Co jste řekl, jak monitorujete počítač / jak | Nejlepší návody pro vývoj webových aplikací.\nDomovská » jak » Co jste řekl, jak monitorujete počítač\nCo jste řekl, jak monitorujete počítač\nZačátkem tohoto týdne jsme vás požádali, abyste se podělili o tipy a triky pro monitorování počítače, nyní jsme se vrátili, abyste sdíleli bohatství. Přečtěte si, jak vaše kolegové čtenáři sledují svůj výstroj.\nJeden z nejpopulárnějších nástrojů pro monitorování, díky částečnému množství věcí, které přesahují hardware, který může sledovat, v komentářích byl Rainmeter. Lee píše:\nNikdy neustále monitoruji svůj počítač neustále, jen když něco visí a potřebuji vidět, co to způsobuje.\nTo je řečeno, mám Rainmeter, takže mohu rychle vidět, kolik RAM nebo CPU je používán. Pro cokoli podrobnějšího, prostě jdu do správce úloh a třídí se podle paměti RAM nebo CPU.\nShinigamibob používá širší škálu nástrojů, aby získal podrobnější pohled na rozdíly v jeho počítači:\nPoužívám monitor OpenHardware ke sledování všech hardwarových teplot a zatížení. Dokonce zobrazuje různé napětí na základní desce - které jsou velmi užitečné, když monitoruji celkovou stabilitu přetaktování. U SSD zobrazuje dokonce i opotřebení měniče a očekávanou životnost. Může také zaznamenávat jakékoliv teplotní údaje. To je to, co používám 99% času - jednoduché a elegantní.\nKdyž jsem testování zatížení nebo testování stability přetaktování, je vždy stejný pár nástrojů. RealTemp a CPU-z. CPU-z má mnohem podrobnější informace než aplikace OpenHardwareMonitor, ale data, která jsou užitečná pouze v konkrétním scénáři. RealTemp je také velmi důležitý v tom, že umožňuje zaznamenávat data o teplotě. Takže i když nechám test zatížení běžící přes noc a to se stane BSOD nebo reboot, vždycky budu mít teploty každého jednotlivého jádra.\nKdyž hraji (to málo, co dělám dnes), jeho MSI Afterburner pro sledování GPU. Překrytí na obrazovce je neuvěřitelně užitečné, protože zatížení, teplota, napětí a rychlost ventilátoru jsou zobrazeny přímo nad kteroukoliv hrou, kterou hraji. Kromě toho podporuje více karet stejně dobře a ukazuje, zda SLI nebo Corssfire pracuje správně (kontrolou využití GPU a framerátu). Je to malá překrytí na rohu obrazovky, takže není nikdy zasahující. Ještě užitečnější než Fraps - zabudovaná obrazovka má lepší využití procesoru pro lepší kompresi videa a zvyknou si zkonzumovat celý disk pro 30 minutovou nahrávku (nebo vás stojí 35 dolarů)\nVětšina z těchto nástrojů má dokonce i vzdálené možnosti monitorování, ale dávám přednost použití tohoto monitoru.\nNe všichni spoléhají na celou řadu nástrojů třetích stran, nicméně Frank dostává v pohodě (stejně jako mnoho čtenářů) základní monitor OS:\nPro osobní / domácí použití, Ctrl-Shift-Esc vyvolá Správce úloh systému Windows 7 s využitím CPU a využití fyzické paměti v dolní části obrazovky a pokud kliknu na kartu Procesy zjistěte, zda je CPU nebo Memory hog - pokud ne, může to být můj modem přehřát / zpomalit\nPro vesmír používám TreeSize Free, abych našel největší soubory, které mohu odstranit, abych uvolnil místo, obzvláště se mi líbí přenosná verze na mých USB thumbdrivech - jinak Počítač zobrazuje velikost disku a volný prostor bez problémů.\nDalší tipy, triky a návrhy aplikací pro monitorování zasahují do plného komentáře.\nCo jste řekl, jak obnovíte své ztracené technické zařízení\nCo jste řekli, jak nastavíte nový počítač\nCo jste řekli, jak uspořádáte špatnou hudební sbírku\nCo jste uvedli, jak maximalizujete nastavení více monitorů


Padák - vše o tématu | Blesk.cz\nAktuální informace o tématu: "padák" - veškeré informace o tématu\nJaký dárek obdarovaného skutečně zaujme? Ponožky to nebudou! Co takhle darovat letecký zážitek? Na ten se totiž hned tak nezapomíná!\nOdvážný dobrodruh Ruben (†29) je po smrti: Při skoku z cementárny se mu neotevřel padák\nSkok z 50metrového komínu cementárny se stal osudným 29letému španělskému youtuberovi Rubenu Carbonellu Beneytovi. Ten se zaměřoval na adrenalinové atrakce, zejména na skoky s…\nČtyřicetiletá paraglidistka se dopoledne zřítila a dopadla do větví vysokého smrku pod špičkou Javorového vrchu v Beskydech. Na záchraně se podíleli členové Horské služby a…\nJednadvacetiletá dívka a její přítel utrpěli vážná poranění a četné zlomeniny, když jejich padák, na němž se nechali vléci za člunem, vletěl do drátů elektrického vedení.\nAdam si o narozeninách skočil s padákem a rozdrtil si páteř: Padák se zachytil o strom!\nNarozeniny chtěl s přáteli oslavit nedávno Adam Janeček (34). Předtím se však rozhodl, že se na padáku proletí nad Beskydy. Let se ale změnil v boj o život.\nVětšina žen se těsně po porodu a v náročném období šestinedělí raději šetří. Ovšem „kněžka" Lilia Khousnoutdinová (30), jedna z žen miliardáře Karla Janečka (44), je očividně…\nO zázraku může mluvit Britka Vicky Cilliersová, která před třemi lety přežila pokus o vraždu. Její manžel Emile jí záměrně poškodil padák a byl za to minulý týden shledán…\nVyšetřování tragické nehody, která se stala na klatovském letišti loni v srpnu, je u konce. Německý parašutista (†53), který tady přišel o život, otevřel pozdě záložní padák.…\nKarel Gott (78) si v poslední době velmi oblíbil létání soukromým tryskáčem. Zřejmě je to pro něj při cestování z kšeftu na kšeft pohodlnější. Ovšem firmu si zřejmě nevybral…\nNa pořádně tučný lup se těšil neznámý zloděj, který vyloupil v Novém Jičíně zaparkovaný volkswagen. Batoh, který v autě ležel, byl totiž pořádně naditý. Zlodějovo zklamání pak…\nZáchranáři na Přerovsku v neděli pomáhali paraglidistovi, který po letu skončil v několikametrové výšce na stromě poblíž obce Milenov na Přerovsku. Po chvíli se podařilo dostat…\nHvězda show Tvoje tvář má známý hlas David Gránský (24) sice diváky nadchl skvělými výkony, ovšem vedení TV Nova zrovna dvakrát nepotěšil. Nejenže si zřejmě příliš pečlivě…\nGeislerová riskovala život: S padákem a chlapem na zádech skočila z nebes!\nVítr ve vlasech měla dnes odpoledne Anna Geislerová (40). Rozhodla se hazardovat se svým životem, když nasedla do letadla, které ji vyvezlo vysoko nad zem. Pak už se jen z…\nParašutista Luke Aikins překonal dosavadní rekord, když seskočil bez padáku z výšky 7620 metrů a následně přistál v síti v jižní Kalifornii. Dvaačtyřicetiletý odvážlivec má na…\nVysíláme z polní nemocnice v Letňanech: 500 lůžek má pomoci odvrátit k... Pedofilního násilníka pustili z vazby: Jeho oběť (†11) kvůli tomu spác... Konec pátrání po Janě Paurové?! Tým Tempus z místa zmizel, co vyšetřov...\nČesnekové kuře se sýrem a šlehačkou Polévky: Hovězí vývar s knedlíčky Čili kuře s paprikou\nSOUTH BOHEMIA TRADING s.r.o. v likvidaci - 61503789 Jak bydlí Žofie Dařbujánová: Nebýt kluků z kapely, mám byt prázdný Interiér moderního domu pro rodinu se řídí přírodou a sluncem


