Plzeňská třída chce být bohatá zelení a kavárnami, z bývalé vozovny vznikne tržnice | Náš REGION\nNa plánu revitalizace Motolského údolí se dál pracuje. Vozovnu Košíře chce radnice pětky změnit na moderní tržnici s novým náměstím. Historicky cenný soubor budov stojí mezi třemi parky – Kavalírkou, Šalamounkou a Klamovkou. Praha 5 tam plánuje vybudovat nový příjemný prostor, s novou tramvajovou zastávkou Vozovna, rekonstruovanou budovou pošty i lepšími přechody, které by důležité parky vzájemně propojily.\n„Oblasti Klamovky, Kavalírky, Košíř i Kotlářky potřebují centrum, které by doplnilo chybějící občanskou vybavenost a stalo se přirozeným místem setkávání. Proto považujeme přeměnu vozovny Košíře na novou tržnici s vytvořením kvalitního veřejného prostoru za jednu z priorit vyplývajících ze studie Motolského údolí,“ sdělil radní Prahy 5 pro oblast územního rozvoje Zdeněk Doležal.\nRadnice posouvá projekt do další fáze příprav a jedná s vedením hlavního města o spolupráci při realizaci.\nPlány na revitalizaci ulic Motolského údolí tím nekončí. Ulice Vrchlického se promění v plnohodnotný městský bulvár s novou zástavbou, místy k parkování a zrekonstruovanými historickými objekty. Plzeňská se má stát vyhledávanou obytnou městskou třídou s bohatou zelení a kavárnami, restauracemi a místy pro kulturní události.\nKošířská vozovna vznikla na pozemku Malé Klamovky (Smíchov čp. 153), Elektrické podniky ji postavily v roce 1902 (1. října zahájila provoz). Vozovnu pro 45 vozů sloužila svému účelu do roku 1937, kdy byla otevřena vozovna v Motole. Pak se zde odstavovaly staré tramvaje, v letech 1958 – 1972 opravovaly trolejbusy. Později budovy sloužily učilišti Dopravního podniku.\nZdroje: Pražské tramvaje, iPětka\nVozovna ve 20. letech\nTémata: Praha 5Smíchovdopravní podnikZdeněk DoležalplzeňskáKošířeMotolské údolívrchlickéhoklamovkamalá klamovka


