mé svědectví o půjčce u paní Eriky Dobrý den nebo dobré odpoledne Žadatel Je mi potěšením vás informovat, že navzdory mému výzkumu o půjčování na některých místech jsem byl způsoben špatnými játry. Byl jsem podveden třikrát, ale dnes jsem se ocitl v dobrém postavení díky dobrému věřiteli jmenovanému paní Erikovi německou národností, která mi před včerením poskytla půjčku ve výši 220 000 kč. s touto zátěží po dobu 2 týdnů, ale můj účet je aktivní odpoledne a můžu to udělat lépe. Obraťte se na něj o všechny své žádosti o úvěr na jeho e-mailovou adresu: (erkm1964@gmail.com) Obraťte se na něj e-mailem a informujte jej o vaší stížnosti, uspokojení by bylo vaším potěšením. Zde je jeho e-mailová adresa: erkm1964@gmail.com


Formule.cz - Whiting nevidí třetí vozy reálně\nWhiting nevidí třetí vozy reálně F1\nMají přijít nové týmy, ale ne cestou Haasu\nDíky Totovi Wolffovi přišly na nedávném setkání Strategické skupiny F1 opět na přetřes třetí vozy. S Estebanem Oconem, Georgem Russellem, Stoffelem Vandoornem, Antoniem Giovinazzim, Romainem Grosjeanem, Kevinem Magnussenem, Daniilem Kvjatem, Pascalem Wehrleinem, Robertem Kubicou a dalšími jezdci bojujícími o pár posledních volných míst v deseti týmech F1 může vypadat myšlenka na další vozy provozované velkými stájemi atraktivní, ale opět byla smetena ze stolu. Ze stejných důvodů jako minule a předminule a předtím…\n"Mě osobně by potěšilo, kdyby bylo na startech o pár vozů více. Ale popravdě, ani trochu nevěřím, že to projde," řekl Charlie Whiting. "Je to jednoduché. Když bude jeden tým v dominantním postavení a bude mít tři vozy, tak ostatním zůstane pouze boj o čtvrté místo, ne o pozici na stupních vítězů. Když tu budou tři špičkové týmy se třemi vozy, ostatní budou bojovat o desáté místo."\nTakže zbývá pouze možnost podpořit vznik nových stájí. To bude běh na dlouhou trať a FIA navíc souhlasila s vyhlášením války satelitním týmům. Nakupování co největší části vozu od špičkového týmu je pro malou stáj jako Haas finančně výhodné a v jeho případě se i výsledky dostavily velmi rychle. Velké týmy jako Ferrari přitom nejsou ohroženy, také pro ně je to finančně výhodné a navrch ještě získávají politický kapitál. Vůči týmům ze "střední vrstvy", v současnosti Renaultu i McLarenu, to je ale nespravedlivé, protože ony si vozy nechtějí kupovat, ale ani si nikdo nekoupí ty jejich.\nTak jak do F1 přilákat nové týmy, ale zároveň zabránit tomu, aby se každý z nich navázal na některou ze špičkových stájí?\n"Najít nyní nové týmy je, jak všichni říkají, nemožné. Ale změní se to, pokud věci půjdou tak, jak očekáváme. Tedy s novým vzorcem pro rozdělování příjmů a s nákladovým stropem.\nDíly se rozdělí do dvou skupin, přičemž v jedné budou standardizované nebo přesně popsané a tyto budou "mimo seznam". Budou se moci nakupovat, díky absenci nákladů na vývoj budou k dostání ještě laciněji a zásluhou standardizace bude jedno, od koho si je kdo pořizuje. Ve druhé skupině budou díly, u kterých se bude předpokládat, že způsobí rozdíly v rychlosti vozů. Ty budou na seznamu a každý tým bude muset mít vlastní.\nHodně z věcí, které v současnosti Haas nakupuje od Ferrari, bude detailně popsaných v pravidlech nebo standardizovaných. Nicméně jsou zde komponenty jako zavěšení kol, brzdové kanálky, vzduchové kanálky a další, které jsou nyní mimo seznam, přestože mají obrovský vliv na rychlost. A to je podle nás špatně," konstatoval Whiting.\nPokud se toto FIA a majitelům F1 podaří prosadit, bude to mít dopad i na Toro Rosso, které se má od příštího roku opět sblížit se sesterským Red Bullem, protože zase budou mít pohonné jednotky od jednoho dodavatele.


Jak je to s účastí ekologů ve stavebním řízení? | JINÉ PRÁVO\nTo je IMHO nesmyslný výklad, protože vycházíte z toho, že by bylo možné zařadit do (kteréhokoli) zákona ustanovení "účastníky řízení nejsou osoby, jimž zvláštní zákon postavení účastníků přiznává". To je ale pojmově vyloučeno, protože lex generalis nemůže nepřímo novelisovat lex specialis, a to dokonce pro futuro. Původní ustanovení bylo proto redundantní a jeho vypuštěním se v otázce účastenství nic nezměnilo.\n23. 6. 2010 10:27:00\nNaprosto souhlasím. Dodal bych především to, že nový SZ změnil smysl stavebního řízení ve prospěch práv vlastníků a práva "vyšší" typu urbanismus, ekologie atp. nechal na územka.\nDruhá věc je, že za ekologické o.s. se skrývají vykutálenci, kteří napadají v územku veškeré větší stavby, jen aby se pak za úplatu se stavebníkem dohodly. Je s podivem, že ÚS jejich účastenství dávno neomezil, protože jejich právo je založeno jenom na lobbystickém zákonu a nikoliv k jejich vztahu k věci. O nemožnosti domoci se po nich náhrady škody ani nemluvě.\n23. 6. 2010 13:11:00\nAd TP: Tím ale opomíjíte právě výše uvedenou argumentaci (uvedenou i v mnou cit. rozh. NSS) založenou na tom, že vztah mezi § 70 ZOPK a speciálními uzavřenými definicemi účastenství v sektorových předpisech není jednoduchým vztahem speciality a obecnosti. Nevím tedy, co Vám k Vaší poznámce říci (nad rámec toho, co je již uvedeno v postu). Právě na takový zjednodušující výklad vztahu dotčených norem (ne zákonů jako celku, ale dotčených ustanovení) jsem se snažil reagovat. Zřejmě se mi to však - soudě podle Vás - ne tak zcela povedlo. Chyba může být buď na vysílači nebo přijímači ... ;o)\n23. 6. 