Unikátní video: 15 422 km přes Asii trabantem za 50 dní - iDNES.cz\nTak jsme zase v Čechách. Za sebou máme 15.422 km a 50 dní cesty. Posledních 2000 km už trabant mlel z posledního - motor nestartoval a občas 'vyplivl' úplně. I my máme dost. Za námi zůstaly zástupy úplatkuchtivých celníků, absurdní požadavky byrokratů jako střižených z Hlavy 22, složité technické problémy i úmorná vedra.\nRoztlačovaná na Ukrajině\nKonečně Ukrajina. Po patnácti hodinách čekání se dostáváme přes celnice a pár kilometrů širokou úžinu. Zase o kus blíž k domovu, o kus dál od šíleného Kazachstánu a nenažraných ruských policistů.\nUžíváme si Krymu, ale trabi rozhodně ne. Nádherné pobřeží je lemované horami a trabant s motorem, jehož komprese je už nijaká, se trápí. Většina větších kopců nás nutí vrátit se na škále rychlostních stupňů zpátky na jedničku, ani ta ale převýšení nezvládá. Zvuky v motoru jsou stále hlasitější a zlověstnější, a několikrát opravovaný startér přestává nakonec fungovat úplně.\nMusíme pokaždé roztlačovat. Necháváme moře mořem, kašleme na nádherné hory i města jako Jalta a Sevastopol a jedeme co nejrychleji domů. Nakonec přeci jen dorážíme do Užhorodu. Jsme zpátky doma. Sice nám chybí ještě pár set kilometrů přes Slovensko, ale i přesto se už cítíme být doma.\nPo několika týdnech v rusky mluvících zemích odpovídáme zmateně slovenskému celníkovi "Da, da“ a skoro nám chybí vyplňování deklarací a prohlídky. Opět v dobrém rozmaru, děláme si legraci, že budeme požadovat vyložení celého auta a alespoň pětihodinové čekání, jinak že nepojedeme dále.\nNEJLEPŠÍ MOMENTY Z 15.422 KM TRABANTEM\nBěhem půldne zůstává Slovensko za námi a konečně jsme doma doopravdy. Na hranicích nás vítají televizní kamery a doma objetí. Není nic horšího, než když si na cestě uvědomíte, že jste zamilovaní do někoho, kdo je zrovna pět tisíc kilometrů daleko. Není nic krásnějšího, než když jej potom můžete konečně obejmout.\nNakonec oficiální přivítání a roztlačování auta, což je atrakce, kterou chce každý vidět a natočit. A co dál? Zpátky do reality.\nDo práce. Ale expedice Trans National Trabant 2007 ještě zdaleka není za námi. V krabici se mačká skoro čtyřicet hodinových videokazet a na roztřídění čeká téměř šest tisíc fotografií. Pokud vše půjde podle plánu, mělo by z nich vzniknout několik cestopisných televizních reportáží, dokument a kniha. Práce nás čeká ještě hodně. A to nepočítáme, že už zvažujeme plány na další cestu...\nPo Hedvábné stezce krok za krokem\nZrod šíleného nápadu a zvrhlá posednost trabanty\nDo uzbeckého Samarkandu. Po Hedvábné stezce. Autem? Trabantem! Možná vás napadne, jak vznikl tento bláznivý nápad.\nZa vším stojí Dan Přibáň, jeho záliba v cestování a autech, klukovské sny, v nichž společně se Zikmundem a Hanzelkou a F.A. Elstnerem projížděl Černý kontinent a v neposlední řadě zvrhlá posedlost trabanty.\nPůvodní myšlenka byla jednoduchá a čistá jako křišťál – když to šlo před 60 a více lety, proč by to nešlo dnes? Udělat něco bláznivého. Vzít malé autíčko a vyrazit s ním na dobrodružnou cestu do dálek, do nichž by mnozí nevyjeli ani v ohromném terénním autě.\nOpovrhovaný východoněmecký bakelitový symbol byl ideální – málokdo si dokázal slova Uzbekistán a Trabant pohromadě jen představit, a když jsme dodali kilometráž, kterou měla tahle zavrhovaná pryskyřično-bavlněná skořápka urazit, čelisti nemilosrdně padaly a všichni si významně poťukávali na čelo. Blázni.\nProč? Proč by to nemělo jít dnes, když to šlo v třicátých letech? Trabant byl navíc ideální z dalšího důvodu. F.A. Elstner, jeden z českých průkopníků automobilového cestování a náš vzor, projezdil prakticky celý svět aerovkami. Auty, které byly téměř všemi parametry od rozměrů až po výkon prakticky totožné s trabantem.\nIdeová skládačka byla kompletní. Zbývalo již jen vymyslet trasu. Měla to být Afrika. Kapské město je ovšem velmi daleko a na dopravu auta lodí peníze nebyly. Orient, Hedvábná stezka ovšem znělo stejně kouzelně a tajemně a země jako Írán, Turkmenistán či Uzbekistán jsou jen málu z našinců známy. Když nám Dan svůj nápad předložil, zněl šíleně. Kývnuli jsme okamžitě.\nZ cest manželů Elstnerových. Foto: R.Elstner\nVíza, sponzoři, mediální partneři, prezentace, webové stránky, sehnání a rekonstrukce vozidla. Mechanici, manageři, webmasteři, redaktoři, producenti, fotografové, filmaři i sekretářky. Šest měsíců jsme všichni tři dělali všechno. Sháněli jsme peníze, lidi, peníze, díly, peníze, vybevení, peníze, know-how. A do toho jsme také zkoušeli pracovat a dokončovat školu. Dlužno podotknout, že se střídavými úspěchy.\nNakonec to ale bylo tady. Jedeme. Po půl roce příprav byla najednou veškerá nervozita pryč. Jedeme. Konečně. Sice se po slavnostním odjezdu ještě vracíme do garáže, abychom zesílili pera plně naloženého a plně sesednutého trabiho, ale nakonec přece jen jedeme.\nČtěte seriál z cesty:\n1.díl: Trabant cestovatel: 15 000 km na dva takty\n2.díl: Z Prahy na Bospor: trabant vydržel, česká vlajka je nadranc\n3.díl: Trabantem Tureckem: po 3950 km odpadnul tachometr\n4.díl: Napříč Kurdistánem až k bakšišové roztržce na íránské hranici\n5.díl: Benzínová odysea v Íránu aneb jak se z trabantu stal kamion\n6.díl: Nádrž benzinu za cenu hamburgeru aneb Turkmenbaši je Bůh\n7.díl: Do srdce Hedvábné stezky\n8.díl: Trabantem až na dno mrtvého Aralského jezera\n9.díl: Od kaspické komáří invaze do náruče ruské korupce\nTrans National Trabant 2007\nZbytkem Kazachstánu jsme už po relativně slušných silnicích dojeli do Ruska, kde mají sice krásné silnice bez poplatků, zato však hromadu policajtů chtivých úplatků. Dovádění na Krymu a ve městech nám navíc trochu zvednulo průměrnou spotřebu.\nCelková ujetá vzdálenost: 15 422 km\nTrvání cesty (včetně zastávek): 50 dní 2 hodiny\nPrůměrná rychlost během cesty: 52 km/h\nMax. dojezd na jednu nádrž (26l): 367 km\nTémata: Afrika, Asie, Írán, Kazachstán, Krym, Kurdistán, Peru, Rusko, Slovensko, Turecko, Turkmenistán, Ukrajina, Uzbekistán, celníci, Dan Přibáň, kamion, Kapské Město, Korupce, Loď, Problematické kamiony, Slovensko, Trabant


Safari park získal kriticky ohrožené želvy pavoukovité. Až půl roku dlouhé období „prospí“ : Safari park\nSafari park získal kriticky ohrožené želvy pavoukovité. Až půl roku dlouhé období „prospí“\nV zázemí safari parku tráví karanténu trojice kriticky ohrožených želv pavoukovitých. Návštěvníkům by se tento herpetologický poklad mohl představit již do konce roku v hale Madagaskar v rámci Ptačího světa.\n„Situace želv pavoukovitých v přírodě je velmi dramatická a dál se rychle zhoršuje. Proto jsme se před dvěma lety přihlásili jako zájemci o jejich chov ve snaze pomoci vytvořit stabilní populaci v lidské péči,“ vysvětluje zoolog Michal Podhrázský. „Po dalším madagaskarském druhu, želvě paprsčité, jde o novou mimořádnou výzvu. Množit želvy pavoukovité a udržet je spokojené je složité.“


