvodem je císařova úcta ke svatým relikviím a tedy jeho podobnost s Konstantinem Velikým (108). Arcibiskup dále uvádí jako další důkaz panovníkovy prorocké schopnosti a jeho zázračné činy. Za šesté uvádí arcibiskup Karlovu horlivou účast na mších a také to, že své modlitby odříkával sicut unus sacerdos - jako kněz. Posledním důkazem panovníkovy svatosti je, že v sobě zahrnoval všech sedm svátostí, na prvním místě svěcení: "Primo ordinem: ipse enim fuit ordinatus accolitus (sic!) et eciam rex et imperator inunctus" (109). Z řeči Jana Očka se dovídáme, že Karel IV. byl vysvěcen jako akolyta - to je nejvyšší z tzv. nižších svěcení.\nZde je možno připomenout, že Karel IV. osobně sestavoval liturgické předpisy pro nejrůznější obřady. Je autorem korunovačního řádu českých králů a královen (Ordo ad coronandum regem Bohemorum, Ordo ad benedicendum reginam) (110) a rovněž výše zmíněného obřadu pro výroční ukazování ostatků na Novém Městě. V kronice Beneše Krabice čteme také o Karlově hluboké znalosti Bible - když předčítali Písmo u jeho lůžka, měl ve zvyku čtoucího sám zpaměti opravovat. Kronikář hovoří i o obdivu univerzitních mistrů k panovníkovým teologickým vědomostem (111). V této souvislosti můžeme rovněž vidět i Karlovo přízvisko "kněžský (popský) král", které pro tehdy čerstvě zvoleného římského krále použil minorita William Ockham, chráněnec císaře Ludvíka Bavorského. Obsah Occamova nedochovaného spisu, který byl namířen proti povolnosti krále Karla k požadavkům papeže Klimenta VI. a kde Occam použil označení "kněžský král", známe z odpovědi sepsané Karlovým obhájcem Konrádem z Megenbergu. Uvědomíme-li si výše uvedené skutečnosti, nemusí být označení rex clericorum pouhý epiteton constans použitý Occamem v souvislosti s okolnostmi Karlovy volby (tj. král zvolený přispěním představitelů církve) (112).\nKarel IV. tedy ve své osobě slučoval jak kněžské, tak královské a císařské svěcení - byl skutečně vědomým následovníkem biblických králů - kněží. Tento fakt je ovšem nutno vidět v dobové perspektivě, neboť je popřením papežského hesla "Quod potestas temporalis subditur spirituali". To však vůbec neznamená, že by Karel sledoval pouze úzké politické cíle, jako například posílení císařské moci na úkor papežství. To může tvrdit jen ten, kdo se nesnaží pochopit univerzalistické myšlení středověkého vzdělance, jímž Karel IV. nepochybně byl. Rovněž tak nelze tvrdit, že shromažďováním vítězonosných ostatků pokračoval v neosobní, byť starobylé tradici, jak vyvozuje Rudolf Chadraba (113). Naopak je jisté, že Karla vedla i hluboká osobní zbožnost. Zároveň mu však ležel na srdci duchovní prospěch "celého světa". Císař navazuje na tradici panovníků - triumfátorů a zároveň i na odkaz vítězných světců - mučedníků, kteří byli ochránci vladařského majestátu. Ani tehdy ho však neopouští hluboká křesťanská pokora. Jak praví ve svém životopise: "Kdož pak budete kralovat po mě, ozdobeni korunou královskou, pomněte, že i já jsem kraloval před vámi a že jsem obrácen v prach a v hlínu červů" (114)...