Fučíkova poslední bitva | Slovo a Smysl\nFučíkova poslední bitva\nČas není svobodný, je otrokem mytického konce.\n(Frank Kermode, Smysl konců)\nProč se dnes vůbec zabývat Fučíkovou Reportáží? Nebylo již vše podstatné řečeno? Nezodpovědělo snad „První úplné, kritické a komentované vydání“, připravené historikem Františkem Janáčkem a vydané roku 1995 v nakladatelství Torst, všechny potenciální fučíkovské otázky?_1 Nemyslím, že by kdysi nábožně uctívaná hagiografie velkého mučedníka českého komunistického hnutí patřila k vyčerpaným tématům. Kauza Fučík v sobě stále, jak věřím, skrývá řadu problematických otázek. Že se na počátku devadesátých let nepodařilo potvrdit to, v co mnozí kritici komunistické ideologie po celá desetiletí pevně věřili – a sice, že je Reportáž z větší části falzum, výpovědní hodnotu Fučíkova textu vzhledem ke kritickému studiu svůdného kouzla komunistické ideologie jen zvýšilo. Pokud by Reportáž byla ideologicky motivovanou mystifikací, historik by se s ní velmi snadno vyrovnal, stala by se jen další z mnoha lží, jimiž totalitní moc manipulovala vlastní občany. Takto však zůstává její interpretační potenciál otevřen a text i jeho recepční kontext nabízí celou řadu zajímavých otázek. Některé z nich bych se v tomto textu rád pokusil zodpovědět.\nReportáž nepochybně představuje jeden z nejpůsobivějších emblémů „lyrismu“ padesátých let. Nebývale se v ní koncentruje patos budování nové společnosti, téměř vše podstatné z kolektivně prožívané skutečnosti nalézá ve Fučíkově textu svůj ekvivalent. Prizmatem „radostné zvěsti“ z pankrácké věznice lze snadno rozumět okolnímu světu, jazykem Reportáže lze celý svět v nebývalé komplexnosti uchopit. Fučíkova Reportáž skutečně představuje emblematickou redukci par excellence, v české literární tradici se jí v tomto smyslu vyrovná snad jen Babička Boženy Němcové, jejíž „údolíčko“ plnilo obdobnou funkci zmenšeného obrazu, v němž se analogicky zrcadlí tvář velkého světa. Pro české poválečné čtenáře má Reportáž v tomto smyslu především útěšnou funkci, protože ukazuje bolestný chaos válečných let, v nichž se černobílá polarita zrady a vlastenectví často slévala v nečitelnou šeď, jako uspořádaný kosmos, v němž proti sobě stojí zřetelně oddělené „postavy“ dobra a „figurky“ zla. Tvářnost textu a též výběr řady motivů takovému čtení výrazně napomáhají, pevně ohraničené topos vězení emblematické čtení v duchu (ne pouze českých) literárních tradic (Hus, Mácha, Sabina a další) utvrzuje. Fučíkův vypravěč řadou poznámek čtenáře přímo svádí k tomu, aby v drobném literárním zrcadle pankráckých motáků viděl celý svět. Boj, který se odehrává na všech světových frontách, se v koncentrované podobě odráží ve Fučíkově příběhu. Mezitím, co pankráčtí vězni cvičí svou slavnostní májovou rozcvičku, „hodiny na Kremlu odbíjejí desátou a na Rudém náměstí začíná přehlídka“ (s. 33). „Čtyřstovku“ v Petschkově paláci Julius Fučík představuje jako „předsunutý zákop, obklíčený nepřítelem už ze všech stran a zasypávaný soustředěnou palbou“ (s. 40), jedna místnost se tak může v literární obraznosti proměnit v zástupný emblém tisíce skutečných zákopů a Fučíkův vypravěč může hrdě zvolat: „A teď v těchto hodinách miliony lidí bojují poslední bitvu za svobodu člověka a tisíce padají v tomto boji. Jsem jeden z nich. A býti jedním z nich, jedním z bojovníků poslední bitvy, toť krásné“ (s. 23).\nVe Fučíkově cele se tak sbíhají obrazy vnějšího světa, ona se stává jeho pomyslným středobodem, ze svého vězení vidí Fučíkův vypravěč celý svět. Reportáž v sobě v tomto smyslu skrývá zcela mimořádný reduktivní potenciál, text díky tomu dokáže s nebývalou přesvědčivostí konstruovat společenství čtenářů, kteří rozumí světu právě skrze obraznost Reportáže . To, že tento ucelený obraz vzniká na překvapivě malé textové ploše, celkové vyznění jen umocňuje. O této schopnosti literárních textů, které daná kultura považuje v nějakém smyslu za kanonické (o Fučíkově kanoničnosti není potřeba alespoň v kontextu padesátých let 20. století pochybovat), utvářet jakési pomyslné společenství hovoří ve své knize Imagined Communities americký historik Benedict Anderson (Anderson 1991). Zdůrazňuje v této souvislosti především schopnost takto kulturotvorných textů vtahovat do prostoru literární představivosti okolní kontext, a zejména publikum. Ústřední příběh musí pokaždé kontextualizovat ono „mezitím“ publika. Fučíkův vypravěč tuto kontextualizaci publika předvádí téměř modelovým způsobem hned v úvodu Reportáže . Popis jeho prvních „čtyřiadvaceti hodin“ výslechu na Petschkárně je překvapivě zasazen do „objektivního“ sociálního času, což je v rozporu s běžnou charakteristikou vězeňské nebo motákové literatury, jíž povětšinou dominuje subjektivní čas vězňova vědomí, jenž se navíc často ocitá v přímém rozporu či mimoběžnosti s „objektivním“ časem vně vězení. Proč vypravěč Reportáže rytmizuje své vyprávění odkazy na tento objektivní čas vnější společnosti? V průběhu výslechu „rádio houká půlnoc“ a „kavárny se zavírají, poslední hosté se vracejí domů“, v jednu hodinu „poslední tramvaje zatahují, ulice se vyprázdnily“, mezitím, co Fučíka vyslýchají a ubíjejí téměř k smrti, „dělníci jdou do práce a z práce, děti jdou do školy a ze školy, v obchodech prodávají, doma se vaří“ (s. 14–16). Taková vyprávěcí situace čtenáři vnucuje souvislost mezi dramatickým výslechem na Petschkárně a okolním světem, Fučíkův příběh lze pak číst jako příběh celé společnosti, Fučíkova smrt se mění v zástupnou oběť onoho velkého my, společenství čtenářů, které jeho výzva oslovuje. Může se zdát, že právě tato vykupitelská oběť byla nutným předpokladem vítězství nad zlem nacismu.\nFučíkova oběť tak čtenáře zavazuje, stává se zástupným emblémem celé řady dalších obětí: „Hromady mrtvých se kupí. Už se nepočítají na desítky, ne na sta, ale na tisíce“ (s. 64). Mrtví se přitom v evangelijní paralele mění v „předrahá semena, která vzejdou“ (s. 66). Působivé vyznění Fučíkovy oběti jen umocňuje specifická narativní situace, v níž vypravěč čtenáře naléhavě oslovuje. Nedoufá, že by se sám vítězného konce „poslední bitvy“ dočkal, své poselství novému světu pronáší jakoby ze záhrobí. Vypravěč do svého osobního příběhu promítá odkazy na celosvětový boj, jehož se účastní miliony: „Je to závod naděje s válkou. Závod smrti se smrtí. Co přijde dřív: smrt fašismu, či moje smrt? Je to jen moje otázka? Ach ne, ptají se tak desetitisíce vězňů, ptají se tak miliony vojáků, ptají se tak desetimiliony lidí v celé Evropě a v celém světě“ (s. 49). Z perspektivy čtenářů, kteří přežili válečná léta, tak vzniká specifické společenství této zástupné „literární“ oběti, jež je zavazuje. Fučíkův vypravěč v tomto ohledu ostatně na čtenáře často apeluje a naléhá: „O jedno prosím: vy, kteří přežijete tuto dobu, nezapomeňte“ (s. 44). Reportáž čtenáře vyzývá, aby se stali součástí onoho kolektivního my, publika, jemuž je živé slovo mrtvého hrdiny určeno.\nFučíkova Reportáž v tomto ohledu (zejména dnešnímu čtenáři) nabízí zajímavou perspektivu dvojího čtení, jež vyplývá z dvou časových pásem (čas Fučíkova psaní za války a čas čtení po válce) latentně přítomných v textu. Přijmeme-li pozici, již nám vypravěčský subjekt v Reportáži ostatně dosti nesmlouvavě vnucuje – tedy, že jsme čtenáři proroctví, jež se historicky již naplnilo a jež nás zavazuje ke kolektivní participaci na něm, pak Reportáž čteme jako ambiciózní výpověď o celém světě s jasnými ideologickými implikacemi. I proto může takové čtení dnešního čtenáře odpuzovat. Čteme-li však z perspektivy času Fučíkova psaní, tedy jaksi „proti srsti“ role, jež je čtenáři v textu implicitně přisouzena, vystoupí do popředí osobní rozměr Fučíkova příběhu. Reportáž pak vypovídá spíše o zoufalé snaze konkrétního člověka vyprávět proti smrti, zanechat po sobě cosi „nesmrtelného“, ospravedlnit se nebo očistit vlastní památku._2 Psaní, jež okázale ignoruje vnější okolnosti věznění, tak Fučíka vlastně osvobozuje. Historicky samozřejmě jednoznačně převládal první model čtení, a může tak působit poněkud paradoxně, že text, jenž lze v jistém smyslu číst i jako výpověď o střetu člověka s mocí, o urputné snaze jedince této vnější moci vzdorovat, se sám stal efektivním nástrojem ideologického zmocnění. Ideologický obraz světa prezentovaný patetickým jazykem Fučíkovy Reportáže svým svůdným kouzlem paralyzoval přinejmenším na počátku padesátých let tisíce mladých lidí, dalším čtenářům se ideologická obraznost Reportáže vnucovala v rámci povinné četby na školách, v průběhu povinné vojenské služby, při plnění Fučíkova odznaku atd. Fučíkovo pankrácké vězení se proměnilo v pomyslné a často i nereflektované vězení ideologie.\nKonstruktérům a ideologům komunistického režimu se tedy krátce po válce víceméně náhodou dostal do rukou text, jehož ideologický a persvazivní potenciál byl zcela mimořádný. Opakované vydávání a popularita Reportáže (1945, 1946, 1947 dokonce tři vydání, 1948 dvě vydání atd.) tak představují nezanedbatelnou okolnost nástupu KSČ k moci. Participoval-li čtenář na výše zmíněném společenství Fučíkovy zástupné oběti, jinými slovy, přijal-li roli předem pro něj připravenou v textu, nutně byl směřován i k přijetí komunistické ideologie, již sám Fučík vnímal jako jediné východisko ze „starého světa“. Fučíkovy motáky vycházely tak dokonale vstříc aktuálním potřebám ideologické reprezentace války, že se po celá desetiletí pochybovalo o jejich autentičnosti. Přesvědčení o tom, že Reportáž kdosi dodatečně přepsal, či dokonce napsal na ideologickou objednávku, představovalo (i s ohledem na specifickou zkušenost české literární veřejnosti s mystifikacemi) nejjednodušší řešení složité recepční situace. Vypravěčský postoj dodnes čtenáře provokuje svým nepřirozeným patosem a okázalou ignorací kontextu, z nějž promlouvá. Již Vladimír Macura poukázal na příznakovou literárnost Reportáže , jež se ocitá v ostrém rozporu s vyprávěcí situací jiných textů, které za obdobných podmínek vznikaly ve vězení. Fučíka jako by nedostatek papíru vůbec nelimitoval, klidně, s poněkud nemístnou velkorysostí, na první moták napíše pouze název, podtitul a šifru autora (viz Macura 1995, s. 284). Neoslovuje navíc své blízké, jak by se u poselství odsouzeného na smrt dalo očekávat, ale hovoří doslova k celému světu. Pro srovnání stačí sáhnout po vězeňských motácích jiného komunisty, Artura Londona, z nichž posléze též vyrostlo dílo s neskrývanými literárními ambicemi. Původní Londonovy motáky z komunistického vězení jsou však primárně určeny jeho ženě Lise, byly motivovány autorovou obavou z toho, že manželka, hluboce věřící komunistka, Londonově doznání v procesu se Slánským uvěřila. I proto London píše: „Znova ti připomínám, abys toto všechno zničila, hned jak si to přečteš, a abys mě ujistila, že jsi tak učinila. Jinak bych nebyl klidný“ (London 1998, s. 60). Fučík o své Gustě hovoří v třetí osobě, oslovuje-li ji přímo, pak v patetických figurách, primárně určených opět čtenáři: „Ty víš, Gustino, i já vím, že už se asi nikdy neuvidíme. A přece tě slyším z dálky volat: Na shledanou, můj milý! Na shledanou, Gustino moje!“ (s. 46). Ke komu to vlastně Fučík promlouvá? (Ke Gustě Fučíkové se po válce dostal též jeden zcela osobní moták, do Reportáže , která jí nebyla primárně určena, však pochopitelně nebyl zařazen. Intimní pasáže byly z tohoto motáku odstraněny též v rámci vydání Fučíkovy korespondence v roce 1963.) A jaká je jeho motivace mluvit? Copak svým psaním bezprostředně neohrožuje přinejmenším pankrácké dozorce Kolínského a Horu, kteří mu psaní motáků umožnili? Již britský bohemista Robert B. Pynsent si povšiml jistého narcismu, jenž se nejen ve vyprávěcím gestu Reportáže skrývá (Pynsent 1996, s. 242). Fučíkův vypravěč automaticky předpokládá, že celý svět prahne po tom, aby jeho svědectví z nacistického vězení slyšel. Modelového čtenáře si Reportáž konstruuje ve velmi ambiciózním stylu, jako by autor byl přímo vyvolen k tomu, aby mluvil. Fučík musel být pevně přesvědčen o umělecké hodnotě svého díla (a o tu zde především běží, vždyť dokumentů a svědectví obdobného druhu bylo po válce obrovské množství), když byl kvůli svému psaní ochoten riskovat životy pankráckých dozorců. Nebo snad počítal s tím, že Kolínský i Hora jednou použijí Reportáž též jako obhajobu svého působení na Pankráci, že tedy poslouží i jim?\nCo vlastně zajistilo bezprostřední čtenářský ohlas Fučíkovy Reportáže ? Oficiální tlak moci (např. Fučíkův odznak) se v tomto ohledu sbíhal s obecnou popularitou textu. Řada mladých autorů padesátých let se s posvátnou úctou skláněla před nepřekonatelnou uměleckou hodnotou Reportáže , celá generace komunismem fascinovaných spisovatelů přijala fučíkovský archetyp spisovatele za svůj vzor. Není divu, že řada z nich učinila z Fučíka a Reportáže dokonce jeden z klíčových motivů vlastní básnické tvorby (Milan Kundera, Pavel Kohout aj.). Patetické době nabídla Reportáž odpovídající jazyk a obraznost; šedesátá léta již nežijí společenstvím Reportáže tak okázale (oproti patnácti vydáním z padesátých let působí pouhá dvě vydání z roku 1960 a 1962 jasně příznakově) a obecně převládá spíše ironický odstup (emblematický je v tomto smyslu Kunderův odkaz na Fučíka v Žertu ). K masové popularitě Reportáže v padesátých letech nepochybně přispěla vyváženost důvěrně známých a naopak zcela originálních literárních postupů a motivů. Fučík dokázal řadu originálních i problematických postojů, koneckonců i celou komunistickou ideologii, umně vplést do tradičních stereotypů české národní kultury. Průměrný český čtenář tak v jinak až narcistně sebestředném poselství poněkud excentrického komunistického novináře snadno rozpoznal řadu známých motivů, odkazů a stop. V sebeheroizujícím portétu hlavního hrdiny se sice rozpoznal jen stěží, ale snadno nalézal důvěrně známé obrysy národní kultury.\nJulius Fučík v Reportáži cíleně pracoval s celou řadou odkazů na významná díla české literatury. Takový intertextuální potenciál, jaký vykazuje Reportáž, psaná na oprátce , není u vězeňské literatury, už vzhledem k vypjaté životní situaci pisatelů a limitujícím faktorům psaní ve vězení, vůbec běžný. Toho si povšiml již zmiňovaný Vladimír Macura (Macura 1995, s. 284–286). Tak vysoká míra literární stylizace si nutně vyžaduje zvláštní interpretační pozornost a vybízí k tomu, abychom se ptali po možných funkcích, jichž může tato intertextualita v aktu čtení nabývat. Řada odkazů spolukonstituuje obraz autorského subjektu, který je ostatně již díky autobiografičnosti a osobní naléhavosti Fučíkova poselství v centru pozornosti. Husovy Listy z Kostnice Fučík sice přímo necituje, z čtenářské perspektivy se ovšem jedná o situaci velmi obdobnou, analogie lze jen stěží přehlédnout. Blížící se mučednická smrt, hrdina píše ve vězení, ovšem ne pro svou osobní potřebu, aby se rozloučil se svou rodinou, ale aby oslovil lid a utvrdil jej ve víře, vědom si blížícího se konce. Když Fučík v kapitole Umírání volně odkazuje na báseň Jiřího Wolkera Umírající, či přímo cituje zlidovělou pasáž z Balady o snu,_3 obohacuje autorský subjekt o další paralely a analogie: básník proletářské poezie, jenž tragicky zemřel v rozpuku mládí. Tragické fragmentární dílo vyzývá k otázkám, co by ještě mohlo být napsáno, kdyby umělec dále žil._4 Obdobně v Reportáži působí též odkazy máchovské (akcentované téma Máje , paralela s Máchovým Vilémem, jenž obdobně jako Fučík čeká ve vězení na popravu, vložená intermezza či motivy rozporu mezi snem a skutečnost, viz s. 60n). Na Jana Nerudu naráží Fučík i přímo, když ve své stylizované závěti apeluje na čtenáře, aby docenil našeho největšího básníka a odhalil též Jana Nerudu proletáře. Když Fučík zdůrazňuje význam novinaření pro Nerudovo literární dílo, jako by hovořil sám o sobě a nevědomky před čtenářem rozehrával netušené paralely._5 I Fučíka tak novinařina spojuje se čtenářem, a jelikož je i poctivý, lze očekávat, že i jeho dílo by mohlo přežít století. Před čtenářem tak vystupuje, i bez aranží oficiálního komunistického kultu, poměrně ambiciózní subjekt autora, jenž sám sebe obklopuje exkluzivní řadou prestižních analogií a uznávaných jmen: Hus, Mácha, Neruda, Wolker. Čtenář nemusí vnímat Fučíkův příběh jenom jako výjimečný, právě naopak: Reportáž před ním znovu přehrává odvěký trpitelský úděl českého spisovatele. Odkazy na kanonické národní autory přitom Fučík dodává vlastnímu příběhu archetypální autoritu, citlivě jej vetkává do draperie národní tradice. V tomto ohledu je fučíkovský příběh jen aktualizací tradičního obrazu českého národního hrdiny. Vychází vstříc čtenářskému očekávání a plně jej uspokojuje._6\nKromě této kanonicky národní intertextuality však v Reportáži rezonují ještě výrazné odkazy evangelijní. Když Fučík při psaní Reportáže stylizovaně znovuprožívá své zázračné probuzení z kómatu po úvodní vlně tvrdých výslechů (kapitola Umírání): „Přišel, prohlédl a zavrtěl hlavou. Pak se vrátil na marodku, roztrhal úmrtní lístek, který už večer vyplnil mým jménem, a řekl s odborným uznáním: – Koňská nátura!“ (s. 31), neváhá užít obrazu zmrtvýchvstání (s. 50). Julius Fučík díky této zkušenosti vidí nejen do nitra svých spoluvězňů: „máš-li cit zjitřený zmrtvýchvstáním, vycítíš i beze slov, kdo zakolísal, kdo snad i zradil…“, a může s téměř kristovským nadhledem soudit: „Ubozí slabí! Jako by to byl ještě život, byl-li zaplacen životem kamaráda!“ (s. 58). Motiv nesmrtelnosti, vzkříšení či překonání mučednické smrti je ostatně v textu implicitně přítomen i v jiném, méně stylizovaném smyslu slova. Reportáž Julia Fučíka, ona radostná zvěst o nevyhnutelném vítězství dobra, je zárukou autorova zmrtvýchvstání a nesmrtelnosti. Skrze Slovo bude mučedník žít dále v srdcích a myslích svých soudruhů._7 Fučíkova závěrečná slova „A v životě není diváků. Opona se zvedá. Lidé, měl jsem vás rád, bděte!“ (s. 167) naléhavě a s téměř náboženskou exaltovaností vyzývají k naplnění hrdinova odkazu a k následování jeho cesty.\nFučíkův příběh má ostatně i svého Jidáše, Mirka Klecana. Aby vyhrotil okamžik zrady, portrétuje Fučík svého „pobočníka“ Klecana nejprve jako tvrdého interbrigadistu, otrlého koncentráčníka a zkušeného ilegála, který jistě nezradí (s. 6n). Okamžik zrady je o to působivější: „Odpověď nebylo těžko dát, ale byla těžká, byla krutá: Mirek zklamal. Mirek mluvil… Ale toto byla nejtěžší rána, kterou jsem tu dostal. Očekával jsem smrt, ne zradu“ (s. 66). Klecan nezrazuje jen své soudruhy (mezi nimi také vlastní milenku Lídu), které svým mluvením vydává napospas gestapu, zrazuje svého Mistra, ale hlavně svou víru, a tím i sám sebe. „Ale živ – nežil už; protože se vyřadil z kolektivu“ (s. 68). Klecan jako Jidáš mluvil, popřel víru, a tak ztratil naději na věčný život v paměti kolektivu soudruhů. Kolektiv má vůbec ve Fučíkově vyprávění magickou moc: „Ale dej dva vězně – a k tomu ještě komunisty – dohromady a za pět minut už je tu kolektiv, který ti zkříží všecky plány“ (s. 70). Zřetelné evangelijní paralely evokuje též postava komisaře Josefa Böhma, Fučíkova Pokušitele. Stejně jako ďábel vyvedl Krista na vysokou horu, aby mu ukázal všechna království světa a jejich slávu a pokoušel jej slovy: „toto vše ti dám, padneš-li přede mnou a budeš se mi klanět“,_8 vyvezl Böhm Fučíka na Hradčany, aby mu připomněl krásu Prahy a pokoušel jej: „Vím, že máš rád Prahu. Podívej! Cožpak se už nikdy nechceš do ní vrátit? Jak je krásná! A bude krásná, i když tu nebudeš…“ (s. 106).\nOdkazy na evangelijní vyprávění, kristovská či potažmo husovská autostylizace a křesťanská motivika vůbec_9 jsou v kontextu Reportáže nepřehlédnutelné a nutí k zamyšlení nad tím, jakou funkci vlastně v exaltovaném poselství komunistického novináře plní. Kristovská autostylizace podtrhuje nadosobní význam a závaznost Fučíkova utrpení. Zde se nevypráví jen tak ledajaký příběh, v tomhle se skrývá pravda o celém světě. Kristovská analogie odkazuje (samozřejmě bez konfesijních konotací) k tradičnímu pojetí českého národního hrdinství. Obdobně se již v průběhu 19. století vyprázdnil konfesijní potenciál svatováclavské legendy, jež také obsahuje výrazné podobnosti s evangelijním příběhem. Václav se z katolického světce proměnil v sekulárního národního hrdinu a jeho příběh se stal jedním z obecně sdílených sebeobrazů českého národního údělu a charakteru. Kristovská analogie v Reportáži je navíc principielně ateistická. Fučíkovo martyrium nenapodobuje Ježíšovu vykupitelskou oběť v duchu následování Krista, komunistický novinář svou mučednickou smrtí význam Kristovy vykupitelské oběti naopak zcela vyprazdňuje. Fučíkova oběť, jež je zástupným emblémem bezpočtu padlých komunistů, představuje vykoupení v podobě spravedlivé komunistické společnosti, v níž náboženská víra nemá místo. Symbolicky však z národa snímá hřích kolaborace, a i proto jí řada čtenářů přijímá za svou._10\nTaké rétorika pozdějšího Fučíkova oficiálního kultu se inspiruje jazykem křesťanské spirituality. V publikaci Julius Fučík hrdina naší doby z roku 1953 (vydané k padesátému výročí narození J. Fučíka) hovoří Václav Kopecký o Fučíkovi nepokrytě jako o mučedníkovi, jehož památku je potřeba světit se zbožnou úctou (s. 6), Karel Konrád hovoří v souvislosti s Fučíkem o chvílích v Olivetské zahradě (s. 32), Konstantin Biebl přímo srovnává Fučíkův vězeňský ručník s Veroničinou rouškou (s. 23), v podání manželky Gusty putuje Fučík jako apoštol nové víry buržoazní republikou, aby šířil pravdu o Sovětském svazu a obracel lid na pravou víru (s. 48–50, 84), podle Štolla hořel ve Fučíkovi svatý plamen (s. 21), stejný autor přisuzoval Reportáži sílu evangelií: „Proto tato kniha jako plamen zažehla srdce stamilionů“ (s. 110). Sovětský gardový kapitán Reznik implicitní analogie s kristovským příběhem vyjadřuje pregnantně: „Kdo umírá za myšlenky komunismu, ten navěky zůstává v myšlenkách lidu, ten zůstává nesmrtelný“ (s. 75). Macura ve své sémiotické analýze fučíkovského kultu popsal zvláštní paradoxnost, s níž byl Fučík adorován jako prostý a obyčejný člověk. Jeho velikost, ostatně podobně jako v Kristově příběhu, vyrůstala z jeho lidské malosti (viz Macura 1992, s. 39). Fučíkovský kult si tak dále přivlastňuje původní jazyk křesťanství, přičemž tyto výrazy vytrhuje z jejich původního kontextu a využívá jejich reziduálně sakralizující vyznění.