Need for Speed 2 [CzechGamer]\nNeed for speed 2 byla jedna z prvních podařených výtvorů, díky kterým se Electronic Arts zařadily mezi špičkové výrobce her, což jim vlastně přetrvalo až do dnes. V době, kdy tyto auta vyšly, jsem já, jakožto devítiletý kluk seděl u naší pentium jedničky s frekvencí 150MHz a marně hledal hru, kterou bych zabavil svůj čas u PC. V té době to bylo o dost jinačí, nežli dnes. Her zas tak moc nebylo a pokud ano, tak se jen tak lehko sehnat nedaly, protože v té době ještě počítač moc lidí nemělo a peněz na koupi taky moc ne. Přesně si pamatuji, jak tehdy přišel můj starší brácha a řekl, že přinesl nějaký nový auta, tak že je pak mužem zkusit zahrát. Jakýpak potom, vzal sem mu hru a začal ji okamžitě instalovat. Celý nedočkavý jsem čekal na konec instalace, která trvala o něco málo déle, než dnes. Doinstalováno. Supr, spustil jsem ikonku nfs 2 na ploše a s napětím jsem se díval na 15-ti palcový žlutý monitor...\nPotřeba rychlosti 2\nHned první věc, kterou jsem na něm spatřil bylo na tu dobu povedené a trochu ulítlé intro, s nadupanými kárami a drsnou rockovou hudbou. Intro se mi zalíbilo a po jeho shlédnutí jsem si začal říkat, že tohle bude asi hodně dobrá hra. Jakmile intro skončilo, přesunuli jsme se do krásného menu hry, ve kterém slyšíte opět slušnou rockovou hudbu. V menu toho není moc co na výběr, to ale ničemu nevadí. Jak praví jedno známé pořekadlo:“V jednoduchosti je síla“ a o tom nějak nýdy dvojky taky jsou. Stačí si vybrat bourák, se kterým pojedete, druh tratě a počet oponentů, popřípadě jejich auta a hurá na trať. Co se ovladatelnosti aut týče, je dobrá, možná lehce arkádová. Auta se ovládají pohodlně a podle mě nejlepší a nejadrenalinovější je užívat si jízdu z pohledu jezdce. Pokud se několikrát za sebou vymáznete na silnici, či dostanete pár smyků, autům se snižují vlastnosti a stávají se tím pádem méně ovladatelnými. A jak je to s oponenty? Můžete si vybrat jednu ze dvou obtížností, což je možná trochu málo, neboť jsou od sebe hodně odlišné. Umělá inteligence závodníků není nikterak zvláštní, ale na prosté závodění rozhodně stačí a stupidní rozhodně není. Jedinou velkou výtku, kterou bych u umělých soupeřů našel, že v některých úsecích jednotlivých tratí se při určité rychlosti vždy vybourají, narozdíl od vás, čímž se stávají lehce porazitelnými.\nProjeďte se v supersportu\nV Need for speed 2 se lze projet v celkem dvanácti překrásných autech, mezi kterými můžeme jmenovat legendy jako je McLaren F1, labužnické Ferrari F50 nebo supersport Jaguar XJ220 a samozřejmě další. V každém z těchto vozů se můžete svézt v jednom ze čtyř pohledů jízdy, která hra nabízí(z místa řidiče, pohledu značky, těsně nad autem a dál od auta) a u každého si můžete libovolně vybrat barvu vozidla. Všechna vozidla mají čtyři základní vlastnosti(zrychlení neboli akcelerace, maximální rychlost, brzdění a manipulace vozidla), které jsou u každého z nich jiné, tudíž si podle nich také vybíráte. Nejlepším automobilem ve hře je s přehledem McLaren F1, avšak vyhrávat se dá s každým vozidlem a rozdíly mezi nimi jsou téměř nepatrné. Za zmínku také stojí, že o každém autě se můžete v menu něco dozvědět. Najdete zde základní statistiky o stroji, jako jsou zrychlení, maximální rychlost, cena auta(samozřejmě v té době), rozměry, ale také další maličkosti jako obsah motoru a podobně. U každé značky lze také shlédnout krátkou historii zachycující jejich nejvýznamnější produkty v automobilovém odvětví. Jako bonus zde je ještě video a několik kvalitních a profesionálních fotek o každém z aut. Jak je tedy vidět, Need for speed 2 nejsou jenom pouhá závodní hra, ale nabízí také něco navíc, v podobně například těchto statistik, fotografií, atd., které zde nijak nepřekáží a jsou zde jenom a jenom dobře.