2010 14:19:00\nJá vaší argumentaci rozumím, ale neztotožňuji se s ní. Mezi oběma zákony není jednoduchý vztah speciality a subsidiarity, bezesporu, oba jsou speciální vůči správnímu řádu a existují vedle sebe. Vyloučit jedním působení druhého by bylo možné pouze explicitně ("účastníkem řízení nejsou osoby uvedené v ustanovení paragrafu tolik-a-tolik zákona toho-a-toho"), nikoli implicitně tím, že se výčet pojme taxative, když právě formulace ekologického zákona evidentně taxativnost podobných výčtů prolamuje.\nVaše úvaha je nadto zatížena dovozováním úmyslu zákonodárce, který je, mírně řečeno, nezjevný, a může se jednat o prosté opominutí nebo chybu (vadné "argumentum ex errore").\n23. 6. 2010 17:18:00\nNechápu, proč by (za situace, kdy uznáváte, že § 70 ZOPK nemá charakter lex specialis) bylo třeba jeho neaplikovatelnost upravovat výslovně. Ve smyslu mnou cit. judikatury NSS to také nebylo v žádném z uvedených případů provedeno výslovně, jak byste požadoval. Prostě došlo ke střetu dvou norem, a to uzavřené definice účastenství v sektorovém předpisu a § 70 ZOPK. Sektorová definice účastenství pracovala s uzavřeným okruhem účastníků (mezi kterými ekologická o.s. nebyla) a NSS na základě výkladového postupu dospěl k tomu, že takový uzavřený okruh nelze rozšířit prostřednictvím § 70 ZOPK. Argumentaci o "nerozšíření" (tj. neumožnění souběžné aplikace § 70 ZOPK vedle dané taxativní definice účastenství) pak založil (alespoň jako tomu rozumím) zejména právě na systematickém argumentu (odlišné definici účastenství v témže předpisu pro jiný typ řízení) a na dovození "úmyslu" zákonodárce (např. jestliže v témže předpise použil dvě různé definice účastenství zamýšlel tím dosáhnout odlišných důsledků).\nPřijde mi, že totéž platí v předmětném případě. Btw ta uzavřená definice účastníků kolaudačního řízení podle starého stav. zákona, u které NSS odmítl možnost jejího rozšíření prostřednictvím § 70 ZOPK, byla v relevantním ohledu prakticky stejná jako je nynější § 109 StavZ.\nA co se týče dovozování úmyslu zákonodárce, je to sice obecně problematická věc (byť třeba NSS v mnou citovaných judikátech to také dělal), ale v předmětném (komentovaném) případě mi přijde, že je to poměrně zjevné. Pokud byste se podíval do stenozáznamů (změna myslím přišla z nějakého výboru PSP) je tam na změnu koncepce stavebního řízení na pouze technologický proces výslovně poukazováno. Takový úmysl pak dle mého názoru plyne i z dalších mnou uváděných věcí (posílení principu koncentrace a omezení okruhu námitek, které lze ve stavebním řízení vznášet, což prakticky vylučuje smysluplnou účast eko. o.s. a z odlišnosti mezi vícero definicemi účastenství v témže předpisu). (argument předpokladem rozumného zákonodárce ;o)\n23. 6. 2010 18:25:00\nTo je slabá argumentace. Základem je teleologický výklad ekologického zákona, takže klíčovou otázkou je, zda řízení je toho druhu, aby to odůvodňovalo účast těchto zvláštních účastníků, a pokud na tuto otázku odpovíme kladně, nemůže taxativní výčet účastníků jejich postavení účastníka vyloučit. Váš výklad je naproti tomu mechanický a formalistický, nerespektující smysl úpravy.\n23. 6. 2010 20:29:00\nMmmm... proč není základem teleologický výklad stavebního zákona, podle nějž je smyslem taxativního výklady zamezit vstupu jiných osob do technicky orientovaného řízení na základě obecných ustanovení jiných předpisů?\n23. 6. 2010 20:52:00\nNemůžu si pomoci, ale nějak ve Vašem komentáři postrádám věcnou argumentaci. Zda je můj výklad "mechanický a formalistický, nerespektující smysl úpravy", nechť si každý posoudí sám - nevím, co bych Vám na to měl říci (s výjimkou toho, že s takovým hodnocením nesouhlasím).\nCo se týče Vašeho poukazu na teleologii ZOPK, nijak tím nereagujete na argumentaci, již použil NSS v případě atomového zákona, resp. kolaudačního řízení ve starém stav. zákoně. Znamená Vaše argumentace to, že považujete ta mnou citovaná tři rozhodnutí NSS za chybná?\nA i jinak mi ten argument přijde nepřiléhavý. Předmětná situace je dle mého názoru totiž taková, že zde byla norma § 70 odst. 3 ZOPK (která - jak jsme se, zdá se, shodli - není lex specialis k definici účastníků ve stavebním řízení). Ta by obecně umožňovala účast ekol. o.s. ve stavebním řízení, nebyla-li by tu norma stanovící, resp. vedoucí k opaku. Za takovou normu považuji právě § 109 StavZ, která je ostatně lex posterior. Zvolení uzavřeného taxativního výčtu nebylo náhodou (jak potvrzuje systematika StavZ, nově pojatá koncepce stavebního řízení i historie legislativního procesu) a v důsledku takové normy má tedy dojít k vyloučení z účastenství osob, které nespadají do dané uzavřené definice, což platí i na ekol. o.s.\nStejně tak si myslím, že stavební řízení není ani řízení takového "druhu, aby to odůvodňovalo účast těchto zvláštních účastníků". Jak jsem popsal (a Vy ponecháváte bez odezvy), aplikovaný princip koncentrace a omezení okruhu námitek, které lze vznášet, prakticky vylučuje smysluplnou účast ekol. o.s.\nVe finále mi tak přijde, že Vaše argumentace je zřejmě stále založena na (skrytém) předpokladu o povaze § 70 ZOPK jakožto lex specialis, byť jsme se již dříve shodli, že takový přístup je zjednodušující a v rozporu s argumentací uvedenou v mnou cit. rozhodnutích NSS.