2017 | 04 | Čilichili: Soumrak missek by Čilichili - Issuu\nVybrané telefony a tarify Vodafonu plus porce pěkně ostrého čtení | www.cilichili.cz | 4 | 2017\nฤiliChili 4 | 2017\n)HOL[6ORYiฤHN ,1)250$&( $QWRQtQ)HOL[6ORYiฤHNฤHVNรธNODULQHWLVWDVD[RIRQLVWD XIRQLVWDDGLULJHQW0LORYQtNNUiVQpKRYtQDDVXFKรธFKรงHQ 7RWRVHOtEtWpSDQtFRVHNYฤญOLQtWRฤtWHOHYL]Qt6LOYHVWUSURWRรงHVHQD QฤMMHGLQiMHรฅWฤNRXNi\n/tEtVHPLรงHSRPQฤSRMPHQRYDOLNRฤLฤtรงUiGOR-HWR WDNRYiSRFWDPpFHORรงLYRWQtSUiFL 7RWRVHOtEtOLGHP\n'UDKi/XFLHEXGXPtWYรธURฤQtSฤฅHGVWDYHQtOHWRGFKYtOH NG\_MVHPVLSRSUYpViKOQDVD[RIRQ3ฤฅLรฅODE\_VWHVLVHPQRX ]D]StYDW" /XFLH%tOi2.DOHQDVD[RIRQWLVDKDWQHEXGX\n7HQWRYtNHQGMVPHPฤOLV'iGRXNUiVQpYรธURฤtVYDWE\_-i VODYLOV/XFLtY1HZ<RUNXRQDGRPDY3UD]H 7RWRVHOtEtOLGHP\nFoto: Jiลรญ Hadaฤ/CNC/Pro๏ฌmedia, iStock\n/LGpVHPฤVWiOHSWDMtSURฤVLฤฅtNiP)HOL[NG\_รงVHMPHQXML $QWRQtQ-HWRSURWRรงHGRNiรงXSRNDรงGpUiQฤRVXGXYVWiW MDNREiMQรธSWiN)HOL[]QRYX]SRSHOD -DURPtU6ORPHN7RMH)pQL[ )HOL[6ORYiฤHN&KWฤOMVHPฤฅtFWรงHWRMPpQR]QDPHQiWDNpSฤฅL]SฤญVR ELYรธ.ROHJRYpPLWDN]DฤDOLฤฅtNDWSURWRรงH]YOiGQXNDรงGRXQHQDGiORX VLWXDFL -DURPtU6ORPHN7RMH)OH[L )HOL[6ORYiฤHN0\_VOtPรงHSฤฅLรฅHOฤDVQDSiUNUiVQรธFKWyQฤญ]PpKR UHSHUWRiUX\n0RUHQHSRฤฅtGLOMVHPVL)HMFEXNSURWRDE\_QDPฤPรงRXUDOD WDKOHY\_NXOHQiPRQJROรpUD)HOL[6ORYiฤHN]PL]QLPL]H VWUiQN\_6LWฤSDPDWXMXMHรฅWฤYRUFKHVWUX.DUOD9ODFKDMDN VHVWODฤLOQDNDPHUX9tPรงHNG\_รงYtFIRXNQHรฅY\_SDGQHWL YRNR3URWRKUDMHรฅQDEDU\_WRQGRWRKRVHWRGiFK\_WDW 7RWRVHOtEt.DUOX9ODFKRYL\n5R]EDOLO MVHPVLMLMDNRPDOpNOXEtฤNR 7RWRVHOtEtYรฅHP\n6OLQWDO 7RWRVHOtEtGDOรฅtPQiKRGQรธPSDUWQHUNiP)HOL[H6ORYiฤND )HOL[6ORYiฤHN\n0ฤญMV\_QVHMPHQXMH)HOL[7DNpPฤญMYQXNVHMPHQXMH )HOL[1DรฅHKRSVDMVHPSRMPHQRYDO)HOL[VWHMQฤMDNRVYฤญM VD[RIRQ1RD'iGDVHMPHQXMH'iGD.G\_E\_VHMPHQRYDOD )HOL[WDNMHYรฅHFKQRMLQDNVDPR]ฤฅHMPฤ 3RWRPKOHVHQฤNROLN)HOL[ฤญSฤฅHMPHQRYDORQD'iG\_\n2QDWiฤHQtVODYQpKR&'0DGHLQ&]HFKR6ORYiฤHNY]QLNQH WHOHQRYHODNWHURXEXGHUHรงtURYDW)LOLS5HQฤ 7RWRVHOtEt7iQฤ3DXKRIRYpNWHUiEXGHKUiWIDQ\_QNXDS\_WOLFHPHQ WXNWHUรธEXGHKUiW)HOL[H\nDočtete se u nás i s obrázky Výbuchy smíchu Někde tam je apríl Krása soutěží krásy Když holky hrají rugby Jak to opravdu chodilo na venkově Napíšem to líp Setkali se u Stalingradu Karbanátky ze špenátu Kulturní apríl\n123: Vodafone 44 45 46 47 48 55 56 58 60 63 66 69 70 71 72 73 74\nWi-Fi volání 4G LTE internet Dárcovské SMS Digitální rodičovství Všechno o telefonech Inovace v technologiích Příslušenství Vodafone stroje Nabídka pro věrné Tarify pro ﬁrmy Předplacená nabídka Nabídka 60+ Připojení s Vodafonem Připojení bez kabelu Tarify pro mladé a méně náročné Red LTE tarify Rodinný tarif\nKoukat na holky,\nnavíc na hezké holky, to by uměl každý. Ale když se tomu koukání dá nějaký vyšší smysl, neřkuli poslání, hnedle se z prostého očumování a pochvalného mručení pod vousy stane významná událost. A tou volby Miss jistě jsou, nebo tomu tak alespoň v minulosti bylo. Sama jsem se nestačila divit, jak pestrou historii tyto soutěže mají, jak dlouhou cestu prošly a kam až došly (i když některé z nich tou cestou skoro pošly; a tím se snahou o poezii končím, slibuji, tahle volná disciplína mi viditelně není tak úplně vlastní). A těch možností! Hezké holky nejsou totiž jen holky lidské, ale třeba taky psí. Zářným příkladem je naše Kočka roku na titulce. Navíc občas ty holky ani nemusí být holky, přece nebudeme pány diskriminovat. Nebo upíry. Nebo koně. A když už jsme tedy u těch koní, taková náhoda, viďte… Víte, že v Turkmenistánu vyhrál v roce 2011 koňskou soutěž krásy hnědý hřebec Khanbegler a jeho majitelé dostali od prezidenta auto s nápisem „dárek od uznávaného prezidenta Turkmenistánu“? Tak teď už to víte rozhodně. (Mimochodem jméno pana prezidenta je Gurbanguly Berdymuhamedov. Snad mu Khanbegler nemusel ve své závěrečné řeči poděkovat, to by umořilo osla. Kůň má ale snad tužší kořínek.) Je to prostě i po všech těch letech a ve všech svých variacích zajímavý fenomén. A my fenomény milujeme. Stejně jako třeba světový mír. = Tereza Stuchlíková tereza.stuchlikova@cilichili.cz\nVydavatel Boomerang Communication, s. r. o., Nad Kazankou 37/708, 171 00 Praha 7 – Troja, IČ: 26447657, tel.: 244 023 201, www.boomerang.co.com, pro Vodafone Czech Republic, a. s. Tisk Helma Roto, s. r. o. Uzávěrka vydání 15. 3. 2017. Datum vydání 1. 4. 2017. Distribuce Česká republika. Periodicita měsíčník. Prodej inzerce Marek Hammerschmied, e-mail: marek.hammer@boomerang.co.com. Uzávěrka podkladů inzerce 5/2017 13. 4. 2017. MKČR 15371. V duchu kosti je krása. Údaje jsou platné ke dni uzávěrky. Změny uvedených údajů nebo tiskové chyby jsou vyhrazeny. Světu sýr. E-mail do redakce: redakce@cilichili.cz. Kompletní ceník s aktuálními cenami stejně jako kompletní popis podmínek jednotlivých produktů a služeb najdete na www.vodafone.cz.\nŘeditelka projektu Markéta 01 Moreno Šéfredaktorka Tereza 02 Stuchlíková Zástupkyně šéfredaktorky Petra 03 Poláková Obsahový dohled Štefan 04 Švec Hlavní editor Filip 05 Horáček Kreativní ředitel Petr 06 Toman Editoři a psavci Jindřich 07 Novák Markéta 08 Bajerová Online department Jan 09 Studnička Designéři Tomáš 10 Trnobranský Petr 11 Bláha Ilustrátorky Kristina Šimková Karolína Slováková Manažer redakce Marek 12 Slezák Produkční Pavel 13 Matuška DTP Jan 14 Pitra Manažeři inzerce Marek Hammerschmied Zdeněk Vaculík Fotograf Michael Kratochvíl Titulka DRAWetc – Jakub Kouřil\nČiliChili 4 | 2017\nNobelovu cenu míru získávají rodiče sourozenců bydlících v jednom pokoji. Veganský svaz navrhuje, aby se steakům povinně říkalo Odporné pečené mrtvoly.\nVýrobci sladkostí, zvláště čokoládových tyčinek, po nátlaku zákaznických organizací zveřejnili své plány na další redukci objemu a váhy nabízených sladkostí. Po předchozích redukcích to znamená, že se cukrovinky zcela ztratí a prodávat se budou jenom obaly. „Český zákazník jde po ceně,“ vysvětluje mluvčí Sdružení pro výrobu čokopochoutek. „Také chce své zboží co možná nejlevnější. Jsem rád, že můžu oznámit, že uvedené výrobky budou nově bez tuku a cukru a budou tudíž vhodným dietním doplňkem,“ dodal.=\nV noci z 31. na 32. března vzal uvedenou nohu neznámý pachatel na ramena a od té doby o ní nejsou žádné zprávy. Jakékoliv informace o noze, případně jiných pohřešovaných končetinách, oznamte prosím nejbližší policejní služebně. =\nDermatologové přišli s revolučním pleťovým krémem, který neobsahuje aloe vera. K výsledku došli po mnohaletém testování krémů s aloe bez vera a s vera bez aloe. Nový krém má probakteriální účinky a zanáší vyčištěné póry. Zřetelné rozdíly v účinku na pokožku vidí každý:\nUničov byl zvolen městem se 756 978. nejvyšší kvalitou života na světě.\nMá Jitka Zelenková jedno ucho větší než druhé? Ano\nJitka Zelenková nemá uši Toto je diskriminace všech trpících ušní skoliózou!\nLoterie nabízí nejvyšší jackpot v dějinách Nová sázková hra nabízí výhru 50 trilionů dolarů. Jednoduchá pravidla vybízejí účastníky, aby si po složení poplatku 2,5 USD sami zvolili číslici od 0 do 9. Složitý matematický stroj mezitím počítá hodnotu Ludolfova čísla π, které začíná 3,141592653... Až dojde k poslední číslici, dostanou všichni, kdo ji uhodli, slíbenou výhru. Zatím je na 2 457 485 4587. desetinném místě. =\nPYROTECHNIK ROZVESELUJE GRANÁTY Muž v legračním oblečku se pokouší udržet dobrou náladu výbušnin v kurzu pro pyrotechniky. Předchozí pokus dojmout Semtex (viz pozadí obrázku) selhal.\nOchránci přírody z měst, vychovaní animovanými pohádkami, považují zvířata, která nemluví, za retardovaná, protože v televizi mluví všechna. Zakládají proto kurzy výslovnosti pro domácí mazlíčky. První výsledky jsou tragické, ale provozovatelé kurzů dávají přednost výrazu „potenciálně nadějné“.=\nPokusy vykrájet velikonočním vajíčkům veselé obličeje jako dýním při Halloweenu selhaly. 96 –Načerno, Píše Ž.I.V.O.T, kreslí Nikkarin\nSvětový mír : Auťák Většinou ho Missky chtěj. 0 : 1 Většinou ho Missky dostanou. Co s ním vlastně? 0 : 1 Povozí tě, schová. Musí se o něj pečovat. 0 : 0 Musí se o něj pečovat. Uřídit ho je nemožné. 0 : 1 Brzo se bude řídit samo. Často to na naftě padá. 0 : 1 Na naftě stojí. Teda jezdí.\n0:4 Je hezké si světový mír přát, ale… Lepší auto v hrsti než světový mír na střeše.\nLidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu.= T\nNový výzkum populární hudby potvrdil, že už nikdo neví, co to je Björk. Růžový ibalgin je pro holky, tvrdí lékárníci. Muži, kteří ho berou, přijdou o ochlupení a svaly.\nLetošní apríl byl kvůli nedostatečné přípravě přeložen na 26. dubna. Nezapomeňte!\nNejlepší videa na YouTube www.youtube.com/watch?v=1LrUTzijqz8 www.youtube.com/watch?v=lqot4XT59II www.youtube.com/watch?v=h22qivdD4X8 www.youtube.com/watch?v=wygk2wBM1fU www.youtube.com/watch?v=bOtI6BhvVWA www.youtube.com/watch?v=TfBIQxT0zys www.youtube.com/watch?v=JWjOWN6gIpA www.youtube.com/watch?v=Ac4LEopZXjQ&t=29s www.youtube.com/watch?v=LCUv9W0ViRc www.youtube.com/watch?v=RG9wgLOTWHc\nCestovní ruch T\nVáclav Chaloupek bude natáčet nový večerníček o malých zvířátkách s názvem Roupy. Lidé se slintavkou mají sklon zažívat déjà vu. Chue chue.\nMuzeum tesařství v Horní Ze zvyku velikonočního vyplácení pomlázkou se Plané otvírá od dubna stal světově známý fenomén. Zatímco americká feveřejnosti svou sbírku rakví. ministická uskupení proti němu bojují a mluví o násilí na ženách, nadšené fanynky děl E. L. Jamesové vykupují zájezdy na česSport ký a moravský venkov a doufají, že je T někdo přetáhne proutkem. Navzdory pozitivní bilanci obchodu s vejci, kterou nová móda přinesla, se čeští muži nájezdů bitíčkachtivých cizinek zalekli. Světová tenisová federace uznala, že poNejčastěji odmítají vylézt z domu, vypíčítání bodů v jedné hře v pořadí „15 – 30 nají si zvonek a nereagují ani na bušení – 40 – vítězství“ je nelogické. Nově se na dveře, které kolektibude hra počítat systémem „A – 214 – livy částečně opilých žen, chokopytník či sudokopytník (podle tokorzujících obvykle cik ho, zda vede ten, kdo má podání, nebo cak po vsi, bezostyšně soupeř) – zpět na začátek“. Shoda se buprovozují.= de označovat výrazem „jihovýchod“ a výhoda výrazem „zubní hygiena pro všechny“.=\n…pro milovníky rychlých kol\nHodně rychlé kolo\n2 Medailové rychlé kolo\n3 Nebezpečně rychlé kolo\nFoto: Proﬁmedia, Youtube.com\nKolo, které musíte udělat přes noc\nNejpomalejší rychlé kolo. Pripjať\n8 K. O.\n7 Když nevyjde ani otázka za tisícovku\n9 Rychlý udělaný jako kolo\n10 Pro milovníky jiných rychlých kol\nKrálovny jsou nahé Text: Jiří Holubec Foto: David Váňa, Proﬁmedia, iStock, Wikipedia Ilustrace: Karolína Slováková Nastala nám zase ta chvíle, kdy se na televizních obrazovkách objeví pán v decentním obleku a za ním řada vyšponovaných a vysolárkovaných krasavic. Během následujících 100 minut budou podstupovat potupné rozhovory s celebritami, recitovat vlastní básně, tancovat a nakonec se projdou na pódiu v bikinách, zatímco ten pán v obleku bude ohlašovat rozměry jejich hrudníků, pasů a boků. Jinými slovy, bude se volit Česká Miss.\noutěže Miss jsou rituál, který každý bere po svém. Jeho příznivci budou vášnivě diskutovat, jestli to vítězka měla podmázlý, protože ta druhá holka byla přece mnohem hezčí. Prostí konzumenti televizní zábavy se budou těšit, jak Karel zazpívá Lady Carneval a jak se loňská vítězka svěří, že „spolu už s přítelem nejsou, protože neunesl tu pozornost, která se k titulu pojí“. Ti ostatní, kteří náhodou zrovna zapnou televizi, si jen budou lámat hlavu, proč tohle v roce 2017 vůbec existuje. Nebývalo to tak vždycky. Naopak. Volba Miss bývala událostí, na kterou se čekalo celý rok a diskutovalo se o ní od chvíle, kdy se na billboardech kolem silnic objevily kandidátky a omámení řidiči začali sjíždět do příkopů. Dnes je to jedna z mnoha reality show a její sledovanost se pohybuje zhruba na úrovni vyřazovacích kol Superstar nebo Zázraků přírody. Ve světě to není jinak. První televizní přenos ﬁnále Miss America v roce 1954 sledovalo 27 milionů diváků a až do šedesátých let šlo o bezkonkurenčně nejsledovanější pořad roku. V roce 2014 mělo ﬁnále sledovanost pouhých 9 milionů, o rok později už to bylo jen 7 milionů a vloni 6. Lépe na tom byla i reality show Big Brother. Proč už nás Miss tak nebere? Asi proto, že podléhá stejně nemilosrdnému zubu času jako všechny ﬁlmy nebo televizní pořady. Když jsme je viděli poprvé, byli jsme nadšeni. Všechno bylo nové, neokoukané a napínavé. Když ale tu samou podívanou budete sjíždět každý rok, nejenže nezažijete moment překvapení, ale především ji budete vnímat jinak, protože váš vkus se mění, ale soutěž Miss zůstává stejná. U některých ﬁlmů nebo seriálů to nevadí. Přátelům se budete chechtat pokaždé, stejně jako vás pořád bude děsit Vymítač ďábla. Tuhle vlastnost ale mají jen dobré ﬁlmy, dobré seriály, dobré televizní formáty. A soutěž Miss dobrý televizní formát není. Ani být nemůže.