\nKde se otestovat\nTratí tu není vůbec málo. Můžete si zazávodit dohromady v devíti různých tratích, přičemž každá povětšinou zahrnuje nějaký světadíl a jeho město. Myslím si, že tratí je zde tedy dostatek a rozhodně tu o ně není nouze. Projedete se například v australském Sydney, slavném Hollywoodu, ďábelském Španělsku nebo v mohutných Himalájích. Jak je patrné, všechny tratě zachycují rozdílné prostředí a v některých z nich se nacházejí všelijaké předměty, jako jsou značky, stánky, vozy se senem,atd. , které lze ve velké rychlosti srážet.\nSingle Race, Knockout, Tournament\nHra nabízí tři základní módy závodů. Prvním z nich je klasická Single Race, což je závod, který si navolíte celý podle sebe(vyberete jen trať, auta, oponenty a můžete hned jet). Jako druhý mód jízdy je zde Knockout. V Knockoutu se jede vždy o jedno kolo méně, než je celkový počet jezdců ve hře, neboť každé kolo vždy poslední hráč jedoucí do cíle vypadává a takhle se jede až do konce, dokud nezbude jen jeden. Poslední druh závodu je známý Tournament, kdy za každý závod dostáváte určitý počet bodů. To, kolik bodů dostanete záleží na pořadí v jakém se umístíte v každé trati. Tournament končí až odjedete všechny tratě a vyhrává ten, který ze všech závodů nasbíral nejvíce bodů. Jelikož každý z těchto módů lze hrát jak samostatně, tak s lidským soupeřem na jednom počítači pomocí splitscreen(obrazovka se rozpůlí vejpůl) a nebo až s osmi hráči po síti, tak věřte, že si s ní užijete opravdu hodně zábavy, stejně tak jako já.\nGrafika ala pixel vs. pixel, hudba jedna báseň\nPokud se koukneme na grafickou stránku hry, tak jak je vidět z okolních scrýnů, hra už má těch pár let za sebou. Je třeba ale vzít v úvahu, že Need for speed 2 vyšli v roce 1997 a v té době se jí mohla grafikou(samozřejmě nejen grafikou) těžko vyrovnat nějaká jiná hra a doposud se hrají velmi pěkně. Z repráčků vás celou hrou doprovází velmi kvalitní soundtrack, který je rozdělen na dva druhy a to buď na rock nebo techno. Také na každou trať je přichystán vždy jeden z těchto dvou stylů hudby. Hudební stránka hry je tedy velmi povedená a dodává těmto závodům tu pravou atmosféru, což je jedině dobře.\nDo kouta nebo zpátky do CD-romky?\nElectronic Arts patřili a patří k absolutním špičkám vývojářských studií. V dnešní době to můžeme vidět třeba na Need for speed:Underground 2 a přesně tak jako nás dnes kochají tyto nové závody, tak i dříve v nás vzbouzeli ty samé pocity Need for speed 2. Obě dvě hry jsou od stejné firmy, obě jsou si tolik odlišné a přitom tolik podobné. Úspěch hry není nikdy zaručen dobrou grafikou, vydavatelem hry a nebo velkolepostí reklam. Pravé kouzlo hry spočívá vždy v její hratelnosti a v tom, jak vás strhne a prostě tím, jak moc vás pohltí a sváže s její podstatou. Doba, kdy začaly na světě vycházet kvalitní herní tituly je už ty tam a všechny postupně odcházejí do ústranní, neboť je vytlačují nové hry a to ať už chceme, nebo ne. Je ale pouze na člověku, zda se k nim znovu vrátí a zavzpomíná na staré časy. Když si vzpomenu na těch pár let zpátky, vybavuji si ty nekonečné zápasy s bráchou v Need for speed 2 a je jedno, jestli jsem tehdy vyhrával víc já nebo on. Bylo mi sice tehdy jen devět, ale o to víc sem možná ty závody prožíval víc, než dnes. Hry hraji pořád ale mnohem míň, nežli dříve a vůbec nelituji toho, když obětuji svůj čas hrám jako jsou tyto. Jsem hlavně ale rád, že právě tato hra mi připomenula některé vzpomínky z dětství, mezi které patřily třeba zrovna matche s bratrem a už jen kvůli tomu ji nezahodím někam do kouta a nechám ji napospas. Schovám si ji hezky na poličku, k hrám od písmene „N“ a za pár let ji zase vytáhnu, opráším, nainstaluji a zavzpomínám...\nVÍCE K TÉMATU: Need for Speed 2\nVše o Need for Speed 2, 12 obrázků, 0 videí