\nJinam myslím, že jsem se již v tomto směru argumentačně celkem "vyčerpal" a do značné míry opakuji, co již jsem napsal v postu či následných replikách na Vaše komentáře. Neurazte se proto, pokud nebudu na Vaše další komentáře reagovat. Jsem totiž přesvědčen, že jsem již řekl prakticky vše, co se k tomu říci dalo.\n24. 6. 2010 8:47:00\nNení tomu ale třeba tak, že obecný je v tomto případě § 70 ZOPK vztahující se generelně na všechna správní řízení, při nichž mohou být dotčeny zájmy ochrany přírody a krajiny chráněné podle tohoto zákona, zatímco lex specialis je § 109 odst. 1 stavebního zákona vztahující se z ustanovením § 70 ZOPK vymezených správních řízení jen na (některá - ne ve všech stavebních řízeních mohou být dotčeny zájmy ochrany přírody a krajiny ) řízení stavební? byl by § 70 ZOPK speciálním ustanovením např. i k § 14 odst. 1 atomového zákona, podle kterého se účastenství občanských sdružení podle § 70 ZOPK rovněž nepřipouští (viz rozsudek Vrchního soudu SJS 1006/2002 citovaný ostatně v rozhodnutí NSS č. 406/2004)? z tohoto důvodu se domnívám, že někdejší § 90 odst. 4 ZOPK měl svůj smysl, neboť obsahoval, byť málo obvyklé, speciální ustanovení ke speciálnímu ustanovení a až do účinnosti zákona č. 349/2009 Sb. na jeho základě účastenství občanských sdružení v řízeních stavebních dovozovat šlo. ale možná také, že jen spolu s Jiřím Kindlem žiju v nějakém bludu a čekáme, až nám z očí spadne závoj nevědomosti ...\nÚvaha o tom, že lex specialis je § 109 StavZ k § 70 ZOPK a ne naopak mi přijde možná a obhajitelná. Přinejmenším stejně (spíše však více) jako opačná úvaha použitá 5. senátem NSS v mnou kritizovaném rozhodnutí. To mj. zpochybňuje zjednodušující postup zvoleným 5. senátem v dané věci.\nNicméně vyjdu-li z argumentace NSS v odkazovaných rozhodnutích (k atom. zákonu, resp. kolaudačnímu řízení dle starého stavebního zákona), která je založena na tom, že vztah zvláštního a obecného se odvozuje od rozsahu, resp. šíře úpravy dotčených norem, pak by zde vyvstával ten problém, že § 70 ZOPK je širší z věcného hlediska (viz Vámi uváděná všechna řízení, která se týkají ochrany přírody a krajiny), ale užší z osobního hlediska (řeší jen účast ekol. obč. sdružení jako jednoho typu subjektů). Právě pro tu určitou nesouměřitelnost mezi věcným a osobním hlediskem zvolil (a myslím, že správně) NSS v těch odkazovaných rozhodnutích postup založený na tom, že se nejedná o prostý vztah speciality či obecnosti (a to ani jedním směrem), ale je třeba si při řešení konfliktu dotčených norem pomoci jinými výkladovými metodami.\nA co se týče poukazu na (nyní zrušený) § 90 odst. 4 ZOPK (jehož zrušení btw 5. senát v kritizovaném rozsudku považoval za irelevantní), myslím si, že jako podklad pro účast ekol. o.s. nemohl sloužit. Dané ustanovení ostatně platilo i ve vztahu k situacím řešeným v těch rozhodnutích NSS ohledně atomového zákona, resp. kolaudačního řízení. NSS v daných rozhodnutích (a podle mne opět správně) konstatoval, že je třeba posuzovat vztah obecnosti/speciality nikoliv poměrem zákonů jako celku (což je jediné, co řešil § 90 odst. 4 ZOPK), ale na základě vztahu konkrétních dotčených ustanovení. Skutečnost, že tedy ZOPK byl zvláštním zákonem ke stavebnímu zákonu, NSS nebránila, aby např. řekl, že poměr definice účastenství v kolaudačním řízení (podle starého stav.zákona) a § 70 odst. 3 ZOPK nelze vnímat na dichotomii obecný-zvláštní a posléze dospět k závěru o nemožnosti rozšířování příslušné definice účastenství pomocí dalších výkladových metod. Totožně to myslím platí i pro nynější § 109 StavZ.\nProto se domnívám, že účastenství ekol. o.s. nešlo dovozovat ani před zrušením § 90 odst. 4 ZOPK, a tím spíše pak pochopitelně ani poté.\n24. 6. 2010 10:23:00\nMůžeme se tedy v klidu a míru rozejít s tím, že we agree to disagree.\nPodle mne jsou úvahy o specialitě a subsidiaritě poněkud pomýlené, protože dikce § 70 ZOPK propůjčuje tomuto ustanovení universální působení a vzájemný vztah zákonů není třeba zkoumat. A propos, rozhodnutí o omezení účasti občanských sdružení v řízení podle AtomZ, což je silný argument protistrany, považuji od počátku za chybné, resp. politicky motivované a účelové. Aniž bych nějak "ekoteroristům" fandil, těžko si představit řízení se silnějším možným dopadem do ochrany přírody a krajiny, než právě toto.\n24. 6. 2010 11:25:00\nNezbývá než uznat, že máte pravdu, mé úvahy byly dosti zjednodušující. Ale ještě k tomu § 90 odst. 4 ZOPK, resp. možná nejen k němu - opravdu toto ustanovení upravovalo vztah obecnosti, resp. speciality poměrem tam uvedených zákonů jako celku? mělo by to vzhledem k předmětu jejich úpravy vůbec smysl? nebo se tím spíše naznačovalo, že jde o vztah obecnosti a speciality nikoliv zákonů jako celku ale jednotlivých jejich v úvahu připadajících ustanovení? pravidlo lex specialis (v daném případě ZOPK) derogat legi generali (např. stavební, lesní či vodní zákon) pravděpodobně nikdy neplatilo, ale vždy šlo (mohlo jít) jen o jednotlivosti\n24. 6. 2010 11:46:00\nDovolím si poznámku k jednomu z důvodů, pro který nesouhlasíte s rozsudkem. Jde bod 8 (a vlastně i 9 a částečně 10), tedy jaké námitky by vlastně bylo možné ve stavebním řízení uplatnit. Uvádíte, že námitky enviromentálního charakteru se z povahy věci řeší v územním řízení, ve stavebním řízení pro ně není místo. Z větší části to tak bude. Přesto podle mého názoru nejen umístění stavby, ale i způsob provádění stavby může mít vliv na ochranu přírody a krajiny (někdy značný), přičemž tuto námitku nemůžete uplatnit jinde než ve stavebním řízení.