\nFučíkův příběh nepostrádá vznešenost klasické tragédie, nabízí velice působivou katarzi. Prizmatem osobního tragického údělu se i celosvětové válečné dění prezentuje jako finální střet sil řádu a chaosu, z trosek této „poslední bitvy“ povstane spravedlivý svět. Fučíkova Reportáž , byť by vzhledem k okolnostem vzniku měla být spíše jen osobním svědectvím jednoho z bezpočtu vězněných odpůrců nacismu, v tomto ohledu nabízí nezvykle silný, až univerzálně mytizační potenciál. A to hlavně díky tomu, že se v její narativní struktuře odráží řada archetypálních figur velkých mytických příběhů o smyslu světa. Vedle evangelijních odkazů představuje snad nejvýraznější citaci v tomto smyslu apokalypsa. Fučíkův příběh spojuje se Janovým Zjevením řada analogií. Stejně jako Jan na ostrově Patmos ocitá se i Fučíkův vypravěč v situaci „vyhnanství“, tradiční topos ostrova s izolovaným prostředím věznice velmi dobře souzní. I Fučíkův text má charakter vidění, byť se tento vyprávěcí modus prezentuje řadou velmi moderních metafor: Julius Fučík se nám vlastně pokouší vyprávět „svůj film“, který v biografu „čtyřstovky“ zhlédl snad stokrát nebo tisíckrát. Již v předchozích citacích jsme naráželi na situace, kdy Julius Fučík z vězení „vidí“ ono „mezitím“ venku: vidí přehlídku na Rudém náměstí, vidí dělníky jdoucí do práce, vojáky bojující v zákopech atd. Své vlastní domnělé „umírání“ pozoruje Julius Fučík s odstupem, jenž prohlubuje nadosobnost jeho svědectví. Nevypráví o své bolesti a utrpení z perspektivy osobního času, kdy jej skutečně prožíval, vypravěč nevzpomíná, ale z jakéhosi nadosobního času chladně pozoruje vlastní tělo: „Neslyší. Jsou hluší? Nemluvím dost hlasitě? Nebo jsem snad opravdu mrtev a oni nemohou slyšet hlas bez těla? A moje tělo tu leží na břiše a já se dívám na svůj vlastní pohřeb? Komické“ (s. 18). Vězení ani zmučené tělo tak jeho perspektivu nijak nelimitují. Věří-li Julius Fučík neochvějně ve vítězství komunismu, pak to je proto, že vidí nadosobní řád světa, jenž v tomto kontextu představují dějinné zákonitosti marxismu-leninismu. S prorockým etosem tak, podobně jako Jan ve svém vidoucím snu na Patmu, vidí světlou budoucnost, jež nastane po oné „poslední bitvě“.\nApokalyptická poslední bitva právě probíhá. Fučíkův vypravěč působivě rozvíjí metaforiku boje, ten je všudypřítomný, odehrává se simultánně na celém světě a nelze stát mimo něj. Všichni budou rozděleni na „postavy“ a „figurky“. Zrno bude odděleno od plev. Již několikrát zmiňovaný Macura zdůraznil jako překvapivý rys Reportáže , její schopnost předjímat poválečnou budoucnost._11 Tato dějinná pravdivost Fučíkova „proroctví“ též napomohla čtenářské popularitě Reportáže , z perspektivy padesátých let se mohlo zdát, že vše, co Fučík ze své pankrácké cely viděl, se naplnilo. Reportáž v tomto smyslu navazuje na tradiční mýty počátku, budování nového světa či nové říše. Z perspektivy čtenáře představuje Hitlerův nacismus již poraženého Antikrista, v okamžiku čtení se tak nacházíme v době po apokalyptické bitvě a odkaz padlých hrdinů nás zavazuje, abychom nový svět budovali k jejich obrazu. Rozlehlou apokalyptickou fresku střetu mezi silami dobra, jež povstaly ruskou bolševickou revolucí v roce 1917, a silami zla, reprezentovanými především nacismem, přitom Fučík promítá do rámce svého osobního příběhu. Dochází tak k zajímavé a nepochybně funkční inverzi tradičního apokalyptického příběhu: Fučíkova smrt (jeho osobní boj se zlem) plní roli emblematické redukce konce starého světa; v rámci tohoto malého příběhu lze reflektovat konečnou proměnu velkého světa. Funkci kolektivní vzpomínkové figury, jež činí čitelnějším traumatický zážitek války a ospravedlňuje nástup komunistické ideologie, tak v českém kontextu plní de facto malá, osobní „apokalypsa“, promítnutá však do narativního rámce eschatologického příběhu celého světa.\nV padesátých letech zažil motiv poslední bitvy velkou popularitu a stal se jedním z konvenčních motivů socialistické poezie, mohl přitom vycházet i ze starších zdrojů – kupříkladu z populární Internacionály (český text původně francouzské písně vznikl v roce 1903), v níž „poslední bitva vzplála“. Fučíkova práce s apokalyptickou obrazností však co do komplexnosti dalece přesahovala tyto partikulární odkazy. Autoritu fučíkovské zvěsti nepoškodilo ani to, že se v padesátých letech apokalyptických odkazů na poslední bitvu užívalo v dvojím smyslu: bitva proběhla a ráj je ustaven, bitva stále probíhá a boj je každodenností socialistického člověka. V druhém případě nahradil Juliem Fučíkem akcentovaný nacismus v roli transcendentálního zla (Antikrista) kapitalismus a svět Západu, komunistická ideologie ostatně programově zdůrazňovala kontinuitu mezi nacismem a americkým imperialismem._12\nDobovou přesvědčivost a působivost Fučíkova odkazu lze odvodit též z toho, nakolik se Reportáži podařilo harmonizovat jednotlivé roviny historického času: minulost, současnost a budoucnost. Narativní vzorec apokalypsy se pro tuto integraci časů jeví jako mimořádně vhodný, posloupnost historických událostí se totiž prizmatem takového příběhu nejeví jako prostá následnost, ale ustavuje významuplný vztah mezi přítomným okamžikem, vzdáleným původem a koncem. Sugestivnost narativního vzorce apokalypsy v tomto smyslu podrobil analýze britský literární teoretik Frank Kermode, v knize The Sense of an Ending (1966). V kontextu moderní společnosti, tvrdí Kermode, lidská potřeba osmyslňovat svět pomocí vysvětlujících příběhů o konci, které umožňují čtenářům prožít harmonický soulad mezi počátkem, středem a koncem času, rozhodně neklesá, ba spíše naopak (Kermode 2007, s. 36n, obdobně s. 56). Mámivé kouzlo Fučíkova příběhu navíc vyplývá z toho, že se netváří jako literární fikce. (V primárně literárním kontextu by stěží okouzlil, vždyť také Aristoteles kladl při definici dobré tragédie důraz na závěrečnou integraci jednotlivých časů jednání, tj. na významuplný konec – katarzi.) Persvazivní sílu Reportáže zakládá fakt, že se deklaruje jako reálná skutečnost – „psal ji sám život“. Fučíkovská katarze konce se tak nedotýká pouze osobního čtenářského zážitku, ale podobně jako tradiční apokalypsa může poskytnout interpretační rámec pro reflexi celého světa. Přináší navíc radostnou zvěst o tom, že proroctví se naplnilo, všechny staré hříchy jsou odčiněny či vykoupeny a svět se nyní novému člověku cele poddává – rodí se socialistický ráj.\nVznešeně tragické vyznění Fučíkova příběhu umocňuje též způsob, s nímž vypravěč prezentuje obrazy tělesného utrpení. Nikdy to nejsou osobní prožitky bolesti a utrpení, ale vždy právě obrazy. Bolest se neprožívá, je pouze viděna. To ji ponechává její vznešenou krásu. Tělo prohrává svůj střet s duší, bolest nemůže donutit Fučíka, aby promluvil. Zcela jinak vyznívají jiná svědectví vězeňské literatury, jíž je modus tragédie bytostně cizí. Pozdější oběti politických procesů padesátých let z řad komunistů bolestně pociťovali disproporci mezi Fučíkovým obrazem vězení a realitou. Jazyk Reportáže nebyl schopen zážitek vězení pojmout, nelze jej prožít jako vznešenou tragédii, ale jen jako absurdně tragikomické drama. Zejména pro kdysi věřící komunisty muselo být zjištění, že jejich zkušenost lépe vystihuje jazyk Kafkova Procesu než Fučíkovy Reportáže krajně zdrcující. Fučíkovo „Sedm kroků ode dveří k oknu, sedm kroků od okna ke dveřím“ (s. 24) v této souvislosti odhaluje svou primární literárnost. Motiv chůze rytmizuje Fučíkovo vyprávění a promítá se do něj cesta lidstva k novému světu: „Kolika tisíci celami už si musilo lidstvo šlapat cestu vpřed?“ (tamtéž). V Londonově, Goldstückerově či Holdošově svědectví se motiv chůze spojuje s takřka nepopsatelným utrpením. Josefa Slánská to vyjadřuje zcela pregnantně: „Sedm kroků ode dveří k oknu, sedm kroků od okna ke dveřím, napsal o své cele Fučík. Ale tady? Kolik kroků stačí na vzdálenost dvou metrů, i kdybys začal zády u dveří a končil nosem u zdi pod oknem?“ (Slánská 1990, s. 156). Tragický jazyk Reportáže na takovou zkušenost prostě nepřiléhá, je potřeba, často velmi bolestně, hledat jazyk jiný.\nK specifikům Fučíkova literárního jazyka patří vysoká míra stylizace. Časté opakování ustálených rétorických figur a obřadná (až prorocká) naléhavost sdělení evokují náboženské konotace. Napomáhá tomu též množství aluzí na tradiční náboženské motivy. Jazyk si nárokuje jakousi kvazi-liturgičnost, stává se jazykem, skrze nějž lze zkušenost světa komunikovat v transcendentálním modu ideologie, jenž přesahuje běžnou autorskou výpověď i subjektivní čtenářskou zkušenost. V kontextu ideologie se tak rodí nová polarita sakrálního a profánního jazyka: výrok „Lidé, měl jsem vás rád. Bděte!“ v něm tak s ohledem na situační kontext může plnit řadu primárně náboženských funkcí. Komunistická moc tento potenciál fučíkovského jazyka bohatě využívala a založila na něm řadu specifických „jazykových her“. Podobně jako v případě náboženského jazyka není podstatou takovýchto řečových aktů to, o čem ta která věta věcně informuje, co v běžné komunikaci vlastně znamená, ale spíše schopnost vytvářet v rámci těchto „jazykových her“ autonomní společenství ideologie._13 Kupříkladu prokurátorka Ludmila Brožová se v tomto duchu dovolávala Fučíka ve své závěrečné řeči při procesu s Miladou Horákovou, v níž žádala přísné potrestání obviněných: „Státní soude! ‚Lidé, měl jsem vás rád. Bděte!‘ To je naléhavý vzkaz našeho národního hrdiny, Julia Fučíka, který dobře věděl, že jsou takoví, kteří nemohou říci jako on ‚Lidé, mám vás rád‘, protože mají rádi jen své továrny, své velkostatky, svou pochybenou politickou kariéru, jen zisk, jen peníze“ (Proces 1950, s. 253). Fučíkovo dílo tak ustavuje specifický jazyk vyvolených, tedy těch, kterým bylo souzeno přežít katastrofu „starého světa“ a již jsou „součástí velkého boje za mír“ (tamtéž, s. 254). Vyvolených, kteří mají právo odsoudit i k smrti. Fučíkův výrok se stává klíčovou součástí tohoto rituálu odsouzení.\nVysokou míru této sakralizující stylizace do kvazi-liturgického jazyka nevykazuje pouze Reportáž , ale i ostatní Fučíkovy texty ještě z třicátých let. V předmluvě k nedokončenému románu Pokolení před Petrem z roku 1939 pracuje Fučík s evangelijními odkazy a spojuje dílo komunistů s eucharistií: „Jsme osení zaseté pod zem, Petře. Toto je naše pokolení. Tak si to říkáme. Ne všichni vzklíčíme, ne všichni vzejdeme, až přijde jaro. Každá z těch okovaných bot, jež chodí nad mou hlavou, může nás zašlápnout. Může nás rozdrtit – náhodou, ze zloby, pro rozkoš z ničení – a my to víme. A s tím žijeme. Nemysli však, Petře, že se toho bojíme. Ne všichni vzejdeme, ne všichni zahyneme. I to víme, i s tím žijeme. Šelest vzrostlých klasů pokryje šlápoty hrobů, zapomene se na ně, zapomene se na všecko, na úzkost i žal – jen úroda řekne tvému pokolení za nás, živé i mrtvé: vezměte a jezte, totoť je naše tělo!“ (cit. podle Fučík 1953, s. 13n). Sbírku reportáží ze SSSR V zemi, kde zítra znamená včera (1932) uvozuje text se zřetelnými odkazy na novozákonní rétoriku. Fučík se v roce 1930 vydal na obtížnou cestu do „nového“ světa, do snové říše socialismu. Vrátil se zpět, aby nám vyprávěl, co viděl: „Mohli bychom mluvit o ráji a nikdo by nám nerozuměl. Nikoho by se to netýkalo. My neviděli dílo spravedlivých bohů ani starostlivé budoucnosti. My viděli něco víc, daleko víc. My viděli sovětské dělníky budovat nový svět, budovat novou socialistickou společnost“ (Fučík 1951, s. 24). Fučíkův svět je tak již v předválečných letech zcela jasně polarizován: „Ale přiznávám, že vím, co to znamená. Že to znamená postavit je na rozcestí dvou světů a na rozpjatá ramena ukazatelů napsati: Cesta k životu. Cesta k smrti“ (tamtéž, s. 27). Tato obraznost vzbuzuje mytizující konotace a odkazuje především ke křesťanské teologii dějin. Fučíkova perspektiva je v zásadě augustinovská, svět je rozpolcen mezi obec nebeskou (Civitas Dei) a obec pozemskou (Civitas terrena), jedinec se musí rozhodnout, protože poslední bitva se blíží. Vypravěč vedle sebe rytmicky klade obrazy říše dobra (SSSR) a zla (ČSR), přičemž je vždy uvozuje eschatologickou formulí „viděl jsem“: „Viděl jsem dělnice, upálené výbuchem dynamitu; starý svět se chce zachránit vraždami; zbrojovky jsou jediné továrny, jež mají práci, práci, mnoho práce a pracují válečným tempem…“ (tamtéž, s. 29)._14 Opět se zde Julius Fučík stylizuje do role novodobého proroka poslední bitvy, jenž se vrátil z onoho světa, aby nám zprostředkoval své vidění, apokalyptické odkazy jen podtrhují, že se vrací nejen z jiného místa v geografickém smyslu, že musel složitě překonávat hranici mezi starým a novým světem, ale že se vrací i z jiného času (de facto z budoucnosti, ze zítřka): „Ale pro nás, soudruzi, je ta historie zítřkem!“ (tamtéž, s. 26). Nevrací se jen několik tisíc kilometrů, ale několik let. Tato polarita časů připomíná teologický koncept dvojího času, kdy chronos představuje plynoucí čas čekání a kairos pravý čas naplnění._15 Sovětský svaz žije ve Fučíkových reportážích z třicátých let již v kairu, v Československu se chronos prolomí do apokalyptického času naplnění až za války, tedy v Reportáži, psané na oprátce .\nJiž v reportážích z třicátých let tak Fučík zdůrazňoval eschatologický charakter tehdejší doby, Reportáž, psaná na oprátce navázala na tuto apokalyptickou rétoriku a válka i Fučíkova smrt tyto prorocké vize jen potvrdily. Autorita a přesvědčivost Fučíkových textů pramení právě z toho, že samy dějiny jeho vidění zdánlivě potvrdily. V kontextu nastupující komunistické ideologie, která v poválečných letech získává v české společnosti nezvykle silnou pozici (v komparaci s Polskem, Maďarskem i Slovenskem představuje výsledek voleb z jara 1946 mimořádný úspěch KSČ), však není taková satisfakce pouze úspěchem jedné knihy či jednoho autora, dějiny nepotvrdily pouze Fučíkův partikulární názor, ony potvrdily hlubší ideologickou pravdu komunismu, radostné zvěsti, již Fučík v apoštolském duchu zvěstoval. Specifický jazyk, obraznost i patos Reportáže výrazně přispěly k počátečnímu úspěchu komunistické ideologie, ta se v mnoha ohledech prosadila právě jako společenství literárně reprezentovaných a kolektivně sdílených představ Reportáže, psané na oprátce .\nDále v textu odkazujeme na strany tohoto vydání.\nVladimír Macura v tomto smyslu přisuzuje Reportáži vysloveně existenciální smysl: „Zatímco vnější okolnosti usilovaly proměnit jedince v pasivní předmět trýznění a manipulace, izolovat ho, zbavit minulosti i budoucnosti, vlastní identity, dotyk s literaturou jej z tlaku vnucených podmínek (v rovině znakové) vysvobozoval, utvrzoval ho v aktivní úloze tvořivé bytosti“ (Macura 1995, s. 287).\n„Dělník je smrtelný, práce je živá…“ (s. 83).\nFučík často nepřímo odkazuje též k wolkerovské poetice všedního dne a radosti z obyčejných věcí ( Host do domu ), tuto poetiku každodenního ovšem vždy rámuje vědomí blížící se smrti (viz s. 117, 118).\n„Právě proto, že byl Neruda novinářem, mohl napsat dílo tak velkolepé… Novinaření člověka vyčerpává, snad i rozptyluje, ale spojuje ho s čtenářem a učí ho tvořit i v poezii – ovšem, jde-li o novináře tak poctivého, jako byl Neruda. Neruda bez novin, žijících den, byl by snad napsal mnoho svazků básní, ale ani jediný, který by přežil století, jako je přežijí všechna jeho díla“ (s. 83).\nParalel a podobností Fučíkova příběhu s tradičními českými hrdiny-mučedníky (Hus, sv. Václav, sv. Jan Nepomucký) si povšiml britský bohemista Robert B. Pynsent v již zmiňované knize Pátrání po identitě (Pynsent 1996, s. 179–247).\nTuto interpretaci bohatě rozvinula komunistická propaganda padesátých let při konstruování fučíkovského kultu. V rámci ideologických kampaní ČSM byl Julius Fučík (téměř v duchu středověkého imitatio Christi) vyvolen za závazný vzor k následování. V roce 1949 se rozjela takzvaná „fučíkovská akce“: na základě zkoušky z vybrané literatury a působení v tzv. čtenářském kroužku mohli adepti získat Fučíkův odznak a přijmout hrdý titul „Fučíkovců“ – strážců a následovníků Fučíkova odkazu.\nMt 4,9, obdobně L 4,6 (citováno dle ekumenického vydání Bible z roku 1985).\nKřesťanská motivika se v Reportáži objevuje i jinde, byť většinou v posunutém smyslu. Fučík hovoří o českém národu, jejž teď napínají na kříž, a „té cesty lidstva ke spasení stále ještě konec není“, inverzně vůči citovanému textu přitom vzývá nerudovské Jezulátko: „už nespi, už nespi!“ (s. 32n).\nVladimír Macura v souvislosti s fučíkovským kultem zdůraznil spíše odkazy na „solární a kalendářové mýty“ vzkříšení přírody či věčného jara. Hlavní Macurou vymezené motivy Fučíkova kultu (mládí, radost, boj a láska) přitom dobře zapadají i do kontextu evangelijního příběhu, který je v Reportáži bohatě citován. Přesto Vladimír Macura dochází k obdobným závěrům: „Základní atributy Fučíkova kultu byly vlastně totožné s tím, jak se sama nová socialistická společnost potřebovala vidět. Měla být vnímána jako mladá, rozumějící, bojující, šťastná – a všechno to mohla rozpoznat přímo ztělesněno v obraze Julia Fučíka. Také v epické složce Fučíkova mýtu doufala spatřit sebe samu: své vlastní vítězství nad smrtí, poválečné znovuzrození Československa ve věčném jaru“ (Macura 1992, s. 45).\n„Z dnešního pohledu až překvapuje, jak současně Fučík svým textem předjímá budoucí literární normy, které onen v okamžiku psaní ještě hypotetický příští adresát Reportáže bude považovat za závazné. Není to jen iluzí pocházející ze skutečnosti, že se po svém knižním vydání Reportáž, psaná na oprátce stala dílem kanonickým. Obraz budoucího světa, do kterého Reportáž vstupuje, je svým způsobem přímo v ní předepsán: je to zřetelně „nový svět“, který nebude mít nic společného se skutečností předválečnou, je to svět, v němž Sovětský svaz bude plnit úlohu „avantgardního předvoje lidstva“, svět, jenž bude ostře rozvržen mezi postavy a figurky, hrdiny a zrádce, svět budovaný na řetězové reprodukci ideálního předobrazu, vzoru, svět, ve kterém symboly komunismu budou přirozené a obecně srozumitelné. Do tohoto nového světa, který „věštecky“ předjímá, se Julius Fučík vědomě zařazuje svou knihou, tomuto ‚novému světu‘ navrhuje také touto knihou sama sebe jako hrdinu k uctívání“ (Macura 1995, s. 288).\nMotiviku poslední bitvy v socialistické poezii interpretoval Vladimír Macura, povšiml si též oné dvoudomosti motivu ráje – utopie již přítomné, naplněné a utopie teprve budoucí. Kontext studené války si do jisté míry vynutil reaktivaci tohoto motivu. Fučíkovské odkazy ponechal Macura stranou (Macura 1992, s. 19–22).\n„Jejich pravý význam nespočívá ve sdělování toho, co už někde mimo ně je, nýbrž ve způsobování toho, co by bez nich nebylo“ (Schaeffler 2003, s. 105).\nTyto obrazy starého světa (tedy meziválečné ČSR) byly ve vydání z roku 1932 konfiskovány.\nLiterární teoretik Frank Kermode v této souvislosti hovoří o lidské touze po významuplných okamžicích, jež uvádějí původ a konec v soulad a umožňují člověku zažít pocit, že se nachází ve středu času (Kermode 2007, s. 46n).\nAnderson, Benedict: Imagined Communities . Verso, London 1991.\nFučík, Julius: Mladému pokolení. In: Julius Fučík hrdina naší doby . SNDK, Praha 1953.\nFučík, Julius: Reportáž, psaná na oprátce. První úplné, kritické a komentované vydání . Ed. František Janáček. Torst, Praha 1995.\nFučík, Julius: V zemi, kde zítra znamená včera . Svoboda, Praha 1951.\nJulius Fučík hrdina naší doby . SNDK, Praha 1953.\nKermode, Frank: Smysl konců . Host, Brno 2007. Přel. Miroslav Kotásek.\nLondon, Artur: K pramenům Doznání, motáky z ruzyňské věznice z roku 1954 . Doplněk, Brno 1998. Přel. Saša Uhlová.\nMacura, Vladimír: Motáky jako literární dílo. In: Julius Fučík: Reportáž, psaná na oprátce. První úplné, kritické a komentované vydání . Torst, Praha 1995.\nMacura, Vladimír: Šťastný věk: symboly, emblémy a mýty 1948–1989 . Pražská imaginace, Praha 1992.\nProces s vedením záškodnického spiknutí proti republice . Ministerstvo spravedlnosti, Praha 1950.\nPynsent, Robert B.: Pátrání po identitě . H&H, Jinočany 1996. Přel. Blanka Hemelíková.\nSchaeffler, Richard: Filosofie náboženství . Academia, Praha 2003. Přel. Jolana Poláková.\nSlánská, Josefa: Zpráva o mém muži . Svoboda, Praha 1990.