Comics Blog: #778: Predátor Omnibus 1 - 75 %\n#778: Predátor Omnibus 1 - 75 %\nPredátor Omnibus 1 (Predator Omnibus, vol. 1)\nPredator: Concrete Jungle (1989-1990)\nSouborně jako "Predator Omnibus, vol. 1" vyšlo u nakladatelství Dark Horse v roce 2007. České vydání má 432 stran a prodává se v plné ceně za 899 Kč.\nScénář: Mark Verheiden, Ian Edginton, Chuck Dixon, Dan Barry, Mike Richardson a Neil Barrett Jr.\nKresba: Chris Warner, Ron Randall, Rick Leonardi, Enrique Alcatena, Dan Barry a Leo Duranoña\nNějaké velké naděje jsem do omnibusu s "Predátorem" nevkládal, protože jsem zjistil, že čím méně nadějí, tím pak větší může být překvapení. To se ukázalo už například u "Star Wars". Jsou to příběhy, které nejsou skvělé, ale rozhodně takové, které dokáží zaujmout a strhnout čtenáře, aby je četl s nadšením. Jedná se většinou o příběhy napínavé, akční a sem tam i hláškující. A přesně tohle splňuje predátoří omnibus, alespoň tedy jeho velká část. Ta část, kterou má na svědomí Mark Verheiden a kreslíř Ron Randall, případně s přispěním Chrise Warnera. Tohle je to, co od podobného komiksu očekáváte, a to, co dostanete. Bohužel to ostatní je jen taková sequelová vata, která nijak zásadně nenadchne, což bohužel v konečném důsledku o něco snižuje celkové hodnocení.\nMark Verheiden se podílel na celkem třech příbězích, které jsou součástí omnibusu, a jedná se o příběhy, které jsou navzájem provázané a zabírají zhruba 300 stran knihy. Jsou to komiksy "Betonová džungle", "Studená válka" a "Temná řeka". Všechny mají společnou jednu postavu - detektiva Schaefera, který je bratrem Dutche Schaefera, kterého si ve snímku "Predátor" zahrál Arnold Schwarzenegger. Na Arnolda nečekejte, ale on jeho bratr naprosto stačí. Je to také velký namakanec s árijskými rysy, a navíc ještě hláškuje o sto šest.\nPrvní příběh se Schaeferem nás zavádí do New Yorku a mezi mrakodrapy se máme znovu setkat s predátorem z vesmíru. Jeho taktika je stejná, jen teď je predátorů opravdu pořádné množství. Navíc do toho ještě nějaké ty případy, které Schaefer a jeho parťák musí řešit. Aby toho nebylo málo, tak se ve druhém příběhu Schaefer podívá na Sibiř, kde už je vlastně specialistou na ten hnus z vesmíru, stejně jako v kolumbijské džungli, kam se podívá v příběhu třetím. Sledujeme Schaefera celou dobu a s ním i jeho snahu dovědět se, co se stalo s jeho bratrem Dutchem. To se v knize nedovíme, což je trochu škoda, protože máte pocit nedokončení příběhu. Za to nás ale čekají nová poznání ohledně predátorů a také se nám trochu rozvíjí příběh, který nemá úplně spojitost s druhým filmem, i když je prostředí stejné.\nSchaefer je skvělou postavou, je to přesně ten borec, kterého můžete mít v hlavní roli rádi, protože je to frajer a má neskutečně suchý smysl pro humor. S hláškou přijde v jakýkoli moment, což je na něm skvělé. I proto vás bude čtení bavit, ale také proto, že je to akční, nabité a sem tam i sexy. Kromě těchto tří skvělých příběhů pak dostáváte ještě vatu v podobě čtyř kratších komiksů, které nemají s hlavní dějovou linií příliš mnoho společného. Přesto na nich můžete něco najít. Třeba "Zkouška dospělosti" překvapí tím, že je to komiks naprosto beze slov. V hlavní dějové linii se mluvilo o tom, že predátoři se na Zemi vracejí už dlouhou dobu, u některých kmenů v horké Africe je pak jejich příchod formou zkoušky dospělosti. O tomhle příběh logicky je, nijak nepřekvapí, že absence slov je asi tím nejzajímavějším.