\n24. 6. 2010 13:16:00\nVždyť jsem si to myslel, že žiji v bludu ... ale přesto to ještě zkusím - pokud jsou mé úvahy o specialitě a subsidiaritě v daném případě poněkud pomýlené, protože dikce § 70 ZOPK propůjčuje tomuto ustanovení universální působení a vzájemný vztah zákonů není třeba zkoumat, co to vlastně znamená? že snad toto ustanovení má vyšší právní sílu než jiné zákony a neplatí pro ně, resp. pro jeho vztah k ustanovením jiných zákonů, pravidlo lex specialis ...? tedy by snad ani nebylo možné účast OS ve správních řízeních s daným předmětem vůbec nijakým způsobem vyloučit? nebo bylo? jak? pouze výslovným speciálním ustanovením a ne "pouze" taxativním výčtem? to je pak ale možná jen věc legislativní techniky a míry formalismu tvůrce zákona ... ale pokud by § 70 ZOPK byl "nadzákonný" (snad jedině kvůli příslušným normám evropského a mezinárodního práva, ale o tom zatím nebyla řeč), tak by zřejmě nešlo ani to\ns námitkou, že rozhodnutí o omezení účasti občanských sdružení v řízení podle AtomZ považujete od počátku za chybné, resp. politicky motivované a účelové, se dá těžko polemizovat, to mohu prohlásit o jakémkoliv rozhodnutí soudu, se kterým z těch či oněch důvodů nesouhlasím a má to pramalou argumentační hodnotu (když např. nevím, kdo byli ti politici, kteří tenkrát stáli soudcům za zády či jaké neblahé účely tím soudci sledovali a proč ...)\n24. 6. 2010 14:13:00\nExistuje víc zákonů, které jsou universální a promítají se všude tam, kde není jejich působení výslovně vyloučeno. Příkladmo zákon o ochraně osobních údajů, ten je taky nutné vyloučit explicite.\n24. 6. 2010 14:22:00\nJá jsem vždy § 90 odst. 4 ZOPK chápal tak, že pro vyloučení pochybností definuje své postavení jakožto zvláštního vůči stav. zákonu (resp. dalším tam uvedeným předpisům - lesnímu zákonu, zákonu o vodách, o myslivosti atp.) opravdu ve smyslu zákona jako celku. Všechny tyto další předpisy (včetně stavebního zákona) totiž na vícero místech v různých souvislostech referují na "zvláštní předpisy" či "zvláštní zákony". Uvedené ustanovení ZOPK podle mne mělo vyloučit pochybnosti, že mezi takové zvláštní předpisy patří i ZOPK (dovedu si představit, že např. vztah mezi lesním zákonem a ZOPK by v tomto směru mohl být posuzován všelijak). Takové odkazy se používaly v různých souvislostech (bez nároku na úplnost či zcela sytematickou správnost) např. - procesních (ohledně příslušnosti orgánů), technických (např. ohledně dokládání vyžadovaných dokladů či stanovisek dotčených orgánů) nebo i definičních (třeba u vymezení účastníků některých typů řízení dle stav. zákona).\nVýznam, který to podle mne mělo, se pokusím ilustrovat na příkladu u toho třetího (definičního) podtypu. Tomu odpovídá např. i nynější § 85 StavZ, který vymezuje účastníky územního řízení (odlišně od stavebního) - se například uvádělo, že účastníky řízení jsou osoby, o kterých tak stanoví zvláštní předpis. § 90 odst. 4 ZOPK pak vylučoval jakékoli pochybnosti o tom, že účastníky mohou být i ekol. o.s. při splnění podmínek § 70 ZOPK. Jinak řečeno, v takových případech (ač asi z obdobných důvodů jako uváděl NSS v mnou odkazovaných rozhodnutích nebylo možno konstatovat, že by § 70 ZOPK byl speciální k § 85 StavZ) je možno (narozdíl od případu dle § 109 StavZ u stavebního řízení) souběh daných dvou norem vyřešit jejich souběžnou aplikací. Narozdíl od § 109 StavZ totiž § 85 StavZ neobsahuje taxativní uzavřenou definici účastenství, ale definici otevřenou dopadu "zvláštních právních předpisů". § 90 odst. 4 ZOPK pak - jak shora uvedeno - vylučoval pochybnosti o tom, zda je ZOPK "zvláštním právním předpisem". Myslím, že pro obdobná řešení byl § 90 odst. 4 ZOPK použitelný (měl přidanou hodnotu) i u těch jiných přepisů (lesní zákon, zákon o vodách atd.), byť teď jsem se na to speciálně nedíval. Kdyby nebylo ustanovení § 90 odst. 4 ZOPK mohly v tomto směru vznikat pochybnosti (a mohou potenciálně i nyní, když bylo dané ustanovení vypuštěno).\nJiný než shora uvedený význam bych § 90 odst. 4 ZOPK nepřiznával.\n24. 6. 2010 14:43:00\nDěkuji za zajímavou poznámku. Nicméně si myslím, že i námitky ve věci způsobu provádění stavby bývají, popř. mohou být - v rozsahu, v jakém se mohou dotknout zájmů chráněných ZOPK - řešeny v územním řízení. V územním řízení se nerozhoduje o umístění stavby ve vakuu, ale bere se v úvahu, že stavba, která je umísťována bude muset být nejprve postavena a že s následným prováděním stavby budou moci být spojeny zásahy do zájmů chráněných ZOPK (např. do volně žijící živočichů či rostlin atp.). I takové přepokládané zásahy se, myslím poměrně běžně, řeší v rámci územního řízení a vyžadují se příslušné souhlasy či rozhodnutí o výjimkách dle ZOPK jako podklady pro vydání územního rozhodnutí. Např. jsem se v praxi také setkal s tím, že bylo vyžadováno povolení k vjezdu vozidel či následným stavebním zásahům do přírodní památky (dle zvl. podmínek její ochrany) ještě v rámci územního řízení. Příslušné výjimky dle ZOPK umožňující zásahy do zvláště chráněných druhů živočichů či rostlin jsou také opatřovány již v územním řízení, byť k příslušnému zásahu může ve větší míře dojít až v důsledku realizace stavby. Obtížně si tak dovedu představit námitky ve věci způsobu provádění stavby, které by byly takové kvality, aby se dotýkaly zájmů chráněných ZOPK a nemohly by být adresovány již v územním řízení (popř. v řízení EIA). Ostatně i § 92 StavZ předpokládá, že územní rozhodnutí může stanovit podmínky pro další přípravu a realizaci záměru (což zahrnuje i provádění stavy - viz např. možnost uložit zpracování prováděcí dokumentace). Pokud by Vás však napadal nějaký takový případ, rád se s ním seznámím.