Sopka Kilauea už zničila desítky domů, erupce mají pokračovat | Týden.cz\nSopka Kilauea už zničila desítky domů, erupce mají pokračovat\nNa 26 vzrostl počet domů, které na americkém ostrově Havaj zničila aktivita sopky Kilauea. Její erupce dosahují do výšky více než 60 metrů a mají pokračovat. S odvoláním na místní úřady a vědce o tom informovala agentura AP. Před dvěma dny byly zničeny jen dva objekty.\nLáva se v okolí hlavní pukliny rozprostírá na 36 tisících metrech čtverečních. Rozsah škod může ještě růst, varovaly úřady. "V systému je více magmatu... erupce bude pokračovat," upozornila zástupkyně americké geologické služby USGS. Ostrovem už také otřásala zemětřesení a evakuováno bylo kolem 1700 lidí.


botník 2016 | High_Heels_expert\nTag Archives: botník 2016\nPosted by highheelsexpert on 3.12.2016\nBlíží se konec roku a zas, jako každý rok v tomto čase, probíhají přípravy na Vánoční svátky. Každý z nás má k tomuto období nějaký citový přístup. Někdo se těší, jiný trpí, a další by svátky nejradši zrušil. Každopádně všichni si uvědomují určitou zvláštnost tohoto období na konci každého roku. Domnívám se, že každý s blížícím se koncem roku tzv. účtuje a přemýšlí nad tím, jak by v nastávajícím roce něco zlepšil, změnil nebo úplně zrušil. Když už píši o zrušení, já sám jsem před časem zrušil své pomalé a předražené internetové připojení (8Mb/s – reálně však 1,5 – 2Mb/s za 505,-Kč). Nějakou dobu jsem si užíval čas bez připojení. Mělo to své výhody i nevýhody. Jaké? To si musí každý sám představit podle svých vlastních potřeb. Nyní jsem pár dní už „on-line“, mám 20Mb/s – reálně 18,6 – 19,4Mb/s za 449,-Kč od jiného poskytovatele. Bez úpisových smluv, omezení a jiných hloupostí. Prozatím vše funguje jak má. Čas ukáže, zda moje rozhodnutí bylo správné nebo ne.\nNapsat komentář Posted in Moje články Označeno tagem 2016, Advent, botník 2016, Kozačky, nazouváky, sandálky


Kudy z nudy - S dětmi do Beskyd: jak zdolat tisícovky?\nÚvod > Aktuality > S dětmi do Beskyd: jak zdolat tisícovky?\nPokud máte už trochu větší děti a jste zvyklí podnikat náročnější turistické trasy, můžete se pokusit zdolat všechny tisícimetrové vrcholy Beskyd. Není to tak složité, jak by se na první pohled mohlo zdát; velké beskydské hory se totiž často dají poskládat do řetězů, takže jich v jediném dni můžete navštívit několik.\nVrcholů s nadmořskou výškou nad tisíc metrů je v Beskydech sedmadvacet, ale šikovně poskládané je můžete navštívit během několika dnů. Většinou se budete pohybovat po značených trasách a věřte nebo ne, výlety měří jen kolem dvaceti kilometrů. I když vás občas čeká značné převýšení!\nTrasa první na Radhošť, Pustevny a Tanečnici\nPrvní trasa má dvě varianty, složitější a jednodušší. Ta první je pro otrlé horaly: autobusem se necháte vyvézt do sedla Pindula (550 m) a po modré značce se vyškrábete na Radhošť (1 129 m) ke kapli sv. Cyrila a Metoděje; v té chvíli budete mít největší stoupání za sebou a dál už to bude hračka. Kolem Radegasta zamíříte do horského sedla Pustevny a odtud po červené na Tanečnici (1 084 m). Její vrcholek podobně jako na Čertově Mlýně zdobí spousty kamenných mužíků a jen těžko zabráníte dětem, aby připojily další výtvory. Pokud chcete skutečně zvládnout všechny tisícovky, pak se z Tanečnice vydejte po neznačené cestě na Zmrzlý vrch (1 043 m) a dál na Nořičí horu (1 047 m), vrátit se ale musíte po stejné cestě. Nakonec vás čeká už jen sešup do sedla Tanečnice a dál po zelené až k nádraží v Kunčicích pod Ondřejníkem.\nDruhá trasa je jednodušší, kratší a její délku si navíc můžete sami upravit, navíc se dá využít lanovka z Trojanovic do sedla Pustevny. Auto necháte na parkovišti pod lanovkou a postupně si obejdete všechny vrcholy jako v první variantě.\nZpět se můžete vrátit buď po zelené značce z hřebenu Radhoště anebo po Radhošťské cyklostezce, která ze sedla Tanečnice klesá úbočím Nořičí hory až do Trojanovic.\nTrasa druhá na Čertův mlýn a okolo Kněhyně\nJen mírnou obměnou první trasy je druhá, kdy opět můžete využít lanovku na Pustevny. Po zelené značce se vydáte do sedla Tanečnice a dál přes Skalku (1 037 m) na Čertův Mlýn (1 206 m). O téhle hoře se vypráví spousta pověstí, v nichž se to čerty jen hemží, poblíž vrcholu pak objevíte zvláštní kamenné bloky, připomínající masivní kamenný stůl. Bohužel čerti v tom prsty nemají, jde o ukázku rozsedání a rozjíždění bloků godulského pískovce.\nZ Čertova Mlýna pak po zelené můžete dojít na kótu 1 122 m (naproti vrcholu Magurka), ale další trasa povede po červené do sedla Kněhyně (1 146 m), na vrchol Kněhyně se však v současnosti nesmí, neboť se nachází na území Národní přírodní rezervace a od roku 2004 na něj nevede značená turistická trasa. V sedle pod Kněhyní je odbočka ke studánce U Partyzánky, která dostala své jméno po české partyzánce z Olomouce, paní Růženě Valentové. Ze sedla vede červená po vrstevnici k rozcestí Malá Stolová (950 m). Nakonec přes Horní Čeladnou dojdete k železnici v Kunčicích pod Ondřejníkem.\nTrasa třetí na Smrk\nTřetí trasa vede na Smrk, mohutný samostatný masiv jižně od Ostravice a zároveň nejvyšší bod Radhošťské hornatiny. Vede sem žlutá značka od hráze přehrady Šance, modrá z od Starých Hamrů a červená od nádraží v Ostravici (425 m). V serpentinách vystoupáte až do sedla pod Malým Smrkem (1 174 m) a na hřebeni směrem k hlavnímu vrcholu Smrku (1 276 m) minete dva pomníky – Johna Lennona a Jana Palacha. Z hřebene se místy otvírají krásné výhledy na západní Beskydy. Z vrcholku budete pokračovat po červené přes rozcestí Polana do Horní Čeladné a dál na nádraží v Kunčicích pod Ondřejníkem. Kratší varianta výstupu na Smrk může vést po modré a pak po červené od hotelu Srdce Beskyd tam i zpátky po stejné trase.\nTrasa čtvrtá na Lysou horu\nKrálovnou Beskyd je Lysá hora a kdo na ní nestál, jako by v těchto horách nikdy nebyl. Z vrcholku se otvírají výhledy nejenom na okolní horské hřbety, ale vidět bývají i Jeseníky, Sněžka či Malá Fatra a Roháče na Slovensku. Počítejte ale s tím, že počasí se tu může hodně rychle změnit a například v mlze často neuvidíte ani na nejbližší značku. Jedna z nejjednodušších tras vede po modré značce z Malenovic přes Hradovou k Ivančeně, kamenné mohyle na památku skautů umučených v době druhé světové války, a dál přes Malchor (1 219 m) až na Lysou horu (1 323 m). Zpět do Malenovic se vrátíte po červené a žluté přes rozcestí Lukšinec.\nTrasa pátá: 15 km na Travný\nDalší tisícovkou je Travný (1 203 m), osamocený masiv mezi údolím Mohelnice a Morávky. Na zalesněný vrchol s několika rozsochami, zbytky partyzánského bunkru a pomníkem partyzánů se nejlépe dostanete po modré značce z Pražma .\nPřes vrcholek Travného (1 203 m) a Malého Travného (1 100 m) se pak po zelené můžete vrátit přes Morávku do výchozího bodu. Travný je dobře dostupný i po zelené značce z Visalají.\nDalší beskydské tisícovky\nMezi kopce s nadmořskou výškou nad tisíc metrů patří také Malý Polom (1 061 m) východně od osady Visalaje. Až na vrchol ale značená cesta nevede, nejblíž se k němu dostanete při putování po červené značce z Bílého Kříže na rozcestí pod Malým Polomem. Sem je cesta jednodušší, stačí se držet značení státní hranice.\nPěkný výlet se nabízí také s využitím sedačkové lanovky na Malý Javorový (947 m) odkud vás modrá značka zavede na vrchol Javorový (1 032 m), Šidnelná (1 000 m), rozcestí pod Kalužným (994 m), k vyhlídkovému místu Ostrý (pod stejnojmennou horou 1 044 m) a dále k horské chatě Kozinec. Odtud už se snadno dostanete zpět do Oldřichovic.\nCesta k posledním tisícovkám povede z Mostů u Jablunkova; přes Kostelky (962 m) a rozhlednu Tetřev dojdete na hranice a budete pokračovat na Velký Polom (1 067 m) a dál přes Muřinkový vrch (978 m), Burkův vrch (1 032 m) a Čuboňov (1 014 m) až pod Malý Polom (1 061 m). Zpáteční cesty povedou po modré značce do Horní Lomné anebo přes Bílý Kříž na Visalaje.\nOrientační místo a rozcestí při cestě na Radhošť a Pustevny. V nadmořské výšce 552 metrů nad mořem.\nMuřinkový vrch v Beskydech\nMuřinkový vrch (975 m je zalesněný vrch na hraničním hřebeni, hranice mezi CHKO Beskydy a CHKO Kysuce.\nRopice (1 083 m) je velmi dobře dostupná po několika trasách, které lze spojit v delší nebo kratší túry.\nRozhledna Tetřev v Beskydech\nVelký Polom - významný hraniční vrchol\nVelký Polom (1067 m n. m.) je významný vrch hraničního hřebene mezi Českou a Slovenskou republikou. Na svazích polomu se nachází několik skal, přímo na vrcholu mrazový srub tvořený pískovcovou skálou.\nKněhyně (1256 m) je nejvyšší vrchol významného masivu z godulského pískovce. Součást Radhošťské vrchoviny. Od Smrku (východně) je oddělen údolím Čeladenky.\nHraniční vrchol Malý Polom\nMalý Polom (1060 m) je zalesněný vrchol v hraničním hřebeni mezi Českou a Slovenskou republikou. Pod vrcholem je křižovatka turistických cest. Nedaleko je rozcestí Čuboňov.\nBurkův vrch v Beskydech\nPlochý hřeben 3,5 km jižně od Horní Lomné na hranicích se Slovenskem.\nLyžařské areály na východní Moravě začaly zasněžovat\nLetecké muzeum v Kunovicích má nově ve své sbírce letoun Jak 40