\nV Africe zůstaneme a vrátíme se trochu do minulosti, "Lov v Nghase" vypráví příběh o tom, jak se skupina Evropanů vydává na lov lva, který pozabíjel pár jejich stejně barevných kolegů. Samozřejmě, že žádného lva nenajdou, protože lvi jsou nejspíš stejně vystrašení jako lidé, kteří se dostanou do kontaktu s predátorem. Zvířata vědí, že je čeká smrt. Jen lidé se to většinou dozví až na poslední chvíli. V minulosti zůstaneme i v případě příběhu "Krvavé písky času", kdy se podíváme do první světové války. I tehdy se predátoři objevili a podle všeho to má nějakou souvislost se současným vyšetřováním. Postavy, které jsou prezentovány v současnosti a které se příběh dovídají, jsou celkem zajímavé, ale nejsou využity. Škoda.\nPodivností je pak kratší komiks poslední. Ten nese název "Krevní msta" a spojuje mysteriózní román s něčím, co by se dalo nazvat jako samurajský příběh. Je zde jeden slepý vědec (Japonec), který má nápad na zajímavý objev - slepí lidé by mohli vidět alespoň formou termovize. Nápad asi zásadně nepřekvapí vzhledem ke spojitosti s predátory. Jeden predátor po Japonci jde, protože to má určitou spojitost s jeho minulostí, která je vědci vybavuje. Je to celé takové kostrbaté a celkem těžko uvěřitelné, což vede k tomu, že se vám tenhle kousek může celkem snadno protivit. Ty kratší komiksy trochu kazí dojem z celého omnibusu, který by jinak byl nesmírně zábavný, místy pořádně drsný a hlavně našlapaný akcí na různých místech. Alespoň tohle ty kraťasy dodržují, protože se v nich podíváme skutečně všude možně po světě, a to i v různém čase. "Predátor Omnibus 1" rozhodně překvapil pozitivně. Teď jen zbývá, aby to další omnibusy potvrdily.


Vyberte místo / zadejte první písmeno Bahia Blanca LetištěBariloche LetištěBuenos Aires Ezeiza Ministro Pistarini LetištěVnitrostátního Letiště Jorge Newbery Buenos AiresLetiště Comodoro RivadaviaCordoba Letiště Ambrosio TarabellaLetiště CorrientesLetiště El CalafateLetiště EsquelFormosa LetištěLetiště IguazuJujuy Horacio Guzman Intl LetištěLetiště Mar Del PlataLetiště Gabrielli Francisco MendozaLetiště NeuquenParaná LetištěLetiště PosadasLetiště Puerto IguazuLetiště Puerto MaderoLetiště Puerto MadrynLetiště ResistenciaRio Cuarto LetištěRio Gallegos Internacional LetištěLetiště Rio GrandeRosario Fisherton Mezinárodní LetištěLetiště SaltaLetiště San JuanLetiště San LuisSan Martin De Los Andes LetištěLetiště San RafaelLetiště Santa FeLetiště Santa RosaLetiště Santiago Del EsteroTrelew LetištěTucuman LetištěUshuaia LetištěOdtéká Letiště Bahia Blanca DowntownBariloche CentrumCentra Buenos AiresBuenos Aires PilarComodoro Rivadavia CentrumCordoba Avda. Voz Del InteriorCordoba CentrumCentru Města CorrientesEl Calafate CentrumIguazuJujuyMar Del Plata HotelMěsta MendozaNeuquenNeuquen Autobusové NádražíParanáPergamino CentrumPilar CentrumPinamar CentrumPosadas Bus StationPosadas CentrumCentra Města Puerto IguazuPuerto MaderoPuerto Madryn CentrumRio Cuarto DowntownRio GallegosRio GrandeRojas CentrumRosario DowtownCentru Města SaltaSan Carlos De BarilocheSan JuanSan LuisSan Martin De Los Andes CentrumSan Rafael CentrumCentra Města Santa FeSanta RosaSantiago Del Estero CentrumTigre NordeltaTrelew CentrumTucumanCentru Města UshuaiaViedma Nijar HotelVilla La AngosturaZarate\nPůjčovna aut v Argentina | Najděte levný pronájem automobilu Argentina\nAutopůjčovny v Argentina | Porovnejte sazby všech hlavních poskytovatelů půjčovny v Argentina\nRentcargroup, nezávislá broker online, vám nabízí slevy v téměř všech velkých městech v zemi Argentina. Najdete z malého hospodářství pronájem automobilů až po luxusní automobily. Chcete-li podnik nebo volno, máme tu pronájem automobilu, který hledáte v Argentina.