\n24. 6. 2010 15:52:00\nJeště jen jedno doplnění k mé předchozí reakci. Vedle § 114 odst. 2 StavZ jsem v postu odkazoval též na § 114 odst. 1 StavZ, který okruh námitek, jež lze vznášet omezuje z dalšího ohledu (tj. nikoliv jen pohledem koncentrace vůči předchozímu územnímu řízení). Konkrétně z daného ustanovení plyne, že námitky mj. i proti způsobu provádění stavby lze vznášet jen, pokud je jimi u příslušného účastníka přímo dotčeno jeho vlastnické právo nebo právo založené smlouvou provést stavbu nebo opatření nebo právo odpovídající věcnému břemenu k pozemku nebo stavbě. I z tohoto omezení se mi zdá zjevné, že ekologická o.s. by nemohla de iure námitky ve stavebním řízení vznášet, což dle mého názoru dále podporuje, proč nemají dle § 109 StavZ postavení účastníka.\nJeště jen reakce na tu zmínku o tom, že nebyla řeč o příslušných normách evropského a mezinárodního práva. Skutečnost, že takové normy nic nemění na mnou presentovaném závěru jsem naznačil v bodě 10. mého příspěvku.\n24. 6. 2010 16:29:00\nTa zmínka o mezinárodním a evopském právu souvisela s poznámkou TP o univerzální působnosti § 70 ZOPK, nahlas jsem uvažoval, z čeho by mohla pramenit ...\nPřiznám se, že netuším proč by musel být zrovna zákon o ochraně osobních údajů vylučován výslovně a některé jiné zákony ne? jistě může být jeho použití výslovně vyloučeno, zcela nebo zčásti, ale pokud by existovala jiná tak či onak rozsáhlá (speciální) úprava ochrany osobních údajů, tak by se snad použila ona a zákon o ochraně osobních údajů v příslušných pasážích nikoliv, stejné je to např. se správním řádem, kdy se do zvláštních zákonů také nepíše, že se to a ono ustanovení správního řádu nepoužije, pokud zákon obsahuje speciální pozitivní úpravu a nechce jen některá ustanovení či části správního řádu vyloučit bez náhrady, podobně např. zákon o státní kontrole a další obecné předpisy, a stejné je to po mém soudu i s § 70 ZOPK, může být vyloučen buď výslovně nebo speciálním ustanovením\n24. 6. 2010 23:46:00\npokud by existovala jiná tak či onak rozsáhlá (speciální) úprava ochrany osobních údajů, tak by se snad použila ona a zákon o ochraně osobních údajů v příslušných pasážích nikoliv\nOvšem, pokud by někde byla ochrana osobních údajů upravena komplexně, ZOOÚ by se nepoužil, stejně jako by se nepoužil ZOPK, jestliže by byla ochrana ekologických práv zajištěna dostatečně komplexní úpravou. Ve stavebním řádu to tak ale není, proto mám stále za to, že pouhá taxativnost výčtu působení ZOPK nevylučuje.\n25. 6. 2010 10:42:00\nmožná se ztrácím, ale pokud by byl § 70 ZOPK vyloučen výslovně, bylo by to (alespoň po formální stránce v pořádku), i když by ochrana ekologických práv nebyla dostatečně zajištěna? jak by to mělo vypadat? např. tak, že by v § 109 SZ bylo uvedeno, že § 70 ZOPK se nepoužije? nebo by v § 70 ZOPK bylo uvedeno, na jaká řízení se nepoužije? sám jste názor, podle něhož by bylo možné zařadit do (kteréhokoli) zákona ustanovení "účastníky řízení nejsou osoby, jimž zvláštní zákon postavení účastníků přiznává", označil v úvodu siskuse za nesmyslný - takže takto by to nešlo? je vůbec nějaký obsahový rozdíl mezi vyloučením a výslovným vyloučením, pokud existuje speciální úprava? není pak výslovné vyloučení vyloučením na druhou, které má jen odstranit pochybnosti o skutečném vyloučení?\n25. 6. 2010 12:27:00\nAsi se už trochu točíme v kruhu, ale přesto: Vyloučení aplikace konkrétní právní normy je v pořádku (není-li ovšem protiústavní), vyloučení paušální mám za krajně problematické a možné nejvýš pro praeterito. Zde je nadto vyloučení učiněno zcela neadekvátním způsobem taxativního výčtu, takže můj závěr je, že účast ekoteroristů ve stavebním řízení vyloučena není.\n25. 6. 2010 12:48:00


Česká sekce Árjasamádže\nToto dílo podléhá Creative Commons 3.0 Česká republika License\nvédské dharmy Dajánanda &\nÁrjasamádž ÓM Jóga Ájurvéda Dharma vs.\nnáboženství E-knihy a\non-line texty Agnihotra Akce Kalendář Odkazy Kontakty FejsBůk\nČeská sekce Árjasamádže byla založena v den 88. výročí vzniku samostatné Československé republiky, dne 28. října 2006\nna Mezinárodním summitu Árjasamádže (अंतर्राष्ट्रीय आर्य महासंमेलन – antarrāṣṭrīya ārya mahāsammelan) v Dillí,\nspolečně se sekcí arménskou a ruskou, jako první tři sekce Árjasamádže v post-bolševických zemích.\nNa rozdíl od obecně rozšířeného omylu, Árjasamádž není žádnou církví, náboženskou odrganizací, či neo-hinduistickou sektou, za kterou bývá někdy považována chybným připodobněním k na Západě známější, ale jinak již bezvýznamné a okrajové, bengálské neo-hinduistické náboženské sektě Brahmosamádž, která se proslavila jenom díky tomu, že ji vedl věhlasný bengálský spisovatel a myslitel Ravīndranāth Ṭhākur.