\n...Samozřejmě nelze Karla IV. idealizovat, není možné v něm vidět pouze "svatého otce vlasti" bez chyb. Mnohé z jeho činů byly vedeny chladným, racionálním politickým kalkulem. Přesto nelze vidět Karla - vypočítavého vládce na jedné straně a na straně druhé Karla - zbožného služebníka Kristova, který se snažil své hříchy odčinit dary církvi a modlitbami. Je jisté, že vše, co kdy udělal, chápal jako službu Bohu. Nepochybně byl hluboce věřícím člověkem s takřka mystickými sklony. Byl přesvědčen o tom, že jeho skutky jsou přímo vedeny světci, členy nebeské hierachie a ochránci vladařského majestátu. Chtěl, aby mu byli doslova fyzicky přítomni. Proto shromažďoval svaté relikvie.\nJeho osobní spása a duchovní prospěch však souvisely se spásou a duchovním prospěchem každého obyvatele jeho říše. Všichni jeho poddaní tvořili corpus mysticum regni, on sám pak byl jeho hlavou. Můžeme se jen domnívat, že na Karlštejně prováděl duchovní cvičení díky nimž vstupoval do komunikace s nebeskými sférami, jejichž vyobrazeními se obklopoval. Na mozaice posledního soudu nad Zlatou branou pražské katedrály císař neprosí Krista za sebe. Prosí zde o spásu celého lidstva, jehož vládcem byl.\nV souladu s atmosférou doby byl zřejmě přesvědčen o blížícím se příchodu Posledního soudu. Zde není od věci připomenout známou příhodu, která se váže k jednomu kázání Jana Milíče z Kroměříže - tento předhusitský myslitel označil ve svém kázání přítomného Karla IV. za antikrista. Myšlenky na příchod antikrista a Soudného dne byly v tomto období zvlášť silné - můžeme dokonce tvrdit, že očekávání posledních dnů světa bylo obecnou posedlostí. Nejen sám císař, ale i prostí obyvatelé Českého království očekávali příchod Apokalypsy. Zjevení sv. Jana a výklady k tomuto dílu patřily ve středověku k nejhojněji opisovaným a nejčtenějším knihám, motivy z Apokalypsy jsou častým námětem uměleckých děl tohoto období. Chiliastické zanícení bylo pak jednou z bezprostředních příčin husitského hnutí. Tato "doba vymknutá z kloubů" mocně zatřásla samými základy středověkého světa.


Seboroická dermatitida na ošetření obličeje\nV neposlední řadě mezi chronických kožních chorob různého původu zabírají dermatitidu a druhy, a jeden z nejvíce nepříjemné z nich má seboroická dermatitida na obličeji.\nTakové nemoci náchylný lidi všech věkových kategorií, ale nejvíce často se objeví v pubertě. V tomto období hormonálních změn těla, a tak může být zvýšená sekrece mazových žláz.\nSeboroická dermatitida na obličeji je chronické onemocnění, je charakterizována tím, odlupování a zarudnutí obličeje, nepohodlí a svědění, někdy s pokročilými formami onemocnění na kůži tvoří váhy. Celkový stav seborrhoické dermatitidy se neprojeví, ale způsobuje psychické a fyzické nepohodlí. Znát Příznaky, znaky a příčiny a faktory, které spustily vzhled tohoto typu dermatitidy může sledovat průběh onemocnění.\nSeboroická dermatitida na léčbu obličeje by měl začít s instalací důvody jeho vzniku. Vzhledem k tomu, že nemoc se může vyvinout proti dalším chorobám bez účinné léčby z nich, zbavit mastná nemožné.\nNa kůži každý člověk má určitou mikroflóry, a jeden a část je houby Malassezia furfur, se nacházejí na kůži 90% populace naší planety. Pro vývoj a růst hub esenciální mastné kyseliny, stejně jako jejich zdroje s využitím přidělených houby mazové žlázy tajemství.\nTělo ztratí kontrolu nad růstu hub pod vlivem různých faktorů. Houby Malassezia furfur rozkládají mazu v průběhu jejich života na volných mastných kyselin, které spouštějí zánět kůže v oblastech koncentrace.\nFaktory, které vyplývat hyperaktivace patogenní kůže:\nJak zacházet seboroická dermatitida?