Pohled na to, jak odbory pozdvihují pracující - KOMINTERNet-revoluční internetový časopis\nOdbory nejsou jen o stávce a politice, jak tvrdí sdělovací prostředky. Tady máte velký příběh, jaký běžná média obvykle nepřinášejí: Jak konkrétně odbory zlepšují životy pracujících.\nLaura Asherová, bývalá armádní medička, která pracovala jako nemocniční asistentka, zažila platební skok, když se přihlásila do odborového učňovského programu, aby z ní byla jeřábnice. Teď dostává trojnásobek toho, kolik jí platili v nemocnici.\nGregory Swanson, najatý školní učitel, byl značně rozčarovaný, když mu vysoký školní úředník přidělil plat hluboko pod úrovní jeho dosavadní praxe. Jeho odborová smlouva to ale změnila, když po škole vyžadovala výši platu na základě doby jeho učitelské praxe.\nMadeleine Souza-Rivera, kavárenská barmanka v jedné z obrovských kancelářských budov společnosti Google, byla zdrcená částkou 9 600 $, již každoročně připlácela na přidanou zdravotní péči. Díky odborové smlouvě teď nemusí připlácet nic.\nDonnell Jefferson, pracovník v obchodním domě, si stěžoval, že si nikdy není jistý, kdy může odejít z práce – jeho šéf jim občas nařídil odpracovat další hodinu nebo dvě, ale někdy také až osm. S odborovou smlouvou je teď jeho pracovní doba mnohem předvídatelnější.\nLorie Quinnová, nemocniční uklízečka na jednotkách intenzivní péče, zakusila nárůst mzdy o 70 procent od okamžiku, kdy před šesti lety byly v její nemocnici založeny odbory. Navíc se její příplatky na pojištění o polovinu snížily.\nPřes 14 milionů dělníků napříč Spojenými státy – tesaři, kovodělníci, zdravotní sestry, učitelé a mnozí další – jsou členy odborů, ale o tom, jak odbory zlepšují jejich zaměstnání a životy, se dočtete jen zřídka.\nExistuje spousta příběhů o několikatýdenních stávkách, tvrdě vybojovaných začátcích odborové organizovanosti, úloze odborů v politických kampaních a odborových svazech bojujících za navýšení minimální mzdy. Sotva se ale někdy objeví příběh, jenž by se důkladně zabýval tím, jak příslušnost k odborům nebo vstup do odborů život pracujících změnily nebo jak zlepšily stav jejich rodin.\nTahle zpráva nabízí pohled na pět pracujících – stavební dělnice, nájemného učitele školy, barmanky, řidiče vysokozdvižného vozíku a nemocniční asistentky – a dokumentuje, jak je členství v odborech pozvedlo, zvýšilo jejich příjmy a výhody a dalo jim v práci silnější slovo.\nLaura Asherová, jeřábnice\nBylo 11. září 2001 a Laura Asherová jela autem z rodného města v Indianě, když zaslechla o teroristických útocích na Světové obchodní centrum.\nNásledujícího jara, když jí končil prvák, se přihlásila do armádní národní gardy – dychtila sloužit vlasti, i kdyby to znamenalo odejít ze školy. Kromě toho ji otec varoval před hromaděním hromady vysokoškolských dluhů a ona si uvědomila, že kdyby sloužila v armádě, G.I. Bill (dodatek zákona o výhodách pro válečné veterány v USA; pozn. překl.) by zaplatil jakékoliv budoucí školné.\nAsherová, které je nyní 38 let, sloužila v Bagdádu rok jako bojová zdravotnice během války v Iráku, pracovala v sanitkách a vrtulnících pro záchranáře a často ošetřovala vážně zraněné. Po Bagdádu se vrátila do svého rodného města Valparaiso v Indianě a zapsala se do kurzů, aby získala osvědčení a stala se nemocniční asistentkou. Otěhotněla a porodila syna, vychovávala ho jako svobodná matka, protože to mezi ní a otcem neklapalo.\nTo, že je matkou, ji přesvědčilo, aby odešla z armády. „Viděla jsem ve své jednotce ženy a jejich dvouleté děti, které opustily a které už ani nevěděly, kdo jsou.“ Jako svobodná matka potřebovala peníze, a tak místo toho, aby se vrátila na univerzitu na plný úvazek, přijala práci v nemocnici – jako flebotomik, který odebírá krev a kontroluje krevní tlak. Po třech letech v nemocnici dostávala 14 dolarů na hodinu a její největší bolestí bylo zdravotní pojištění: platila 600 dolarů měsíčně za pojistné, 7 200 dolarů ročně – čtvrtinu svého ročního příjmu.\n„Mezi zdravotním pojištěním a denní péčí za 125 dolarů týdně nebyly peníze na nic jiného než na nezbytné potřeby, jako jsou plenky a pojištění auta,“ řekla. „Nebyla jsem schopná dělat věci, které chcete dělat pro své děti, jako kupovat hračky, jezdit na dovolenou nebo chodit na jídlo. Jen tak tak jsem přežívala.” Veteránka se nastěhovala zpátky k rodičům, což byl pokořující zážitek.\nRozhodla se, že je čas vydat se jinou cestou. Proto se ucházela o dvě příležitosti – přihlásila se do odborářského učení, aby se mohla stát jeřábníkem, a přihlásila se na zdravotní školu, i když jí vadila představa, že se bude muset znovu učit mnohé z toho, co se už naučila, aby se stala lékařkou. Pár minut poté, co se zapsala do zdravotní školy, se vracela k autu a někdo jí zavolal – byla to dobrá zpráva, Mezinárodní unie operátorů jí volala, že byla přijata do učňovského programu odborů, aby se stala jeřábnicí. „Dostala jsem se tam díky (odborovému) programu Helmets to Hardhats (doslova Přilby stavebním dělníkům; pozn. překl.),“ řekla. Z ošetřovatelské školy se stáhla, aniž by tam kdy vkročila.\nV jejím jeřábnickém programu bylo 22 učňů, z toho jen dvě ženy. „Byla jsem v armádě. Vím, jak se s tím vyrovnat,“ řekla. „Miluju výzvy.“\nJakmile v roce 2011 začala s tímto učebním oborem – řídili ho provozní inženýři – dostávala 19 dolarů na hodinu, přičemž její odměna se s každým ze čtyř učebních roků zvyšovala. „Během osmi měsíců jsem se mohla se synem odstěhovat z domu rodičů do vlastního bytu. Neopatřila jsem jej jen pro něho. Dařilo se nám. Nebyly to jen makaróny se sýrem a řízení rodinného auta.“\nMatka se synem odjeli na dovolenou na pláž do Jižní Karolíny; jeli do Disney Worldu. „Vedli jsme si dobře. To je sen.“\nV učení, které probíhalo pod přísným dohledem odborů, strávila Asherová stovky hodin tím, že se učila ovládat různé druhy jeřábů: pro stavbu silnic, stavbu kancelářských věží, opravy továren a další. „U provozních inženýrů je jedno staré přísloví: Cítíš to v zadku,“ řekla. Obsluhovala jeřáby vysoké 20 pater a stala se z ní taková odbornice, že teď v některých učňovských třídách vyučuje.\n„Když si sednu na sedadlo a začnu operovat, poznají, že to není nějaká holka. Ví, co dělá. Je na stroji dobrá,“ říká hrdě. „Držím si vysokou úroveň a předčím kteréhokoli muže.“\nVe svém současném zaměstnání provozuje jeřáb v obří ocelárně Cleveland-Cliffs (dříve ArcelorMittal) východně od Gary v Indianě, kde přesouvá materiál a zařízení na opravu ultrahorkých pecí, které produkují koks, palivo používané k výrobě oceli. Díky odborářské smlouvě je její mzda 44,25 dolaru na hodinu, necelých 1800 dolarů za čtyřicetihodinový týden – a 44,25 dolaru je po odečtení pojistného na zdravotní péči a penzi.\nTeď vlastní dům na pěti akrech (něco přes 2 ha; pozn. překl.) na venkově, což je na hony vzdálené bydlení s rodiči. Odchází z domu ve 4:15 ráno a pracuje od 5:30 do 2:30. Obvykle bývá doma v půl čtvrté a je vděčná, že vidí většinu her svého syna Colina. Teď v sedmé třídě hraje Colin fotbal, baseball a basketbal. „Jsem jeho největší fanynka,“ prohlašuje.\n„Odbory změnily můj život a daly mi příležitost, abych se zlepšila,“ říká. „Mám schopnost ukázat svému dítěti, co dokážete v nepřízni osudu. Díky tvrdé práci a příležitostem, které se naskytnou, můžete být čímkoliv chcete, můžete šplhat tak vysoko, jak chcete. Je to nádhera. Příklad, který dávám svému synovi, bude doufám příkladem i pro mé další generace.“\nGregory Swanson, učitel angličtiny\nGregory Swanson není typický učitel. Ve svých jednapadesáti letech má vlasy na ramena a je znám tím, že se zdraví se studenty vzájemným plesknutím dlaní nad hlavou. Jeden z nejpopulárnějších učitelů své školy učí pět hodin angličtiny pro pokročilé, až po maturanty, na střední škole Benjamina Franklina v New Orleansu.\nDodnes si Swanson pamatuje vypjatou výměnu názorů, kterou vedl před deseti lety, když se ucházel o místo učitele angličtiny ve škole Benjamina Franklina, veřejné škole se specializovanými osnovami, všeobecně považované za nejlepší střední školu v New Orleansu. Ředitel školy řekl Swansonovi: „Máme tři stejně kvalifikované kandidáty a jsme v tísni rozpočtu, takže byl byste ochoten pracovat za tohle?“ Ředitel školy podal Swansonovi papír, na kterém byla nízká platová suma.\nSwanson odpověděl: „Budu pracovat za cokoliv, co je v platové stupnici, kterou máte.“ Doufal, že poté, co učil 11 let, dostane zaplaceno tolik, kolik stanoví platová stupnice pro učitele s jedenáctiletou praxí.