Se školou na golf v Hořehledech | Se školou na golf - Golf pro školy\nÚvodní stránkaAktualitySe školou na golf v Hořehledech\nČtyři dny, 2 školy, 26 hodin a 605 dětí. A nekonečné množství zábavy, smíchu, běhání, soutěžení a golfu. Tak vypadal uplynulý týden spolupráce Golf Clubu Hořehledy a základních škol v Blovicích a Spáleném Poříčí.\nVideo řekne víc než tisíc slov, takže zde se můžete podívat, jak se dětem golf v tělocvičně líbil.\nPondělí a úterý jsme děti seznamovali v tělocvičně základní školy v Blovicích. Za dva dny jsme zvládli 394 dětí ze všech ročníků. U mladších jsme ubrali na teorii a především pracovali s indoorgolfovými sadami Shortgolf. Po lehkém rozcvičení a seznámení s vybavením jsme se zaměřili na jednoduchou koordinaci ruka – oko, kdy jsme nejdříve házeli a poté trefovali holemi jednotlivé terče. Závěrem každé hodiny jsme si pořádně zasoutěžili. U starších jsme přidali povídání o golfu (čím se hraje, kolik stojí, kdo ho hraje) a více se soustředili na techniku provedení úderů. O soutěže jsme nepřipravili ani je.\nVe středu a čtvrtek jsme zavítali do Spáleného Poříčí, kde jsme se díky menšímu počtu žáků (211) mohli na každého více soustředit a pomáhat už i s detaily držení hole a protahování úderů. Stále však stěžejním bodem seznámení zůstaly soutěže, které děti ohromně bavily.\nVe vzniklé spolupráci chceme pokračovat ať už formou opakovaných návštěv obou škol, tak i dopravou dětí na naše golfové hřiště a ukázkou golfu přímo v jeho srdci. Pokud aktivity budou pokračovat podle plánu, rádi bychom v dohledné době otevřeli na školách volitelný předmět golf!\nTuto akci pomohlo a podpořilo zrealizovat řada úžasných lidí a institucí. Musíme poděkovat ředitelce ZŠ Blovice paní Kohoutové, stejně jako řediteli ZŠ S. Poříčí panu Šefflovi a jeho zástupkyní paní Tikalské. Velkou pochvalu rovněž zaslouží učitelský sbor obou škol, který se perfektně zapojil. Akce by neproběhla bez výrazné podpory České Golfové Federace a jejího projektu Se školou na golf, stejně jako podpory města Spálené Poříčí. A na závěr bychom rádi poděkovali všem dětem, které se bez rozpaků a se zájmem do golfu pustily!


Lustrová digestoř VERTIGO PLUS - Digestoře Faber\nLustrová digestoř VERTIGO PLUS\nVERTIGO PLUS doprodej\nOdsavač VERTIGO může být zavěšen na rampě v lince, nebo může být instalován jako ostrůvkový. Jeho vnější část je konstruována jako svítidlo osazené šesti úspornými LED žárovkami, které jsou součástí balení, navíc je varná zóna osvětlena netradičním MICRO LED osvětlením. POZOR: lustrová část musí mít samostatný elektrický obvod! Kryt světel je vyrobený výhradně z nerezu s výřezy ve tvaru vln. Těleso odsavače je v klidové poloze uvnitř svítidla, spouštění nad varnou zónu je elektromechanické. Z nadstandardních funkcí se digestoř může pyšnit možností doběhu po ukončení vaření a funkcí ventilace "24", která zabezpečí celodenní ventilaci vaší kuchyně. Veškeré funkce se ovládají pomocí dálkového ovladače, který je součástí výbavy. Výrobky v této skupině jsou standardně dodávány jako recirkulační včetně uhlíkového filtru.\nPomocí sady, kterou lze objednat, je však možno odsavač zapojit také na vnější odtah. Záruka na bezchybnou funkci 5 let.\nAKČNÍ NABÍDKA - původní cena: 35 390,-.


Výcvik - plochosutina :: Darasson\nÚvodní stránka>Výcvik - plochosutina\nVýcvik - plochosutina\nTrénink - noční Nučice\nJe mráz a podle předpovědi počasí mělo připadnout 20 cm sněhu. I přesto, že ráno nesněžilo, raději jsme jely do práce s pomocí MHD a dohodly si přespání u hodné kolegiňky z práce - takže se trénink posunul na středu (ve středu i čtvrtek jsem v práci, v pátek mám odpolední ). S velkým batohem, péřovou bundou a zimníma botama jsem vypada jak člen expedice :-). Do blízkých Nučic nás odvezla Martina :-), tak jsme měly jen malinké zpoždění. Pro nepříznivé klimatické podmínky jsme se sešli jen dva. Ale na motivační zabíhačky to stačí - alespoň je trénink rychlý, člověk se zahřeje běháním a uvázaní pesani nemusí dlouho mrznout (když nemáme auta...).\nZačaly jsme delší zabíhačkou do zadní části - Darča viděla jen jak osoba mizí za rohem. Nechala jsem ji samostatně prohledávat. Pěkné i s vytěkáním :-) Kousek jsem Darču popovedla stranou, aby neviděla, kam přesně se osoba schovává - na druhou stranu na výšku - u kraje, ověřitelné zrakem (když vyskočí na betonový panel. Moc hezky dohledávala, při pokusu vyskočit nahoru jí to sice klouzalo - spadla, ale nevzdala to a o beton se opřela předníma packama a krásně vyštěkala. Následovala další zabíhačka (za kovovými ,,nádržemi"). Poslala jsem ji napřímo. Zakončeno zabíhačkou :-)\nV druhém kole jsme se opět zaměřily na probíhání hůře prostupným terénem - křoví. I přesto, že se figurant obětavě prodíral trním, Darča to oběhla z méně náročné strany a pak pěkně vyštěkala. Další bylo hledání (osoba schovaná po levé straně). Darču jsem poslala nejprve na pravou stranu, po prohledání a návratu běžela doleva (nebylo to napřímo, ale moc hezky hledala a dohledala :-). Pokračovaly jsme delší zabíhačkou pro radost a zakončily ,,Dařiným přímým zadržením" :-)\nCelý trénink Darča nádherně běhala. (možná to bylo chladem a sněhem :-).\nPo skončení tréninku jsme šly zpátky do Rudné, kde nás čekalo přespání a večeře :-) u Petry. Díky :-))