\nJestli bych byla raději oheň, nebo voda? Na to nemohu odpovědět, protože jsem dívka a lidé mají emoce, kdežto oheň ani voda emoce nemají. – Sanja Papičová na Miss Universe 2003\nVolba Miss dojíždí především na tom, že si ze samého začátku dala nemožný úkol. Soutěže krásy si odjakživa, aspoň naoko, dávají za cíl najít ideální ženu. Krásnou, duchaplnou a schopnou předvést ve volné disciplíně zajímavý tanec s hadem nebo kouzelnický trik. Jasně jsme to dávali najevo v prvních ročnících, kdy se soutěž jmenovala Dívka roku. Celý koncept hledání jediné dokonalé ženy ale dnes – bohužel a díkybohu – zastaral. Díkybohu proto, že jsme si konečně uvědomili, že žádný ideál krásy neexistuje. Bohužel proto, že bez něj zbyla ze soutěží krásy jen trapná šaráda.\nNesledujeme už volbu královny, ale pár dorostenek, které se nechávají veřejně očumovat a doufají, že vyhrají právo nechat se očumovat ještě další rok. Už dávno jsme přestali předstírat, že hledáme někoho výjimečného, protože soutěžící v ničem výjimečné nejsou. Jenže se na ně hezky dívá a Libor s Leošem jsou standardně vtipní. Takže nad tím mávneme rukou a předáme štafetu dalším generacím s nadějí, že ony už tu bídu milosrdně ukončí a odloží spolu s Českým slavíkem někam do muzea popkulturních přežitků.\nKdybych si měla vybrat, jestli budu krásná, nebo chytrá, tak bych si vybrala krásu. Krása je přirozená, ale chytrost můžu získat ze zkušeností. – Jeannie Andersonová na soutěži Miss Filipíny 2001\nAmerika je země neomezených možností, od skalnatých pobřeží Havaje až po písečné pláže Havaje. – Pamela Kimurová na Miss World America 1992\nJeho přítomnost je Pán, co tu utopil pár přežitek z dob, kdy Miss mega. Za to musí ještě patřily k hlavním dřepět pod pódiem, pořadům roku. Dnes smí předvést scénku je tu, aby navozoval „jejda, nemůžu rozlepit dojem, že soutěž patří obálku“ a může oslintat k hlavním pořadům vítězce mejkap. To roku, a dělal křoví jeho asistenta si nikdo sponzorům. nevšímá, a tak může bloudit v šatnách.\nHOST Dokazuje tu, že vítězky mohou existovat Je tu proto, že od dob Jelikož se k nám nikdo i poté, co opadne Nemocnice na kraji moc nehrne, bývá zájem médií a jim města považujeme to buď současný zbude jen sponzorská druhořadý herec, nebo doktory za nejvyšší garsonka na Petřinách morální autority celebrita, o které se a rozvrácený vztah a plastický chirurg má obecně soudí, že je už s přítelem, o kterém loni dávno po smrti, a taky k prostředí soutěží krásy tak nějak nejblíž. přísahala, že to ustojí. podle toho vypadá.\nSAMEC A SPORTOVEC\nVětšinou to bývá fotograf, módní návrhář Vašut nebo Noid, podle toho, kdo má nebo jiný kumštýř, který genderově vyvažuje zrovna čas. A k nim testosteronem nalitého mužný element sportovce, a taky se poroty, který se sem o něm dá vtipkovat, kvaliﬁkoval díky že je nestranný. Ha vítězství ve sportovní anketě, která má ještě ha, chápete? Protože je na chlapy. To je fór, menší sledovanost. žejo?\nMiss kariéra Víte, která miss vyhraje? Ta, která neupadne v zapomnění, někam to dotáhne nebo se aspoň dobře vdá. Třeba Michaela Maláčová se stala miss všech miss a Česká Miss jí jednu dobu dokonce patřila. Jaké další úspěšné missky u nás a ve světě známe? Miss byly třeba Sophia Lorenová, Oprah Winfreyová, Michelle Pfeifferová, Halle Berryová nebo třeba Sarah Palinová.\nLAUREN NELSONOVÁ, MISS AMERICA 2007 Bojuje proti internetovým predátorům, je mluvčí platformy Be NetSmart a ve spolupráci s policií chytá sexuální násilníky v chatovacích místnostech.\nKIRSTY BERTARELLIOVÁ, MISS UK 1988 Jako sedmnáctiletá miss UK a druhá vicemiss World potkala bohatého Švýcara Ernesta Bertarelliho, v roce 2000 si ho vzala a stala se tak nejbohatší ženou Velké Británie. Kromě toho vydělává slušné peníze jako skladatelka a textařka pro kapely, jako je All Saints.\nPrvní zdokumentovanou soutěž krásy uspořádal slavný americký cirkusový impresário Phineas T. Barnum. Kromě jiného pořádal soutěže o nejkrásnějšího psa, kuře a později také soutěž o nejkrásnější děťátko, na kterou dorazilo přes 60 000 návštěvníků. Jeho první pokusy o přehlídku ženské krásy z roku 1854 ale ztroskotaly na nezájmu soutěžících. Ujal se až Barnumův nápad pojmout soutěž krásy jako přehlídku fotograﬁí. Obdržené fotograﬁe Barnum vydal v knize.\nPrvní oﬁciální soutěž o nejkrásnější ženu se odehrála v plážovém letovisku Rehoboth Beach v americkém Delaware v roce 1880. Jmenovala se Bathing Beauty (Kráska v koupeli) a už tehdy zavedla věkové a tělesné požadavky, které soutěžící musely splňovat. Zúčastnit se mohly pouze bělošky, zdravé, svobodné, mladší 25 let, vyšší než 162 cm a vážící maximálně 59 kg.\nNa začátku 20. století se začaly soutěže krásy organizovat po celém světě a v roce 1910 si první královnu zvolili i Češi, byť Češi žijící v Paříži. Dvacetiletou Růženu Brožovou vybírala porota podle fotograﬁí, druhý ročník soutěže Ideální dívka Čech už byl naživo a konal se těsně před založením samostatného státu v roce 1918. Vyhrála ho Renátie Machálková.\nMyslím si, že problém sociální a ekonomické nerovnosti můžeme vyřešit, když bohatí a chudí přestanou být tak oddělení. – Nadia Mejiaová na Miss California 2016\nNa protest proti diskriminaci Afroameričanek se v roce 1968 pořádá první Miss Black America. Miss America přijala první afroamerickou soutěžící až v roce 1970, kdy Cheryl Browneová vyhrála titul Miss Iowa a o rok později soutěžila v celonárodním ﬁnále. Vanessa Williamsová je první Afroameričankou, která v roce 1984 vyhrává titul Miss America. Následoval skandál, kdy Penthouse koupil a uveřejnil její neautorizované akty a titul jí byl odebrán. Organizátoři se jí omluvili až předloni, kdy se účastnila Miss America jako porotkyně.\nPartnerce nevadí, že strávím 4 dny na jachtě s misskama David Váňa dva roky fotí v zákulisí České Miss. Tak jsme se zeptali, jak to tam vypadá.\nZvenku je Česká Miss nablýskaná. Je taková i ve skutečnosti? Když jsem do ní nastupoval, měl jsem samozřejmě předsudky. Snažil jsem se jich zbavit, abych viděl, jaké to je doopravdy. Proto jsem do toho šel. A sám jsem byl překvapený, jaká je to pro ty holky, které se umístí na prvních třech místech, dřina. Je tam spousta závazků vůči partnerům. Těch bylo loni třeba padesát. Teď si myslím, že je to skvěle postavený byznys. Partneři dostanou, co potřebují. Zviditelní se a jejich produkt se dostane do povědomí lidí. Současně je to hezký, jsou tam hezký holky, je to atraktivní a národ to měl vždycky rád. Akorát mám pocit, že to rok od roku trochu upadá. A je to i logický.\nMyslíte to tak, že to lidi míň zajímá? Ano. Sledovanost klesá. Lidi se díky internetu nejsou schopni soustředit na jednu věc. Z YouTube na ně vyskakuje sto tisíc nějakých soutěží a udržet jejich pozornost u jedné hlavní, pokud jde o ženskou krásu, je těžké. A je to škoda, protože si pamatuji, že když jsem byl malý, byla pro nás Miss svátek. Se ségrou jsme na to čekali a fandili. Dnes se nefandí, dnes se hejtuje, z deseti komentářů pod každou fotkou je jeden pozitivní. Nevím, jestli je to jen tady u nás v Česku, nebo i jinde.\nMiss upadá i jinde ve světě, sledovanost klesá v konkurenci reality show. Je to už asi příliš starý model. Podle mě je to škoda. Je skvělý, když je národ schopný zvolit si ty tři nejhezčí, které ho pak reprezentují. Noví majitelé Miss si uvědomují ten úpadek a chtějí to dělat jinak. Jdou hodně na online. Uvidíme, jestli se jim to povede. Držím palce. Jaké jsou holky, které usilují o titul Miss? Jsou ambiciózní. Se všema si dělají selfíčka. Některé nejsou vůbec soudné. Přijdou na casting s postavou, která se do té soutěže vůbec nehodí. Malé holky s velkým zadkem. Na druhou stranu se mi líbí jejich sebevědomí. Úplně zobecňovat to asi nejde. Ale většina je typicky ambiciózní, cílevědomá, a když od poroty zazní otázka, co všechno jsou pro ten titul ochotné udělat, tak vždycky odpoví, že všechno. Běhal mi z toho mráz po zádech. Spousta z nich jsou úplně normální holky, které jsou v pohodě a jdou to zkusit. Život miss je pro ně lákavý. Ten jeden rok je nabušený zážitky a točí se kolem nich spousta pozornosti. Chápu, proč do toho jdou. Je o castingy zájem? Na ten první letošní v Praze v Arkádách přišlo holek asi osmdesát nebo sto a těch castingů je sedm po celé republice. Na jednom castingu se vybere asi osm, někdy 15 dívek, které postupují do velkého semiﬁnále. Tam se vybere 14 nejlepších a ty se připravují na ﬁnále soutěže. Co se na castingu hodnotí? Určitě tam bude promenáda v plavkách... Má to tři kola. V prvním kole má každá holka půl minuty na to se představit a něco o sobě říct. Ale zas tolik o sobě ne, protože většinu\núdajů porotci vidí před sebou na tabletech. Musí tedy hlavně zaujmout. Z prvního kola si vyberou 30, 40 holek. Druhé kolo je promenáda v plavkách, jen projdou tam a zpátky. Třetí je ﬁnální kolo. Zbývá jich tak 20 a porotci se jich ptají. Z toho se vybere ta esence krásy. Mluvil jste o dřině... Dřina je hlavně příprava na to ﬁnále. Holky se učí, jak se mají chovat. To je kolikrát dost těžká mise, protože soutěžící jsou často fakt materiál. Učí se, jak mají chodit a vystupovat před médii. Když jsou zvolené, musejí plnit určité podmínky, které mají ve smlouvě. Nesmí vážit víc než určitá kila, nesmí se fotit nahé a podobně. Ten titul obnáší společenské závazky, a když vidíš dívku, která za každým slovem řekne „vole“, tak si říkáš, že to nedá... Takže podle mě ty, které vyhrají, vyhrají zaslouženě. A chytnou se pak? Nebo je to vystřelí nahoru a pak zase rychle vyhasnou? Musí na tom makat, nic není dané. Je to pro ně příležitost, mají skvělé podmínky. Bojují holky mezi sebou? Já si třeba myslel, že si to ty holky navzájem moc nepřejí a panuje tam rivalita. Do určité míry samozřejmě jo. Třeba jsem je fotil, s jednou holkou jsem byl hotový za dvacet minut, protože jí to šlo, ale jiné pak ne. Neměla zkušenosti, takže jsme to fotili třeba hodinu. A ta první mi to pak vyčítala a ptala se, jak je možný, že s tou druhou jsem pracoval hodinu a s ní jen dvacet minut. Je mezi nimi rivalita, ale čekal jsem to horší. Jak spolu tráví docela dost času, stanou se z nich kámošky a většinou je to upřímné přátelství. Žádné trhání vlasů jsem nezažil. Občas si o sobě štěbetají za zády, ale jsou to holt ženské.\nněkoho s fotákem a začnou pózovat. Je jim jedno, když je fotíte v podprsence, prostě se nastaví a usmívají se. Je to pro vás práce snů? Jezdíte s krásnými ženami k moři... Mě to baví. Byl jsem s nimi třeba v Itálii na 4 dny nebo v Chorvatsku na jachtě. Naštěstí mám silný vztah a tolerantní partnerku, které to nevadí, že pracovně strávím s týden na jachtě s misskami. Říkal jste, že castingy jsou po celé republice? Liší se holky podle toho, odkud jsou? Třeba v Mostě mi přišly trochu jiné. Byly krásné, krásou to ale posoudit nejde, spíš jde o chování. Byly víc od rány. CharakteriJsou kolem nich chlapi na lovu? zovaly tu drsnou oblast. Podobně v Ostravě. Sponzoři třeba? Pár chlapů určitě jo. Když je třeba prome- Platí to klišé, že jsou hloupé? náda v plavkách, tak se partneři rádi přijdou Takhle to nejde říct. U některých je těžké rozpodívat. Jinak je tam ale podle mě profesio- lišit, jestli jsou hloupé, nebo prostě jen moc nální prostředí. Partneři to berou jako byz- mladé. U některých je to jasné hned a jiné nys. V modelingu to funguje úplně jinak. Tam jsou i přes to mládí úplně v pohodě. jsou holky, který se chtějí dostat do byznysu A jsou holky v zákulisí hodně jiné, a jsou ochotné udělat všechno. Tam hodní než jak se pak prezentují navenek? strýčkové na castingy chodí. Lidi z agen- To jsou. Když po vás něco chtějí, většinou tur nebo jejich kamarádi řeknou: „Hele, ta neděkují, nezdraví apod. Proto se mi líbí se mi líbí, ta bude dobrá, jen když půjde třeba Nikol Švantnerová, ta je skvělá a nos přese mě...