\nÁrjasamádž je sociálně-kulturní společností, jejímž posláním a cílem je pěstovat chránit a šířit prapůvodní indo-evropskou kulturu, její vznešené ideály, dharmu, jógu a poznání. Více, nežli nějaké náboženské činnosti, se věnuje vzdělávání a sociálním aktivitám. Árjasamádž není náboženskou společností, ani žádnou (neo-)hinduistickou organizací, nýbrž je to společnost Védské civilizace, kultury a dharmy. Její hlavní náplní je kulturní, osvětová, vzdělávací, školská a sociální činnost.\nV podmínkách slovanské kultury (české, ruské apod.) tedy vedle indo-árijské védské kultury pěstuje také slovansko-árijskou védskou kulturu (Slavjano-Arijskija Vedy), i když ta byla křesťanskými agresory zničena, a nedochovala se do dnešních dnů funkční tak, jako kultura, civilizace, vzdělanost a dharma indo-árijská.\nVznešenou (civilizovanou) společnost – Ārya Samāj založil v dubnu 1875 v Indii Maharši svámí Dayanand Sarasvatí na ochranu tradiční indické civilizace a kultury před britskou koloniální mocí a jejími slouhy – křesťanskými misionáři, kteří se snažili indickou kulturu rozvrátit a zničit podobně, jako to o tisíc let dříve udělali s kulturou slovanskou. Proto je Árjasamádž možno v kontextu Západní civilizace přirovnat spíše k francouskému osvícenskému Kultu Rozumu a Kultu Nejvyšší bytosti, případně českému Husitsví, nežli k nějakým reformním či protestantských náboženským proudům, k nímž je možno přirovnat např. bengálskou neo-hinduistickou sektu Brahmosamádž (jejíž představitelé se ale považují za samostatné nové náboženství a svou spojitost s hinduismem striktně odmítají).\nPůl roku po založení Árjasamádže, v září 1875, byla založena v New Yorku Theosofická společnost, která téměř 4 roky, od května 1878 až do března 1882, fungovala jako součást Árjasamádže, viz: Theosophical Society of the Arya Samaj of Aryavarta. Takže za první kontakt Čechů s Árjasamádží můžeme pokládat založení první české theosofické lóže v roce 1891. (K Theosofické společnosti, mimo jiné, patřil např. i kuchař-okultista Jurajda z Haškových Osudů dobrého vojáka Švejka.)\nV počátcích bylo možno aktivity Árjasamádže její snahou o obranu, oživení a povznesení národní kultury do jisté míry přirovnat také českým národním buditelům.\nDušan Zbavitel: HINDUISMUS a jeho cesty k dokonalosti, kapitola ÁRJASAMÁDŽ:\nZatímco se působení Bráhmasamádže projevovalo především ve východní a částečně jižní oblasti Indie, vzniklo v západních končinách jiné, sice o půl století mladší, ale svým vlivem i dnešní působností silnější hnutí zvané Árjasamádž. Jeho založení a první léta existence jsou spjaty se jménem Dajánanda Sarasvatího (1824 – 1883); původně se jmenoval Múla Šankar a pocházel z pravověrné gudžarátské šivaistické rodiny. Od mládí se chtěl plně věnovat náboženskému způsobu života, a když ho rodina nutila, aby se oženil, opustil domov. Na toulkách po Indii poznal různé náboženské učitele a směry, věnoval se józe a na čas se přiklonil k védántskému učení. Nakonec zakotvil v Mathuře jako žák Virádžánandy Sarasvatího a zřejmě pod jeho vlivem upevnil svou víru ve védy jako základní zdroj učení, ale i odpor ke všemu, co považoval – podobně jako bengálští osvícenci – za deformaci původního hinduismu, především k modloslužebnictví a sociálním kastovním zvyklostem.\nV roce 1872 se v Kalkatě setkal s Kešabčandrou Senem a jeho Bráhmasamádží, začal místo v sanskrtu kázat a psát v hindštině, napsal v tomto jazyce obsáhlou knihu Satjárthaprakáš (Osvětlení smyslu pravdy) a rozhodl se založit obdobu Bráhmasamádže. Došlo k tomu v Bombaji roku 1875 (pozn.: 10. dubna), ale působnost nové společnosti nazvané Árjasamádž se záhy rozšířila a její těžiště se přeneslo do Paňdžábu a Uttarpradéše. Jejím ideovým základem zůstalo Dajánandovo dílo, ve kterém podal svůj osobitý výklad védských hymnů a jakousi jejich aktualizaci pro současnou dobu, a kde velmi energicky odmítl islám i křesťanství.\nÁrjasamádž uznává jediného Boha a jejich zástup ve védách považuje jen za rozmanité aspekty a názvy téže bytosti zvané Paraméšvara (pozn.: paraméšvara = parama + íšvara), tj. Nejvyšší pán. Odmítá oběti a jiné formalizované projevy hinduistické zbožnosti, ale stejně tak i sociální přežitky, které na hinduismus nanesl vývoj, jako dětské sňatky nebo satí. Kasty považuje za systém dělby práce, bez oněch sociálních důsledků, které kastovní systém přináší, ale to spíše jen teoreticky. Svou činnost zaměřuje na co nejširší okruh Indů. Důležitou okolností, která jistě přispěla k posílení Árjasamádže (a v době vzniku a rozvoje Bráhmasamádže (pozn.: 1828) ještě chyběla), bylo ovzduší sklonku minulého (pozn.: tj. 19.) století, charakterizované založením Indického národního kongresu (pozn.: 30.12.1885) a prvními výraznými projevy indického nacionalismu a odporu k cizí koloniální nadvládě. (pozn.: Již v době založení Brahmosamádže probíhaly boje za nezávislost Indie, jako např. povstání Sipáhíů, či povstání Khásíů.) Árjasamádž se dokonce později ujala funkce připravovat mládež na aktivní protibritský odboj. Systematickou péči věnovala zakládání výchovných institucí. V roce 1887 založila ústav na úrovni univerzity, 1887 Anglo-védské gymnázium v Bombaji a 1902 první gurukulu v Hardváru se šesnáctiletým výchovným cyklem v národním duchu a védské tradici s důrazem na aktivní účast absolventů ve veřejném životě. Podobných „seminářů“ bylo brzy založeno po celé Indii větší množství.