\n„Ale on řekl: ‚»Já rozhodnu, co uděláte«,“ vzpomínal Swanson.\nPoté, co hurikán Katrina v roce 2005 zpustošil New Orleans a tamní školy byly dočasně uzavřeny, městská školní rada propustila všech 4 300 učitelů veřejných škol. To bylo všeobecně považováno za krok nejen k úsporám peněz, ale i ke zničení městských odborů učitelů. Město následně otevřelo své veřejné školy jako charterové (nestátní veřejné; pozn. překl.) školy bez odborů.\nSwanson vzal práci u Bena Franklina, ale pořád je naštvaný kvůli tomu, co se stalo s jeho platem. „V platové stupnici nebyla žádná jasnost ani spravedlnost,“ řekl Swanson. „Založil mě na platové stupnici učitele čtvrtého ročníku, když jsem byl učitelem jedenáctého ročníku. Myslím, že to dělal spíš ženám než mužům.” Swanson řekl, že ten nízký plat přijímá, protože nutně potřeboval práci. Právě se po vyučování v Brazílii přestěhoval zpět do Spojených států.\n„Tehdy jsme měli naprosto příšernou správu, která se k lidem nechovala dobře,“ řekl. Ředitel školy vyhodil populárního tělocvikáře, který trénoval volejbalový tým Bena Franklina k 500 výhrám. „K ostatním učitelům se chovali naprosto příšerně, zvlášť k milovanému učiteli latiny, doktoru Piercovi,“ řekl Swanson. „Byl to úžasný člověk.“\nSwanson, dychtící po zlepšení situace, vedl snahu se odborově organizovat, díky níž 85 procent učitelů školy podepsalo petici na podporu odborů. S výraznou podporou rodičů a studentů učitelé tlačili na radu školy Bena Franklina, aby svaz, který je součástí Americké federace učitelů, uznala. Ben Franklin se stala první neworleanskou školou po Katrině, která uzavřela smlouvu s odbory.\nSmlouva požaduje, aby učitelé dostávali plat podle své dlouholeté praxe. Pro Swansona to znamenalo zvýšení platu asi o 8 000 dolarů, skoro o 20 procent. „Pro nás byla obrovská změna mít kolem platů určitou transparentnost,“ řekl.\n„Nálada ve škole byla opravdu negativní,“ dodal. „Opravdu mám pocit, že mít ve škole hlas znamená velký rozdíl. To, že jsme spravedliví v tom, jak se k nám chovají, a že máme jistou jistotu zaměstnání, je také velký rozdíl.“\nPři těchto prvních jednáních o smlouvě škola překvapivě souhlasila s tím, že po dvou letech přidělí učitelům definitivu, a stala se tak první neworleanskou školou, která po Katrině nabídla takovou jistotu pracovního místa. „Dostali jsme definitivu po dvou letech, bylo to ohromující,“ řekl Swanson. Učitelé mohou být stále propuštěni, ale pouze po řádném řízení, které může zahrnovat rozhodčí řízení.\nPřed vstupem do svazu učil Swanson 150 studentů v různých třídách AP. „V naší poslední smlouvě,“ vysvětloval, „nám nemohou dát víc než 130 studentů na výuku a za každého studenta nad to vám musí připlatit.“\nTato první smlouva dávala učitelům každý den přípravné období a vyzývala učitele, aby si zvolili svou katedru. Vytvořila také výbor pro řízení pracovních sil složený ze tří učitelů a tří administrátorů, aby společně řešili problémy. „Učíme to nové administrátory: mít odbory není bojovné – samozřejmě, vyjednávání smluv ano – protože spolupracujeme. Můžeme vám pomoci řešit problémy.“\nSwanson vzkazuje učitelům v New Orleansu i mimo něj: „Stojí to za to riziko, stojí to za ten boj, mít odbory,“ řekl. „Odbory dělají školu lepší. Některé školy mají strašný problém s fluktuací. Odbory fluktuaci snižují. Lidé tu chtějí pracovat, protože máme odbory. Získáte víc kvalitních lidí.“\n„To, co jsme tady získali, je unikátní,“ pokračoval Swanson. „Stanoví to standard toho, čeho mohou ostatní školy v New Orleansu dosáhnout, pokud jde o získání hlasu, spravedlnost, transparentnost a jistotu zaměstnání.“\nMadeleine Souza-Rivera, barmanka\n„Jsem ve stravování celý život,“ říká Madeleine Souza-Rivera, třiatřicetiletá kalifornská rodačka. V 16 letech začala pracovat v Creamery Cold Stone ve Fremontu, svém rodném městě, a po střední škole vzala práci v pekárně v Los Angeles. Pak se stala hosteskou v Outback Steakhouse a později barmankou ve Fremontu.\nOtec jedné kamarádky jí vyprávěl o lépe placené práci barmanky v Googlu a ona se chopila příležitosti a vzala práci za 14 dolarů na hodinu v kavárně v sídle Googlu. Ta práce se jí líbila, ale měla obrovskou nevýhodu – zdravotní plán. Poté, co v roce 2018 porodila syna, se její zdravotní pojištění vyšplhalo na 800 dolarů měsíčně, tedy na 9 600 dolarů ročně, což je třetina jejího platu. „To bolelo,“ řekla. „Tam, kde jsem pracovala, jsem byla spokojená, ale hluboko uvnitř jsem věděla, že by bylo lepší, kdybychom měli odbory.”\nJednoho dne v roce 2018 slyšela několik spolupracovníků diskutovat o odborech a měla zájem. Zúčastnila se setkání s odborovými organizátory a rychle se nadchla pro vznik odborové organizace. „Byl to smysl společenství,” řekla. „Byla to pozitivní atmosféra.“ Netrvalo dlouho a žádala spolupracovníky, aby podepsali karty podporující odbory, a to někdy vyžadovalo přesvědčování. „Spousta lidí, když slyší ,odbory’, se bojí, že se dostanou do potíží,“ řekla.\nSouza-Rivera a zhruba 2300 barmanů, kuchařů, umývačů nádobí a dalších potravinářských pracovníků v Googlu tehdy nepracovalo přímo pro Google, ale pro společnost Compass Group, dodavatele. Společnost Compass udělila odborové uznání v prosinci 2019 poté, co drtivá většina dělníků podepsala karty s tím, že se chce připojit k UNITE HERE, odborové organizaci zaměstnanců hotelů a restaurací. Po podpisu odborové smlouvy dostala většina zaměstnanců přidáno 25 procent, obvykle od 3,60 do 5 dolarů na hodinu.\n„Vydělávala jsem za hodinu 14 dolarů, teď vydělávám 27 dolarů,” řekla Souza-Rivera. Její plat prudce vzrostl zčásti kvůli zvýšení, o němž odbory smlouvaly, zčásti proto, že byla povýšena na provozní vedoucí, a zčásti proto, že Google a Compass zvýšily platy, aby pomohly s vysokými životními náklady v Silicon Valley. Jako vedoucí nyní Souza-Rivera dohlíží na malý tým barmanů v její kavárně Fresh Market Café uvnitř komplexu Google v Sunnyvale.\n„Teď za zdraví neplatím nic,“ řekla – což byla asi její oblíbená část odborářské smlouvy. Navíc má platinový zdravotní plán, lepší než její předchozí.\nKdyž o odborech uvažovala poprvé, soustředila se na lepší platy a zdravotní pojištění. „O důchodech se ani neuvažovalo a nakonec jsme je dostali,“ řekla. Smlouva odborů požaduje, aby Compass přispíval na penzi třemi dolary za hodinu, což pro pracovníka na plný úvazek znamená šest tisíc dolarů ročně. A co víc, firma dorovnává 30 procent příspěvků zaměstnanců na 401(k) (částka, jež nepodléhá zdanění; pozn. překl.). A nejen to, protože v Silicon Valley je bydlení drahé, Compass a Google – pod tlakem svazu UNITE HERE – zvýšily dotace na bydlení a dopravu na 400 dolarů měsíčně.\n„Je to úžasné,“ řekla o tom, že je v odborech.\nOdborová smlouva také zdvojnásobila počet placených dnů nemocenské, které pracovníci dostávají, na šest ročně. Pracovníkům dále poskytla dva týdny placené dovolené v prvním roce, čtyři týdny dovolené po pěti letech v zaměstnání a šest týdnů po dvaceti letech.\nOcenila úlohu odborů během pandemie. „Udržovalo mě to v obraze, nenechalo mě to ve tmě.“ Prohlásila, že společně Compass, Google a odbory odvedly skvělou práci, když zajistily, aby si zaměstnanci během pandemie udrželi jistotu zaměstnání a dostávali plat i nadále, a to i v době, kdy byly kanceláře, kavárny a bufety Googlu zavřené.