“ Nebo to tak alespoň bylo před jí nenarostl. Někdy si s těmi holkami nerolety. V Miss je to zumím a štvou profesionální, mě. Diktují mi, ne přes postel. jak je mám fotit, Jsou v tom totiž a nechápou, že peníze, tak je to to není přímo pro jiné. Zajímavé je, ně. Snažím se jim jak do toho vstudělat ty nejlepší fotky, ale na hropují média, přesmadných fotněji bulvár. Pro kách nemůžou ně je to šťavnaté – Alice Sabatiniová na Miss Itálie 2015 všechny vypadat sousto. Konkurují si a potřebují zajímavé příběhy, které si jako královny. Nemám rád, když jsou lidi arokolikrát i vymyslí. Pořád z nich chtějí něco gantní. Nikdy jsem se ale vyloženě na tu práci dostat a ty holky jsou naivní a říkají jim věci, nenaštval. Mě to furt baví, jsem nadšenej. které by neměly. Sice je na to připravují, ale... Kdyžtak si to s nimi vyříkám hned. Je trochu škoda, že akreditují skoro každého. Existuje kuchařka, jak uspět? Na všech castinzích byl třeba takový divný Jsou pravidla, co má holka říct, aby měla děda, který si všechno natáčel, fotil, byl při- víc bodů. Musí něčím zaujmout a na casdrzlý a holky se mu stavěly, protože nevě- tingu na to má jen pár vteřin mezi spousděly. Pak jsem se ptal organizátorů, kdo to tou konkurentek. Porota má ráda emoce, je, a nikdo netušil. Prý fotil pro místní plátek, příběhy. Důležité je přijít s něčím jiným než ale přitom jezdil všude. To je stinná stránka ostatní a nejdůležitější ze všeho je být suvevěci, holky jsou mladé, naivní a snaží se. Vidí rénní. Nepodlehnout nervozitě před porotou a publikem v nákupním centru, kde se to často koná.\nNejvětší osobností italské historie je podle mě Michael Jordan, nejlepší basketbalista všech dob.\nMISS MRTVOLA Představte si, že zem ovládli zombíci a po ulicích Kalifornie se potulují ženské s krvavou rozšklebenou pusou a rozsápaným obličejem. A přesně to se jednou za čas opravdu děje. Na soutěži Inland Empire Zombie Beauty Pageant takové ženy soutěží o to, která je „nejkrásnější“. Stylizují se do oblíbených hororových postav a soutěží ve třech kolech – nechybí promenáda v plavkách, volná talentová disciplína a přehlídka v „róbách“.\nKdyž už jste tak šerední, že se vás druzí štítí, můžete z toho udělat svou přednost. Třeba tak, že se přihlásíte do soutěže o nejšerednějšího muže Zimbabwe a aspoň se o vás chvíli bude mluvit po světě. Popularita téhle kontroverzní soutěže odehrávající se každoročně v nightclubu neustále stoupá. A ošklivost nestačí. Soutěžící nevábného vzhledu musejí taky zaujmout promenádou před početným publikem a v klasickém kole odpovídají na řadu zajímavých otázek, které mají prověřit osobnost šeredů. Vítěz vyhrává kromě oblečení a peněz i jídlo. Je ovšem velmi těžké uspět, protože „korunku“ neustále drží šampion William Masvinu. Čert vem Mr Universe, tady vyhrávají opravdoví chlapi!\nSoutěž Miss umělé krásy je původně čínská záležitost, ale v roce 2009 se jeden ročník pořádal dokonce i v Maďarsku. Každá z uchazeček se musela prokázat certiﬁkátem od lékaře, že opravdu alespoň jednu operaci prodělala. Jinak se stanovisko na umělé zkrášlování různí. V amerických kolech jednotlivých států je běžné, že vítězka obdrží poukaz na neomezené kosmetické úpravy, ve Francii se naopak za jakýkoliv zásah do přirozeného vzhledu trestá diskvaliﬁkací.\nMISS OPICE Podobnou taktiku jako Dan Curtis zkusili i producenti skomírající pentalogie o Plantě opic a její čtvrté pokračování Dobytí planety opic podpořili soutěží Miss Beautiful Ape. Přehlídku, na které vystupovaly účastnice v bikinách a gorilí masce, vyhrála Dominique Greenová a za odměnu si mohla v pátém pokračování Bitva o planetu opic zahrát opici.\nDůvodem, proč pětina Američanů nedokáže na mapě najít Spojené státy, je, že někteří z nich nemají mapu. – Lauren Caitlin Uptonová na soutěži Miss Teen USA 2007\nMISS KRÁSNÉ MORÁLKY\nV jednom hollywoodském baru se každý rok odehrává soutěž o nejhezčí Miss Hooker (kulantně řečeno je to žena volných mravů prodávající svoje tělo). Leccos napoví už jména soutěžících – v minulosti se o korunku nejkrásnější prostitutky utkaly například Miss Anthropy a Miss Whiskey Apocalypse.\nSoutěže krásy se pořádají i v zemích, kde ženy musí chodit kompletně zahalené. Porotě to poněkud komplikuje situaci, v Saudské Arábii to například vyřešili tím, že soutěž probíhá celé tři měsíce. Během nich členové poroty u účastnic hodnotí morální a rodinné hodnoty a vztah k sociálním otázkám.\nKdyž v roce 1970 uváděl klasik béčkových horrorů Dan Curtis do kin svůj nejnovější počin House of Dark Shadows, napadlo ho podpořit reklamní kampaň tematickou soutěží krásy. Přehlídka Miss American Vampire se stala nečekanou senzací a zúčastnily se jí desítky temných krásek. Vítězkou se stala Sacheen Littlefeather, herečka indiánského původu, která publicitu využila pro kampaň na obranu práv indiánů. Byla natolik přesvědčivá (a krásná), že jí tři roky poté Marlon Brando přepustil místo na pódiu předávání cen Americké ﬁlmové akademie. Sacheen za Marlona převzala Oscara za roli ve ﬁlmu Kmotr a pronesla protestní řeč odsuzující malé zastoupení svého etnika v hollywoodských ﬁlmech.\nMISS DRŽENÍ TĚLA V padesátých a šedesátých letech pořádala asociace amerických chiropraktiků soutěž Miss Perfect Posture, tedy Miss bezvadného držení děla. Namísto promenády v róbách a recitování se na ní měřila páteř olovnicí, posuzovaly rentgenové snímky, účastnice se vážily na dvou váhách (při ideálním držení těla je výsledek na obou váhách stejný).\nStačí si chtít uhnat rakovinu a hned jste ideálem krásy. V soutěži Miss kuřačka hledají nejpřitažlivější kuřačku cigaret v daném roce. Podmínkou účasti je nechat se nafotit pro web kuracky.cz. Soutěžící se vyhledávají v terénu a počet pravidelně vykouřených cigaret nehraje roli. Hlasování probíhá anketně na základě fotek, které mají vyprávět příběh kouření v různých situacích – od „zapálení po típnutí.“ Deset ﬁnalistek, kterým žváro nejvíc sluší, získává karton oblíbených cigaret, korunku, kytku, certiﬁkát a „atraktivní“ zapalovač s logem projektu. Musí se ovšem zúčastnit ﬁnálového galavečera. Nikde se ale nepíše, jestli probíhá v pivnici bez odvětrávání...\nPokusy zavést soutěže krásy do akademického prostředí probíhaly v NASA v šedesátých a sedmdesátých letech. V roce 1973 ovšem soutěž skončila skandálem, když kdosi seznam účastnic vyměnil za seznam jejich mužských kolegů. Pánové projevili trestuhodný nedostatek smyslu pro humor, hystericky obvinili neznámé „feministky“ z výtržnosti a urážky a na vyšetření případu povolali policii.\nMISS BARBIE VENEZUELA Ve Venezuele se pořádá nějaká soutěž krásy zhruba každých deset minut. Vymysleli si přehlídku krásy i pro panenky. Každou plastovou barbínu na soutěž připravují celé týmy stylistů, kosmetických odborníků, kadeřníků a designérů. Vítězka samozřejmě postupuje do mezinárodní soutěže.\nV jakém roce světové historie bych chtěla žít? 42. O tomto období jsem četla, ale chtěla bych to zažít nejen v knihách, ale i ve skutečnosti. Navíc bych nemusela jako žena přímo do války. – Alice Sabatiniová na Miss Itálie 2015\nMISS TRANSGENDER V řadě soutěží o titul bojují ženy, které se narodily jako muži. Jiné soutěže jim naopak účast nepovolují. V kanadském kole Miss Universe dokonce v roce 2012 diskvaliﬁkovali jednu z favoritek za to, že se narodila jako muž. Dívka soutěž zažalovala, vymohla si účast ve ﬁnále a vyhrála titul Miss sympatie. Přísná pravidla ale panují i v opačném gardu. Například loňská Miss Transgender UK byla dodatečně diskvaliﬁkována, když se na veřejnost dostaly její fotky v trenýrkách. Podle stanov musí totiž účastnice žít v soukromí jako žena a ne se za ni jen převlékat.\nJUMBO QUEEN CONTEST Tradiční thajská soutěž, která volí ženu, jež co nejlépe ztělesňuje grácii, eleganci a velkolepost národního zvířete – slona.\nMISS NÁŠLAPNÁ MINA Soutěž, kterou v roce 2008 uspořádal norský režisér a konceptuální umělec Morten Traavik, aby upozornil na katastrofální situaci v minami zamořené Angole. Účastnicemi byly Afričanky, které přišly o končetiny při výbuchu nášlapné miny.\nMISS KRÁSNÉ OČI, NOHY, TĚLA Existují i soutěže, kde se nehodnotí ženy jako celek, ale jen jejich části. V Miss Lovely Eyes jsou to oči a zbytek porotci neuvidí. V Anglii a Francii zase byla populární klání o nejkrásnější dolní končetiny. Na snímku z roku 1930 jsou účastnice soutěže Faceless Beauty v Anglii, ve které se hodnotilo pouze tělo, hlava zůstala stranou.\nMEDVĚDICE Mají stehna jak dřevorubec a místo elegantních punčocháčů jim nohy zdobí krvavé modřiny. Svět ženského rugby zmapovala ve své sérii The Bears fotografka Alejandra Carles-Tolraová. „Skrze své fotky pomáhám lidem pochopit jejich skupinovou identitu a stereotypy o jejich maskulinitě. Existuje vůbec něco jako rugbistka? Není to spíš holka, co hraje rugby?“ ptá se fotografka. Podívejte se na její fotky z Brownovy univerzity v Providence v USA a udělejte si obrázek sami. Nebo si alespoň položte vlastní otázky. Nic totiž není tak jednoduché, jak to vypadá, a tenhle sport, který to konečně dopracoval až na olympiádu, už vůbec ne. Foto: Alejandra Carles-Tolra, www.alejandractr.com\n„PRVNÍ MĚSÍCE BYLY NEJTĚŽŠÍ – CHTĚLA JSEM ZÍSKAT JEJICH DŮVĚRU A SNAŽILA SE POCHOPIT, PROČ SE TOMUHLE SPORTU VŮBEC VĚNUJÍ. ZÁROVEŇ JSEM MUSELA VYŘEŠIT, JAK TENHLE SVĚT VIZUÁLNĚ ZACHYTIT TAK, ABY VYNIKL JEJICH DŮRAZ NA KOMUNITU A HLEDÁNÍ VLASTNÍ IDENTITY.“\nJaký byl český venkov 19. století? Sňatek z lásky v něm byl luxus, nezkažené mravy trvaly jen, dokud se nesetmělo, biozahrádka u chaloupky vám na obživu nevystačila a bezstarostné dětství trvalo asi tak do osmi let, tedy pokud jste přežili porod či neštovice. Etnolog Jan Pohunek vyvrací rozšířené mýty o staré venkovské idyle. Text: Lenka Vrtišková Nejezchlebová Foto: Michael Kratochvíl Ilustrace: Tereza Vašků\nNechtěl bych být chudý domkář s kozou a bez manželky Jak daleko či blízko byla realita české vsi z 19. století od idylických představ, které dnes často máme a dovoláváme se jich v dnešním „přetechnizovaném globalizovaném světě“? Krásný mýtus, dodnes prezentovaný třeba v pohádkách, souvisí s idealizovanou představou selských kořenů českého národa, kterou pořád sdílí dost lidí. Už i městští vzdělanci konce 19. století viděli venkov jako místo, kde se uchovávají ideály nezkažené „městským životem“. Vesnice se rozvíjely pomaleji než města a měly jinou sociální strukturu. Nebyly například tak zasažené alkoholismem, bezdomovectvím či prostitucí, tyhle věci jsou spojené s průmyslem ve městech. Naproti tomu venkovu déle trvalo, než přijal a do praxe zavedl některé hygienické návyky. I v líčení dobových etnografů je znát, jak na venkově – někdy skoro úspěšně, jindy bohužel marně – hledali například rozvinutou podobu tradiční lidové kultury zakonzervovanou v čisté podobě. Měl byste příklad? Četl jsem v dobových dokumentech třeba zklamané líčení z jednoho takového etnograﬁckého „výletu“ do jisté vesnice pod Orlickými horami na slavnost stínání kohouta. Dospělí byli opilí ještě dřív, než vyrazili, účastníci dělali hrubé žerty,\nhudba hrála falešně, děvčata měla „nevkusné městské šátky“ – v tónu autora studie je znát zklamání až rozhořčení. Kdybychom začali tu nepravdivou idylu vyvracet, čím byste začal? Nejdřív je potřeba říct, že během 19. století došlo k velkým změnám. Začátek století byl jiný než jeho konec. Životní podmínky se měnily kvůli demograﬁckému vývoji, ekonomice, novým technologiím, posilování byrokracie i pokrokům v hygieně. Ale zkusme to. Můžeme začít třeba tím, jaký problém mohl být založit rodinu. Vrchnost a stát ještě přibližně do poloviny 19. století omezovaly sňatky chudých, čeledě, učitelů, vojáků nebo třeba Židů. Pro svatbu se předpokládala „mravní zachovalost“, významnou roli hrály i ekonomické otázky. Pokud rodina disponovala pozemky a gruntem, dědil zpravidla nejstarší či jinak preferovaný syn. Ostatní mohli zůstat na místě a pomáhat, ale často si museli najít jiný způsob obživy. Na vesnici přitom byla omezená možnost najít si odpovídajícího partnera, k svatbě byl potřeba souhlas rodičů, přes to často nejel vlak, i když to byla láska jako trám. A když milenci na své lásce trvali? Pak nemohli počítat s podporou rodičů, s věnem, mohli být\nJAN POHUNEK, 36 let Vystudovaný archeolog a etnolog-folklorista pracuje od roku 2012 jako kurátor sbírek v pražském Národním muzeu, kde připravil mimo jiné výstavu o trampském hnutí a podílel se na interaktivní expozici Venkov. Je také členem České speleologické společnosti, zajímají ho především staré doly a lomy. Vydal fantasy romány Polomené světy a Temní ilumináti. Napsal i několik turistických průvodců a knížku o současných pověstech Stíny mezi stromy.