\nNáš rezervační systém pro pronájem automobilů je snadný, rychlý a bezpečný. Začněte tím, že vyplníte své cestovní údaje v cenové nabídce vlevo a získáte srovnání pro pronájem automobilů ve státě Argentina. Najme si auto a užijte si - cestování - objevte Argentina.\nArgentina Srovnání autopůjčovny | Snadné on-line pronájem automobilů porovnává ceny všech hlavních dodavatelů ve státě Argentina. Proveďte vše pro vás a porovnejte všechny firmy a ceny za pronájem automobilů.\nUmístění autopůjčovny v Argentina\nViz níže 5 recenzí od zákazníků. Naši zákazníci hodnotili Argentina pronájem automobilů v průměru 9.27 na základě hodnocení 6.\nQ velmi piolas děti navštěvovat. vše rychlé a snadné.\nPronájem Aut V Argentině\nBylo to trochu komplikované, abychom získali požadovanou kategorii vozidel (bylo to nejprve potvrzeno, pak zrušeno, pak jsme zaplatili více do vyšší kategorie, čekali jsme 2 týdny, abychom získali potvrzení.) proto jsme vzali plnou ochranu, abychom se vyhnuli jakýkoliv další problém. doufejme, že jsme to přijali: utrpěli jsme škodu, která byla zcela pokryta.\nPower ga © rer nedochvilnost © ‚s Ã © tým el calafate pro restituci va © vozidla: soulad s ‘ konkrétní letadlo s.\nCelkově velmi dobré, ale auto by mohlo být novější nebo lepší vybaveno, ale mělo všechny základy tak jemné. jsme si pronajali 5 osob, ale to nám trvalo nějaký čas, abychom našli bezpečnostní pás pro střední sedadlo vzadu, který byl dobře skrytý.\nŽena, která pracovala pro společnost localiza na letišti v buenos aires, byla úžasná! vyšla z cesty, aby mi po červeném oku cítila, jak se cítím dobře. všechno bylo snadné, efektivní a doporučil bych je i jí znovu!


Zlaté žluté dlouhé společenské zeštíhlující šaty na ples s flitry - www.spolecenskesaty.cz\n› Společenské šaty › Zlaté žluté dlouhé společenské zeštíhlující šaty na ples s flitry\nZlaté žluté dlouhé společenské zeštíhlující šaty na ples s flitry\nZeštíhlující zlaté večerní šaty na ples, do opery, pro maminku do tanečních pro boubelky\nKód produktu 42814422544-K10\nŽluté zlaté dlouhé společenské šaty na hrubší ramínka, kde top je zdoben zlatou nití a flitry. Pod prsy mají šaty sklady a zavinovací efekt, který pěkně skrývá nedostatky na postavě v této oblasti. Sukně má zavinovací střih. Užší střih dělá pěknou postavu. Vzadu je zip. Přehoz vpředu maskuje bříško. Širší ramínka zakryjí podprsenku. Tyto zeštíhlující plesové šaty pro plnoštíhlé se hodí zejména na ples, galavečer, do opery a pro maminky na maturitní ples.\nVelikost: 42-44 L\nPřes pas: cca 79 cm\nPořiďte si dokonalé zlaté zeštíhlující levné společenské šaty, které učiní z každé ženy princeznu večírku. Námi prodávané zlaté zeštíhlující levné dlouhé společenské šaty jsou nejenom nádherné ale také cenově dostupné. Především tyhle levné zlaté plesové šaty mají zajímavě vytvořený střih. Tyto šaty totiž dokonale podtrhují nositelčiny přednosti a skvěle naopak skrývají potenciální nedostatky. Velmi chytře provedený střih dámských šatů vyrýsuje atraktivní siluetu. Střih opticky zmenší pas a táhne pohled okolí na přednosti ženy. Díky tomu odláká pozornost okolí od nedostatků v okolí boků a bříška. Tyto šaty se díky tomu skvěle hodí taky pro silnější ženy, jež chtějí vypadat na večer o kilo lehčí.