\nJedním z vedlejších přínosů její práce bylo, že v Googlu potkala svého budoucího manžela Francisca, kde pracoval jako umývač nádobí. Jednou v srpnu začala pracovat v Googlu a druhého srpna potkala Francisca, což je inspirovalo k pojmenování jejich syna August. „Jsme schopni mu našetřit peníze,“ řekla. „Nemyslím, že bychom toho byli schopni, kdybychom neměli zdravotní péči zdarma. Peníze se ukládají do jeho úspor, aby, až bude dost starý, mohl mít něco pro sebe.“\nNadšeně vypráví o tom, že bere tříletého Augusta na odborářská shromáždění. „Ukazuju mu, že máme hlas, dávám mu najevo, že i on má hlas.“ V srpnu se také vypravili do Disneylandu a k jezeru Tahoe – na dovolenou, o které by se jí mohlo jen zdát, když ještě platila za zdravotní pojištění 9 600 dolarů ročně.\nKdysi ostýchavá odborová správkyně Souza-Rivera často promlouvá ke skupinám zaměstnanců, aby jim vysvětlila podrobnosti jejich zdravotního plánu. „Odbory mi opravdu pomohly vytvořit si sebedůvěru,“ řekla.\nSouza-Rivera slyšela kritiku namířenou proti odborům ohledně toho, jak nevýhodné jsou údajně odborářské příspěvky. „Příspěvky pro mě nic neznamenají,“ řekla. „Ani jsem si toho nevšimla.“ Na otázku, jak vidí roli odborů, odpověděla: „Odbory jsou tu proto, aby se ujistily, že po vás nikdo nešlape a že je o vás postaráno, aby vaše práce stála za to, že budete mít dobrou zdravotní péči, abyste se ujistili, že s vámi nebude zacházeno špatně.“\nDonnell Jefferson, skladištní dělník\nDonnell Jefferson se nestydí chlubit, že jako odborově organizovaný skladový pracovník vydělává mnohem víc než pracovníci ve skladech Amazonu. „Jsem na 29,30 dolaru za hodinu a mnoho z nich je na 16 dolarech za hodinu,“ říká Jefferson, devětapadesátiletý řidič vysokozdvižného vozíku ve skladu T-Force v Memphisu. „Jsme placeni mnohem víc než oni.“\nJefferson, člen (odborového svazu) Teamsters, pracoval v předchůdcovské společnosti T-Force, Overnite Transportation, když zblízka viděl vzestupy a pády odborářství. Rok poté, co začal v Overnite, Teamsters uspořádali vyčerpávající, někdy násilnou tříletou stávku proti Overnite, v letech 1999 až 2002, ve snaze přimět ji, aby souhlasila s první odborovou smlouvou. Tento souboj Teamsters prohráli a ukončili stávku bez smlouvy. United Parcel Service získala v roce 2005 Overnite a Jefferson se vrhl do snahy nových Teamsters sjednotit Overnite, který byl přejmenován na UPS Freight. Tato snaha byla úspěšná. Začátkem letošního roku získala UPS Freight společnost T-Force.\n„Vydělával jsem 16 dolarů na hodinu, a když jsme dostali první smlouvu s odbory, dostali jsme přidáno 4 dolary,“ řekl Jefferson. „To bylo jako sehnat si práci navíc na částečný úvazek. Změnily se i naše zdravotní výhody. Za rodinné zdravotní dávky jsem platíval skoro 300 dolarů měsíčně,“ říká Jefferson, který má šest dětí. „Teď platím necelých 150 dolarů.“ To znamená úsporu kolem 1800 dolarů ročně.\n“To [spojení] udělalo ohromný rozdíl,” řekl. “Bydleli jsme v té době v třípokojovém domě. Když jsme dostali přidáno, přestěhovali jsme se do pětipokojového domu. Jakmile jsem dostal přidáno, věci se změnily. Udržuje úsměv na tváři mé ženy. Byla šťastná, ale zdá se, že se její úsměv zvětšil.“\nJefferson si pochvaluje jeho zdraví a lékové výhody. „Když budu muset brát nějaké léky, nebudu platit nic nad tři dolary. Možná zaplatím 37 centů za nějaké léky. Dámy pracující v CVS říkají: »Máte štěstí. Neviděly jsme nikoho, kdo by platil jen 37 centů.« Jsem diabetik, platím tak 2,50 za Metformin,“ (lék na cukrovku).\nJefferson se nedávno nabídl, že bude spolupracovat na slibovaném tlaku (svazu) Teamsters odborově organizovat sklady Amazonu. Jefferson má mladého bratrance, který pracuje v Amazonu a často mu volá a prosí o půjčku, což způsobuje, že se Jefferson ptá, proč Amazon neplatí svým pracovníkům dost, aby mohli žít. „U tak velké firmy jako Amazon by si člověk myslel, že dovolí, aby peníze stékaly ke skutečným zaměstnancům, kteří tu práci dělají. Jako by si Jeff Bezos a jeho kámoši chtěli nechat peníze pro sebe a zjistit, jak moc můžou zbohatnout. Někdo provedl studii, podle níž kdyby Bezos dal každému zaměstnanci Amazonu 105 tisíc dolarů, měl by stejnou sumu peněz [celkové bohatství] jako na počátku pandemie.“\nV Jeffersonových očích je jednou z největších výhod existence odborového svazu to, že zajistil lepší zacházení ze strany vedení. „V době, kdy jsme byli Overnite, jsme do ničeho neměli co mluvit. Bylo to ‚Dělej, co ti řekneme, nebo ti ukážu dveře.’ Teď, když jsme v odborech, máme hlas. Pokud společnost nedělá to, co má, máme lidi, kteří je zastaví.“\nVzpomněl si, že se ho jednou snažil vyhodit manažer, který ho obviňoval, že během pracovní doby pět minut mluví o odborech. „Odbory přišly věci napravit,“ řekl Jefferson. „Řekli, že jsem mluvil jen 30 vteřin.“ Pomoc odborů, jak řekl, ho zachránila před výpovědí.\nJeffersonovi není mluvení o odborech cizí. Vyrostl v Chicagu, kde jeho otec pracoval v továrně Nabisco, kde odbory fungovaly. „Miloval odbory, protože byl velmi bouřlivý. Oni [manažeři] na něm budou pořád.“\nJefferson řekl, že i on má některé nepříjemné šéfy. „Když jsme byli Overnite, mívali jsme nadřízeného, který chodil s našimi časovými kartami v zadní kapse. Říkal nám, kdy můžeme nebo nemůžeme jít domů, bez ohledu na to, zda máme stav nouze. Někteří chlapi si přišli do práce vyzvednout šek, byli oblečení v košili s límečkem a on jim říkal, že než dostanou šek, musí vyložit náklad z přívěsu.“\n„Jedním z důvodů, proč jsme chtěli odbory,“ pokračoval Jefferson, „bylo, že jsme věděli, v kolik musíme být v práci, ale nikdy jsme nevěděli, kdy se vrátíme domů. Mohlo by to být osm hodin, a nebo řekli, že musíme pracovat šestnáct hodin.“ Teď má pracovní rozvrh, který je spolehlivější, a práci, která je přínosnější.\nLorie Quinnová, nemocniční uklízečka\nKdyž se Lorie Quinnová ohlédne zpět, může se teď smát tomu, co se stalo na té schůzce proti odborům, kde ředitel její nemocnice řekl asi 50 zaměstnancům, že nemocnice je jedna velká rodina, a že když něco potřebujete, stačí se zeptat, a že o odborech nesmíte v práci mluvit.\nQuinnová a dva odborářští spolupracovníci vstali a hlasitě ho přerušili: „To není pravda. To je chráněno zákonem” – s odkazem na rozhovory o odborech. „Byla to opravdu zábavná doba, když jsme na jejich místo dosadili ředitele,“ řekla Quinnová, uklízečka v nemocnici na jednotkách intenzivní péče. „Než jsme začali zakládat odbory a získávat páteř, mluvil byste takhle někdy s generálním ředitelem?“\nTato schůzka se konala v roce 2015 a nedlouho poté hlasovaly uklízečky, kuchařky, certifikované ošetřovatelky a další přední pracovníci její nemocnice – nemocnice Sacred Heart Hospital v rámci PeaceHealth (nemocnice Svatého srdce) v Eugene v Oregonu – 524 ku 367 pro vstup do Mezinárodního svazu zaměstnanců služeb. (PeaceHealth je neziskový systém zdravotní péče, který vlastní a provozuje deset nemocnic a četné kliniky v am. státech Aljaška, Washington a Oregon; pozn. překl.)\nNadšená upovídaná třiapadesátiletá Quinnová prohlásila, že odbory vyhrály, i přes velký protiodborářský tlak nemocnice, protože zaměstnanci byli v tolika ohledech nespokojení. „Po třech letech v PeaceHealth jsem se stále pohybovala v rozmezí 10-až-necelých-11 dolarů,“ řekla. „Z toho se nedá žít. Musíš vzít dvě zaměstnání.