\nJde o společnost s promyšlenou organizační strukturou, od jednotlivých obcí s volenými tajemníky a delegáty do provinčních shromáždění až po celoindickou organizaci. Úkolem tajemníků je organizovat život náboženské obce a především připravovat její týdenní společné bohoslužby. Centrem duchovního života Árjasamádže je modlitebna, kterou mohou věřící navštívit kdykoli, aby tu individuálně meditovali, ale hlavně se tu scházejí jeden den v týdnu s dost podobným programem jako bráhmoisté (členové Bráhmasamádže) ve svých svatyních.\nIndolog Miroslav Krása popsal takové setkání Árjasamádže, jak je osobně poznal:\nVěřící se u vchodu zují, pozdraví sepětím rukou a usednou na židle, či do lavic. Oltář je nahrazen prohlubní v podlaze v čele místnosti; do ní se naleje přepuštěné máslo ghí a zapálí. To je také jediná rituální složka společné pobožnosti; má prý za úkol „vyčistit vzduch“ a výslovně je odmítáno, že by šlo o nějakou formu oběti. Přesto jde o nesporný rituál: provádějí jej čtyři členové představenstva obce, napřes si vyplácjhnou ústa, dotknou se svých rtů, nosu, uší, paží a stehen, postříkají okolí prohlubně vodou (očista!) a potom zapálí nejen máslo, ale i na ně přikládaný santál, proso a luštěniny.\nDruhou část setkání tvoří společná modlitba a zpěv nábožných písní za doprovodu harmonia, bubnů a bicích nástrojů. Jeden z členů představenstva pak předčítá výňatky z uvedené Dajánandovy knihy a z védských sbírek a hovoří na různá témata. Často jsou to aktuální problémy, nebo otázky víry. Shromáždění potom sborově přednese deset článků vyznání víry (pozn.: nejde o vyznání víry, ale o 10 níže uvedených principů Árjasamádže) a společně se pomodlí za mír v duši a ve světě.\nK náboženským povinnostem členů patří také každodenní studium véd, meditace, služba starým a váženým osobám i „čištění vzduchu ohněm“, jež má každý vykonávat dvakrát za den. Slaví se také různé svátky, a to podobně jako v obecném hinduismu (narození dítěte, svatba, kremace atd.); Dajánand však pro ně předepsal speciální obřadné úkony.\nCelkově je náboženský život Árjasamádže víc ritualizován než v případě Bráhmasamádže, i když základní týdenní společná shromáždění jsou si u obou velmi podobná a mají prakticky (s výjimkou zapalování ohně) totožnou náplň. Árjasamádž se však mnohem víc uplatnila v politickém životě a veřejné činnosti vůbec, zejména v desetiletích před osvobozením Indie. V některých ohledech sehrála tedy roli ne nepodobnou úloze Sokola v našem prostředí před první světovou válkou. V posledních letech je však i ona na ústupu.\nZbavitel Dušan, HINDUISMUS a jeho cesty k dokonalosti, strany: 82 – 85, Praha 1993, nakladatelství Dharma Gaia, ISBN 80-901225-5-8\nPoznámky k výše uvedenému textu:\nAčkoli autoři tohoto textu byli dva vynikající indologové, kteří patřili ke světové špičce ve svém oboru, tak uvedený text je plný nepochopení a chyb mnohdy hraničících až s nesmysly. Je to do jisté míry způsobeno srovnáváním s českým indologům podstatně známější bengálskou neohinduistickou sektou Brahmosamádž, což je důsledek toho, že v české indologii se výrazně projevuje efekt, který by se dal nazvat „thákurofílie“, tedy až přespřílišná orientace na bengálského spisovatele Ravīndranātha Ṭhākura, který byl velkým přítelem českého lidu, dvakrát osobně navštívil Československo a také účinně podporoval rozvoj vědního oboru indologie v Československu.\nObřad, který popisuje Dr. Miroslav Krása jako tzv. „čištění vzduchu ohněm“, je zřejmě starobylý védský ohňový vykuřovací rituál agnihótra – अग्निहोत्रम् , neboli hóma, havan jadžňa (हवन यज्ञ – havan yajña). Tento obřad je podrobně popisován ve Védách, a to v Jadžurvédu i Atharvavédu. Ona „prohlubeň v podlaze v čele místnosti“ je tedy हवन कुण्ड – havan kuṇḍ – vykuřovací (rituální) ohniště, které mívá různé podoby, ale pouze velice zřídka je to pouze jáma zahloubená do podlahy. Je čtvercového půdorysu, buďto jako dutina ve stupňovité pyramidě, anebo v přenosné verzi obrácená pyramida z kovu, buďto klasicky z mědi, anebo nověji někdy i z nerezové oceli. Nebývá ale v čele místnosti, nýbrž na speciálně určeném místě, vetšinou v oddělené dostatečně větrané místnosti, anebo dokonce oddělené stavbě, která je otevřená, nemá zdi. V každém případě ale bývá nad tímto prostorem odvětrávací kopule, určená k odvádění kouře, kterého při rituálu vzniká značné množství. V ohništi se topí dřevem, ghí (přepuštěné máslo) se pouze přilévá do ohně speciálními lžícemi s dlouhou násadou; a to, co se do ohně vhazuje, se nazývá हवन सामग्री – havan sāmagrī – tj. kadidlo, doslova „vykuřovací materiál“, který mívá různé složení podle různých receptur, ale určitě nikdy neobsahuje luštěniny, které pri spalování vydávají nepříjemně zapáchající kouř.