\nŠaty ze sortimentu našeho obchodu je taktéž možno právem nazývat zeštíhlující šaty, protože naše dámské šaty jsou ušité tak, aby schovaly případné chyby a naopak poutaly pohled okolí na vnady ženy. Šaty z našeho obchodu si díky tomu oblíbíte. Budete se v nich cítit krásně. Padnou vám tak, jako kdyby byly šaty šité na míru přímo vám.\nTyhle bezvadně pasují na těle a materiál šatů je také velmi příjemný na dotek, díky čemuž se naše šaty skvěle nosí. Tyto plesové šaty vás okouzlí nejenom materiálem ale i střihem. Vypadají luxusně a draze. Opak je však pravdou a tyto plesové šaty si může dopřát každá dívka. Šaty lze nosit jako šaty na ples nebo šaty na večírek.\nNaše šaty jsou jako dělané na ples, na taneční, na párty, na oslavu, na svatbu a nebo do společnosti. Jak jsme psali výše, šaty jsou chytře ušité tak, že sednou na více velikostí. Nemusíte se tak obávat nákupu přes e-shop. Pokud si přesto chcete šaty před zakoupením vyzkoušet, tak jistě můžete navštívit náš svatební salon - musíte se objednat.\nV sortimentu najdete i neviditelnou podprsenku, jež příjemně a nenápadně vytvarovává poprsí dle potřeby. V našem e-shopu naleznete také závoje a bolerka. Nově máme v obchodě zařazeny i plesové kabelky a psaníčka. Na své si tak přijde skutečně každá dívka.


Netflix se snaží obsadit vévodkyni Kate do seriálu Koruna - Netflixer\nVypadá to, že se v poslední šesté řadě seriálu Koruna (The Crown) objeví i vévodkyně Kate. Konec seriálu se totiž zaměří na období, v kterém se poznala s princem Williamem, když společně studovali na univerzitě.\nTvůrci seriálu Koruna údajně hledají herečku, která by ztvárnila vévodkyni z Cambridge pro šestou a poslední řadu úspěšného dramatu Netflixu. Podle The Daily Star se seriál nakonec ponoří do začátků vztahu prince Williama a Kate. Časové šesté řady se totiž zaměří na dobu, kdy se vévoda a vévodkyně poprvé setkali na univerzitě.\nOčekává se však, že role Kate bude pouze velmi malá, protože se řada bude zaměřovat na vládu královny od konce 90. let do počátku 20. století. Zdroj The Daily Star navíc říká, že roli tvůrci obsadí pouze v případě, že najdou správnou osobu.\nV současné době castingoví agenti hledají herce ve věku od 16 do 21 let, kteří mají ztvárnit prince Harryho a Williama v poslední sérii.\nPátá série Koruny přistane na Netflixu koncem roku 2022 a Dominic West, Elizabeth Debicki a Imelda Staunton se v ní ujmou rolí prince Charlese, Diany, princezny z Walesu a královny Alžběty.\nherečka kate middleton Koruna královská rodina role seriál The Crown Velká Británie vévodkyně kate


1 / 11 V tomhle baru se platí hlavně za čas. Drinky jsou neuvěřitelně levné.\n2 / 11 Kafe za jedenáct, pivo za třináct? No vážně to tak je!\n3 / 11 Originální podnik najdete ve Stodolní ulici.\n4 / 11 Třeba takovou Pepsi tady mají za 14 Kč.\n5 / 11 Placený čas začíná běžet od dodání prvního drinku na stůl.\n6 / 11 Konečně můžete do kámošů investovat především čas!\n2 varianty za 19 a 25 Kč\nMůžete využít do 11. 11. 2017 (platí pro všechny varianty)


B L O G - simonadostalova: dubna 2016\nAhoj, vítejte u dalšího článku.\nUž podle názvu jste mohli vyčíst, že bych chtěla dneska mluvit o tom, jak mít ráda sama sebe. Dobře..Možná to zní trošku egoisticky, ale proč vlastně? Napadla mě myšlenka. Každý člověk má přece nějakého člověka, kterého má rád, obdivuje ho atd., tak proč bychom nemohli mít rádi i sebe? Co je na tom vlastně špatného?\nv 17:57 14 komentářů: Odkazy na tento příspěvek\nAhoj, vítejte u dalšího článku. Dnes jsem si pro Vás připravila můj wishlist na jaro.