“ Quinnová, který pracovala na vedlejšák v obchodě s prošívanými dekami, byla zděšená, že tolik zaměstnanců PeaceHealth je na stravenkách.\nStěžovala si, že v tom, kolik dostávají dělníci zaplaceno, je spousta protekce. „Záleží jen na manažerovi, jakou jste měli mzdu,“ řekla. „Nebylo to fér.“ Příliš často, zavtipkovala, „vaše zvýšení přímo záviselo na velikosti vašeho poprsí.“\nNemocniční plán zdravotní péče byl tak drahý, že se do plánu Obamacare přihlásila v Oregonu řada pracovníků. „Panebože, oni pracují pro nemocnici a potřebují zdravotní pojištění od státu,“ řekla. Quinnová, která má dvě děti a invalidního manžela, uvedla, že její rodinné pojistné na zdravotní pojištění činilo před zavedením odborů zhruba 2 400 dolarů ročně, ale s odbory od té doby kleslo na polovinu.\nMnoho zaměstnanců se zlobilo, že PeaceHealth často obstavuje mzdy zaměstnanců za lékařské služby, které dostali od nemocnice. „ Čas od času se to stalo. Šokovalo mě, že jim náš zaměstnavatel strhává z šeků obrovské částky.“\nQuinnová říkala, že v nemocnici je těžké naplánovat si dovolenou – „musel sis sehnat lidi, aby tě zastoupili.” Poukázala také na problémy s nemocenskou: „Člověk může volat nebo být nemocný jen třikrát během půlročního období.“ Pracovníkům s dětmi, kteří často onemocněli, toto pravidlo často ohrožovalo jejich pracovní místa.\nVstup do odborů přinesl velké a vítané změny, řekla. Nyní vydělává 18,12 dolaru na hodinu, což je o 70 procent více než v roce 2015. „Teď máme mzdovou stupnici. Víme, že dostáváme dvě zvýšení ročně. Víme, jaké budou a kdy se uskuteční. Předtím to bylo jen v případě, že by to vedení bylo chtělo udělat.“ Po hlasování odborů přestala nemocnice obstavovat mzdy zaměstnancům a usnadňovala jim čerpání dovolených a nemocenské.\nPřed vstupem do odborů Quinnová nebyla schopna ušetřit peníze. „Je to úžasné,“ řekla. „Podařilo se mi splatit všechny kreditky“ – dluh ve výši zhruba 1 500 dolarů, který předtím neustále splácela a platila z něj vysoké úroky. A nejen to, dokázala si našetřit dost peněz na dvoutýdenní dovolenou v Irsku.\n„Hlavní záležitostí byly mzdy. Druhou věcí byl respekt od vedení. Předtím jsi musel dělat, co ti řekli. Museli jste to udělat, aniž byste na to měli nějaký názor… nemohli jste za nimi jít a mít pocit, že vás poslouchají.“\nQuinnová zažila na této frontě vítané změny. Nyní je zástupkyní odborů v odborářském výboru nemocnice. „Máme schůzku a já nejsem ani tak uklízečka. Jsem členka odborů. Chovají se ke mně jako k sobě rovné.“\n„Je hezké, že vás poslouchají. Je hezké, že poslouchají dělníky dole na podlaze, jak dělají práci. Je dobře, že poslouchají, co to znamená být dělníkem.“ Dříve podle ní vedení nemělo tušení, jak zatěžující je pro pracovníky s 10 dolary na hodinu zdravotní péče. Jedním z důvodů, proč nemocnice stále více naslouchá zaměstnancům, je podle Quinnové skutečnost, že vytvořila program nadstandardní pomoci pro pracovníky, kteří platili neúměrnou částku svého příjmu na zdravotní pojistné.\nQuinnová, která studovala práva zaměstnanců, se zarazila, když generální ředitel a další manažeři trvali na tom, že zaměstnanci PeaceHealth nemohou o odborech mluvit. „Když můžete v práci mluvit o svých dětech a fotbalových zápasech, můžete mluvit i o odborech,“ řekla. „Dělníci mají svá práva. To je něco, co mnoho lidí neví, že vy jako dělník máte právo organizovat odbory a mluvit o tom v práci.“\n„Mám hlas,“ pokračovala. „Učím se, co můžu a nemůžu dělat – a co potřebuju dělat. Povzbuzuji své spolupracovníky, aby byli silní také.“\nVyšlo 24. listopadu 2021\nAutor: Steven Greenhouse\nDatum dodání redakci: 22. listopadu 2021\nvyšlo ve spolupráci s odborným týmem American Prospect\nčlánek je zveřejněn v partnerství s pokrokovou odbornou skupinou The Century Foundation\nze zdroje www.portside.org přeložil Vladimír Sedláček\nOdbory Ze zahraničí | redakce | 12. 1. 2022


Poradna > Invalidní důchod > Nárok na invalidní důchod nevznikl. Co když se zhorší zdravotní stav?\nmám poměrně složitý dotaz. Týká se mého bratra.\nJe mu 61 let. Je plně invalidní. Ale nemá nárok na invalidní důchod z důvodu chybějící odpracované doby. V současné době pobírá jen 800 Kč příspěvek na péči. Jinak vůbec nic, protože žije s přítelkyní, mají spolu 7leté dítě a ona má dostatečný příjem. Žijí ve společné domácnosti.\nV současné době prodělal rozsáhlý infarkt. Můj dotaz zní, zda má v tomto případě nárok na nějaký invalidní důchod, či změnu výše příspěvku na péči?\nAby mohl být pojištěnci přiznán invalidní důchod, musí být uznán invalidním a musí být splněna podmínka získání potřebné doby pojištění, která je popsaná v tomto článku. Změna zdravotního stavu nemá na výše uvedené žádný vliv. Pokud nejsou současně splněny obě podmínky pro přiznání invalidního důchodu (invalidita a potřebná doba pojištění), invalidní důchod nemůže být vašemu bratrovi přiznán.\nJak je uvedeno v pravidlech poradny, ta neslouží pro hodnocení zdravotního stavu pro účely invalidity (zdravotní stav takto hodnotit ani nelze). Stejně tak nemohu určovat, zda vašemu bratrovi může být přiznán vyšší stupeň zavislosti. O ten si můžete požádat na příslušné pobočce úřadu práce – příspěvek na péči je dávkou nepojistného systému, takže se u něj nevyžaduje získání potřebné doby pojištění jak je tomu u invalidního důchodu.\nTématické okruhy: invalidní důchod, nárok na invalidní důchod, péče - příspěvek na péči


Brzdy+Mondeo-bliká kontrolka ruční brzdy - Mondeo MK II - Fórum - Ford klub\nBrzdy+Mondeo-bliká kontrolka ruční brzdy\tSledovat\nBrzdy+Mondeo-bliká kontrolka ruční brzdy\n2009-10-12 08:34:01\tAhojda, mám opět problém a to, že mě prosvěcuje kontrolka ruční brzdy. Je to když přidám a nebo najedu na hrbolek. Netušíte kde je konktor a nebo nějaký kontakt na ruční brzdu ? Pokud se to někomu stalo, tak prosím o radu jak to odstranit. Jedná se o MK II. Moooooooooc děkuji milda105\n2009-10-12 08:39:38\tZkus si tady na strankach najit tu knihu oprav na mondeo,urcite ji tady najdes v sekci manualy a opravis to,bude to nejspis nejakej volnej kontakt jak pises.http://www.fordclub.eu/ma...&ddlb_category=&cb_ok=+OK+\n2009-10-15 11:28:31\tUž jsem zjistil čím to je . Po asi 4 letech jsem se juknul do knížky jak na to a tam jsem zjistil, že pokud to problikává, tak to znamená málo brzdové kapaliny. Tak jsem jí dolil a juknul jsem se jestli někde neteče a vše je v pohodě. Akorát musím vyměnit celou brzdovku, protože jsem zjistil, že se má měnit každé 2 roky. Tom mysuges\n2009-10-28 08:55:30\tmě ta kontrolka nechce svítit.. :D. jenom občas, ale opravdu občas při zatažení ručky se rožne.. :D:D


Holiday home Sundhuse Ulfborg - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Ulfborg\nHoliday home Sundhuse Ulfborg – podrobnější informace\nVýhodně umístěný ve městě Vederso Klit,je hotel Holiday home Sundhuse Ulfborg skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého města. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Holiday home Sundhuse Ulfborg výborné služby a vynikající zařízení vytvářejí nezapomenutelný zážitek z pobytu. Hotel poskytuje grilovací zařízení s cílem zajistit našim hostům co největší komfort.\nVšechno vybavení ubytovacího zařízení zajišťuje bezkonkurenční pocit pohodlí. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Holiday home Sundhuse Ulfborg je chytrou volbou pro cestovatele do města Vederso Klit, která pokaždé nabízí uvolněný a bezproblémový pobyt.