\nvyděděni. A uživit se bez rodinného zázemí mohl být velký problém. Ale romantiku stranou – mladí jistě měli své milostné preference, ale zároveň byli dost pragmatičtí. Když si měl mladý muž vybrat ze dvou slečen, často se přiklonil k té bohatší. A rodiče ji pak snáze schválili. Ne nadarmo se říkávalo: „Když nejsou v domě peníze, tak jde z domu láska.“ Další problém byla vojna. Začátkem století trvala klidně čtrnáct let, až do roku 1868 mohl chlap strávit na vojně osm let. Od tereziánských dob se stát snažil rekrutování usměrňovat, aby lépe zužitkoval pracovní sílu, ale část mužů odvedena byla. Kdy byl muž považován za starého mládence a žena za starou pannu? U muže šlo o sedmadvacet až třicet let, žena byla „divná“, když se nevdala zhruba do osmnácti. Pak si mohla čím dál míň vybírat, starší pánové se ohlíželi po mladších, s ní už „něco nebylo v pořádku“. Musela mnohdy jít sociálně níž. Co vůbec dělali lidé v tíživé ekonomické nebo osobní situaci, kteří neměli zázemí nebo naději na založení rodiny? Řešili to migrací – zejména po zrušení poddanství se stěhovali za prací do měst, ale klidně třeba až do Ameriky – během 19. století odešlo z českých zemí přes milion lidí. Na začátku jste řekl, že alkoholismus začal být problém až s městy a příchodem průmyslu. Venkované nepopíjeli?\nAle ano, pili poměrně hodně, třeba na lidových veselicích, ale jen víno a pivo. Tvrdý alkohol výjimečně. Lehčí alkoholické nápoje fungovaly i jako doplňky výživy, v čase cholery bylo vařené pivo bezpečnější než voda ze studny. I děti dostávaly běžně napít piva, tak od osmi let, ale zase si nepředstavujte, že by se opilé válely po vesnici. Občas se někde vyskytl místní opilec a na šibřinkách si pánové přihnuli, ale v nálevně propít výplatu dokázali spíš dělníci nebo horníci, kteří se vraceli z práce. Tyhle „nešvary“ jsou opravdu spíš městskou záležitostí, stejně jako třeba prostituce. Na vsi lehké ženy nebyly? Mohla tam žít osoba „nevalné pověsti“, ale spíš šlo o sociálně slabší ženy, které se nechávaly obdarovávat od milenců. Mohly s nimi mít i nějaký omezený vztah. Támhle se o panu faráři šuškalo, že nemá kuchařku jen na vaření, tam o jistém pánu, že navštěvuje jistou vdovu. Děla se spousta věcí, která byla navenek nepřípustná, ale v tichosti tak nějak tolerovaná – pokud ovšem nenarušila chod rodiny a obce. Pokud narušila, byla nevěra vážný problém, mnohem horší než dnes. A sex před svatbou? Mládež samozřejmě erotický život před svatbou měla. Dokud je nikdo nenačapal nebo dívka neotěhotněla, dělalo se, že se o tom neví. Existuje půvabná knížka Karla Jaroslava Obrátila, který sbíral na venkově „neřestný folklor“, vtipy, písničky, zápisky o sexu. Úvod té knihy pojednává o pohlavních zvyklostech. Dozvídáme se tam třeba, že bylo běžné, že se i několik chlapců vydalo za dívkou, vlezli k ní oknem pod rouškou tmy a za jejího souhlasu se pokoušeli ji osahávat, ona většinou preferovala nějakého svého favorita. A tak se oťukávali, zažívali první erotická dobrodružství. Dokonce se u mládeže tolerovalo i homosexuální chování. Cože? Na vesnici v předminulém století? Homosexualita byla trestná, ale do konce puberty, do nějakých 17 let se to moc neřešilo, nikdo to nebral jako „doopravdy“. Když si v nějakém chlapeckém kolektivu udělali mládenci vzájemně dobře rukou nebo jinak, nevnímalo se to nutně jako něco neřestného, to jen tak chlapci dovádějí, než se začnou zajímat o děvčata. V Obrátilově knize je dokonce popisována i hra na kanečky, kdy chlapci praktikovali anální koitus. Jakmile ale puberta minula, pohlíželo se na takové činy mnohem přísněji. Jaké bylo postavení žen? Dost nalinkované a méně svobodné než mužské. Žena se měla včas vdát za správného muže – tedy s dobrým postavením a majetkem, mít brzo děti a starat se o domácnost. Existovaly případy, že se objevila žena dostatečně silná nebo s tak přívětivým rodinným zázemím, že si mohla vydobýt právo rozhodnout o svém životě, získat nějaké postavení, ale spíš to bylo výjimečné. Stávalo se, že zemřel mistr nějakého řemesla a jeho živnost převzala vdova. Pokud ji vedla dobře, mohla v komunitě řemeslníků požívat vážnosti, někdy\nmohla vdova převzít i otěže hospodářství, ale spíš na ni byl vyvíjený silný tlak, aby si vzala někoho jiného. Běžné bylo i to, co dnes označujeme jako domácí násilí. Tehdejší společnost nad tím přivírala oči, nebo se to dokonce považovalo za normální. Často slýcháme nářky nad „odcizením“ lidí v dnešní době, vždyť dřív lidé žili víc pospolu, staří s mladými, žádné rozvrácené vztahy... Jak to bylo s tou rodinnou pospolitostí? Lidé jsou pořád stejní. Myslím, že dobová literatura a třeba i divadelní hry nejlépe zprostředkovávají, jak to tehdy skutečně bylo – venkovská realistická dramata a romány jsou plné konﬂiktů, nefunkčních až patologických vztahů, nenávisti v rodině, vyděďování – namátkou můžeme zmínit Maryšu, některé romány Karla Václava Raise nebo třeba už poněkud pozapomenuté knihy Josefa Karla Šlejhara. Pospolitost byla spíš nutnost, často nezbývalo, než aby celá široká rodina žila v jedné chalupě ve dvou světničkách, což je pak velmi výbušné prostředí pro konﬂikty. Existovaly samozřejmě i četné harmonické vztahy, ale ta doba nebyla v tomto ohledu nějak lepší než současnost. Jeden onkolog mi v rozhovoru řekl provokativní větu, že na přelomu 19. a 20. století byla pro rodinu cennější kráva než dítě. Byla? Zejména v chudších rodinách asi ano. Když přišli o dítě, bylo to smutné. Když přišli o krávu, byla to tragédie, protože mohla umřít celá rodina. Lidé samozřejmě truchlili, smrt dítěte pro ně pokaždé byl velký citový otřes, ale v té době se jen část dětí dožívala dospělosti a novorozenecká úmrtnost byla velmi vysoká, lidé měli běžně sedm, osm i deset dětí, ale přežila jen část z nich. Většina dětských nemocí, které dnes považujeme za banální, byla smrtelná. Opravdovým strašákem byly pravé neštovice, dnes díky očkování vymýcené. Pokud je dítě přežilo, tak mohlo zůstat zmrzačené nebo slepé. A každý porod byl obrovským zdravotním ohrožením pro matku – i rodičky často umíraly. Jaké měly děti dětství? Dětství nemělo takovou podobu ani délku, jakou u našich dětí ctíme a pěstujeme my. I tehdy rodiče měli o děti starost, milovali je, ochraňovali, ale jakmile děti jen trochu mohly, už pomáhaly v domácnosti, pásly husy, chodily na pole. Dítě, to byl brzy spíš miniaturní dospělý. Pokud bychom měli mluvit o dětství, tak nanejvýš do nějakých osmi, devíti let. A po pubertě už to byli zcela dospělí lidé. Umíralo se na venkově v 19. století ještě hlady? Běžně ne. Jen když válečné události narušily běžný ekonomický život, když vojsko rekvírovalo zásoby, a když do toho přišla ještě neúroda, mohl to být průšvih. Ale ještě jde o to, jak si představujeme smrt hlady. Málokdy se stalo, že by člověk opravdu neměl co vzít do úst, vychrtnul a po pár týdnech zemřel. Smrt hlady spíš znamenala umírání z dlouhodobé podvýživy, nedostatku důležitých složek potravy, oslabené\nLEHČÍ ALKOHOLICKÉ NÁPOJE FUNGOVALY I JAKO DOPLŇKY VÝŽIVY, V ČASE CHOLERY BYLO VAŘENÉ PIVO BEZPEČNĚJŠÍ NEŽ VODA ZE STUDNY. tělo mělo zároveň oslabenou imunitu a člověk pak byl náchylnější k nemocem. Když se zhoršila životní úroveň rodiny, odnášeli to oslabení jedinci – děti a staří lidé. Co se na vesnici jedlo? Bio ideál? Pokud rodina měla alespoň malý pozemek, byla na něm zahrádka. Ale úplně soběstační byli málokdy, zvláště v méně úrodných oblastech. Maso bylo vzácnost. Základem jídelníčku byly brambory, chleba, různé placky a kaše, jedly se luštěniny. A cokoliv se dalo najít v krajině – houby, maliny, třešně, borůvky, planá jablka. Mlsal se med, na trhu se dalo koupit nějaké cukroví. Čeho se tehdejší lidé báli? Válek, nemocí a epidemií. Stále taky kvetly magické představy o světě, takže měli i strach z „nadpřirozených“ ohrožení. Byl to mix křesťanských i předkřesťanských tradic a zvyklostí. Samozřejmostí byl křížek na kraji pole, vysvěcení stavení, talismany. Správné postavení svatého obrázku mělo chránit před úderem blesku i připálením mléka... Zabíralo to? Jako placebo určitě. Jak na tom byli tehdejší venkované s gramotností? Povinná školní docházka existovala od konce 18. století a s posilováním byrokracie se evidovala a postupně stále více vyžadovala. Sedláci pořád děti radši viděli na poli, tak bylo potřeba žáky do školy „nahánět“, ale těch, kteří se číst, psát a počítat naučili, přibývalo. Učitelské povolání nepatřilo k prestižním, ženy učitelky se nesměly vdávat a mít rodinu, bylo to velmi chudé živobytí. Učitel se proto někdy stával udržovatelem lidových zvyků – procházel s žáky vesnici, zpívali koledy, a co vybrali, z toho pak žila učitelova rodina, jinak by se neuživil. Přestože české země v Rakousku-Uhersku patřily ke špičce v gramotnosti, ke konci století pořád existovalo kolem 5–7 procent analfabetů. Většině lidí dlouho stačilo, že se uměli podepsat, a hotovo. Dalo by se s trochou nadsázky říct, že standardně vzdělaný venkovan v 19. století psal podobně jako dnešní dyslektik. Dovedete si představit, že byste v té době žil? Dovedu. Ale člověk si sám sebe představuje v nějaké sobě příjemné roli a také do toho míchá nějakou idealizaci. Takže já bych se viděl jako písmák, obrozenec, ale s dostačujícím materiálním zázemím a hodnou ženou, ne jako chudý domkář s jednou kozou a bez manželky.\nKdyž se Harry Potter zamiluje do Voldemorta Představte si, že by existovalo místo, kde byste našli odpovědi na zásadní otázky života. Třeba co by bylo, kdyby Jack přežil havárii Titaniku. Nebo jak by vypadaly nové epizody Star Wars, kdyby Kylo Ren žil s generálem Huxem v harmonickém, leč submisivně-dominantním vztahu. Nebyla by to krása? Tak jásejte. Míst s takovými světy existuje spousta. Najdete je na internetu, v oblastech, kde se schází autoři fan ﬁction. Text: Jiří Holubec Ilustrace: Nikola Logosová\nan ﬁction je jedna z těch záležitostí, které jsou pro neznalého značně nepochopitelné. Něco jako chov jedovatých pavouků nebo bikram jóga. Normálnímu čtenáři budete asi těžko vysvětlovat, co je tak strašně fascinujícího na příběhu, v jehož pětadvaceti kapitolách spolu Jack a Rose spokojeně stárnou a vychovávají děti. A pokud mu nebudete schopni obhájit takhle jednoduchou zápletku, těžko uspějete s tou o Harry Potterovi, který se zamiluje do Voldemorta a musí o jeho přízeň bojovat na život a na smrt s Darthem Vaderem. A věřte, že příběhů z té divné kategorie vzniká ve fan ﬁction daleko víc. A ještě daleko divnějších. Fan ﬁction je stručně řečeno literatura psaná amatérskými fanoušky libovolné knihy, ﬁlmu, komiksu nebo počítačové hry. Boom tenhle fenomén zažívá v éře internetu, která umožnila okamžité sdílení každé vymyšlenosti, ale jeho historie je daleko starší. Literární teoretici ho dokážou vystopovat až do antiky, kde si klasičtí autoři jako Sofoklés občas střihli divadelní kus, ve kterém\nvystupovaly postavy ze známých bájí, ale byly zasazeny do jiného kontextu. Když Arthur Conan Doyle nechal zahynout Sherlocka Holmese, našlo se dost fanoušků, kteří velkého detektiva udržovali při životě ve vlastnoručně psaných povídkách. V šedesátých letech, v éře rané sci-fi a fantasy, začaly v pracně kopírovaných „fanzinech“ vycházet celé ságy rozšiřující základní kánony Star Wars nebo Star Treku. Postupu fan ﬁction – tedy zasadit známé postavy do alternativního děje – se nevyhýbají ani dnešní uznávaní autoři. Geraldina Brooksová dokonce vyhrála v roce 2006 Pulitzerovu cenu za knihu March. Jejím hrdinou je otec ze slavného románu Malé ženy od Louisy May Alcottové. Ten se ale v původní knize vůbec neobjeví. Další spisovatelé naopak v žánru fan ﬁction začínali. Třeba Meg Cabotová, autorka bestsellerů Princezniny deníky, začínala v jedenácti letech psát alternativní příběhy ze světa Star Wars. Naomi Noviková, jejíž ságu o dracích Temeraire koupil pro ﬁlmové zpracování Peter Jackson, si zase brousila styl na příbězích o Star Treku a Sherlocku Holmesovi bojujícím po boku teamu Avengers.