\nV současné době nejsou k dispozici žádné léky, které normalizuje mazové žlázy, jako seboroická dermatitida na ošetření obličeje založen na odstranění příznaků a jeho příčiny.\nChcete-li odstranit Seboroická dermatitida na obličeji potravin budete potřebovat najít vyvážený, protože pokud se nebudete řídit určitou dietu, požadovaného výsledku nelze dosáhnout. Strava by měla být s omezením sacharidů, sůl, surový tuk, potraviny s vysokým obsahem cholesterolu, ostrý, a nic sníží spotřebu kávy, čokolády, alkoholu. Lékaři doporučují vegetariánskou stravu se spoustou zeleniny ve stravě, salátů a zeleniny.\nTaké je potřeba, aby plně navázat trávicí systém přerůstání lék a prevence stagnace žluči pomoci snížit zhoršení tohoto typu dermatitidy. Je třeba poznamenat, že léčba seboroické dermatitidy závisí na normalizaci střevní mikroflóry.\nDrogová léčba seboroická dermatitida na obličej:\nPoužití antimykotik, krém a šampon 2% Ketokonazol šampon vspenivayut a aplikován na obličej během mytí\nVelmi účinná léčba kortikosteroidy, při použití externě rychle odstraní svědění a zarudnutí kůže. Při aplikaci na kůži dvakrát denně hydrokortizon acetát smetany 2,5% nebo 1%;\nmasti a šampony, které obsahují následující součásti: sulfidu selenu Tsiklopiroks, kyselina salicylová, dehet, zinek piritionin\nSuché obličeje seboroická dermatitida léčba je založena na postiženou kůži obrušování vodných roztoků kyseliny chlorovodíkové, octové, boritá, kyselina citrónová, kyselina salicylová, nebo hydrogenuhličitan sodný. Kolochenymy váží se sírou a yhtyolom také mazání kůži pro léčbu této nemoci. Exfoliační předepsané léky po akutních příznaků, tyto léky podporu oddělení komedonů. Velmi užitečné krémy s bylinnou a vitaminů A a E v suchém seborrhoické dermatitidy.\nNezávisle začít léčbu drogové závislosti není nutné, je nejlepší poradit se s lékařem.


Reviews » Garcinia Cambogia Pure » Koupit Garcinia Cambogia V Hlavní město Praha Česká\nJe nepochybné, v mé mysli, že nejpopulárnější hubnutí nástroj v Hlavní město Praha Česká dnes je Garcinia Cambogia. Už je v pohledu veřejnosti na rok nebo tak nějak. Loni na podzim Dr. Oz prezentovány jako jeden z nejnovější revoluční nálezy v oblasti hubnutí.\nOd té doby začala garcinia je cesta ke slávě. Po roce svět zbláznil a teď to vidíte všude. Všichni v Hlavní město Praha Česká o tom mluví. Celebrity přiznal, že používá k posílení jejich úsilí hubnutí.\nKoupit online Garcinia Cambogia v Hlavní město Praha Česká\nNejlepší Garcinia Cambogia Extract prášek v Hlavní město Praha Česká\nStručná odpověď je ne. Vzhledem k jeho popularitě oportunista nečestné lidi v Hlavní město Praha Česká se snaží vydělat na nic netušící veřejnosti. Došlo k mnoha dodavatelů vypnout, protože prodávají falešné garcinia produkty.\nKromě toho plniva a pojiva mohou mít vážné vedlejší účinky. Co potřebujete vědět je, že během klinických hodnocení lékaři používají čistě Garcinia Cambogia a dobrovolníci se podařilo zhubnout bez jakékoliv vedlejší účinky vůbec. To je, proč je důležité mít pouze čistý a kvalitní výrobky v Hlavní město Praha Česká.\nVzhledem k tomu, že nejprve doporučil léčbu na podzim loňského roku, léčba se zvýšil z neznáma příbuzného stala jedním z nejžhavějších komodit na dietě a cvičení trh Hlavní město Praha Česká.\nKde koupit Garcinia Cambogia extrakt v Hlavní město Praha Česká?