\nPoslední dobou mám strašnou náladu psát články, nevím čím to je. Jsem taková veselejší, no a když je člověk veselý, práce mu jde od ruky ( což u mě tedy moc nefunguje, co se týče školy, protože se teď musím docela dost učit ). Každopádně jsem tento wishlist sestavila opět do několika kategorií, takže to je mnohem přehlednější.\nv 13:13 16 komentářů: Odkazy na tento příspěvek\nlabels Beauty, Diary, Fashion\nZe života #5\nTakže ahoj, vítejte u dalšího článku. Jelikož jsem Vám dlouho nenapsala, co se zrovna děje, rozhodla jsem se, že dnes napíšu další článek do rubriky Ze života. Mě osobně takové články baví asi úplně nejvíce.\nJe tu duben, konečně. Všechno krásně kvete, svítí sluníčko a celkově se mi zdá, že je vše veselejší. V mém životě se toho v tomhle roce docela dost změnilo a konečně se vše tak nějak urovnalo. Jsem ráda, že mám tak skvělé kamarády, kteří mě ve všem podrží a se vším mi pomůžou.\nCo se týče školy...\nTaky Vám příjde, že tenhle školní rok až moc rychle utíká? Jsem za to ráda, i když mám někdy pocit, že nemám na nic čas. Stala se úžasná věc, já jsem začala chápat látku z matematiky, sama nevím, jak je to možné, haha. Šla jsem si zkusit matematickou olympiádu s tím, že aspoň tak nějak zjistím, co bude na přijímačkách. Jen co učitelky rozdaly papíry, musela jsem se smát. Všude byly slovní úlohy, které mi vážně nejdou. Celou tu hodinu jsem na matematiku ani nepomyslela, taky se Vám někdy stává, že se máte soustředit na jednu určitou věc a místo toho myslíte na něco úplně jiného?\nPo olympiádě jsme se spolužáky probírali výsledky úloh a zjistili jsme, že to máme každý jinak, haha.\nV pátek jsme měli pyžamový den, tedy den, kdy jsme chodili po škole v pyžamech. Já a mé dvě kamarádky jsme se rozhodli, že půjdeme už rovnou v pyžamu do školy. Takže jsme šli přes celé město v pyžamech. Musím Vám říct, že jsem si to hrozně moc užila. Ani ne to, že jsme byli středem pozornosti, spíše to, že jsme rozveselili lidi. Někteří sice divně koukali, ale většina se aspoň jedním koutkem usmála. Je to skvělý pocit, že se Vaší zásluhou usmějí lidé. Třeba jsme jim i zlepšili den a to mě hřeje u srdíčka, haha.\nMoudro do života :\nMinulou sobotu jsem byla s rodiči a sestřenicemi v PRAŽSKÉ ZOO, jedním slovem to byla bomba. Jsem milovníkem zvířat už odmala a proto jsem z toho výletu byla nadšená. Bylo krásné počasí a moc jsme si to užili, mohla bych se tam procházet denně. Nejnádhernější podívaná byla u ledních medvědů, kteří se tam předváděli a odráželi se od skla. Vypadalo to opravdu vtipně, haha.\nVíte na co jsem přišla? Kdo mě zná, určitě ví, že úplně nejvíc zbožňuju pandy.\nPražská ZOO očekává dva přírůstky, ano opravdu.. V Česku budou pandy ♥\nNemůžu se dočkat! Teď jen doufám, že to výjde.\nMyslím si, že jsem se zamilovala. Není to člověk, zvíře, jídlo ani nic takového. Jsou to pastelové barvy. Ani nevím, proč se mi tak líbí, možná tím, že jsou jemné, světlé a připomínají mi jaro.\nMusím se Vám pochlubit, jak úžasnou blogerku a youtuberku jsem našla. Teda.. Podle mě už jí všichni znají, ale to je jedno. Její blog je úplně dokonalý. Ona je má největší inspirace, co se týče blogu. Jmenuje se Victoria - In The Frow.\nJinak v tomhle období mě nečeká nic zvláštního, krom toho, že nacvičuju na svůj absolventský koncert na umělecké škole. Už se na to těším, i když vím, že budu nervózní ( jako vždycky, haha ).\nVe škole máme naplánované výlety. Pojedeme na kolech, do divadla atd. Takže se už moc těším. No a abych zvládla ( teda spíš, aby můj zadek zvládl ) cyklisťák, jedu se teď projet.\nA co Vy? Jak se dnes máte? Co budete dělat?\nv 12:42 15 komentářů: Odkazy na tento příspěvek