\nNEPLACENÁ BRIGÁDA OD DEVÍTI DO PŮLNOCI Než se vrhnete k počítači a začnete bušit do klávesnice, tak je potřeba si uvědomit, že autor fan ﬁction, který svou tvorbu uvidí vytištěnou na papíře, je naprostá výjimka. Většinou jeho práce nikdy nepřekročí hranice internetu a s největší pravděpodobností ji ani nikdo jiný nečte. Na velkých portálech, jako jsou wattpad.com nebo fanﬁction.net, se denně publikují stovky nových děl a vybudovat si v takové konkurenci nějakou reputaci vyžaduje spoustu práce a odměna je nulová. Autorka Phoenix Refrainová se v rozhovoru, který poskytla listu Wall Street Journal, svěřila, že píše pravidelně už několik let denně od devíti večer do půlnoci. Její nejúspěšnější dílo je román nazvaný The Phoenix – Burning Day sledující osudy Johanny, vedlejší postavy z Hunger Games. Má 132 kapitol, Phoenix Refrainová na něm strávila bezpočet nocí a večerů a díky němu její proﬁl sleduje kolem 20 000 fanoušků. Největším reálným oceněním je pro ni ale jen čestné uznání v soutěži, kterou pořádá portál Mockingjay.net.\nSLOVNÍK AU – Alternate Universe, příběh, který se odehrává v naprosto jiném prostředí než kánon Canon – originální dějová linie příběhu a fan ﬁction, která se ho drží a nemění ho Drabble – krátká povídka, zhruba 100–300 slov dlouhá Fanon – příběh obsahující elementy, které se nevyskytují v kánonu, ale jsou zavedené ve fan ﬁction Fluﬀ – veselý, romantický příběh Mpreg – příběh zahrnující mužské těhotenství Mary-Sue – příběh, ve kterém zasáhne do děje vedlejší postava (a je zpravidla odměněna sexem s hlavní postavou) OC – Original Character, postava, která se vyskytuje v původním díle OOC – Out Of Character, označení příběhu, kde se postava chová jinak než v kánonu Prompt – povídka s námětem navrženým někým jiným PWP – Porn without Plot, erotický příběh bez děje (někdy se označuje jako smut nebo lemon) Ship – příběhy, kdy hlavní postavy prožívají romantický vztah Slash – v povídce jsou milostné scény mezi dvěma mužskými postavami (pokud má příběh hrdinky, označuje se jako FemSlash) Squick – obsahuje nechutné scény UA – Universe Alteration, podobné prostředí jako v kánonu, ale s autorskými úpravami Whump – příběhy, kde hrdina překonává bolest nebo zranění (z nějakého důvodu velmi obsáhlý žánr), jeho fanouškům se říká whump hounds Xeno – popisuje vztah (většinou sexuální) s mimozemšťanem (Ještě rozsáhlejší slovník najdete na expressions.populli.net/dictionary.html)\nProč lidé věnují tolik úsilí něčemu, co nepřináší hmatatelnou odměnu ani těm nejlepším? Literární odborníci, kteří se fenoménem fan ﬁction zabývají nejčastěji, označují jako hlavní motivátor touhu setrvávat ve známém a oblíbeném prostředí. Myslí tím komunitu sdílecích portálů, ale především prostředí samotných knih a ﬁlmů, ze kterých fan ﬁction čerpá. Někteří poukazují na fakt, že autoři fan ﬁction jsou ve velké míře ženy. David Bleich píše v knize Textual Poachers, že muži a ženy hledají v příbězích rozdílné věci. Muže zajímá způsob, jakým autor vypráví příběh. Ženy daleko více vnímají postavy a svět, ve kterém se pohybují. Mají tedy daleko více důvodů, proč příběhy dále rozvíjet, i nápadů, kam je posouvat. Této teorii nasvědčuje fakt, že ve většině případů se fan ﬁction hodně odkloňuje od původních dějových linií. Mírně řečeno.\nGLEE VE STŘEDOZEMI S tím, jak se fan ﬁction vyvíjela, muselo dojít nevyhnutelně k momentu, kdy si nějaký autor řekl: „Jako pardon, ale proč bych měl psát něco normálního“ a posunul žánr do končin, kde se nachází dnes. Popisovat bizarní zákoutí, která se ve zdejší komunitě vyvíjí, je dost složité, ale hodně napoví už jen výčet zavedených subžánrů. Například „denialﬁc“ je ještě založen na celkem normální úvaze „co by bylo, kdyby můj oblíbenec nezemřel“. „Futureﬁc“ zase popisuje, jak se historická postava přenese do budoucnosti, a „wingﬁc“ zastřešuje příběhy, kdy mají hlavní postavy křídla. „Crossovers“ kombinují postavy z různých nesouvisejících vesmírů a můžete si zde například užívat příběhy hrdinů seriálu Glee v Tolkienově Středozemi. Velkou část fan ﬁction univerza tvoří žánr „slash“, který popisuje milostný a sexuální vztah hrdinů mužského pohlaví. Tyto povídky se mimochodem objevily už ve sci-ﬁ fanzinech v sedmdesátých letech, kde rozebíraly do důsledků vztah Kirka a Spocka ze Star Treku. Jestli vám to pořád připadá jakžtakž normální, tak zkuste (velmi obsáhlý) žánr „mpreg“, který často na slash navazuje a zabývá se tématem mužského těhotenství. Není nad to, dát si před spaním pár set stránek o Aragornovi, Frodovi a jejich sladkém tajemství. Postupem doby se můžete dopracovat až do podivného světa „crack ﬁction“, kde žádná pravidla neexistují, a kruh\nuzavřít v žánru „mundane AU“. Ten vypráví příběhy, kde hrdinové nemají své zázračné schopnosti a žijí nudný všednodenní život. Kdo by nechtěl číst příběh o Batmanovi, který vypráví komisaři Gordonovi, jak miluje svůj nový iPhone?\nAUTORŮV FANOUŠEK A FANOUŠKŮV AUTOR Jestli se vám tyto kategorie zdají šílené, tak si uvědomte, že počet povídek, novel a románů v každém z těchto (a desítek dalších) žánrů sahá do statisíců. Některé jsou dokonce tak populární, že si jich všimnou samotní autoři originálního díla. Jejich reakce jsou smíšené. Anne Riceová nebo G. R. R. Martin je nemají rádi. Nora Robertsová a Terry Goodkind si dokonce vyžádali, aby povídky na náměty jejich knih nebyly na velkých portálech archivovány. Někteří autoři, jako J. K. Rowlingová nebo Stephanie Meyerová, se svými fankolegy naopak komunikují a ohrazují se jen v případě největších šíleností. Většina z nich se ale shodne na tom, že fan ﬁction je pro ně důkazem fanouškovské přízně a reklamou zdarma. Některé ﬁrmy dokonce experimentují s přímým využitím v marketingu. Sony Music si nedávno najalo fan ﬁction autora, aby psal povídky o britské chlapecké skupině One Direction. Na stránkách wattpad.com dosahují milionových čteností a z členů kapely, po které za chvíli nikdo ani nevzdechne, se stali regulérní literární hrdinové. Vesmír fan ﬁction se může zdát nezasvěcenci hodně podivný, ale ve skutečnosti je nejkrásnějším příkladem, jak elektronická média zpřístupňují tvůrčí potenciál amatérům. Na rozdíl od zbastlené písničky nebo krátkého ﬁlmu nahraného na iPhone je napsání povídky zdlouhavá a náročná záležitost. Jenže ani to neodrazuje statisíce lidí od toho, aby písmenko po písmenku tvořili sice divnou, ale naprosto svobodnou výspu literárního undergroundu, kde vládnou nespoutaná fantazie a témata, do kterých by se normální autor nikdy nepustil.\nNEJROZSÁHLEJŠÍ Je logické, že platí přímá úměra mezi popularitou předlohy a četností fanﬁkčních odnoží. Stejně tak ale platí pravidlo, že čím více autorů se na jednu sadu postav zaměřuje, tím divnější příběhy začnou vymýšlet. Nejvíc autorů, a tím pádem nejvíc úchylek schytává Harry Potter. Jeho příběhy jsou suverénně nejoblíbenějším námětem, na portálu fanﬁction.net má vlákno s jeho povídkami neuvěřitelných 23 224 stránek. Najdete tu vážně psané příběhy, ale i povídku o řediteli Brumbálovi a jeho zvláštním vztahu s Moudrým kloboukem. „Albus sáhnul do klobouku a nahmátl cosi tvrdého. Meč Godrika Nebelvíra to ovšem nebyl...“ Stejně žhavá je i sága Nesmrtelný, která z Harryho dělá upíra se sexappealem neodolatelným pro příslušníky jakéhokoliv pohlaví. Je tak bizarní, že když si pak přečtete krátkou povídku, ve které Severus Snape laškuje s Dipsym z Teletubbies, tak ani nezakroutíte hlavou. Ve fan ﬁction věnované seriálům vedou příběhy postav z Glee, manze dominuje Naruto a hrám Kingdom Hearts a Pokémon.\nMEZINÁRODNÍ Žárn fan ﬁction se neomezuje na anglicky psané texty. V Japonsku má dlouhou tradici subkultura dójinshi, která píše a kreslí alternativní příběhy slavných manga komiksů. Na rozdíl od zbytku světa je dójinshi scéna velmi uznávaná, funguje paralelně vedle oﬁciálních knih a vydavatelství zpravidla nejlepší kreslíře a scenáristy dříve nebo později najmou do svých ateliérů. Obrovskou popularitu zažívá fan ﬁction v Indii, kde se napojila na už tak dost divný svět bollywoodských ﬁlmů. Na rozdíl od zbytku světa, kde se příběhy drží ve ﬁktivních vesmírech, Indové píší s oblibou příběhy slavných herců, které se odehrávají v reálném světě (a většinou obsahují love story autora s obdivovanou hvězdou). České fan ﬁction není mnoho, nemá společnou platformu a většinou jde o příběhy ze světa Harryho Pottera, Hunger Games a Glee. Zdá se, že čeští fanové raději čtou anglické kolegy.\nNejslavnějším dílem vzešlým z fan ﬁction komunity je eroticky dusná variace na téma Stmívání, kterou pod názvem Pán vesmíru (Master of the Universe) začala v roce 2010 publikovat autorka Snowqueens Icedragon. Dnes je známá pod svým pravým jménem E. L. Jamesová a její dílko pod poněkud méně bombastickým titulem 50 odstínů šedi. Stačilo v příběhu vyměnit ujetého upíra za ujetého milionáře a na světě byla kniha, které se za tři měsíce prodalo 15 milionů kusů. Životní cyklus příběhu mimochodem pokračuje nepřerušeně dále. Fanoušci Odstínů totiž pilně píší další příběhy, včetně ( jak jinak) crossoverů se ságou Stmívání.\nJe to zvláštní místo. Zvláštní místo, které umí vyvolat zvláštní pocity a silné emoce – a na mladého kluka v uniformě, která mu je moc velká, to zjevně funguje. Jsme v hale památníku Mamajev Kurgan, kde hoří Věčný oheň za všechny ty, co tu padli, a na stěnách kolem nás jsou vypsaná jejich jména, nebo spíš některá z nich, protože všechna se ani do téhle chladné obří haly nemůžou vejít. Text: Dominik Presl Foto: Proﬁmedia\nÄŒiliChili 4 | 2017\nsme na kopci za Volgogradem, městem, kterému se ne tak dávno říkalo Stalingrad. Městem, kde před osmdesáti lety padlo v jedné z největších bitev historie skoro milion a půl Němců a Rusů. A taky asi tím nejdepresivnějším místem, kde jsem kdy byl. Na kopec, o který se bojovalo tak dlouho, že se bombardováním zmenšil asi na polovinu, vedou dlouhé schody lemované sochami polonahých ruských vojáků v nadživotní velikosti. Bizár. O něco výš je pavilon s Věčným ohněm, kde drží čestnou stráž vojáci ve slavnostních uniformách. A když člověk vyjde ještě výš, je tam osmdesát metrů vysoká socha ženy s mečem – věčné Matičky Rusi. Svítí slunce, ale je zima, fouká vítr a kromě nás je tu jenom oddíl čerstvých ruských armádních rekrutů v plandavých nepadnoucích uniformách. „Vodí je sem, aby načerpali atmosféru. Aby se podívali, jak jejich dědové umírali za Stalina. Aby jim došlo, že teď je řada na nich. Stalin už sice není, ale Rusko pro tyhle kluky vždycky najde dost válek, kde můžou bez problémů umírat,“ prohlásí pochmurně můj ruský kámoš Roman. Je to zvláštní, ale všichni ti sotva osmnáctiletí vojáci to fakt žerou. Vyslechneme si proslov jejich velitele o hrdinství předků. A o tom, že mají být hrdí, že jsou Rusové, a když budou mít štěstí, i oni budou mít šanci bojovat za vlast. Proti fašistům, imperialistům, Ukrajincům, Američanům a vůbec všem, kdo ji budou chtít zničit. „Možná bych jim měl říct, kdo jsi. Mohli by si do tebe praštit už teď a trochu ten boj urychlit,“ řeknu Richardovi vedle mě. Usměje se, ale vlastně nám to nepřijde moc vtipné. Jsme tu totiž tři – Roman je Rus, Richard je Němec a oba jejich dědové se tu před osmdesáti lety dost možná potkali. Akorát oba stáli na opačných stranách fronty. Problém s Volgogradem je ten, že kromě kopce Mamajev Kurgan a paneláků v něm prostě nic není. I když tu má žít milion lidí, na nekonečně se táhnoucí hlavní třídě, která vypadá úplně stejně jako všechny ostatní ulice v tomhle městě, člověk potká v pátek v osm večer jenom pár tragicky se tvářících postav, zachumlaných v kabátech. Tohle celé město je jako jedno obří sídliště, kam pro zvednutí nálady někdo rozmístil na skoro každou křižovatku sochu Lenina. A na náměstí makety tanků. Jdeme po hlavní třídě dál a říkáme si, jestli tady někde najdeme aspoň trochu života. Roman odpovídá, že takhle to prostě v Rusku všude mimo Moskvu a Petrohrad vypadá. A já si říkám, že jestli je Paříž město lásky, tak Volgograd je město koncentrované deprese. Nakonec jedno místo, kde to trochu žije, najdeme. A Čech, Rus a Němec vejdou v bývalém Stalingradu do originální německé hospody. Čepují skvělé německé pivo, které se jmenuje Kozel, a tak se cítím zase trochu znásilněný oběma těmi národy a vtip je kompletní.