Informace o souborech cookies | Půjčovna koloběžek Moravský kras\nDomů»Informace o souborech cookies\nPoužíváme soubory cookies jako naprostá většina webových stránek, e-shopů a jiných aplikací. Soubory cookies jsou běžnou součásti internetové prezentace a nenarušují chod Vašeho zařízení. Používání cookies je zcela na straně uživatele, který cookies může ukládat, omezit je či zcela zakázat. Nařízení EU https://www.eugdpr.org/ vstoupilo v platnost od 25. května 2018, a tak je provozovatel internetové prezentace o využívání souborů cookies povinen uživatele sítě internet informovat.\nCookies jsou malé textové soubory, které se ukládají do zařízení uživatele internetu za účelem identifikace zařízení, sledování návštěvnosti a k identifikaci individuálních preferencí uživatele. Soubory cookies jsou základem pro uživatelsky příjemné online prostředí, mohou šetřit čas a práci s webovým rozhraním činí uživatelsky příjemnější.\nZakázání souborů cookies můžete provést kdykoliv prostřednicvím nastavení svého internetového prohlížeče. Informace o tom, jak na to se dozvíte kliknutím na odpovídající používanou technologii :\nVzhledem k tomu, že tento web https://www.kolobezky-kras.cz není vybaven kontaktním formulářem ani možností přihlášení, soubory cookies používáme pouze pro anonymní analýzu návštěvnosti. Vaše případné osobní údaje nejsou tedy spojovány s jakýmkoliv procesem, který na této webové stránce provádíte. Pokud provozovateli své osobní údaje dobrovolně nesdělíte, používání tohoto webu je anonymní.\nUpozorňujeme, že některé hypertextové odkazy ( URL adresy ) se mohou otevírat v novém okně internetového prohlížeče. V takovém případě si provozovatel vyhrazuje právo uživatele tohoto webu https://www.kolobezky-kras.cz upozornit na to, že nenese žádnou odpovědnost za využívání souborů cookies třetími stranami. Vždy si pečlivě prostudujte, jakým způsobem soubory cookies ostatní provozovatelé webů využívají.\nPřejeme Vám příjemný zážitek z této webové stránky.


Ford Puma Czech - Fórum - Zobrazit téma - Do cca 2000ot hlučná převodovka ?\nFord Puma Club :: Zobrazit téma - Do cca 2000ot hlučná převodovka ?\nDo cca 2000ot hlučná převodovka ?\nZaslal: st březen 25, 2015 12:54 pm Předmět: Do cca 2000ot hlučná převodovka ?\nChtel bych se zeptat skušenejších oč se může jednat?\nAuto do 2000ot/min vydáva chrastivý nezdravý zvuk, a platí to i na volnobeh.\nVšim jsem si ale, že když stlačím spojku na volnobehu, tak to přetane.\nJe to převodovkou ?\nMne příde že i ta kluisa řazení je dost nepřestná.\nFord Puma 1.7 92KW r.v.2000\nZaslal: st březen 25, 2015 11:53 pm Předmět:\npřevodovka je trošku hlučnější v nízkejch, ale těžko říct, když to člověk neslyší, řazení ale musí jít přesně. Pokud mysliš pohyb řadičky v kulise na neutral, tak už máš vymačkané uložení a to se da vypodložit v kulise..někde to tu bylo už\nZaslal: čt březen 26, 2015 8:18 am Předmět:\nBohužel moje znalosti končí u toho že kulisa a převodovka\nCo opisuješ o vypodložení tak to netuším co je\nJinak nevím jestli je tohle normální, nebo má to souvislost s hlučnosti převodovky...\nJa mám proste problém trefit otáčky kdy přeradit aby to sedlo zcela lehučko ,,bez povšimnutí,,\nMám najezdeno 700 000km...tohle je asi moje 10.auto...takže neni to o tom, že bych nevědel kdy přeradit\nJestli jsou tak neštastne odstupňovaný kvalty...nebo je neco vykvedlanýho v převodovce nebo v uložení...nebo nevím...\nKrásne plynule a bez zaváhání to tam padá jen když ho trocha přitlačím, a auto při každém kvaltu v pořádným zátahu....\nTo ale hned je tam 130km/hod...v meste to neni zcela ideální\nJsem z Pardubíc ale často jezdím i do Prahy...koukám, že jsi z Prahy...\nPotřeboval bych šikulu co se natom sveze, a řekne co s tím mám udelat\nZaslal: čt březen 26, 2015 6:22 pm Předmět:\nasi by to chtělo vyzkoušet, těžko soudit podle toho co popisuješ. Řazení v Pumě je dost mechanická záležitost, takže taky záleží s čím to srovnáváš. Možná najdeš support už přímo v Pardubicích, kde je hodně "pumáků". Aktuálně už forum moc nefrčí a odezvu by jsi našel na FB stránkce Ford puma czech. Já bych případně neměl problém, jen už pumu nemám asi 3/4 roku, tak nejsem schopen přímého srovnání\na určitě by stálo za to ověřit i jestli máš dost oleje v převodovce


CERAMIC SEALANT SET STAR BRITE 300ml, aplikační pad, mikroutěrka x 2, dizajnová krabićka Dlouhodobá ochrana povrchů, doživení keramických povlaků i Top Coat tvrdých keramických povlaků. Extrémní lesk, výdrž a hladkost povrchu. Chrání lak, okna, disky, plasty, světla, wrap folie a chromy. Výdrž 6 - 12 měsíců v závislosti od nájezdu a správnosti přípravy a péče - mytí.\nBalení Ceramic Sealant:\n- aplikační pad\n- mikrovláknová utěrka x 2\n- dizajnová krabička\nVlastnosti CERAMIC SEALANT SET STAR BRITE 300ml:\ntrvanlivost minimálně 6 měsíců\nze setu uděláte přibližně 10 aut


Penzion pod Búdama | Dovolená, ubytování, recenze\nPenzion pod Búdama\nCelková kapacita je 20 lůžek. Vlastní sociální zařízení. Každý pokoj je zasíťován připojením k TV, SAT, WIFI free spot, část pokojů je vybavena TV. Terasa 40 míst s grilem, archívní sklep v suterénu penzionu s možností pronájmu vinného boxu. Možnost zapůjčení profesionálního grilu na pečení selete či jiných specialit, tak i možnost zapůjčení elektrických grilů – na požádání zajistíme potraviny ke grilování. Penzion se nachází cca 100m od centra vinných sklípků v Mutěnicích. Penzion má vlastní uzavřené parkoviště, letní terasu, vlastní vinný sklípek v suterénu - pouze degustace láhvových vín mutěnských vinařů - otevřený od února 2004 - úschovna jízdních kol, stylový bar s posezením pro 40 osob, možnost uspořádání jednání, posezení pro uzavřenou společnost s rautem. Myslivecký salonek slouží jak k malým společenským či firemním akcím, tak i jako společenská místnost pro naše hosty v případech kdy se nedá jít ven nebo také k nočnímu posezení. Místnost je v suterénu penzionu a je NEKUŘÁCKÁ, také vhodná např. pro společenské hry při dovolených s dětmi.\nSelect ratingGive Penzion pod Búdama 1/5Give Penzion pod Búdama 2/5Give Penzion pod Búdama 3/5Give Penzion pod Búdama 4/5Give Penzion pod Búdama 5/5


Hifik.cz prodává v přímém zastoupení nejen Auto hifi,ale i Netradiční darky,nakupujte v pohodlí Vašich domovů gadgets,ptákoviny, Tuning, alarmy, centraly, dalkove ovladace, dalky autoradia , subwoofer, reproduktory,levné dárky,\nSleva 10% na veškeré zboží při zadání kodu : chci slevu\nPřipravili jsme si pro Vás jako dárek, slevu 10% na veškeré zboží v naší nabídce. Děkujeme Vám za Vaše objednávky a za spolupráci celkově. Přejeme Vá... číst celé\nPřipravili jsme si pro Vás jako dárek, slevu 10% na veškeré zboží v naší nabídce.\nDěkujeme Vám za Vaše objednávky a za spolupráci celkově. Přejeme Vám v roce 2019 mnoho osobních i pracovních úspěchů a hlavně pevné zdraví.\nDěkujeme a hezké prožití svátků přeje\nTomáš Kostelecký - Hifík.cz