Na horách se lyžuje. Technický sníh je jistota - Tiscali.cz\nNa horách se lyžuje. Technický sníh je jistota\n27. 12. 2012 18:53 - Na lyžích autor: Danica Klein\nVětšina lyžařských areálů na českých horách je i přes teplé počasí v provozu. Sjezdovky oblevu přestály, vlekařům vydatně pomáhá technický sníh. Lidé, kteří na lyže i v teplejším počasí vyrazí, se mohou těšit na kratší fronty u turniketů, než bývá obvyklé. Hlavní nápor lyžařů vlekaři očekávají až o víkendu.\nVleky jezdí navzdory oblevě\nDobré lyžařské podmínky hlásí Zlínský kraj, horší je to v Beskydech, kde je v provozu jen několik středisek. Vleky fungují především v údolích, kde mají k dispozici sněžná děla. Slušně se dá lyžovat například v Bílé nebo Mostech u Jablunkova. V provozu je i většina středočeských areálů, návštěvnost je ale slabá.\nTagy: sníh lyžování zima\nFrostpunk zdarma rozdává DLC The Fall of Winterhome


-Standard německý ovčák\nZAŘAZENÍ PODLE F.C.I.: Skupina 1 ovčáčtí a honáčtí psi, sekce 1, ovčáci bez zkoušky\nDŮLEŽITÉ POMĚRY: kohoutková výška se rovná délce těla, pes je tedy kvadratický,\nhrudník dosahuje úrovně loktů, tlama je výrazněji kratší než polovina délky hlavy.\nPOVAHA A TEMPERAMENT: výborný malý hlídací pes, výjimečný „alarm“, překypující vitalitou, rezervovaný k cizím lidem. Aktivní a pracovitý, čilý, neúnavný, vždy zaujatý okolním děním, má sklon chňapat, pokud se někdo přiblíží objektům, svěřeným mu k hlídání. Velmi jemný k dětem, vždy zvědavý, co se děje za zavřenými dveřmi či jinou překážkou, což vyjadřuje vysoko posazeným štěkotem, zježenou hřívou a srstí na krku. Je to všetečný pes, který rád loví krysy, krtky a jiné škůdce.\nČelisti a Zuby: zdravé, dobře vsazené zuby. Nůžkový skus. Klešťový skus je tolerován. Úplný chrup podle zubního vzorce. Chybějící jeden nebo dva 1. třenové zuby (1 PM1 nebo 2 PM1) nebo 2. třenový zub (1 PM2) jsou tolerovány a 3. stoličky (M3) se neberou v úvahu.\nOCAS: buď odstraněný, anebo nekupírovaný. Pak je dlouhý, u kořene široký, ke špičce se zužuje a dosahuje nejméně k hleznu. V klidu je svěšený, se špičkou maličko stočenou nahoru v úrovni hlezen. V pohybu může být ocas zvednutý, v linii hřbetu, ale nejlépe nikoliv výše. Nasazení ocasu nesmí rušit linii zádě, která musí přecházet do harmonického zakulacení stehen a připomínat záď morčete. Zatočený ocas je tolerován, ale ne žádoucí.\nBARVA: zcela černá. Podsada nemusí být úplně černá, může být také tmavě šedá, pokud je zcela zakryta krycí srstí.(bílé a krémové zbarvení šiperky u nás není standardní)\n· celkový vzhled: neohrabaný, postrádající mohutnost, příliš dlouhé nebo příliš krátké končetiny, dlouhé tělo, obdélníkový rámec.\n· hlava: příliš dlouhá nebo příliš krátká. Linie mozkovny a tlamy nejsou paralelní. Liščí obličej. Příliš výrazné nadočnicové a jařmové oblouky.\n· mozkovna: příliš úzká, čelo příliš zaoblené nebo kulaté (jablkovitá hlava).\n· tlama: příliš dlouhá, nedostatečná, mohutná, kuželovitá, s konvexním nosním hřbetem.\n· chrup: nerovnoměrně vsazené nebo špatně vsazené řezáky, chybějící jeden řezák (1I), nebo tři 1. třenové zuby (3 PM1) nebo dva 2. třenové zuby (2 PM2) jsou závažné vady.\n· oči: velké, kulaté nebo vystupující, světlé (lískooříškové oči jsou přijatelné).\n· hrudník: úzký, plochý, válcovitý. Nedostatečně hluboký.\n· záď: dlouhá, spáditá, přestavěná, ostrý předěl v kulatosti přechodu zádi k zadní straně stehen.\n· končetiny: příliš malé nebo příliš přehnané zaúhlení.\n· pohyb: úzký, příliš krátký krok, příliš malý posun, špatný dorzální přenos, příliš vysoký pohyb vpředu nebo poskakování vzadu.