\nRADŠI BYCH SE ZASTŘELIL „Teda Romane,“ říkám s kouskem domova na stole přede mnou, „musím říct, že tohle je docela drsný. Neuraž se, ale kdybych tu měl žít, tak bych se asi po týdnu radši zastřelil. Když si vzpomenu na ty kluky na kopci, tak si nedokážu představit, že by za tohle chtěl někdo umřít.“ „Starci si vymýšlejí války. Kluci v nich pak umírají,“ řekne Roman takovou tou smutnou ironií, kterou mají Rusové dokonale zmáknutou,\na napije se. „Ti kluci si myslí, že půjdou bojovat do Sýrie nebo na Ukrajinu pro svoji vlast a za její slávu. Ve skutečnosti tam půjdou jenom kvůli egu pár starých páprdů,“ myslí si Roman. A jestli se kluci vrátí, tak zjistí, že to tady vypadá ještě hůř a že jim ti stejní staří páprdové mezitím rozkradli další kus země přímo pod nohama a před očima. „Ale jsou tak zblblí tím, jak to do nich valí tady i jinde, pořád a odevšad, až jim to nedojde,“ dodává. Richard se ho se zájmem ptá, jestli taky něco cítil, když s námi stál na tom kopci. „To je právě to nejhorší. Já to všechno vím, na rozdíl od nich. Ale stejně jsem se nemohl ubránit pocitu hrdosti, i když vím, že není na co. Možná je to prostě něco v nás, něco v Rusech, že to nedokážeme brát racionálně. A možná budeme vždycky radši žít celý život v těchhle sračkách, abychom si pak mohli chvíli myslet, že nás všichni obdivují.“ Z rádia začne hrát stará ruská písnička o chlapovi, co jde v noci přes pole se svým koněm, sleduje při tom ohně v dáli a cítí, jak moc tu svoji širou Rus miluje. A za oknem začne sněžit.\nJEDNOU BUDE RUSKO ZASE VELKÝ Cestou na letiště, které vypadá jako rozpadlá garáž v poli za městem, o tom v taxíku pořád přemýšlím. O těch mladých klucích, kteří chtějí jenom padnout za svoji zemi, a přitom žijí v místě, za které by nikdo od nás padnout nechtěl. O Richardovi, který se za minulost svojí země jako správný Němec stydí, a stejně je na svého dědečka, generála od Stalingradu, tak trochu pyšný, protože odmítl odjet do bezpečí a radši zůstal a nechal se zajmout. O Romanovi, který se stydí naopak za současnost svojí země a který je na ni stejně proti své vůli hrdý. O tom, jestli se tu jejich dědové kdysi opravdu potkali a jestli by si spolu třeba tenkrát radši nedali pivo – jako jejich vnuci včera večer. Místo toho, aby si šli navzájem po krku. A jak dlouho nám ještě vydrží, že se nemusíme zase nenávidět jenom proto, že jsme se narodili každý někde jinde. Z těchhle myšlenek mě vytrhne taxikář, který má tolik zlatých zubů, že s nimi nejspíš šetří na důchod, otázkou, odkud jsem. „A co sakra děláš až tady, mladej? Sem nikdo nejezdí… Jo tak, turista, jo? No, to máš dobrý, že vocaď můžeš zase rychle vypadnout. V Česku je to moc fajn, jsem slyšel. Já teda nikdy nebyl jinde než tady, leda na vojně v Kazachstánu, ale tam to nebylo o moc lepší. Ale Česko jó, tam bych rád poslal dceru. To víš, na školu. Nebo jinam do Evropy, prostě na západ. Musí odsuď hlavně vypadnout, já tady už umřu, ale mladej člověk tady nemůže zůstat, tohle místo ho sežere zaživa... V Rusku mladej člověk prostě nemá budoucnost,“ vykládá mi. „A proč myslíte, že to je tady tak špatný?“ ptám se ho. „Proč? Protože nám všichni škodí! Vaši politici, Němci a Evropani a taky Američani. A Izraelci. Bojí se Ruska, a tak se ho snaží zničit. Ale my se nedáme, to ti povídám. Zase budeme velký a všichni se nás budou bát. Uvidíš, že to přijde – Putin to tak nenechá, on se o to postará. To je náramnej člověk. Ještě že ho máme. Bez něj by na tom Rusko bylo moc špatně. Ale podívej, kolik stojí pronájem v Praze prosím tě? Musím už poslat někam tu dceru, tady zůstat nemůže, to by byl její konec...“ Jedeme dál a já se koukám z okna taxíku na obrovskou sochu pod temně šedou oblohou, s mečem nad hlavou, tyčící se nad nekonečnou řadou šedivých paneláků.\n͞Když budou mít štěstí, budou bojovat za tu paní vzadu\nNĚKDO TO RÁD ŠPENÁT Většina z nás by vsadila svoje polobotky na to, že nejlepší karbanátky umí jeho máma. Až na nás. My se sázíme, že ty nejlepší dělá máma Iva a že si je zamilují žravci všeho druhu, i když jsou to špenátové karboše bez masa. Text: Helena Suchá Foto: Michael Kratochvíl\n• RESTUJEME Šalotky nakrájejte na drobno a osmahněte do sklovata na oleji. Přidejte špenát a pěkně ho za občasného míchání poduste. Přiostřete ho vylisovaným česnekem a špetkou pepře, osolte dvěma špetkami a nechte zchladit.\n••MIXUJEME Vychlazený špenát můžete rozmixovat. Vedle si namočte dvě housky v mléce, rozmačkejte je a spolu s hrstí strouhanky a dvěma vajíčky přidejte ke špenátu. Ještě jednou lehce osolte, opepřete, přidejte špetku muškátového květu a vše pořádně promíchejte.\nPRO ČILICHILI VAŘÍ MÁMA IVA Z PENZIONU V POLÍCH www.penzionvpolich.cz 2 šalotky\n1/2 kg listového nebo mraženého špenátu\nPostupně ze směsi vytvarujte placky velikosti dlaně a obalte je v klasickém trojobalu – hladká mouka, dvě rozšlehaná vejce a strouhanka. Nakonec karbanátky smažte na rozpáleném oleji, dokud nezezlátnou. Doma je můžete servírovat s bramborovou kaší, hodně hladovým stačí jen tak do ruky!\n3 stroužky česneku 2 housky mléko (cca 1/2 litr) hrst strouhanky 4 vajíčka sůl pepř muškátový květ (troška) hladká mouka strouhanka olej\nmáte raději větší kus špenátu na skus, * Pokud rozmixujte ho jen půlku a zbytek nechte v celku. A pozor, ať vám nezůstane v zubech!\n40 Konzum Věci, které jsme objevili a které stojí za to vidět, slyšet, přečíst, stáhnout nebo objet. Text: Michal Pařízek, Markéta Bajerová, Richard Šulc Foto: Proﬁmedia, archiv\nMasaryk a ti další Podle předávání Českých lvů by se mohlo zdát, že u nás loni vznikl jen jeden ﬁlm. Masaryk sice vládne všem, ale program každoroční bilanční přehlídky českého ﬁlmu jasně dokazuje, že se toho loni urodilo mnohem víc. Festival Finále Plzeň se letos koná již potřicáté, a jak se stalo dobrým zvykem, tak nedojde pouze na hranou ﬁlmovou tvorbu, ale také na dokumentární nebo televizní snímky a dokonce i na seriály. Nebude chybět ani tolik diskutovaná Hřebejkova Učitelka a celou přehlídku otevře jeho zbrusu nový snímek, první z očekávané trilogie Zahradnictví pod názvem Rodinný přítel. Ano, přátel v Plzni skutečně potkáme dost a dost. www.festivalfinale.cz – 20.–26. 4., Plzeň\nZločin a trest české kultury „Ladislav Stroupežnický je mrtvý, takže nastal ideální čas, aby se skupina Depresivní děti touží po penězích chopila jeho díla. Slunce, seno, světelný smog. Zločin a trest české kultury. Veselohra o útrapách vlastenectví v nelehké době.“ Tenhle oﬁciální popis mluví za všechno. Tak upalujte na Depresivní děti do Venuše ve Švehlovce. Naši furianti, premiéra 9. 4., Venuše ve Švehlovce, Praha\nHledejte plus mínus nulu Kapelu ±0 (čti Plus Mínus Nula) je možná na internetu složitější najít, ale o to větší je potom odměna. Svěží post punk nijak nezapírá vzory letité (The Cure) ani novější (Vietcong), ale už jen díky nadšení a sympaticky ležérním a zkratkovitým českým textům to nemůžeme brát jako nějakou kopírku. Plus Mínus Nula se potkali na studiích architektury v Liberci. Po dvoupísňovém EP z roku 2015 přišel konečně čas na dlouhohrající debut, který v Praze usazená čtveřice nahrála ve studiu Animan v produkci Tomáše Neuwertha. Jmenuje se stejně jako kapela, takže vám to hledání neusnadní. www.plusminus0.bandcamp.com\nRachot po korejsku Členové korejské kapely Jambinai sice hrají na nástroje svých předků jako haegun, piri nebo geomungo, ale zároveň milují hlasité kytary a pořádně nažhavená komba. Rachot, který z toho leze, vyhání ze sálů nejen world music experty, ale také zvědavé hipstery, kteří pátrají po exotických kuriozitách. Abum A Hermitage vyšlo na respektovaném anglickém labelu Bella Union, jehož zástupci jsou z korejské kapely tak odvaření, že jí znovu vydali také dávno vyprodaný debut Diﬀérance. A na spadnutí je prý nové album, ukázky z něj předvedou Jambinai také v Praze. Jambinai 12.4. Palác Akropolis www.rachot.cz/cz/events/jambinai-0\nStránka Duolingo.com už na webu pár let je a naučila už taky tisíce lidí bez bolesti anglicky nebo (to už na základě angličtiny) jinému jazyku. Aplikace Duolingo pro mobilní telefony ale umožňuje ještě snazší a příjemnější učení pro všechny, kdo se nechtějí trápit s biﬂováním slovíček a radši sosají jazyk po troškách přímo, jako by ho rovnou používali. Duolingo — AppStore, Google Play\nChalupa mezi pasekami, Průkop 58, Zlín, www.mezipasekami.cz\nmladými stoupenci *této„Mezi hudby se v první polovině\nNeočekávaný heavy večírek Deset let. Tak dlouho čekali fanoušci kalifornské čtveřice Oxbow na její nové album. Post hardcore veteráni se na svých albech dříve dotýkali noise rocku, experimentálních okrajů jazzu nebo klasiky, novinka Thin Black Duke všechny dřívější vlivy mixuje dohromady. Frontman Eugene S. Robinson je zručným poetou a literátem, ale zároveň zkušeným boxerem, a podobně se to má s celou kapelou – Oxbow vždycky dokázali uspokojit intelektuály, aniž by slevili na síle a hrubosti svých dřevorubeckých riﬀů. A to úplně nejlepší přijde 20. dubna. Ten den se v pražském Futuru uskuteční neočekávaný heavy večírek, Oxbow doprovodí trojice Sumac, nejnovější projekt šéfa jejich labelu HydraHead Alexe Turnera a také Inter Arma z Washingtonu, kteří kvůli své účasti dokonce neváhali přerušit vlastní evropské turné. Oxbow — 20. 4., Futurum, Praha, hosté Sumac a Inter Arma, www.silver-rocket.org\nNářez v trolejbusu Ve středu 19. dubna si zajeďte do Zlína. Ve třech trolejbusech zahrajou třeba Cirkus Problem, The Atavist nebo slovenský raper Globe. V šest večer se trolejbusy rozjedou od Sportovní haly a afterparty začne v devět v klubu Flip. Busfest — 19. 4. Zlín, www.busfest.cz\nroku 1940 objevila výstřední móda, jež spočívala ve značně provokativním vzhledu. Stoupenci této módy nosili podivně deformovaný klobouk, volné sako kostkovaného vzoru, úzké kalhoty, barevné ponožky a boty na vysokých podrážkách. Charakteristickým znakem příslušnosti k této skupině výstředních mladíků se staly dlouhé vlasy, jež zpravidla končily v zátylku nakulmovanou ruličkou. Příslušníkům výstřední mládeže se záhy začalo říkat „potápky“, později „páskové“, zatímco jejich ženské protějšky se nazývaly „kristýnky“ či „bedly“. Swingoví výstředníci začali při vzájemné komunikaci používat vlastní slang a pamětníci vzpomínají, že je bylo možné rozeznat podle charakteristické „ležérní“ chůze. Potápky a kristýnky Petr Koura: Swingaři a potápky v protektorátní noci — 924 stran, Academia, www.academia.cz\nExtrémní žánry mezi vinicemi Opět po roce se do rakouské Kremže stěhují individua s potemnělým výrazem. Donaufestival pravidelně přiváží do malebného maloměsta v Dolních Rakousích divokou elektroniku, metal a další více či méně extrémní žánry. V letošním roce pořadatelé poskládali možná nejlepší line-up za posledních několik let. Dva víkendy na přelomu dubna a května budou patřit Einstürzende Neubauten, Deafheaven, Benu Frostovi, Silver Apples, Gnod, Gonjasuﬁ a desítkám dalších jmen. Nezapomínejme ani na ostatní programové sekce, ve kterých se prezentuje výkvět výtvarného umění, experimentálního divadla a další neméně pikantní performance. Kremže je také pověstná svými vinicemi a extrémní hudba mezi řádky místního Grüner Veltliner za ta léta překvapivě už celkem zdomácněla. Donaufestival — 28. 