Novinky | Skupina MANE\nSkupina MANE on Facebook\nHudební skupina a duo MANE\nTak ať Vám to v Novém roce ladí\n22.12.2017 Štastné a veselé přátelé !!  ))\nTak a je to !\nO uplynulém víkendu jsme konečně vyzkoušeli v ostrém trestu náš nový přírůstek.\nKonečně se podařilo připravit k produkci nově pořízený základ naší kapely, kterou je aranžovací stanice, jak se správně říká těmto klávesám od Yamahy.\nZcela nový typ GENOS, který jsme pořídili před několika týdny mohl konečně ukázat, zač jsou toho klapky.\nTeď ještě odladíme finální zvukové nastavení a pevně věříme, že i Vy oceníte lepší zvukovou kvalitu, kterou si Vám snažíme neustále přinášet.\nNo a máme tady další novinku.\nStále se snažíme postupovat dál a dál. A protože je pro nás hudba opravdu hlavně koníčkem, nelitujeme občas nějaké té korunky z rozpočtu a uděláme si radost. Tato radost samozřejmě přináší nové hudební možnosti ruku v ruce s lepší kvalitou produkce, což si užíváme jak my, tak samozřejmě také Vy.\nV nejbližší době nahradíme delší dobu a hlavně věrně sloužící piáno od pana Yamahy s označením Tyros4 za zcela novou generaci Genos.\nJiž jsme ve fázi testů, zkoušek a především plnění hudebních dat do tohoto úžasného stroje.\nKdy a kde se s ním poprvé ukážeme zatím nedokážeme přesně stanovit, protože rozsáhlost našeho repertoáru svůj čas bude potřebovat. V každém případě se moc těšíme, že Vám budeme moci přinést novou nekompromisní kvalitu zvuku.\nPro Ty z Vás, kteří chtějí ochutnat něco málo z mimořádných vlastností této pracovní stanice, jak se moderně uvádí, nabízíme odkaz přímo na stránky Yamaha zde.\nMalá perlička na závěr. Podle vyjádření prodávajícího jsme se pravděpodobně stali prvním majitelem tohoto piána v ČR. Plánované to samozřejmě nebylo …\nJak jsme předeslali, přelom roku pro nás bude plný novinek.\nJednou z nich je výměna na „dechovém“ postu.\nDana Blehu, který nás musel vzhledem k pracovním povinnostem opustit, vystřídal altsaxofonista Michal Ťupa. Již jsme absolvovali první společné vystoupení na tanečních kurzech a myslíme, že se máte na co těšit.\nO Michalovi se samozřejmě dozvíte více v rubrice Sestava. V každém případě jeho hudební záběr je opravdu velmi široký a kouzlu jeho sága podlehnete na první poslech.\nČas letí jako bláznivý, zpívá se v jedné skladbě. Je to až neskutečná pravda.\nTeprve o minulém víkendu se nám za letošní svatební sezónou zavřely dveře.\nSamozřejmě, že malé ohlédnutí společně s fotografiemi naleznete na našem Facebooku, ale zde bychom chtěli především poděkovat všem snoubencům a nyní novomanželům, kteří si vybrali právě naší kapelku pro svou oslavu vstupu do společného života. Snad jsme přinesli prima náladu a podpořili svatební veselí.\nJeště jednou všem hodně štěstí.\nNo a už nyní jsme započali taneční období prvními prodlouženými, které budou střídat různé soukromé či společenské akce.\nAktuální novinkou je postupný nákup nové techniky, který jsme začali pořízením nového bezdrátového setu pro Renču. Její v pravdě Popelkou zvaný mikrofon od AKG HT80 již skutečně značně přesluhoval a tak po dlouhých 13 letech byl nahrazen sadou od Audix označenou AP41 OM5, tedy pokud Vás zajímá detail. Ovšem něco mnohem zásadnějšího nás čeká na přelomu roku. Co však, to si zatím necháme jako malé překvapení.\nUplynulým víkendem nám definitivně skončila letošní plesová sezóna. Všem těm, kteří si nás objednali nebo za námi vyrazili moc děkujeme a vážíme se jejich přízně. Pevně věříme, že jsme Vás dokázali pobavit a roztančit. Slibujeme, že již nyní usilovně pracujeme na dalším ročníku a moc se na Vás opět těšíme, pokud se samozřejmě neuvidíme někde na soukromé akci nebo obecní slavnosti.\nJeště jednou moc děkujeme za přízeň Vaše Mane …\nA pár fotografií si můžete prohlédnout na FB profilu zde\nZačali jsme psát datum se šťastnou sedmičkou. A tak bychom chtěli všem naším příznivcům, kamarádům, známým i neznámým hostům, kteří za námi dorazí ať už tancovat nebo jen tak na kukandu na naše stránky či profil poděkovat za dosavadní podporu a přízeň. Přejeme Vám do roku 2017 především pevné zdraví, pohodu, štěstí a všudypřítomné veselí a také samozřejmě mnoho úspěchů i v pracovním životě.\nSlibujeme, že se budeme i v tomto roce snažit přinášet Vám pokud možno jen samou radost a zábavu tak, abyste vždy odcházeli od nás jen s prima náladou\nVaše Skupina Mane\nPodzimní retrospektivu naleznete na našem FB profilu zde …\nSestava obrázků není pohledem do dlouhé minulosti, nýbrž dvouměsíční retrospektiva. Tak často jsme měnili techniku. Fotečka vlevo ještě zobrazuje původní digitální mix Line6, který nám neustále zamotával hlavu. Z našeho pohledu zvukově a uživatelsky pro samozvučící se kapelku dokonalý, avšak v zoufalé kvalitě hardwaru. A tak po dobu řešení výměny za něco jiného jsme se na chvíli vrátili k analogové klasice, což zachycuje obrázek uprostřed. No a výsledkem hledání nějaké digitální cesty splňující nároky na rozsah užívání se nakonec stal produkt Soundcraft Ui16. Definitivně jsme tak opustili analogový prostor, tedy nějaký otočný nebo potahový knoflík a vše nastavujeme zcela přes displej iPadu nebo tabletu. Hlavní přínos pro ostatní členy je pak možnost ovládat si požadované nastavení individuálně skrze své tablety, ze kterých jinak standardně čteme texty.\nVěříme, že se opět posuneme v kvalitě zvuku mířícího k Vám a přineseme touto změnou další příjemné chvilky při poslechu právě naší grupy.\nUplynulý víkend jsme na plno rozjeli kolotoč svatebních veselic. Tou první ještě pod sněhovými vločkami, ale v březovém háječku kdesi pod Moníncem. Prostředí krásné, ba přímo luxusní, nevěsta nádherná, ženich veselý, jídlo skvělé, snad jsme tedy i my splnili očekávání a vytvořili dobrou zábavu, o kterou se vlastně budeme snažit i nadále. Tak všem novomanželům hooodně moc štěstíčka a těšíme se na Vás\nPřinášíme Vám velkou změnu v našich řadách\nHonzu Kostohryze střídá po dlouholeté spolupráci ostřílený mazák na dechové nástroje Dan Bleha z Klášterce nad Ohří.\nMimochodem zvláštní poděkování „Kosťovi“ naleznete v záložce sestava (zcela dole).\nNěkteří z Vás již měli možnost slyšet novou sestavu v jakési předpremiéře na podzim a hlavně pak na závěrečném večeru tanečních kurzů uplynulou sobotu a pevně věříme, že Vás Danovo „dechování“ zaujalo.\nDan zvládá dokonale jak altsaxofon, tak i klarinet a přináší nový pohled na naší interpretaci nejen klasické taneční hudby, ale i zábavové muziky, kterou od nás znáte.\nO dalších veřejných akcí, na kterých si budete moci lahodný Danův saxofon opět poslechnout, Vás budeme včas informovat.\nVážení a milí přátelé, příznivci naší grupy,\njiž tento víkend budete mít opět jedinečnou možnost zúčastnit se výjimečné akce.\nHlavní tématem sobotního večera pořádaného Tanečními kurzy manželů Dufkových bude tanec. A to jak klasický, tak latina a nebudou samozřejmě chybět i nějaké legrácky.\nA druhým zásadním důvodem pro Vaši návštěvu může být netradiční složení naší kapelky. Jako host dorazí saxofonklarinetový mág Dan Bleha. Takže některé skladby od nás zazní v nové podobě. Proto neváhejte a vyražte, třeba že je již v podstatě vyprodáno na sezení. Sedět se koneckonců stejně nebude, tanec bude na první místě a židlí nebude třeba.\nTak tuto sobotu 9.4.2016 v 19.30h v teplickém Krušnohorském divadle se na Vás těšíme \nVelikonoční víkendem jsme definitivně uzavřeli letošní plesovou sezónu. Dovolte nám tímto, abychom Vám poděkovali za pozvání právě k Vám a snad jsme naplnili Vaše očekávání, pobavili Vás a dokázali zahrát právě Vámi oblíbené písně. My jsme si letošní sezónu užili na sto procent a už nyní se připravujeme na další akcičky, které nás čekají. Tak brzy naviděnou \nSoubor fotografií si můžete prohlédnout na našem Facebooku (nemusíte se logovat nebo registrovat, stránka je veřejná)\nPokud máte chuť, mrkněte na malou podzimní retrospektivu na náš Facebook (nemusíte se logovat nebo registrovat, stránka je veřejná)\nVážení přátelé a příznivci dobrých skutků\nSrdečně Vás zveme na tuto akci, která pomůže dobré věci.\nPokud tedy rozmýšlíte, kam si vyrazit první březnovou sobotu, rádi tančíte, chcete vidět nesmrtelného Michaela Jacksona a zároveň podpořit stacionář dětí s kombinovanými vadami, pak určitě přijďte na tento plesík \n31.12.2015 – a ještě Šťastný Nový rok \n23.12.2015 – tak Šťastné a veselé \nNovinek je aktuálně nějak více a málem bychom zapomněli na jednu ze zásadních \nLuděk se po několika létech spolehlivé spolupráce s panem Godinem seznámil s novou láskou svého života.\nJelikož se pan Godin hodlal uložit k důchodovému odpočinku, nezbývalo nic jiného, nežli si vyjít na seznamku do jisté prodejny hudebních nástrojů. Díky absolutní toleranci, pochopení, trpělivosti a také nápadu Klárky došlo nejprve k několika letmým dotykům s jinými kráskami, až se Luďkovi dostala pod ruce ta pravá. Láska na první dotek i pohled. A jak dokázala pěkně vyzpívat své pocity z Luďových pohlazení …\nA protože Klárka Luďkovi novou krásku dovolila nejen do domu pod podmínkou, že bude mít takový pěkný dlouhý krk a umět se naladit na Luďkovu notu, stala se jeho aktuální partnerkou Lady „Stratocaster, přesněji řečeno Fender American standard Stratocaster HSS Shawbucker MN3CS“.\nPro nás ostatní je souznění tohoto páru jako živá voda. Těšíme se z každého jejich společného doteku, které ústí v nádherný zvuk a zas o něco dokonalejší hrou Luďka.\nŠkoda dalších slov, to prostě musíte slyšet …\nPřátelé, Kamarádi, Vážení příznivci nádherných Věšáckých atmosfér, ale i Vy všichni ostatní.\n20.11.2015 se uskuteční jedinečná veřejná produkce skupiny MANE v téměř plném – tedy POZOR – 6ti členném složení.\nChybět bude bohužel pro nemoc pouze Honza Kosťa Saxofon.\nAle jinak tam budeme připraveni ve složení Renča, Klárka, Viki, Luděk, Martin a Honza.\nPokud přemýšlíte, jak si zkrátit dlouhý listopadový večer, prima se pobavit, zobnout nějakou tu mlsku nebo ochutnat některé z prémiových vín ze sbírek Dušana Rubeše, pak neváhejte a doražte za námi.\nIdeálně si zajistěte pro jistotu rezervaci na uvedeném čísle u Jiřinky.\nVaše Mane …\nO uplynulém víkendu jsme zažili opět jeden z velkých dnů.\nKromě již tradiční Dožínkové skvělé zábavy, na kterou Vás dorazilo opravdu hojný počet, prošla ostrým testem nová světla.\nSvětelný park jsme doplnili totiž o celkem 5 nových kousků.\nČtyři jsou další otočné hlavy tentokrát typu Beam vytvářející úzký světelný paprsek a pátým světlem je výkonné UV světlo. Samozřejmostí je kotvící hardware a přenosné tašky. Završili jsme tím více, nežli měsíční přípravy.\nSnad Vám tedy kromě stále nově doplňovaných skladeb v našem repertoáru přinášíme další střípek do celkového prožitku a posouváme laťku o stupínek výše.\nV předešlém víkendu pro nás pro letošek definitivně skončilo plesání.\nPokud chcete vidět malé ohlédnutí, mrkněte na náš Facebook.\nTi z Vás, kteří dorazili v pátek 16.1.2015 na ples DDM Bílina, měli možnost shlédnout jakousi naší malou premiéru. Tou byla účast v nové nedávno avizované alternaci a tentokrát rovnou v kompletní sestavě s Viki a Martinem. Měli jste tak možnost zaslechnout v naší produkci zcela nové songy a především pak nový projev Viki a Martina. Pevně věříme, že pro Ty z Vás, kteří nás znají v původním složení, to byla příjemná změna, a že jsme Vás opět dokázali pobavit a roztančit. Skromně myslíme, že ano, soudě dle v podstatě stále po celý večer plného parketu bílinské Kaskády.\nZatím si necháme pro sebe, kdy a kde jde na led první nebo druhá lajna – řečeno hokejovou hantýrkou. Nemyslíme tím samozřejmě, že by jedna lajna – tedy sestava měla být tzv. ta „druhá“. Doufáme, že v každém složení dokážeme vytvořit stejnou atmosféru s případně trochu jiným repertoárem. Přesto pro příští sezónu plánujeme uvádět, v jaké sestavě budeme na dané akci účinkovat. To ukáže až čas …\nNovinky v sestavě !!!\nVysoké pracovní vytížení, bydliště v Praze a obětavý rodinný život Klárky a Luďka se nám ne vždy daří zcela sladit s diářem akcí. Proto jsme po dlouhé výhradní společné spolupráci oslovili Viki (Veroniku) a Martina a požádali je o podporu. Výsledkem tohoto je, že nás budete moci vidět od nynějška v různých sestavách. Základ však bude i nadále tvořit Renča a Honza, které doplní do tria Luděk tak, jak jste zvyklí doposud, nebo nově Martin. Pokud vystoupíme ve čtyřech, pak to bude v první variantě Renča+Honza+Luděk+Klárka (nebo Viki) a ve druhé pak Renča+Honza+Martin+Viki.\nPevně doufáme, že to v důsledku přinese pestřejší rozmanitější projev a repertoár opět více reagující na Vaše přání.\nS příchodem Martina zařazujeme nově skladby například od Frankie goes to Hollywood, Dire Straits nebo Erica Claptona, či nové/jiné skladby od Olympicu.\nViki zas přináší skladby třeba od Faith Hill, Sarah Connor nebo Adele.\nSamozřejmostí zůstává vokálový 3hlasý nebo 4hlasý projev celých sestav.\nKompletní představení nových členů naleznete v rubrice „sestava“\nOpět se blížíme k času, kdy všechna dětská očka začnou jiskřit a vyhlížet netrpělivě kudrnaté robě, které jim nějakým zázrakem zanechá spousty krásných dárečků pod stromečkem, nebo případně bělovousého staříka, který u nás v Čechách na rozdíl od zámoří také splní svůj úkol o den dříve, nežli je tomu tradicí v „jůesej“, prostě k času, kdy se pevně věříme dokážete na chvíli zastavit v každodenním shonu, sejít se s svými blízkými a strávit tyto chvíle ve společném štěstí, lásce a zdraví.\nPřejeme Vám z celého srdce krásné Vánoční svátky a úspěšné vykročení do roku 2015.\nDěkujeme Vám za dosavadní přízeň a těšíme se, že budeme moci znovu přinést zábavu do Vašich všedních dní a doufáme, že se nám podaří Vás opět roztančit i v roce následujícím.\nVaše skupina Mane \nTéto pozvánce se přeci nedá odolat …\nSpousta klasické taneční hudby, velkorysý taneční parket, vánoční atmosféra, zkuste se na chvíli zastavit v předvánočním shonu a doražte za námi …\nJste srdečně zváni \nA je tu opět nezaměnitelná atmosféra krásných dam ve večerních toaletách, pánové v oblecích s bílými rukavičkami a první nesmělé krůčky jak po taneční ploše, tak i ve společnosti.\nMožná sentimentální výrok, ale tak nějak to vnímáme.\n„Letí to jak hrom“\nSvatební oslavy jsou pro letošek za námi. A byl to fofr tak veliký, že jsme nestačili ani průběžně přidat nějakou tu fotečku.\nVšem letošním Novomanželským párům upřímně a ze srdce děkujeme, že jsme mohli být při tom a ještě jednou dodatečně přejeme hodně štěstí …\nUž nyní se těšíme na další ročník a pevně věříme, že bude stejně veselý, jako ten letošní.\nDigitální technologie nás pronásledují na každém kroku. Úžasně chytré a výkonné telefony, ultraplacaté televize, auta která sama parkují a hlídají nás řidiče, inteligentní domácnosti řízené počítačem a tak dále …\nA tak v důsledku konce životnosti našeho dosavadního mixážního pultu od pana Mackieho jsme i my podlehli svodům jedniček a nul a po důkladném rozhodování mezi analogovou klasikou nebo digitálním světem jsme nakonec podlehli lákadlu nepřeberných možností zabalených do jednoho lehounkého přístroje nahrazující desítky kilogramů v různých krabičkách a těžkých kufrech.\nJelikož seznámení se s panem Line6kou proběhlo velmi rychle, snad i díky intuitivnímu ovládání, můžeme po několika akcích zvolat „Viva digital!“.\nRozdíl v kvalitě výsledného zvuky všemi směry, tedy jak směrem ze scény, tak i do odposlechových cest, rozsah použitelnosti dynamických procesí a vestavěných efektů, které se mimo jiné dají na sebe vrstvit, nás doslova ohromil.\nPro znalce přidáváme odkaz k prohlídce našeho nového přírůstku : Line 6 StageScape M20d\nA pro ostatní alespoň pozvání se slovy legendárního Miloše Skalky „ostrý obraz a dobrý zvuk …“\nSvatba je velmi zásadním krokem v životě každého z nás.\nObrovské přípravy, výběr šatů, volba místa konání hostiny a mnohdy i volba samotného místa obřadu, s tím spojený stres, zdali se vše vydaří, jestli bude přívětivé počasí, no hlavně nesmí pršet \nProstě den „D“\nTo vše velmi silně vnímáme a proto nám záleží na tom, abychom Vaše svatební veselí podpořili a byli právě my ta správná hudba na svatbu, abychom dokázali pobavit všechny přítomné.\nSnad se nám to daří a jelikož se svatební sezóna na plno rozjíždí, chtěli bychom tímto popřát všem nevěstinkám a ženichům, aby na tento den měli jen ty nejkrásnější vzpomínky. A to ať už s naší účastí nebo bez nás.\nTak hodně štěstí a moc se na Vás těšíme …\nVaše Maňátka \nTuto sobotu pro nás letošní plesání definitivně skončilo.\nVšem těm, kteří nám svěřili svou důvěru a pozvali nás na merendu velmi děkujeme a pevně věříme, že jsme splnili očekávání a dokázali Vás pobavit a roztančit.\nTěšíme se už nyní na další již téměř zaplněnou sezónu a pokud chcete shlédnout střípky z té letošní, mrkněte na náš FB stačí kliknout zde\nPlesová sezóna nabrala obrátek.\nA přestože jsme letos k vidění pouze na dvou maturitních plesech, jelikož si naše volné termíny v předstihu rozebrali myslivci, hasiči, obce nebo města pro své akcičky, prvním z plesů byl právě ten maturitní.\nA je opravdu nádhera vidět slečny a mladé muže proměněné na skvostné a dokonalé pány společnosti a parketu.\nTěšíme se na další setkání s Vámi třeba právě u Vás …\nTak plesové sezóně ZDAR \nRok opět utekl jako voda. Na zem se snáší sníh, silnice pokryl led, noci jsou dlouhé, honíme se za vánočními dárky a snažíme si připravit čas „pohody a štěstí“.\nA tak Vám opravdu upřímně ze srdce přejeme, aby jste se dokázali na pár dní zastavit, potkat se svými bližními a skutečně si co nejvíc užít společně štěstí a lásku bez ohledu na to, kolik budeme mít pod stromečkem dárků a řízků na talíři\nKrásné vánoce Vám přejí Vaše Maňátka\nNěkolik měsíců uteklo jako voda, ujeli jsme tisíce kilometrů, rozmotali a smotali kilometry kabeláže, zažili spousty zajímavých okamžiků a poznali spousty veselých a milých lidiček.\nPředevším bychom chtěli poděkovat všem nevěstinkám a ženichům, kteří nám svěřili důvěru a pozvali nás na jejich „Velký den“.\nBylo nám obrovskou ctí a radostí přispět ke svatebnímu veselí a ještě jednou moc moc přejeme do společného života všeho nej nej …\nS podzimním opadem listí se rozjel na plné obrátky čas tanečních zábav a především tanečních kurzů. Už se nemůžeme dočkat jak rozpustilé zábavy tak dokonalé elegance tanečních párů v kurzech tance.\nPlesová sezóna již také klepe na vrátka. Už se na Vás opět moc těšíme a pouze přidáváme malinkou glosu : volných termínů na zimu 2014 už mnoho nemáme :-), tak neváhejte …\nplesová sezóna budiž pro rok 2013 skončena\nVšem, kteří si nás vybrali právě pro svůj plesík upřímně děkujeme a doufáme, že jsme splnili očekávání.\nPevně věříme, že jsme Vás dokázali pobavit, roztančit nejen tělo, ale i ducha a přinést alespoň trocha rozptýlení a vesela do dlouhých zimních večerů.\nBudoucím maturantům držíme palečky, aby zkoušky z dospělosti zvládli s úspěchem a vykročili tou správnou nohou do dalších studijních počinů nebo přímo do života.\nHasičským sborům, obcím a všem ostatním přejeme pokud možno krásné jaro a těšíme se na další setkání s Vámi všemi.\nA na Vás novomanželátka, kteří se chystáte říci si své „ANO“ a volíte právě naší „grupu“ se už chystáme  )))\nOficiálně prohlašujeme letošní sezónu – samozřejmě podle našeho skromného názoru – jako zatím za nejkrásnější.\nKrásné dámy, dokonalí gentlemani a spousty dobré zábavy\nTěšíme se na každé setkání s Vámi\nPo prvním plesovém víkendu prohlašujeme sezónu 2013 zahájenou.\nTěšíme se na zimu plnou nádherných maturantek v dokonalých róbách, mladé muže proměněné v dokonalé gentlemany nebo na myslivecké či hasičské uniformy.\nAle především se těšíme na plné sály veselých lidiček chtějících se pobavit a zadovádět si třeba právě na tu naší muziku.\nTak na brzké shledání …\nRok 2012 pomalu ale jistě končí a kromě přicházejících Vánočních svátků se chystáme bilancovat uplynulý rok a připravujeme si Silvestrovská předsevzetí a plány na rok následující.\nProto nám dovolte, aby i naše skupina poděkovala za obrovskou přízeň v roce 2012, které se nám od Vás dostalo a dovolte nám popřát všem lidičkám dobré vůle prožití pokud možno nejkrásnějších svátků Vánočních, veselou Silvestrovskou noc a úspěšný rok 2013.\nTěšíme se na Vás, Vaše Maňátka …\nTuto pozvánku skutečně musíme zveřejnit.\nRozhodně neváhejte :\nPo dlouhé době se obnovuje tradice…\n… Společenský večer pro absolventy tanečních kurzů u manželů Dufkových, nejen pro ně, ale i pro širokou veřejnost, prostě pro Vás pro všechny, kteří rádi tančíte kompletní taneční repertoár…..\nČeká Vás večer plný taneční hudby (viz.plakátek) a zajímavých vstupů…\nPodzim je pro nás synonymum Tanečních kurzů\nParket plný mladých krásných lidiček, krásných dívek s ještě krásnějšími šaty, pánové v bílých rukavičkách a tak nějak jiná – gentlemanská atmosféra linoucí se sálem.\nJe to pro nás vždy velmi příjemná změna a proto se vždy už nemůžeme dočkat podzimu.\nPokud Vás také lákají takové pocity, doražte za námi … : tanecnidufkovi.cz\nSluníčko již nedokáže vyhnat teploty nad magickou dvacítku a tak se musíme smířit s tím, že nám dalo léto pro rok 2012 definitivně vale.\nRuku v ruce s létem také pro nás skončila letošní svatební sezóna, kterou střídají zábavy, plesy, večírky všeho druhu a především opět tolik očekávané taneční kurzy plné nádherných dívek a dokonalých gentlemanů v bílých rukavičkách.\nVšem nevěstinkám a ženichům ještě jednou moc děkujeme za přízeň a důvěru, kterou nám dali při volbě hudby právě na ten „svůj velký den“ a pevně věříme, že jsme splnili očekávání a přispěli tak k vytvoření jen těch příjemným nebo dokonce krásných vzpomínek.\nDodatečně přejeme všem novomanželátkům hodně moc štěstíčka\nVážené nevěstinky a mužní ženichové\nsvatební sezóna 2012 budiž zahájena \nUž se na Vás moc těšíme a zatím přejeme pohodové přípravy bez stresů\nTouto rozpustilou fotečkou z posledního plesu letošního ročníku definitivně uzavíráme plesání pro rok 2012.\nVšem těm, kteří si nás letos zvolili děkujeme a věříme, že jsme nezklamali očekávání v dobrou zábavu. Soudě však podle „hrnoucích“ se objednávek na další rok se nám to pravděpodobně podařilo (nebo alespoň trošilinku  ).\nUž nyní se těšíme na další plesovou sezónu, kterou otevíráme nezvykle již v říjnu letošního roku v České Kamenici a věřte, že se budeme snažit opět přinésti něco nového pro zpestření.\nProtože jsme v jarních a letních měsících v podstatě plně vytíženi soukromými akcemi (mimochodem – už se na Vás novomanželátka moc těšíme), poslední veřejně přístupnou akcí, na které si můžeme společně zaskotačit je Májová veselice dne 11.5.2012 v dubském Věšáku. A tímto Vás zároveň co nejsrdečněji zveme, nežli se rozjedete za dovolenkovým dobrodružstvím, či opékáním zaručeně pravých špekáčků nad táborákem při romantickém západu slunce.\nJeště jednou veliké díky všem organizátorům, tanečníkům, hostům a trpělivým posluchačům a maturantům přejeme dodatečně hodně štěstí v závěrečných zkouškách z dospělosti …\nPlesová sezóna pro nás vstoupila do poslední třetiny. Pevně věříme, že Vám přinášíme letos opět o něco více, nežli v předchozím ročníku. Z hlediska techniky stoprocentně \nTěšíme se na další plesy a akce, které se blíží a pokud nebudete vědět, co s načatým večerem, vzpomeňte si na naší kapelku, mrkněte na naše stránky do rubriky termíny a krkonošsky řečeno „přijďte pobejt“.\nJe to tady, letošní plesová sezóna byla zahájena!\nStalo se tak v teplickém Krušnohorském divadle maturitními plesy Hotelové školy a teplického Gymnázia a podle našeho názoru velmi povedenými. Velmi se těšíme na další nejen maturitní plesy. Pokud tedy nebudete vědět, co s načatým večerem, mrkněte na naše stránky do rubriky termíny a vyražte za námi.\nSrdečně Vás zveme …\nJelikož nás již v letošním roce čeká už jen závěrečná Silvestrovská veselice, zbývá nám po posledním vánočním večírku pouze jediné.\nTím je poděkování Vám všem, kteří nám zachováváte přízeň, či jste si naší hudební produkci objednali třeba jen pro jedinou příležitost.\nPevně věříme, že jsme Vás dokázali v uplynulém roce rozptýlit a pobavit a těšíme se na Vás v roce následujícím.\na úspěšný vstup do roku 2012\nPoslední víkend před vánočními svátky již po léta patří závěrečným Věnečkům v tanečních kurzech u manželů Dufkových v Teplicích.\nProto se 16. a 17. prosince opět naplnil estrádní sál Domu kultury tancechtivou mládeží a jejich doprovázejícími.\nAtmosféra byla opět úžasná s přehlídkou nádherných šatů dívek a dam a mladí pánové s motýlky se proměnili v dokonalé gentlemany.\nPřejeme čerstvým absolventům jen samé úspěšné kroky ve společnosti a především na tanečních plochách.\nKouzelně přelomovým se pro nás stal tento víkend.\nV pátek jsme vstoupili do plesové sezóny r.2012 Svatomartinským plesem v krupském Koloseu a v sobotu jsme naopak hudebně doprovodili poslední novomanželský pár v sezóně 2011 na ústecké Větruši.\nVšem letošním novomanželům ještě jednou přejeme hodně moc štěstíčka a děkujeme za svěřenou důvěru v případě volby naší hudební formace.\nNa tance a plesu chtivé lidičky se již teď moc a moc těšíme …\nČas podzimní přináší kromě nekonečně dlouhých večerů a sychravého inversního počasí jako každý rok tradiční taneční kurzy manželů Dufkových.\nO víkendu 4. a 5.11 se konala první prodloužená v teplickém Domě Kultury a my byli již tradičně při tom.\nLetošní ročník považujeme za obzvláště povedený, protože taneční kroky absolventů vidíme jako velmi jisté a pohledné.\nUž teď se těšíme na Mikulášskou prodlouženou a závěrečný věneček, ve kterém budeme mít jistě všichni možnost vidět mnohem více z tanečního umu budoucích královen parketu a lvů salónů.\nVeliká změna na našich webových stránkách.\nDíky fotografovi Pavlu Večerkovi vznikly zcela nové promo fotečky, které již rolují v baneru a především provázejí nově vytvořenou podobu rubriky sestava.\nPavlovi ještě jednou veliké díky a pozdrav od kapely – focení jsme si neskutečně užili…\nV sobotu 24.9.2011 jsme na plný výkon přešli na kompletně novou světelnou aparaturu.\nSkončilo nahodilé blikání nevýkonných diskosvětýlek bez možnosti ovládání.\nDíky firmě Šramus z Mladé Boleslavi, jejíž zástupci nám s celou záležitostí pomohli, vznikla sestava, která je plně řízena a skutečně podporuje atmosféru večera nebo přímo vlastních skladeb.\nJeště jednou děkujeme firmě Šramus mimo jiné i za velmi rychlé a vstřícné vyřízení nejen vlastní dodávky, ale i následné služby s tím spojené.\nCopyright © 2019 Skupina Mane