Mobing a odposlech skrze laserový paprsek?\nVydáno dne 24. 12. 2006 (5327 přečtení)\nRupa karjana (rupa - podoba; karya - úkol; arjana - získání): Vytváří podmínky umo?ňující pilotu prohlížet si vnitřní prostory nepřátelského letounu.\nSchopnost Kriyagrahana naopak dovoluje pátraní po všech činnostech vyskytujících se pod zemí.\nProhlížení vnitřních prostor nepřátelských letounů, či podzemních základen je (doufejme) stále ještě snem agentů nejmenovaných mocností i podmocností. I když nutno suže konstatovat, že se na této problematice dozajista usilovně pracuje.\nNicméně od dob, kdy jsem předchozí větu napsal, mikrovlnné systémy velmi pokročily. Se vší pravděpodobnosti se jedna o bezdrátovou mikrovlnnou technologii umo?ňující ve spojení sebezdokonalujícími se počítačově orientovanými programy (Self Learning software) věci přímo zázračné. Včetně automatického vyhledání a likvidaci skrývající se nepřatelské osoby.\nmobing a odposlech laserovým paprskem\nAni ve snu by mne nenapadlo spojovat texty ?áster s realitou, již jsem byl svědkem. Nicméně stalo a jakkoliv to, co napí?i, vypadá jako sci-fi. popisuji pouze reálné příznaky skutečných událostí, jich? jsme byli svědky.\nSousedé pod námi, divná rodina, stále ještě provádějí hlučný popůlnoční mobing. Na spánek není ani pomy?lení. Pracuji tedy na počítači.\nČas od času od něj vstávám a jdu si protáhnout kosti.\nMrknu na hodiny. Hrůza!\nJsou již dvě hodiny ráno.\nNezmaři pod námi , po celé dlouhé měsíce nevycházejí ze svého konspiračního brlohu, kde provozují nasílený popůlnoční rámus.. Jak říkám divná rodina. Jakkoliv přiznávám, že zdravotně ?těkací vycházky dámy z konspiračního brlohu, majitelkou slintajícího pejska, jsou naopak pravidelné.\nNicméně, suže konstatuji, že jejich psík je po hříchu líný a nejraději vyje doma. To však paničce nebrání, aby si popůlnoci sama ráda za?těkala za svoji zubatou bestii..\nKdyby někdo vyprávěl, neuvěřil bych.\nPak se mi vyserou u auta a část exkrementů se zázračně objeví až na stře?e vozu. V té chvíli však již zvědavě stojím opodál a tiše sousedku pozoruji. Není to totiž poprvé, co mé autíčko je jejich středem pozornosti s nevábnými dopady.\nCítím, že situace je velmi trapná a snažím se zmizet.\n?Che?! Ty mi může? políbit prdel?, děla ona distinguovaná dáma, když provedla rekognici terénu. Pohodila hrdě hlavinkou, očistila si ruce od psích exkrementů, aby krokem py?né princezny odkráčela středem. Tentokráte na mne kupodivu svoji zubatou obludu nevyslala.\nProgramově mlčím a schovávám kameru s nočním viděním.\nJejí o nic horší pán man?el, jenž kdysi, za časů několika ?kůlu v plotě? pracoval ve funkci ?tlačenka angažovaného tatíka? na ministerstvu financí a později u jakéhosi stavebního podniku jako moudrý kádrovák a agent pro zvláštní účely, si svého času objednal celkem čtyři sedlářské nýty do našich pneumatik.\nTicho?lápek, jenž se po pučhadrovém puči se na křídlech prebend strany vznesl až na post úspěšného unikatele a a snad i váženého hoteliéra.\nNemohu se však zbavit nutkavého dojmu, že za časů našich pracovitých tatíků bych mu nedal vyčistit ani boty.\nAvšak teprve čas mi sakra uká?e, jak hluboce jsem se mýlil.\nProzatím vím jen to, že jejich agresivní mobing, mne nechává netečným. Stejně tak jako fakt, že naše stěny mají velké uši.\nV bláhové nevědomosti jsem však předpokládal mikrofonek z rudého koutku socialisticko budovatelské éry.\nNebylo tomu tak!\nPokud bych však objektivně komukoliv vyprávěl, nutně bych připadal i sám sobě velmi nevěrohodně. Přinejmenším jako šílenec z velkofilmu ?Mlčení jehňátek?.\nA já tuším, že právě o to jim vlastně kráčí.\nJediný důvod proč částečně poodhaluji systém agresivního mobingu je potřeba pomoci se orientovat obětem tého?, či podobného zlého skutku.\nPřicházím domů, usedám opodál a civím na PC, jež se automaticky vypíná.\nV místnosti je tma, jen pouliční lampa slabě protíná spad chemitrails.\nMalý červený terčík se pohybuje po zdi, přes závěs u balkonních dveří. Kopíruje průhyb závěsů. Což upoutá moji pozornost. Rudý terčík je velký 10 mm a podle kopírování průhybu usuzuji, že zdroj onoho jevu musí být kdesi venku.\nS tímto poznatkem však nekoresponduje fakt, že část své dráhy vykonal na vnitřní straně bytu. Přibli?ně v úrovni, kde mívám hlavu.\nTo ovšem ještě netuším, že pohybující se rudý terčík uvidím ve svém bytě ještě několikrát. A nejen ve svém bytě.\nV té chvíli mne nic nenapadá a tak jsa ve dvě hodiny ráno od přírody líný a jdu spát.\nRáno se probouzím a na levé ruce, jež mi při spánku trčí z postele, mám vypálené znamení v podobě trojky.\nNení to poprvé, kdy tento fakt zaznamenávám.\nSofistikovaná mikrovlná zbraň a mentální úroveň milého pána, o němž jsem hovořil, jsou pro mne v nepřekonatelném rozporu.\nJsa od přírody netečný, házím vše za hlavu a spěchám nakoupit do supermarketu kupodivu pouze s německy označením zbožím.\nA co zákony tohoto státuž Bleskne mi v různých souvislostech hlavou.\nStojím, jsa přirozený ČechoSlovák čtoucí pouze francouzsky, hovořící pouze česky, slovensky, rusky a English only, v rozpacích.\nNěmčina není přeci, ani náhodou, světovým jazykem.\nJakkoliv by ráda?\nNáhle mne zabolí levé oko. Vidím v protějším zrcadle dva mladíky, s generátorky laserových parsků, jak mi pěkně probírají sítnici.\nMá netečnost je u konce. Přiskočím, byť stařeckým krokem, k zvláště vydařenému mladíkovi a zcela bez skrupulí a přiznávám, ?e velmi neurvale se zmocňuji laserové agregátku. Oba mladící se dávají na rychlý ústup.\nAno, je to vydařený exemplář. Podobný těm, v mé náhodné učitelské sbírce. Kdysi je prodávali pod obchodním označením ?světelné ukazovátko pro učitele?. Nicméně jsem je vídával na protější straně. Nikdy u učitelů.\nZelený a ?edý zákal buď pochválen.\nOdcházím ze ?supermárketuž a ?\nBlik, blick? Venku mi nablikal do mých téměř slepeckých očních ďůlků, z metrové vzdálenosti, několikanásobný flash neznámého muže.\nJsem na několik vteřin zcela oslepen.\nStále však nevidím spojitosti, jsa od své přirozenosti naivně přihlouplý.\nTéhož večera, respektive časného rána, se opakuje nejen stereotypní bužení do zdi, vytí psa a klapání kopyt vzácné ženy již zmíněného pána, (běhající dozajista snad i po stropě), kombinované tří vteřinovými prodlevami mezi třískáním dveří, ale i blouděním červeného laserového terčíku po zácloně balkonových dveří.\nJe pátek a my odjí?díme do jižních Čech.\nTam mne čeká další překvapení.\nMoje man?elka se mne ptá, zda máme něco, co červeně svítí?\n?Viděla jsem červené kolečko pobíhající po stěně v kuchyni. A pak také v obyvací místnosti?.\nZpozorněl jsem, neboť má žena zhola nic netuší. Mnohé si nechávám pro sebe.\n"Jak velké to bylo kolečko?" Ptám se.\n"Asi jeden centimetr", zní odpověď.\nZakrátko již poměřuji úhly, abych odhadl odkupak asi světélko přiharažilo.\nZačínám tušit, že se jedná o sofistikovaný laserový systém sloužící k odposlechu.\nNicméně, muselo by se jednat o velmi silný signál.\nNejblišší možný zdroj, někdejší STBák, je od nás vzdálen asi 80 metrů. Opilec, jemuž svěřit sofistikovanou zbraň by bylo velmi neprozřetelné.\nA hlavně, proč by to vůbec dělal?\nTento zásadní problém se v brzké době vyjasnil, krátce po překvapivém zjižtění, že je moje rodina monitorována mikrovlnným bezpečnostním systémem.\nTo je téma na další článek, jež bude následovat.\nNikoli, pouze reálné příznaky sofistikovaného mobingu, jenž nesleduje nic jiného, než důslednou dezintegraci napadaného, jenž by, nikým neinformován, podlehl.\nZdravím tímto právní stát plný právníků, nepodplatitelných politiků a statečně dýchavičného ombudsmana.