4.–6. 5., Kremže, Rakousko, www.donaufestival.at\nunikatni cesky projekt\npartner knihy pivní sklo s potiskem\nVse o domacim vareni piva HISTORIE TEORIE RADY NaVODY RECEPTY\n606N\_ NWHUÃ„SRPÂ¼KDMÃˆ 6WDÃ¨ÃˆY]ÃˆWGRUXN\_PRELOQÃˆWHOHIRQDMHGQRXWH[WRYRX]SUÂ¼YRX SRPRFLWÃ¶PNWHÄ²ÃˆWRSRWÄ²HEXMÃˆ'Â¼UFRYVNÃ„606U\_]HÃ¨HVNÃ˜ Y\_QÂ¼OH]SRPÂ¼KDMÃˆXÅ”QÃ¶NROLNOHWDQ\_QÃˆGRNRQFHSÄ²LQHVRX QH]LVNRYÃ„PXVHNWRUXMHwWÃ¶YÃˆFHÅ»QDQFÃˆ 0RELOQÃˆRSHUÂ¼WRÄ²LSURYR]XMÃˆVOXÅ”EX'06 YHVYÃ˜FKVÃˆWÃˆFK]FHOD]GDUPDEH]QÂ¼URNX QDSURYL]H]RGHVODQÃ˜FKÃ¨Â¼VWHN'ÃˆN\_MHMLFK LQYHVWLFLGRWHFKQLFNÃ„KR]DEH]SHÃ¨HQÃˆYHYÃ˜wL SÅ†OPLOLRQXNRUXQVHQDYÃˆFSRGDÄ²LORVQÃˆÅ”LW SURYR]QÃˆSRSODWHNRWÄ²HWLQXQD.Ã¨]NDÅ”GÃ„ RGHVODQÃ„6066OXÅ”EDVHQRYÃ¶UR]wÃˆÄ²ÃˆRPRÅ”QRVWWUYDOÃ„KRSÄ²ÃˆND]XDEXGHWHVLPRFLY\_EUDW MHVWOLFKFHWHGDURYDWQHER\nNRUXQ =NDÅ”GÃ„Ã¨Â¼VWN\_SÄ²LMGHQH]LVNRYÃ„RUJDQL]DFL \n.Ã¨e0RELOQÃˆRSHUÂ¼WRÄ²LQHPDMÃˆ Å”Â¼GQRXPDUÅ”LYwHSRVN\_WXMÃˆ]FHODEH]SODWQÃ¶ .RUXQDMGHQDSURYR]QÃˆQÂ¼NODG\_DUR]YRMSURMHNWXNWHUÃ˜VSUDYXMH)ÃŽUXPGÂ¼UFÅ†pY\_VYÃ¶WOXMH Ä²HGLWHOND)ÃŽUDGÂ¼UFÅ†.OÂ¼UDkSOÃˆFKDORYÂ¼)ÃŽUXP SRNUÃ˜YÂ¼WHFKQLFNÃ„RUJDQL]DÃ¨QÃˆDNRRUGLQDÃ¨QÃˆ ]DMLwWÃ¶QÃˆSURMHNWXYÃ¨HWQÃ¶VHUYLVXSURQH]LVNRYÃ„ RUJDQL]DFHDYHÄ²HMQRVW\n-HGQÃˆP]SURMHNWÅ†NWHUÃ˜PÅ†Å”HWHSRGSRÄ²LW D]Â¼URYHÄ£SUYQÃˆPNGRQRYÃ„IRUPÂ¼W\_'06RGVWDUWXMHMHVEÃˆUNRYÃ˜SURMHNW3RPR]WHGÃ¶WHP9DwH '06SRVN\_WQHGÅ†OHÅ”LWRXSRPRFRKURÅ”HQÃ˜P D]QHYÃ˜KRGQÃ¶QÃ˜PGÃ¶WHP9\_EÃˆUDWPÅ†Å”HWH]HWÄ²Ãˆ Ã¨Â¼VWHNMLPLÅ”EXGHWHFKWÃˆWSÄ²LVSÃ¶WsQHER .Ã¨606]DVÃˆOHMWHQDÃ¨ÃˆVORYHWYDUX\n3RPR]WHGÃ¶WHP 6SROHÃ¨QÃ˜SURMHNWÃ§HVNÃ„WHOHYL]H D1DGDFHUR]YRMHREÃ¨DQVNÃ„VSROHÃ¨QRVWL UR]GÃ¶OLO]DGHYDWHQÂ¼FWOHWVYÃ„H[LVWHQFH PLOLRQÅ†NRUXQQDSRGSRUXGÃ¶WÃˆYQRX]L 2GURNXSRVODOLGÂ¼UFLWRPXWRSURMHNWX YÃˆFHQHÅ”PLOLRQXGÂ¼UFRYVNÃ˜FK606 FRÅ”MHWÃ„PÃ¶Ä²PLOLRQÅ†NRUXQ3Ä²ÃˆPÃ˜ SÄ²HQRV]EHQHILÃ¨QÃˆKRYHÃ¨HUD\nURÃ¨QÃˆNX 3RPR]WHGÃ¶WHPEÃ¶KHPNWHUÃ„KRPÅ†Å”HWH WDNÃ„SÄ²LVSÃˆYDWEXGHY\_VÃˆODWÃ§7YVRERWX GXEQDRG\n3RGSRÄ²LWVDPR]Ä²HMPÃ¶PÅ†Å”HWHLMLQÃ„SURMHNW\_ VWDÃ¨ÃˆMHQ]PÃ¶QLWKHVOR.85(]DKHVORYÂ¼PL Y\_EUDQÃ„KRSURMHNWX3Ä²HKOHGKHVHOQDMGHWH QDtam.je/dmsheslo-HVWOLEXGHWHFKWÃˆWWUYDORXSRGSRUXNG\_NROLEH]SODWQÃ¶RGYRODWSRwOHWH ]SUÂ¼YXYHWYDUX6723PH]HUD+(6/2352-(.78 QD\n-DNVHWHHQDJHÄ²L FKRYDMÃˆQDVÃˆWL" -DNPODGLVWYÃˆYHVNXWHÃ¨QRVWLSÄ²LVWXSXMÃˆNVRFLÂ¼OQÃˆPVÃˆWÃˆP DFRMLPQDQLFKKUR]Ãˆ"7RVLGDO]DÃ•NRO]PDSRYDWYHONÃ˜ HYURSVNÃ˜SUÅ†]NXPPH]LSÃ¶WLWLVÃˆFLWHHQDJHU\_YHYÃ¶NX DÅ”OHW1DFRSÄ²LwHO"\nJak bÃ½t dobrÃ½m GLJLWÂ¼OQÃˆPURGLÃ¨HP" 9RGDIRQHVHVQDÅ”Ãˆ]Y\_wRYDWGLJLWÂ¼OQÃˆJUDPRWQRVWPODGÃ˜FKOLGÃˆDMHMLFKURGLÃ¨Å†QDFHOÃ„P VYÃ¶WÃ¶9\_P\_VOHOSURWRQÃ¶NROLNXÅ”LWHÃ¨QÃ˜FK Y\_FK\_WÂ¼YHNNWHUÃ„SRPÂ¼KDMÃˆURGLÃ¨Å†PFKUÂ¼QLW MHMLFKGÃ¶WLSÄ²HGQÂ¼VWUDKDPLLQWHUQHWX\nSÄ²L]QDORÅ”HQDRQOLQHXUÂ¼Å”N\_ QHERPÂ¼ORODMNÅ†QHJDWLYQÃ¶ UHDJXMHLYHVNXWHÃ¨QÃ„PVYÃ¶WÃ¶\n www.vodafone.cz/digitalni-rodicovstvi 6NYÃ¶OÃ˜SRPRFQÃˆNMHWDNÃ„DSOLNDFH )DNHERRN\nGÃˆYHNGDORSÄ²ÃˆVWXSRYÃ„KHVOR na vlastnÃ online profil QÃ¶NRPXMLQÃ„PX\nWHHQDJHUÅ†QLNGRQHSRUDGLO MDNVHQDVRFLÂ¼OQÃˆFKVÃˆWÃˆFK EH]SHÃ¨QÃ¶DVOXwQÃ¶FKRYDW\nGRWÂ¼]DQÃ˜FKE\_XYÃˆWDORNG\_E\_MLPwNROD SRVN\_WODUDG\_DSRGSRUXNWRPXMDNVH YRQOLQHVYÃ¶WÃ¶FKRYDWEH]SHÃ¨QÃ¶\n18 %GÃˆYHNVLP\_VOÃˆÅ”HMHRVWDWQÃˆSRVX]XMÃˆ SRGOHWRKRNROLNPDMÃˆQDVRFLÂ¼OQÃˆFKVÃˆWÃˆFK NDPDUÂ¼GÅ†DNROLNODMNÅ†VHREMHYXMHSRG MHMLFKVWDWXV\_ 28 %UHVSRQGHQWÅ†MHSÄ²HVYÃ¶GÃ¨HQRÅ”H E\_GÃ¶WLPODGwÃˆOHWYÅ†EHFQHPÃ¶O\_PÃˆW SÄ²ÃˆVWXSQDQÃ¶NWHUÃ„VRFLÂ¼OQÃˆVÃˆWÃ¶ 42 %PODGÃ˜FKXYHGORÅ”HQDLQWHUQHWXPDMÃˆ eVSRXVWXRQOLQHNDPDUÂ¼GÅ†pVQLPLÅ”VH QLNG\_RVREQÃ¶QHSRWNDOL 68 %WHHQDJHUÅ†SÄ²L]QÂ¼YÂ¼Å”HXSUDYXMH YODVWQÃˆIRWRJUDILH3RORYLQD\n ]WÃ„WR VNXSLQ\_SRXÅ”ÃˆYÂ¼ILOWU\_GRVWXSQÃ„YUÅ†]QÃ˜FK DSOLNDFÃˆFKSUR]YÃ˜wHQÃˆDWUDNWLYLW\_IRWHN RGVWUDÄ£XMHYDG\_SOHWLDGLJLWÂ¼OQÃ¶ XSUDYXMHWÃ¶ORWDNDE\_Y\_SDGDORwWÃˆKOHMwÃˆ QHERVYDOQDWÃ¶MwÃˆ\n148,7 Ã— 75,2 Ã— 7,99\n147,2 Ã— 72,94 Ã— 7,60\n21 177/24 377/ .Ã¨\nAktuÃ¡lnÃ dostupnost  9  wHFKQ\_SÄ²ÃˆVWURMHMHPRÅ”QÃ„REMHGQDWGRNWHUÃ„NROLSURGHMQ\_RVREQÃ¶QHERHPDLOHP 7DEOHW\_EH]SR]QÂ¼PN\_MVRXGRVWXSQÃ„YHYwHFKSURGHMQÂ¼FKLYHVKRSX TechnickÃ¡ specifikace 2SHUDÃ¨QÃˆV\_VWÃ„P3RGSRUD((7\n9<%5$1Â¤352'(-1<652=kÂ¨Ä±(128 1$%Â¨'.287(/()21Å…$7$%/(7Å… Brno â€¢ *DOHULH9DÄ£NRYND â€¢ 0DVDU\_NRYD â€¢ OC Olympia Ã§HVNÃ„%XGÃ¶MRYLFH â€¢ IGY Centrum 3UDÅ”VNÂ¼\n-LKODYD â€¢ &LW\_3DUN\n3RÃ¨HWPÃ¶VÃˆFÅ†  9ÃˆFHYDULDQWVSOÂ¼WHN]MLVWÃˆWHXQDwLFKSURGHMFÅ† 'RVWXSQRVW $NWXÂ¼OQÃˆGRVWXSQRVW\n.DUORY\_9DU\_ â€¢ =H\_HURYD /LEHUHF â€¢ OC Nisa 0ODGÂ¼%ROHVODY â€¢ OC Olympia 0RVW â€¢ 5DGQLÃ¨QÃˆ 2ORPRXF â€¢ *DOHULHkDQWRYND â€¢ *OREXV\n+UDGHF.UÂ¼ORYÃ„ â€¢ OC Futurum\n2VWUDYD â€¢ $YLRQ6KRSSLQJ 3DUN â€¢ 1RYÂ¼.DUROLQD\n3DUGXELFH â€¢ Atrium Palace 3O]HÄ£ â€¢ QÂ¼P5HSXEOLN\_ 3UDKD â€¢ &HQWUXP&KRGRY â€¢ &HQWUXPÃ§HUQÃ˜ 0RVW â€¢ 'HMYLFNÂ¼ â€¢ -XJRVOÂ¼YVNÂ¼ â€¢ NC Eden â€¢ 2&$UNÂ¼G\_ â€¢ 2&$WULXP)ORUD â€¢ 2&1RYRGYRUVNÂ¼ Plaza â€¢ 2&1RYÃ˜6PÃˆFKRY â€¢ 2&/HWÄ£DQ\_ â€¢ Palladium â€¢ 9Â¼FODYVNÃ„ QÂ¼PÃ¶VWÃˆ 3URVWÃ¶MRY â€¢ .RQHÃ¨QÂ¼ 7Â¼ERU â€¢ (UEHQRYD 7HSOLFH â€¢ QÂ¼P6YRERG\_ ÂµVWÃˆQDG/DEHP â€¢ 2&)RUXP =OÃˆQ â€¢ NYÃ¶WQD\nBudoucnost na dosah Jdeme s dobou a podporujeme modernÃ technologie. Ve vybranÃ½ch SURGHMQÂ¼FKMVPHSURWRSÄ²LSUDYLOLLQRYDWLYQÃˆNRXWN\_NGHVLPÅ†Å”HWH Y\_]NRXwHWY\_PRÅ”HQRVWLMDNRMVRXWÄ²HEDEUÃ˜OHSURYLUWXÂ¼OQÃˆUHDOLWX QHERNDPHUDVQDWÂ¼Ã¨HQÃˆPÂ‹3RNXGWÃ¶PKOHSRVOHGQÃˆPQRYLQNÂ¼P SRGOHKQHWHUÂ¼GLYÂ¼PVMHMLFKSRÄ²Ãˆ]HQÃˆPSRPÅ†Å”HPH\nVodafone Smart VR 1DYwWLYWHYLUWXÂ¼OQÃˆUHDOLWX6WDÃ¨ÃˆVLQDVDGLW W\_WRSDUÂ¼GQÃˆEUÃ˜OHSÄ²LSHYQLWGRQLFKWHOHIRQ 9RGDIRQH6PDUWSODWLQXPDY\_EUDWVL ]WLVÃˆFÅ†SURJUDPÅ†DKHU]HNRV\_VWÃ„PX DSOLNDFH*RRJOHFDUGERDUGNWHUÂ¼MHYWHOHIRQX SÄ²HGLQVWDORYDQÂ¼9ÃˆFHRWHOHIRQXQDMGHWH QDVWUDQÃ¶\n1DWÂ¼Ã¨HMWHDIRÄ¼WHYHÂ‹'YÃ¶wLURNRÃ•KOÃ„ Ã¨RÃ¨N\_VUR]OLwHQÃˆP0S[YÂ¼PXPRÅ”QÃˆ VQÃˆPDWYwHFRVHGÃ¶MHQDUÂ¼]'ÃˆN\_SRXÅ”LWÃ„PX REMHNWLYXSRÄ²ÃˆGÃˆWHMDVQÃ„VQÃˆPN\_L]D]KRUwHQÃ˜FK VYÃ¶WHOQÃ˜FKSRGPÃˆQHN9LGHRPÅ†Å”HWHQDWÂ¼Ã¨HW YUR]OLwHQÃˆDÅ”Â²\nMost 2&&HQWUDO Ostrava NovÃ¡ Karolina\nVÃce na vodafone/prislusenstvi\n'RSÄ²HMWHVLXQLNÂ¼WQÃˆ Y\_FK\_WÂ¼YN\_ -VWHIDMQwPHNÄ²LPÂ¼WHUÂ¼GLPRGHUQÃˆWHFKQRORJLHDFKFHWHVLGÃˆN\_ QLPXOHKÃ¨LWÅ”LYRW"3DNVLXUÃ¨LWÃ¶Y\_EHUHWH]RFKXWQÂ¼YN\_QDwHKR SÄ²HS\_FKRYÃ„KRSÄ²ÃˆVOXwHQVWYÃˆ6MHKRSRÄ²Ãˆ]HQÃˆPYÂ¼PUÂ¼GLSRPÅ†Å”RX WÄ²HEDQDwLSURGHMFL]+UDGFH.UÂ¼ORYÃ„\n&K\_WUÂ¼DXWRQDEÃˆMHÃ¨ND Nonda s lokÃ¡torem\nSportovnÃ hodinky Garmin Forerunner KlÃ¡vesnice ZAGG Limitless se stojanem %H]GUÂ¼WRYÂ¼EOXHWRRWK NOÂ¼YHVQLFHSURVQDGQÃ„SVDQÃˆ QDWDEOHWXÃ¨LWHOHIRQX 6SÂ¼URYÂ¼QÃˆDÅ”]DÄ²Ãˆ]HQÃˆ QDMHGQRX 3RGSRUDV\_VWÃ„PÅ†L26 $QGURLGLSRÃ¨ÃˆWDÃ¨H 9Ã˜GUÅ”QDMHGQRQDELWÃˆ DÅ”GYDURN\_\n3RVN\_WXMHYwHFK\_Ã•GDMH RVSRUWRYQÃˆLGHQQÃˆDNWLYLWÃ¶ Ã¨LQHDNWLYLWÃ¶ 0LQLPÂ¼OQÃˆYÂ¼KD 2SWLFNÃ„PÃ¶Ä²HQÃˆVUGHÃ¨QÃˆ IUHNYHQFH ,QWHJURYDQÃ˜*36Ã¨LS 6QDGQÃ„SURSRMHQÃˆVFK\_WUÃ˜P WHOHIRQHPGÃˆN\_QÃ¶PXÅ”VH UR]wÃˆÄ²ÃˆIXQNFH 1RWLILNDFHKRYRUÅ† 606Ã¨LHPDLOÅ† 7UÃ„QLQNRYÃ˜GHQÃˆN*DUPLQ &RQQHFW .GRVWÂ¼QÃˆYEÃˆOÃ„]HOHQÃ„ DÃ¨HUQÃ„EDUYÃ¶\nPowerbanka Mophie 10 000 mAh ([WHUQÃˆEDWHULHWÄ²HWÃˆJHQHUDFH (OHJDQWQÃˆVOLPGHVLJQ 1DELWÃˆDÅ”GYRX]DÄ²Ãˆ]HQÃˆ QDMHGQRX 8SR]RUQÃ¶QÃˆQDQÃˆ]NRXHQHUJLL VNU]HDSOLNDFL\n2EVOXKDDÅ”GYRX]DÄ²Ãˆ]HQÃˆ QDMHGQRX 'YDNUÂ¼WY\_wwÃˆU\_FKORVWQDEÃˆMHQÃˆ QHÅ”XEÃ¶Å”QÃ„DXWRQDEÃˆMHÃ¨N\_ 3RVWDÅ”HQÃˆDSOLNDFHGRVWXSQÃ„ SURL26D$QGURLGEXGHWHYÅ”G\_ VSRPRFÃˆ*36ORNÂ¼WRUXYDXWÃ¶ YÃ¶GÃ¶WNGHMVWH]DSDUNRYDOL =REUD]HQÃˆÃ¨DVXSRE\_WX QDSDUNRYLwWLDY\_SUwHQÃˆGRE\_ SDUNRYÂ¼QÃˆ 3Ä²HKOHGRVWDYXDXWREDWHULH\n7RWRSÄ²ÃˆVOXwHQVWYÃˆVL PÅ†Å”HWHSRÄ²ÃˆGLWYHVKRSXQD vodafone.cz/prislusenstvi, QHERVLKRREMHGQDWQD XNÂ¼]NXGRNWHUÃ„NROL SURGHMQ\_\nAlkoholtester Floome 6WHMQÂ¼WHFKQRORJLHPÃ¶Ä²HQÃˆ MDNRXSROLFHMQÃˆFKGHWHNWRUÅ† 3R]DGÂ¼QÃˆWÃ¶OHVQÃ˜FKSDUDPH WUÅ†R]QÂ¼PÃˆNG\_EXGHWHPRFL ]DVHÄ²ÃˆGLW %DWHULHQDOHWSURYR]X 3Ä²LSRMHQÃˆSÄ²HVPPDXGLRMDFN\n%H]SHÃ¨QRVWQÃˆEOXHWRRWK zÃ¡mek 2YOÂ¼GÂ¼QÃˆSRPRFÃˆ%OXHWRRWK DPRELOQÃˆKRWHOHIRQX 3RGSRUDL26D$QGURLGX 1HSRWÄ²HEXMHWHÅ”Â¼GQÃ˜NOÃˆÃ¨ NRGHP\_NÂ¼QÃˆ]Â¼PNX 9LUWXÂ¼OQÃˆNOÃˆÃ¨NHVGÃˆOHQÃˆ VNÃ˜PNROL 9Ã˜GUÅ”RGHP\_NDFÃˆFK F\_NOÅ†QHERURN\_ 3URYR]QÃˆWHSORWDRGÅ°Â‹& GRÂ‹&\n 6W\_ORYÃ˜WHOHIRQ]DVNYÃ¶ORXFHQX  Ã§HUQÃ˜QHEREÃˆOR]ODWÃ˜PHWDOLFNÃ˜GHVLJQ  +'GLVSOHM  .YDOLWQÃˆ0SL[IRWRDSDUÂ¼W  *%Ã•ORÅ”LwWÃ¶DRSHUDÃ¨QÃˆSDPÃ¶Ä¼*%5$0 3URYÃ¶UQÃ„]DOHSwÃˆFHQX 9ÃˆFHQDVWUDQÃ¶\nVodafone Smart ultra 7  1Â¼VWXSFHRFHÄ£RYDQÃ„KR 9RGDIRQX6PDUWXOWUDNWHUÃ˜ SRVEÃˆUDOQHVSRÃ¨HWNODGQÃ˜FK UHFHQ]Ãˆ  'HVLJQRYÃ„SURYHGHQÃˆ  .UÂ¼VQÃ˜)XOO+'GLVSOHM  6NYÃ¶OÃ˜]YXNDYÃ˜NRQ  2VWUÃ˜0SL[IRWRDSDUÂ¼W  *%Ã•ORÅ”LwWÃ¶DRSHUDÃ¨QÃˆ SDPÃ¶Ä¼*%5$0 3URYÃ¶UQÃ„]DOHSwÃˆFHQX 9ÃˆFHQDVWUDQÃ¶\n9HOPLVOXwQÂ¼YÃ˜EDYD GLVSOHMVH]Â¼Ä²ÃˆFÃˆPLEDUYDPL Ã§W\_Ä²MÂ¼GURYÃ˜SURFHVRU0HGLD7HN *+] 0SL[IRWRDSDUÂ¼WVDXWR IRNXVHPD/('EOHVNHP 0SL[Ã¨HOQÃˆSURVHOILH 6\_VWÃ„P$QGURLG ,QWHUQÃˆSDPÃ¶Ä¼*%5$0*% 0LFUR6,0 6WDQGDUGQÃˆFHQDMH\nSamsung Galaxy J5 \n2ULJLQÂ¼OQÃˆNRYRYÃ˜UÂ¼P 'LVSOHMV+'UR]OLwHQÃˆP 3URFHVRU4XDOFRPP 6QDSGUDJRQ 0SL[IRWRDSDUÂ¼W $QGURLG0DUVKPDOORZ *%5$0 *%Ã•ORÅ”LwWÃ¶ 0LFUR6,0 6WDQGDUGQÃˆFHQDMH\nSony Xperia XA +'GLVSOHM $QGURLG0DUVKPDOORZ ,QWHUQÃˆSDPÃ¶Ä¼DÅ”*% 0SL[IRWRDSDUÂ¼W 1DQR6,0 6WDQGDUGQÃˆFHQDMH.Ã¨ 8wHWÄ²ÃˆWH\nOLWH 2GOHKÃ¨HQÂ¼YHU]HWHOHIRQX +XDZHL3\nSamsung Galaxy A3 (2017) KompaktnÃ novinka 2GROQRVWYÅ†Ã¨LYRGÃ¶DSUDFKX /X[XVQÃˆNRPELQDFHNRYXDVNOD =DREOHQÃ„RNUDMHSUROHSwÃˆGUÅ”HQÃˆ 2VPLMÂ¼GURYÃ˜*+]SURFHVRU $QGURLG0DUVKPDOORZ .YDOLWQÃˆ0SL[IRWRDSDUÂ¼W 1DQR6,0 6WDQGDUGQÃˆFHQDMH\n.Ã¨ .Ã¨ 8wHWÄ²ÃˆWH.Ã¨\nSamsung Galaxy A5 (2017)  QLNÂ¼WQÃˆ0SL[NDPHUND 8 SURVHOILH %DWHULHVEH]GUÂ¼WRYÃ˜P QDEÃˆMHQÃˆP 2VPLMÂ¼GURYÃ˜SURFHVRU $QGURLG0DUVKPDOORZ *%5$0 \nVĂce na vodafone.cz/firma QHER 800 777 700\nBODY DO VODAFONE GALERIE K tarifu Business Red LTE premium vĂĄm PĂśVĂˆĂ¨QĂśSÄ˛LSĂˆwHPHERGĹ†GĂˆN\_QLPĹ” VLPĹ†Ĺ”HWHY\_EUDW]HVSRXVW\_]DMĂˆPDYĂ„KR REVDKXsQDSÄ˛DSOLNDFĂˆDXGLRNQĂˆĹ”HNĂ¨LKXGE\_ 0UNQĂśWHQDgalerie.vodafone.cz\ndo Vodafone galerie\n &HQ\_MVRXSODWQĂ„SÄ˛LSRGSLVXVPORXY\_V0LQLPÂźOQĂˆPPĂśVĂˆĂ¨QĂˆPSOQĂśQĂˆPQDPĂśVĂˆFĹ†MVRXYĂ¨HWQĂś'3+DMVRXSODWQĂ„GRGDOwĂˆDNWXDOL]DFHQDEĂˆGN\_ 3RGPĂˆQN\_QDYRGDIRQHF]]Y\_KRGQHQHVOX]E\_6H]QDP]HPĂˆSURYROÂźQĂˆGR]DKUDQLĂ¨ĂˆQDMGHWHQDYRGDIRQHF]ILUPD\n=ÃˆVNHMWH NUHGLWX ]GDUPD 6WDÃ¨ÃˆVLYDSOLNDFL 0Å†M9RGDIRQHGREÃˆW DOHVSRÄ£.Ã¨D]DSODWLW SODWHEQÃˆNDUWRX .ROLNUÂ¼WVLGRELMHWH WROLNUÂ¼W]ÃˆVNÂ¼WH NUHGLWXQDYÃˆF\n9\_EHUWHVL]QDwLFK SฤฒHGSODFHQรFKNDUHW 1HNDลGรFKFHPรWWDULIDWDNSURYยผVPยผPHSDUยผGQรSฤฒHGSODFHQร NDUW\_6WDรจรVLMHQY\_EUDW$GรN\_QDwLPEDOรรจNลPVLVQLPLPลลHWH XลรWQHRPH]HQรYROยผQรD606%H]]ยผYD]Nล0UNQรถWHQDVWUDQX\n.$57$'269รต7$ 9ROยผWHรจDVWRGR]DKUDQLรจร"3RฤฒLรชWHVLKartu GRVYรถWD aYROHMWHGRY\_EUDQร]HPรถ YรKRGQรถMLGรN\_VOXลEรถ0\_&RXQWU\_\n6WDรจรVLMHQY\_EUDWQรถNWHURX]]HPร. 'R9LHWQDPXรงรQ\_5XVND0ROGDYVND QD8NUDMLQXQHERGR86$D.DQDG\_ SDNPลลHWHYRODWMHQ]D.รจPLQ. .RPSOHWQรVH]QDP]HPรDFHQรNQDMGHWH QDYRGDIRQHF]P\_FRXQWU\_\n6OXลEX0\_&RXQWU\_QDYรFVWRXWRNDUWRX zรญskรกte na PรถVรFล]GDUPD.\n1HEREDOรรจHNVQHRPH]HQรPYROยผQรP YVรWLDPLQXWDPLGRRVWDWQรFKQDYUFK ]D\n9UยผPFLรง5YยผVYROยผQรEXGHVWยผW .รจPLQ63URJUDPHPรจW\_ฤฒND QDYรFPลลHWHYRODWQDรจW\_ฤฒLรจรVODGRYwHFK VรWรMHQ]D\n$NWLYRYDWVLMHPลลHWHMDNSRWฤฒHEXMHWH%DOรรจN\_ O]HVWฤฒรGDWQHERY\_XลรYDWREDVRXรจDVQรถ &HQDNDUW\_MH.รจ9FHQรถMHNUHGLW.รจ\n5\_FKORVW0EVSURVWDKRYÂ¼QÃˆD0EVSUR RGHVÃˆOÂ¼QÃˆYÂ¼PEXGHVWDÃ¨LWNURPÃ¶EÃ¶Å”QÃ„KR VXUIRYÂ¼QÃˆLSURVN\_SRYÂ¼QÃˆKUDQÃˆKHUDVOHGRYÂ¼QÃˆ YLGHÃˆ2GSÅ†OQRFLGRwHVWLUÂ¼QRQDYÃˆFPÅ†Å”HWH VXUIRYDWEH]RPH]HQÃˆU\_FKORVWL 0Â¼WHNGLVSR]LFLPÃ¶VÃˆÃ¨QÃˆGDWRYÃ˜OLPLW*% NWHUÃ˜GRNÂ¼Å”HSOQÃ¶SRNUÃ˜WSRWÄ²HE\_EÃ¶Å”QÃ˜FK XÅ”LYDWHOÅ†MDNRQDSÄ²SURKOÃˆÅ”HQÃˆZHERYÃ˜FK VWUÂ¼QHNDVRFLÂ¼OQÃˆFKVÃˆWÃˆY\_Ä²L]RYÂ¼QÃˆHPDLOÅ† DLQWHUQHWRYÃ„YROÂ¼QÃˆ 6OHYD.Ã¨QDPRGHPSÄ²LSRÄ²Ãˆ]HQÃˆ QDVSOÂ¼WN\_$W\_MVRXEH]QDYÃ˜wHQÃˆ 6WDQGDUGQÃˆFHQDMH.Ã¨\n9ÃˆFHQDYRGDIRQHF]WDULI\_ QHER 800 777 777\nS Kartou 26 Å”LMXMDNFKFL 0Å†Å”XVLY\_EUDW]HGYRX VXSHUEDOÃˆÃ¨NÅ†$NWLYXMXVL MHMDNSRWÄ²HEXMX0Å†Å”XMH VWÄ²ÃˆGDWQHERY\_XÅ”ÃˆYDWRED VRXÃ¨DVQÃ¶ 6HÅ”HQXMLYHYwHFKSURGHMQÂ¼FK9RGDIRQXDWDN\_ VLMLPÅ†Å”XQDVWUÂ¼QFH YRGDIRQHF]NDUWD nechat zdarma poslat do schrÃ¡nky.\nBODY DO VODAFONE GALERIE .WDULIX5HG/7(SUHPLXPYยผPPรถVรรจQรถ SฤฒLSรwHPHERGลGรN\_QLPลVLPลลHWH vybrat ze spousty zajรญmavรฉho obsahu โ QDSฤฒรNODGDSOLNDFHHOHNWURQLFNรรจDVRSLV\_ DQRYLQ\_DXGLRNQรลN\_QHERKXGEX0UNQรถWHQD galerie.vodafone.cz\n&  HQ\_MVRXSODWQรSฤฒLSRGSLVXVPORXY\_V0LQLPยผOQรPPรถVรรจQรPSOQรถQรPQDPรถVรFลMVRXYรจHWQรถ'3+DSODWรGRGDOwรDNWXDOL]DFHQDEรGN\_ 3RGPรQN\_QDYRGDIRQHF]]Y\_KRGQHQHVOX]E\_6H]QDP]HPรSURYROยผQรGR]DKUDQLรจรQDMGHWHQDYRGDIRQHF]WDULI\_\nK tarifu GRSRUXÃ¨XMHPH 9RGDIRQHWHOHIRQ\_]D VNYÃ¶OÃ„FHQ\_1DMGHWHMH QDVWU=HSWHMWHVH SURGHMFÅ†QDDNWXÂ¼OQÃˆ QDEÃˆGNX\n2017 | 04 | Čilichili: Soumrak missek\nJe účast na upadávajících soutěžích miss sranda, nebo pěkná dřina? Jaké nejbizarnější soutěže krásy existují? A jak vypadá "dovolená" na jac...