Výsledky 51 - 60 z 90\nPlastová jídelní židle KOI-BOOKI 370, výrobce Pedrali. ...\nbílá (BI) Zdarma černá (NE) Zdarma modrá (BL) Zdarma béžová (SA) Zdarma oranžová (AR) Zdarma\nprášková barva stejná jako sedák Zdarma\nPlastové křesílko IRIS s područkami, výrobce Gaber. Mušle ...\nbílá (00) Zdarma červená (06) Zdarma modrá (09) Zdarma černá (10) Zdarma oranžová (33) Zdarma hnědá (39) Zdarma zelená (42) Zdarma béžová (52) Zdarma\nPlastová jídelní židle IRIS, výrobce Gaber. Mušle vyrobená ...\nIce 850 - plastové křesílko\nPlastové křesílko ICE 850, výrobce Pedrali. Sedák z ...\nslonová kost (AV) Zdarma hnědá (MA) Zdarma oranžová (AR) Zdarma červená (RO) Zdarma zelená (VE) Zdarma modrá (AZ) Zdarma šedá (GA) Zdarma\nIce 800 - plastová jídelní židle\nPlastová židle ICE 800, výrobce Pedrali. Polypropylenový ...\nProdejní cena2.166 Kč\nslonová kost (AV) Zdarma hnědá (MA) Zdarma oranžová (AR) Zdarma červená (RO) Zdarma zelená (VE) Zdarma modrá (AZ) Zdarma šedá (GA) Zdarma černá (NE) Zdarma\nGrace 411 - plastové křesílko\nPlastové křesílko GRACE 411, výrobce Pedrali. Sedák ...\nProdejní cena3.231 Kč\nbílá (BI) Zdarma černá (NE) Zdarma červená (RO) Zdarma oranžová (AR) Zdarma zelená (VE) Zdarma\nchrom (CR) Zdarma černá prášková barva (_NERO) / černý sedák Zdarma bílá prášková barva (_BI) / bílý sedák Zdarma oranžová prášková barva (_AR) / oranžový sedák Zdarma\nGrace 410 - plastové křesílko\nPlastové křesílko GRACE 410, výrobce Pedrali. Sedák ...\nProdejní cena3.436 Kč\nchrom (CR) Zdarma šedá prášková barva (AL) - pro venkovní použití +242,00 Kč nerez (IST) - pro venkovní použití +1.536,70 Kč prášková bílá prášková barva (_BI) / bílý sedákoranžová (AR) Zdarma černá prášková barva (_NE) / černý sedákbarva bílá (BI) Zdarma oranžová prášková barva (_AR) / oranžový sedák Zdarma\nGossip 620 - plastové křesílko\nCeloplastové venkovní křesílko GOSSIP 620, výrobce Pedrali. ...\nbílá (BI) Zdarma černá (NE) Zdarma kouřová transparentní (FU) Zdarma jantarová transparentní (AM) Zdarma čirá transparentní (TR) Zdarma\nStep Mini - plastový stolek nízký Ø 60 cm


Marečka mile překvapila atmosféra, fanouškům přeje Lužánky - Deník.cz\nMarečka mile překvapila atmosféra, fanouškům přeje Lužánky\nBrno – Před rokem a půl brněnští příznivci přichystali Lukáši Marečkovi a Mariu Holkovi transparent, ve kterém odchovance Zbrojovky ve sparťanském dresu označili za zrádce. Ve středu se na stadion v Srbské ulici vrátil jen Mareček a dočkal se vřelejšího přijetí. „Když přijedu na Moravu se Spartou a hrál jsem za Brno, každý mě bude nenávidět. Ale teď to šlo docela v pohodě, žádný transparent nebyl," usmál se Mareček.\nLukáš Mareček při středečním zápasu proti Zbrojovce.Foto: DENÍK/Lubomír Stehlík\nNávštěvu 10 200 diváků, která ve středu zavítala na Srbskou, v době svého brněnského angažmá nezažil. „Je to super, že na Brno chodí fanoušci. Už před zápasem jsme měli informace, že bude vyprodáno. Udělali dobrou atmosféru, mile mě překvapila," uvedl. „Přesto věřím, že Lužánky vykvetou a Brno se tam jednou vrátí," vyhlížel šestadvacetiletý Mareček.\nPři své poslední návštěvě v Brně naskočil za Spartu pouze na dvě minuty, tentokrát odehrál celé utkání. „Je super, že jsem hrál tuto sezonu za Spartu od začátku v základní sestavě, jen škoda, že jsme to nedotáhli na titul, i když v Evropské lize jsme udělali velký úspěch," rekapituloval defenzivní záložník.\nDo Brna se těšil, dojem mu pokazila prohra 0:1. „Věřil jsem, že zápas zvládneme, bohužel se to nestalo. Měli jsme dát gól z nějakých šancí. Hrát na remízu se nevyplácí, což se potvrdilo. Brno ožilo a dostali jsme gól v poslední minutě," dodal Mareček.