\n· srst: příliš krátká, příliš dlouhá, příliš jemná, měkká, hedvábná, vlnitá, příliš ploše přiléhající k tělu nebo visící dolů, příliš málo srsti, chybějící límec, hříva, zástěra nebo kalhotky (to je podstatně závažnější vada u psů než u fen, zvláště chybějící límec). Nedostatečná podsada.\n· barva: šedá, hnědavé nebo červenavé odstíny v krycí srsti. Několik bílých chlupů, např. na prstech. Trocha šedivění např. na tlamě jako znak věku je tolerována.\n· povaha: apatická, plachá.\n· povaha: velmi nevyrovnaná, agresivní nebo příliš bázlivá.\n· celkový vzhled: nedostatek plemenného typu.\n· chrup: podkus nebo předkus, i bez ztráty kontaktu zubů (inverzní nůžky), zkřížený skus, chybění jednoho špičáku (1C), jednoho horního 4. třenového zubu (1 PM4) nebo jedné spodní stoličky (1M1 nebo 1M2, ale ne M3), jednoho třenového zubu 4 (spodní PM4), jednoho třenového zubu 3 (1PM3), stejně jako dalšího zubu, nebo celkem 4 chybějící zuby nebo více (s výjimkou 4 třenových zubů 1, PM1).\n· nosní houba, pysky, oční víčka: nedostatek pigmentu.\n· uši: klopené nebo polovztyčené.\n· srst: dlouhá nebo měkká nebo hedvábná, tj. zjevně dlouhá, závěsy dlouhé srsti na uších, končetinách, zcela chybějící podsada.\n· barva: jakákoliv jiná barva srsti než černá (kromě šedých, hnědavých nebo červenavých odstínů) nebo velmi malé bílé znaky, třeba i jen na prstech.\n· hmotnost: mimo uvedené hodnoty.


Kousal zaplatí za výbuch vzteku na trestné, pokutován je i Černoch - Sport.cz\n24. září 2020 16:09 - Praha\nHokejový útočník Pardubic Robert Kousal byl disciplinární komisí extraligy potrestán pětitisícovou pokutou za nesportovní chování v nedělním utkání 2. kola proti Plzni. Forvard Karlových Varů Jiří Černoch pak z rozhodnutí disciplinárky přijde o deset procent z měsíčního platu za nafilmovaný pád nebo přehrávání, kterého se dopustil v nedělním duelu s Třincem.\nZleva Jakub Nakládal, Robert Kousal a Radoslav Tybor z Pardubic oslavují gól.\nKousalovi byly na začátku třetí třetiny zápasu s Plzní, které Dynamo nakonec vyhrálo 3:2 v prodloužení, uděleny dvě minuty za nedovolené bránění Milana Gulaše. S tím se ale nechtěl smířit, na trestné lavici několikrát vzteky praštil hokejkou o plexisklo.\nRozhodčí mu nakonec za následné protesty navrch uložili osobní trest do konce utkání, od předsedy disciplinárky Viktora Ujčíka teď přichází i pokuta ve výši pěti tisíc.\nČernoch v polovině souboje s Třincem přibarvil pád po souboji s Matějem Stránským, za který byl útočník Ocelářů vyloučen.\n„Černoch zneužil kontaktu s Matějem Stránským k tomu, aby jeho důsledky teatrálně zvýraznil a ovlivnil názor rozhodčích. Zákrok, kterým se mu protihráč pokusil ztížit postup podél hrazení, nebyl přitom takové intenzity ani charakteru, aby nevyhnutelně vedl k hráčově pádu na ledovou plochu takovým způsobem, jakým k němu nakonec došlo," vysvětlil Ujčík, proč se rozhodl Černocha pokutovat.


Volcom Yerba black mikina dámská / TEMPLEstore.cz\nÚvod → Mikiny přes hlavu → Dámské mikiny přes hlavu → Volcom Yerba black mikina dámská\nKatalogové číslo: 90048876\nDámská technická mikina Volcom Yerba black ideální na hory i do chladnějších měsíců ve městě. Má vynikající termoregulační schopnosti, prodyšnost i savost. Prodloužený střih s kapucí na stahování s vyvýšeným límcem tě nechá v ideálním komfortu. Samozřejmostí je praktická klokanka s malou etiketou značky.\nkapuce na stahování s vysokým límcem\nklokanka s malou etiketou značky\npružné žebrované manžety