Firmě ABL vloni klesl zisk. Musela poskytovat slevy - Aktuálně.cz\nObrat ale mírně stoupl a přiblížil se třem čtvrtinám miliardy\nŠéf firmy Matěj Bárta | Foto: Ludvík Hradilek\nPraha - Bezpečnostní službě ABL, kterou založil současný ministr dopravy Vít Bárta z Věcí veřejných, loni sice mírně vzrostl obrat, ale klesl zisk.\nMluvčí ABL Zuzana Fryaufová sdělila, že skupině v Česku vzrostl celkový obrat meziročně o 4,3 milionu korun na 736,4 milionu korun. ABL loni vykázala nižší čistý zisk, který klesl o devět milionů korun na 2,1 milionu korun. Hrubý provozní zisk (EBITDA) ABL se v roce 2009 snížil z 18,4 milionů korun v roce 2008 na 9,8 milionu korun.\n"Příčinou celkově nižšího zisku za rok 2009 jsou především slevy, které holding ABL poskytl zákazníkům z důvodu plného vypuknutí hospodářské krize v roce 2009. Ta se nejvíce projevila v divizi průmyslu, kde došlo k omezení rozsahu ostrahy," podotkl generální ředitel holdingu Matěj Bárta. Ten nyní spolu s manželkou celou firmu vlastní poté, co Vít Bárta bratrovi svoji polovinu po vstupu do vlády prodal.\nPoptávka po službách "šerifů" vloni klesla\nLoni v Česku poptávka po službách bezpečnostních agentur kvůli krizi klesla. Firma ABL podle Matěje Bárty přesto získala nové zakázky. Za jeden z největších loňských úspěchů Bárta považuje vítězství ve výběrovém řízení na správu sedmi pražských památek. Firma ročně za jejich pronájem Praze zaplatí 55 milionů korun. Firma také vloni dokončila holdingové uspořádání.\nSpolečnost ABL byla založena v roce 1992 a nyní patří mezi největší bezpečnostní služby v ČR. Mezi její hlavní zákazníky se řadí průmyslové objekty firem Foxconn nebo TPCA, obchodní řetězce Tesco, Kika či Baumax a několik tuzemských obchodních a administrativních center. ABL má své pobočky na Slovensku, ve Velké Británii a v Turecku.\nekonomika domácí Aktuálně.cz peníze Krátce ABL hospodářské výsledky


STEVE VAI: KYTAROVÝ ALCHYMISTA VYSTOUPÍ V PRAŽSKÉ LUCERNĚ, 29.9. 2013 | Luxus.cz\nTurné probíhá na podporu jeho kritikou velmi dobře přijatého sólového alba Story Of Light, které vyšlo v roce 2012 u společnosti Favored Nations Entertainment, kterou Vai založil v roce 1999. Hudebník odstartuje turné „The Story of Light Tour 2013“ 29. srpna v Belfastu a do října na něm odehraje téměř tři desítky koncertů po celé Evropě. Pro fanoušky budou k dispozici unikátní prémiové balíčky The Evo Experience, které obsahují průkazku na Meet & Greet a besedu s umělcem, dále pak přístup na zvukovou zkoušku, exklusivní EVO experience laminát (pas) a upomínkové předměty. Tyto balíčky jsou k dispozici na oficiálním webu www.Vai.com.\nThe Story Of Light je Vaiovo první studiové album za posledních sedm let a server AOL Noisecreep jej popsal jako „brilantní nahrávku, plně naloženou vším tím stratosférickým a vkusným hraním, které Vaiovu práci definuje”. Album je rozsáhlou a expresivní dvanáctiskladbovou kolekcí pokračující v koncepčním a kosmickém příběhu, který umělec započal na uznávaném albu Real Illusions: Reflections (2005). Děj sleduje pouť člověka řízeného šíleným žalem, proplétanou tragédií, zjevením, osvícením a vykoupením. Kytara trojnásobného držitele Grammy Steva Vaie je na celém albu lyricky zvučná a technicky suverénní.


Bank o Ledecké: Přestala smlouvat. Už ví, že její tělo nezvládne všechno - iDNES.cz\nMomentka z tiskové konference dvojnásobné olympijské vítězky Ester Ledecké - vlevo je snowboardový trenér Justin Reiter, vpravo pak ten lyžařský Tomáš Bank. | foto: Michal Sváček, MAFRA\n„Moc si ocenění vážím, ale zároveň to vnímám tak, že jsem jakýsi vedlejší produkt Ester, protože pokud by ona nepodávala tak skvělé výkony, nestal bych se nejlepším trenérem,“ říká.\nNyní spolu vyráží do švédského Aare, kde se od 4. do 17. února uskuteční mistrovství světa v alpském lyžování. A na něm chce třiadvacetiletá lyžařka potvrdit, že loňský únor nebyla jen náhoda.\nJak moc se Ester od olympiády změnila?\nŽádnou velkou změnu u ní nevidím. Ten humbuk se kolem ní samozřejmě zvětšil, ale nějaký humbuk kolem jejich rodiny byl odjakživa. Byla na to zvyklá, tohle ji moc změnit nemohlo.\nMediálních a sponzorských povinností ale přibylo.\nTo určitě ano, povinností má daleko víc.\nA s tím i problémů?\nMěli jsme s tím docela problémy v přípravě. Lyžování je venkovní sport, často se stane, že je špatné počasí. Ale my často museli i ve špatném počasí jet na soustředění, protože jindy to nešlo, už byla naplánovaná nějaká akce nebo snowboard.\nByla z toho všeho i unavenější?\nZrovna tohle bylo v pohodě. Větší problém je, že neumí říkat ne. Její tým i rodina ji drží od novinářů dál, ale když se k nim dostane, je hodně vstřícná. Pak zapomíná jíst, pít, oblíkat se, a když přijde z rozhovoru po závodě, je promrzlá a druhý den nemocná. To jsme řešili třeba nedávno v Cortině, kde po rozhovoru se CNN přišla a říkala, že je jí zima.\nUž si sama více uvědomuje, že její tělo nezvládne všechno?\nMusím říct, že jo. Přestala smlouvat a je rozumná.\nUvědomuje si to čím dál víc. To je určitě pozitivní. My na ni taky dost tlačíme, pořád jí to připomínáme, což ji trochu štve, ale přináší to ovoce.\nI proto jste letos vynechali část snowboardové sezony?\nUž není nejmladší a uvědomila si, že výsledky na lyžích tím trochu trpí. Loni obětovala sezonu snowboardu. Kvůli olympijským hrám jsme pořád ustupovali, a i přesto, že to nakonec skvěle vyšlo i pro lyže, jsme se teď dohodli, že letos zkusíme více jezdit na lyžích a třeba se to projeví.\nAž takový posun ale v letošní sezoně zatím nezaznamenala.\nPředstavoval jsem si samozřejmě lepší výsledky. Na začátku sezony jsem říkal, že by měla v každém závodě atakovat desítku. Povedlo se jí to dvakrát, jednou byla jedenáctá. Špatné to není, ale taky to není tak, že by v každém závodě nejlepší desítku atakovala. Věřím, že lepší výsledky ještě přijdou.\nPROGRAM: MS v alpském lyžování\nBude i v příštích sezonách více lyžařkou? Stane se z toho do budoucna trend?\nOna byla vždycky lyžařkou. Třeba loni jezdila super hlavně sjezdy, měla super výsledky, jen jich jela málo. Ze čtyř sjezdů byla nejhůř sedmnáctá a ty rychlostní disciplíny jsou hodně o zkušenostech, které nasbírá jen v závodech. Žádný trénink není jako závod - ať už délkou, humbukem kolem a i tím, že člověk musí zajet tu jednu jedinou jízdu.\nMusela by definitivně upřednostnit lyže, aby dojížděla na stupních vítězů?\nTěžká otázka. Pořád se říkalo, že pokud chce něco pořádného zajet na lyžích, musí přestat se snowboardem a ona pak vyhrála olympiádu.\nTo si všichni pamatujeme.\nČlověk se může pořád mýlit. Ale aby ta šance byla větší, potřebovali bychom na lyžích jezdit víc, pak by se mohla prosadit i v obřím slalomu. Nevím, jestli i ve slalomu, tam by to pro ni bylo těžké vzhledem k fyzickým předpokladům, ale na to musí člověk trénovat. Náš největší problém je, že furt improvizujeme. Že neděláme systematickou přípravu a pořád něco doháníme, lepíme. Pokud chceme být úplná špička, musíme to dělat absolutně systematicky a profesionálně, což se snowboardem úplně nejde. Když budeme mít štěstí, budeme dobří. Ale jestli chceme být dobří pořád, musíme dělat něco víc.\nTrenér mužské basketbalové reprezentace Ronen Ginzburg (vlevo) a lyžařský kouč Tomáš Bank ovládli anketu Trenér roku 2018.\nNa druhou stranu, Ester se dá máloco vyčíst. Jednoduše dokonalá profesionálka. Dá se o ní vůbec říct něco negativního?\nSamozřejmě, že má i negativní vlastnosti. Rozumná je v poslední době, dřív byly ty výsledky ovlivněné únavou - hlavně když jsme spolu začínali. I já jsem podlehl tomu, že vydrží všechno, a pak jsme přijeli do Svatého Mořice na mistrovství světa a byla totálně unavená. Podlehl jsem jejím přáním, která byla nadhodnocená. Druhá věc je, že chce strašně moc závodit.\nMistrovství světa v Aare začíná už za týden. Co se dá za tu dobu stihnout?\nNa začátku sezony jsme měli trochu problémy s tréninky. Pár nám jich odpadlo, což bylo cítit, ale už to pomalu doháníme a možná se na mistrovství světa ukáže, že jsme uspořili síly. Nevím, jestli dokážeme dohnat manko ve slalomu kvůli kombinaci, ale jinak si myslím, že jsme schopni se na Aare docela dobře vyladit.\nJak moc dobře? Tak jako loni v Koreji?\nNechci tipovat, abych na Ester nevyvíjel tlak ještě já. Mám svoje představy, ale říkat je nebudu.\nTémata: Alpské lyžování, MS v alpském lyžování 2019 ve Švédsku, Ester Ledecká, Tomáš Bank


Operátoři loni předali 332 tisíc provozních a lokalizačních údajů | mobilenet.cz\nMobilní operátoři předali v loňském roce provozní a lokalizační údaje oprávněným orgánům celkem ve 332 892 případech\nTo je o čtvrtinu více než v roce 2017, kdy operátoři tyto údaje předali celkem ve 253 380 případech\nVyplývá to ze sběru dat od podnikatelských subjektů, který podle zákona o elektronických komunikacích operátoři Českému telekomunikačnímu úřadu souhrnně zasílají\nV 6 259 případech loni naopak údaje poskytnuty nebyly\nČeský telekomunikační úřad na svých oficiálních stránkách informoval o tom, že počty případů poskytnutí údajů v rámci pevné sítě a v rámci IP telefonie zůstaly loni na srovnatelné úrovni s rokem 2017. Na základě jedné žádosti přitom mohou být předávány informace o provozu mezi více telefonními čísly. Do statistiky je započítán každý případ, který operátor vyřídil. Pokud se oprávněný orgán obrátí v jedné trestní věci na více provozovatelů, je tato jeho žádost započtena do výkazu u každého z nich. Počet vyžádaných údajů se proto neshoduje s počtem vyšetřovaných trestných činů, v jejichž rámci si oprávněné orgány údaje vyžádaly, neboť metodika vykazování údajů se liší.\nObdobně statistiku navyšuje požadavek na výpis z buňky, který musí být z technických důvodů pro potřeby poskytovatelů rozdělen do samostatných žádostí po maximálně tříhodinových časových intervalech. Konkrétnější statistiky jsou zveřejňovány v Analýze o odposleších a záznamu telekomunikačního provozu, kterou zveřejňuje každoročně ministerstvo vnitra – například data o loňském roce jsou zde.\nslužby přístupu ke schránkám elektronické pošty a sítím el. komunikací s přepojováním paketů 7 089 52\nslužby přenosu zpráv el. pošty prostřednictvím sítí el. komunikací s přepojováním paketů 263 26