Zeman, Drahoš, nebo Horáček? V kraji se rozjel sběr podpisů pro kandidáty - Zlínský deník\nANKETA/ - Vzhůru na Hrad, potřebují 50 tisíc originálních podpisů. Příznivci Miloše Zemana, Michala Horáčka a Jiřího Drahoše sbírají v těchto dnech podpisy pro jejich prezidentskou kandidaturu napříč Zlínským krajem.\nPodepisování petičních archů pro prezidentské volby ve Zlíně.Foto: Deník / Karásek Jan\nTicho, jen občas někdo zaloví v kabelce či tašce, vytáhne občanský průkaz a podepíše se.\nTak to vypadá už několik týdnů například na podatelně v budově obecního úřadu v Nivnici na Slovácku. Lidé tam mají možnost podepsat podpisové archy pouze pro dva kandidáty: stávající hlavu státu Miloše Zemana a nového kandidáta, textaře Michala Horáčka.\nStarosta obce Miroslav Vykydal ujišťuje, že nikdo nikoho k podpisu nenutí, vše je na bázi dobrovolnosti.\n„Mohli bychom to vyhlásit v obecním rozhlase, aby o podpisové akci lidé věděli a přišlo by jich více. Ale to právě nechceme,“ říká Deníku starosta.\nKdyž už se někdo zastaví, vyhledá občanku a podepíše se, pak v obci vítězí kandidát Michal Horáček. V Nivnici má zatím desítky podpisů.\n„U pana Zemana je to doslova bída,“ přibližuje šéf slovácké obce.\nTo zase v Zašové na Valašsku do čela země pomáhají výlučně jen bývalému šéfovi Akademie věd ČR Jiřímu Drahošovi. A to konkrétně návštěvníci solné jeskyně v relaxačním centru Salza.\n„Pro mě osobně je to jednak kandidát číslo jedna, za další vím, že ostatní kandidáti už mají svoje podpisové archy naplněny. Už nepotřebují tak velkou podporu. A právě v tomto chci pana Drahoše podpořit,“ vysvětluje majitel centra Pavel Trčka.\nVe zhruba třítisícové obci se asi během měsíce zatím podařilo sesbírat kolem stovky podpisů. Tuto možnost mají lidé ještě minimálně do půlky června.\n„Pak už nebude asi potřeba pokračovat v podpisové akci,“ dodává.\n„Po ošetření se lidí zeptám, zda nechtějí podepsat petici za pana Zemana. Z deseti osm s tím nemá problém,“ říká Lubomír Nečas.\nPropisku do rukou tam neberou jen starší pacienti, ale i ti mladší. Možnost podpořit pana prezidenta v opětovné kandidatuře mají lidé také ve zlínské ulici Dlouhá.\n„Pan prezident Miloš Zeman je tu docela v oblibě,“ usmívá se zase Barbora Štáblová, která s týmem dobrovolníků nabízela kolemjdoucím podpisové archy v ulicích Zlína uplynulé pondělí. Podpisů se jim podařilo nasbírat desítky.\nCo ovšem člověk, to jiný názor. Například Jan Karásek z Uherského Hradiště se přiklání k podpoře kandidáta Jiřího Drahoše, což také stvrdil svým podpisem.\n„Nevím, jestli jej budu volit, ale chci, aby kandidoval. Aby měl Miloš Zeman nějakého silného borce coby konkurenci,“ vysvětlil.\nPřidáte svůj podpis na petiční listinu za některého prezidentského kandidáta?


Klasické teambuildingové aktivity zařazované během širokého spektra firemních programů. V případě cíleného rozvoje následuje po těchto aktivitách zpětná vazba.\nKonstrukční a tvořivé\nOtestujte vaše analytické a koordinační schopnosti při společné stavbě. Budete překvapeni, jaký se ve Vašem týmu se skrývá obrovský tvůrčí potenciál.\nKreativní a umělecké\nNa kreativních i uměleckých programech nejenže zábavnou formou využijete svůj kreativní potenciál, ale také si z nich můžete mnoho odnést.\nPokud hledáte netradiční programy spíše zážitkového charakteru, tato kategorie jich nabízí dostatečné množství, určených pro nejrůznější skupiny.\nPokud chcete oslavit závěr roku se svými kolegy, nebo jen oživit večerní posezení navazující na program, pomůžeme Vám zvolit správnou aktivitu, zorganizovat celý program či večírek.\nProgramy, které vás vtáhnou do děje. Jednotlivec tady nic neznamená - budete řešit spousty úkolů, bloudit po lese, komunikovat přes vysílačky, číst z mapy a mnoho dalšího..


Po novém roce peněženky lidí na Zlínsku ve výdajích za energie zeštíhlí - Deník.cz\nPo novém roce peněženky lidí na Zlínsku ve výdajích za energie zeštíhlí\nZlínsko - Ze svých účtů či peněženek budou muset firmy a hlavně domácnosti opět dodavatelům platit více. Sumy porostou kvůli změnám v regulované části cen.\nNachystejte se, že budete platit více, pokud se tedy nerozhodnete pro změnu dodavatele, což je podle všeho nejrozumnější postup, jak ušetřit. Zlínský deník přináší pohled na to, jakým způsobem se ceny s největší pravděpodobností promítnou do rodinného rozpočtu. Odrazme se ode dvou konkrétních příkladů.\nV zatím nezatepleném baťovském půldomku, který je, dá se říci, vzorem zlínského bydlení, utratí tříčlenná rodina za rok 42 840 korun za plyn, přičemž s ním rodina topí, ohřívá vodu i vaří.\nZa vodu pro tři obyvatele činí účet za rok 4320 korun. A elektřina, díky které se v půldomku jen svítí a napájí spotřebiče včetně počítače a televize, stojí ročně 4680 korun. Po Novém roce se má cena elektřiny posunout v průměru o 2,4 procenta a plyn na Zlínsku pro uvedený příklad bude dražší asi o 2 procenta.\nCena vodného a stočného od Vodovodů a kanalizací Zlín zůstane pro rok 2013 v okrese stejná, tedy na hodnotě 73,05 koruny.\nRozdíl bude jen v jednom procentu sazby DPH, což představuje rozdíl zhruba osmi korun na měsíc.\nSečteno a podtrženo, od ledna rodina v půldomku za rok zaplatí o 1065 korun více (rozdíly 857 korun za plyn, 112 korun za elektřinu a 96 korun za vodu).\nDruhým modelovým případem může být panelový byt 3+1, ve kterém čtyřčlenná rodina utratí 21 460 korun za elektřinu, 2120 korun za plyn a 28 980 korun za vodu. U elektřiny můžeme opět počítat s průměrným zdražením o 2,4 procenta.\nU plynu ovšem počítejme vzhledem ke spotřebě jen k vaření se zdražením o 2,96 procenta. A u vody počítejme vzhledem k velké spotřebě s rozdílem deset korun na měsíc.\nVýsledek je tedy takový, že rodina zaplatí o 698 korun více (rozdíly 63 korun za plyn, 515 korun za elektřinu a 120 korun za vodu).\nOba příklady jsou opravdu pouze ilustrační a modelové. Vše závisí na tarifu, dodavatelích, celkové spotřebě a také třeba velikosti obývaného prostoru. Rada pro ty, kteří chtějí ušetřit, je ovšem stejná. Nebojte se a změňte svého dodavatele energií. Pochopitelně se také vyplatí investovat do zateplení a výměny oken.\nPopis toho, jak se pohnou ceny\nJak to bude s plynem\nCena plynu pro konečné zákazníky je na trhu tvořena cenami regulovanými, které stanovuje Energetický regulační úřad (přeprava, distribuce a další související služby) a neregulovanou cenou plynu nabízeného jednotlivými dodavateli (obchodníky s plynem a výrobci plynu).\nRegulované složky tvoří přibližně 19 procent z celkové sumy. Pro domácnosti je nejdůležitější fakt, že cena za distribuci plynu zahrnující přepravu plynu českým zákazníkům narůstá.\nJak to bude s elektřinou\nCelkový průměrný meziroční nárůst nákladů za dodávku elektřiny u domácností při srovnání na stejný charakter a výši odběru pro rok 2013 činí 2,4%.\nJak to bude s vodou\nSpolečnost Vodovody a kanalizace Zlín, vlastník vodárenské infrastruktury na území okresu Zlín, schválila pro rok 2013 cenu vodného a stočného, která zůstává na úrovni roku 2012.\nJediná změna pro odběratele, kteří nejsou plátci DPH, tak vyplývá ze změny zákona o dani z přidané hodnoty, kdy se zvyšuje sazba pro vodné a stočné ze 14% na 15%.\nVyšší sazba DPH pro vodné a stočné bude mít dopad na finanční situaci průměrné čtyřčlenné rodiny na Zlínsku ve výši 8 Kč za měsíc.\nzdroj: dodavatelské společnosti


Graça Boutique Apartment - Lisbon City Centre - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Lisabon\nRua Virgínia 32A 1º, Alfama, Lisabon, Portugalsko, 1170-388 - Zobrazit na mapě\nGraça Boutique Apartment - Lisbon City Centre – podrobnější informace\nPro cestovatele chtějící vnímat památky a zvuky města Lisabon je hotel Graça Boutique Apartment - Lisbon City Centre perfektní volbou. Odtud mohou hosté užívat snadný přístup ke všemu, co může toto živé město nabídnout. Díky své výhodné poloze, nabízí hotel snadný přístup k místům, která musíte vidět.\nV Graça Boutique Apartment - Lisbon City Centre výborné služby a vynikající zařízení vytvářejí nezapomenutelný zážitek z pobytu. Hoteloví hosté si mohou užívat vybavení jako rodinný pokoj.\nAtmosféra hotelu Graça Boutique Apartment - Lisbon City Centre je cítit v každém pokoji. topení, lednička, mikrovlnná trouba, sprcha, vysoušeč vlasů jsou pouze částí vybavení, které můžete mít k dispozici. Kromě toho vám spousta hotelových rekreačních nabídek zaručuje množství aktivit během vašeho pobytu. Když hledáte komfortní a pohodlné ubytování ve městě Lisabon domovem vám bude hotel Graça Boutique Apartment - Lisbon City Centre.\nMístní daňové identifikační číslo: 18798/AL\nInformujte prosím Graça Boutique Apartment - Lisbon City Centre o svém předpokládaném čase příjezdu předem. Tuto informaci můžete napsat do políčka pro zvláštní požadavky při rezervaci nebo se obraťte přímo na ubytování. Kontaktní údaje jsou uvedeny v potvrzení rezervace. V den příjezdu se vyžaduje složení zálohy ve výši 150 EUR za případné způsobené škody. Záloha Vám bude v plné výši vrácena, pokud nebudou při kontrole ubytování zjištěny žádné škody. Pro zaručení rezervace je třeba provést platbu předem bankovním převodem. Ubytování Vás bude kontaktovat po provedení rezervace a poskytne Vám instrukce ohledně bankovního převodu. Číslo licence: 18798/AL\nVšichni cestovatelé (50)Páry (22)Jednotlivci (2)Rodiny s malými dětmi (9)Rodiny se staršími dětmi (9)Skupiny (8)


Šesté Info odpoledne v Olomouci | Klub pacientů mnohočetný myelom\nTéma: Ledviny a mnohočetný myelom. Stomatologická péče. Dávky a služby sociální péče\nSetkání Klubu dne 19. května 2011 zahájil a úvodní slovo přednesl mluvčí regionální skupiny Olomouc, jako první vystoupil předseda sdružení, hovořil především o jednání s MZ ČR a Státním ústavem pro kontrolu léčiv. Všechny přítomné pozval na ceslostátní vzdělávací seminář pro nemocné s mnohočetným myelomem, který se bude konat v Lednici.\nHlavní sdělení přednesl MUDr. Jiří Orság, hovořil o velmi častém problému, který trápí nemocné s myelomem a tím je porucha funkce ledvín. Seznámil posluchače se strukturou ledvin, jejich funkcí a nastínil jednotlivé možnosti jejich postižení. V závěru svého sdělení hovořil o preventivních zásadách, které je dobré dodržovat. Následovala přednáška MUDr. Jiřího Minaříka, který přítomné seznámil se stomatologickými komplikacemi a zdůraznil nutnou součinnost hematoonkologa a stomatologa při řešení všech problémů a komplikací.\nV závěru setkání vystoupila paní Lea Janků, která neměla vůbec jednoduchou situaci, protože hovořila o velmi rozsáhlé oblasti sociálních dávek v období, kdy je připraven ke schválení nový zákon o sociálních službách. Příjemným zpestřením setkání bylo vystoupení malých tanečnic, které účinkují v představeních Moravského divadla v Olomouci.\nVíce informací najdete v Bulletinu-klubovém časopisu ze září 2011/ročník III.