\nHavan sámagrí je směs léčivých a aromatických bylin, koření, drcených vonných dřev, pryskyřic, někdy i rýže a jiných materiálů, obsahujících různé aromatické a léčivé ingradience, která při spalování vydává příjemně vonný kouř, podobně jako naše vánoční purpura. Tento kouř má mimo libé vůně i pozitivní účinky zdravotní a vykuřování je jednou z nejstarších a doposud nejúčinnějších metod dezinfekce a dezinsekce prostor, odtud onen název „čištění vzduchu“. Pro různé příležitosti také bývá sámagrí různého složení, většina receptur těchto vykuřovacích směsí pochází ze starobylé indické nauky o zdraví – ájurvédě. Rozhodně ale, v případě Árjasamádže, nikdy neobsahuje ani tabák, ani konopí, neboť proti užívání těchto látek (a také proti požívání alkoholu a masa) svámí Dajánanda Sarasvatí ve své knize Satyarth Prakáš velice striktně vystupuje. Mimo Árjasamádž, především v šivaistických mandirech a tantrických společenstvích, bývají často součástí i sušené samičí květy konopí indického (gaňdža). Obřadu agnihótra se podrobně věnuje například webová stránka: http://agnihotra-czech.webnode.cz/\nBritská koloniální strategie 40 let před založením Árjasamádže:\nProcestoval jsem Indii napříč, přes celou délku a šíři, a neviděl jsem jedinou osobu, která je žebrák, která je zloděj, ale viděl jsem v této zemi takové bohatství, tak vysoké morální hodnoty, lidi takového kalibru, že si nemyslím, že bychom si někdy mohli podmanit tuto zemi, ledaže bychom zlomili samotnou páteř tohoto národa, kterou je její duchovní a kulturní dědictví.\nA proto navrhuji, abychom odstranili a nahradili jejich původní a starobylý vzdělávací systém a jejich kulturu.\nJenom kdyby si Indové mysleli, že vše co je cizí a anglické je dobré, a je větší než jejich vlastní, ztratí svou sebeúctu a sebevědomí, svou rodnou kulturu, a stanou se tím, čím je chceme mít – skutečně ovládaným podrobeným národem.\nLord Macaulay Britskému parlamentu,\n2. února 1835\nV současnosti je Árjasamádž významnou mezinárodní organizací, zastoupenou v mnoha zemích. Vyjma Indie, Nepálu, Bangladéše a Pákistánu ji v zahraničí tvořily především osoby indického původu, ze značné části potomci migrantů z Indie, kteří byli často najímáni na práci na plantážích cukrové třtiny v britských koloniích a bývalé nizozemské kolonii – dnešním Surinamu. Odtud se pak dostali do Spojených států, Velké Británie a Nizozemska. Osoby neindického původu založily sekce Árjasamádže pouze v Arménii, České republice, Keni a Ruské federaci. Největší evropská sekce Árjasamádže působí v nizozemském městě Den Haag. V Indii působí Árjasamádž především na severu a západě země, tj. ve svazových státech: Dillí, Harijána, Paňdžáb, Uttarakhand, Uttarpradéš, Rádžasthán, Gudžarát, Maharáštra (+ Mumbai) a Madhyapradéš. V ostatních indických svazových státech se sekce Árjasamádže vyskyují pouze sporadicky, jenom ve velkých městech.\nJednotlivé sekce (obce, lóže) Árjasamádže spravují sbory delegátů / shromáždění zastupitelů – प्रतिनिधि सभा – pratinidhi sabhā. Celosvětovým koordinačním orgánem pro všechny zeme světa je Celosvětový sbor delegátů – सर्वदेशिक आर्य प्रतिनिधि सभा – sarvadeśik ārya pratinidhi sabhā. Tento orgán sídlí v Novém Dillí – v budově na Asaf Alí Road a v budově na Jantar Mantar Road č. 7. Jeho předsedou je Swami Agnivesh (nejvýznamnější indický lidskoprávní a levicově-sociální aktivista) a koordinátorem je Swami Aryavesh, který je zároveň také předsedou Celosvětové rady árjovské mládeže (सर्वदेशिक आर्य युवक परिषद – sarvadeśik ārya yuvak pariṣad).\n10 principů Árjasamádže:\nParameśvara (Neosobní Absolutno – Božstvo) je prvotní zdroj veškerého pravdivého poznání a každé poznání se vychází z něj.\nParameśvara (Neosobní Absolutno – Božstvo) je Absolutní Bytí (sat), Absolutní Vědomí (čit) a Absolutní Blaženost (ánanda).\nParameśvara je: Beztvarý, Spravedlivý, Nezrozený, Nekonečný, Neměnný, Bez počátku a konce, Nesrovnatelný, Opora všeho,\nVšepronikající, Vševědoucí, Všemohoucí, Všudypřítomný, Věčný, Nesmrtelný.\nPouze jenom ono samotné Absolutno je uctívání hodno.\nVédy jsou knihy pravého poznání.\nNejdůležitější povinností každého Ušlechtilého (Árju) je číst a vyučovat je, poslouchat je a předávat jejich poselství těm, kteří o něj mají zájem.\nKaždý by měl přijmout pravdu a zanechat nepravdy.\nVšechny skutky by měly být konány v souladu s Držmem (dharma), což znamená: po patřičném zvážení, co je správné, a co špatné.\nPrvotním úkolem Árjasamádže je činit dobro celému světu, podporou hmotného, duchovního a sociálního pokroku všech lidských bytostí.\nKe všem lidem se má přistupovat s láskou, spravedlností a náležitým ohledem na jejich hodnotu.\nNeznalost, avidya, musí být rozptýlena a má být napomáháno uskutečnění pravého poznání, vidya.\nČlověk by se neměl uspokojovat vlastním prospěchem, ale měl by činit také to, co prospívá jiným.\nKaždá osoba by se měla podřídit pravidlům prospěchu společnosti, ale také každý má osobní svobodu pro vytváření svého osobního prospěchu.\nJak z uvedených pravidel vyplývá, Árjasamádž velice striktně vystupuje proti náboženskému tmářství a modloslužebnictví, proti všem formám sociálního\nútlaku a vykořisťování, proti imperialismu a neokolonialismu, a také proti xenofobii, šovinismu a různým formám pravicově-extremistické nesnášenlivosti.\nPravidelné dhjána-jógové védské satsangy\nVédské a dhyána-jógové satsangy se budou konat pravidelně\nkaždou neděli od 15:30, počínaje dnem 15. května 2016.\nSatsangy vede duchovní učitel Swami Kamalanand Arya,\nkterý pobýval více než dva a půl roku v různých ášramech v Indii.\nVédský ohňový vykuřovací obřad: Agnihotra – havan jadžňa (अग्निहोत्र – हवन यज्ञ)\nVédská přednáška (témata: védská kultura, védská dharma, védská filosofie, teorie jógy)\nSpolečná dhyána-jógová meditace\nŽádné náboženství, bohoslužby, Jehova, Ježíšek, Alláh, hárající Krišna, nebo jiné pámbíčkaření.\nMísto konání: v Teplicích, Prosetická 217/8, byt č. 5, 1. patro, 50°38'01"N & 13°49'59"E.