Jak zadávat nová hnízda a pozorování do databáze?\nRegistrace - před prvním zadáním budete požádáni o registraci. Při každém dalším zadávání už se jen musíte přihlásit pomocí zvoleného jména a hesla. Do databáze mohou přispívat pouze registrovaní pozorovatelé. Naším cílem je, aby vkládaná data byla pravdivá a spolehlivá a abychom vás v případě potřeby mohli kontaktovat. Výsledky budou statisticky zpracovány a budou podkladem k zhodnocení populace čápů nejen u nás, ale i v celé Evropě. Registrací se snažíme vyhnout možnosti zneužití databáze v podobě zadávání nesmyslných či nepravdivých údajů.\nZadání nového hnízda – nejprve se přesvědčte, zda už vaše hnízdo v databázi není. Je velmi pravděpodobné, že již bylo dříve zadáno. V takovém případě můžete doplňovat k hnízdu údaje – přidat nové pozorování. Pokud hnízdo opravdu v databázi není, zadejte jeho polohu dle instrukcí - bližší lokalizaci, název obce, přibližte si mapu klikněte na přesné umístění, GPS souřadnice se vyplní automaticky. Pokud máte fotografii hnízda, nahrajte ji do systému – neměla by být větší než 2MB. Poté dejte Uložit a hnízdo se uloží do databáze. Poté už bude možné pouze přidávat nová pozorování. K jednotlivým hnízdům může kdokoliv nahrát vlastní fotografii. Také je možné upřesnit lokalizaci hnízda, pokud nebyla již předem zadaná.\nZadání nového pozorování – pozorujete čápy na hnízdě, které je již v databázi zadané? Chcete zaznamenat zajímavou aktivitu? Přílet, páření, souboj s cizím čápem, inkubaci, líhnutí mláďat, krmení mláďat – to vše je možné do databáze vložit. Je půlka dubna a na hnízdě stále žádný čáp? I tento údaj je pro nás zajímavý. Vyberte v databázi hnízdo, ke kterému chcete údaj přidat, potom přejděte na další krok. Vyplňte datum a čas pozorování, druh aktivity, počty pozorovaných čápů - pokuste se vše zadávat přímo do databáze nikoliv do poznámky. Pokud např. uvedete, že jste sledovali pár dospělých na hnízdě a do poznámky + 3 čerstvě vylíhlá mláďata, nebudou mláďata v databázi zaznamenána a to by byla škoda. K jednomu pozorování je možné doplnit více aktivit bez toho, že by se změnilo datum a čas pozorování. Počet záznamů k danému hnízdu není nijak omezený, zajímavý je tedy i údaj, že je hnízdo zatím opuštěné.\nPozorování čápů mimo hnízdo - sledovali jste čápa lovícího na louce? Přeletělo vám nad hlavou několik čápů, ale o žádném blízkém hnízdě nevíte? Pozorování čápů mimo hnízdo, prosíme, zapište přímo do faunistické databáze ČSO birds.cz, každý údaj je pro nás cenný! Přihlašovací jména a hesla zůstávají stejná, registrovat se tak stačí pouze jednou.


PDF Online Pravá vietnamská kuchyně - INTER PDF\nHledáte knihu Pravá vietnamská kuchyně? Skvělé, máme tu knihu. Bylo napsáno 2019 a autorem je Uyen Luu? Přečtěte si knihy online na našem webu interdrought2020.com\nAutorka sice už léta bydlí v Londýně, kde provozuje populární bytovou restauraci, vede kurzy vietnamského vaření, na kterých učí lidi z celé Evropy, a patří mezi prominentní londýnské foodbloggery, ale její život se stále točí kolem Vietnamu a vietnamské kuchyně. Ve Vietnamu se narodila a často se tam vrací znovuobjevovat své kulinární kořeny. Většina jídel, inspirovaná hlavně tím, co vařila její maminka a babička, vám ukáže bohatost chutí a vůní vietnamských pokrmů i hravost přípravy a podávání, která je pro Vietnamce typická. Můžete si uvařit například polévku Phở, kde se horký vývar dokonale snoubí s nudlemi, saigonské letní závitky, dušené hovězí maso na badyánu, taštičky plněné kuřecím masem, smažené nudle s výhonky mungo či banánové smaženky s kokosovým krémem.\nNÁZEV SOUBORU: Pravá vietnamská kuchyně.pdf\nPravá vietnamská kuchyně v centru Brna. Máte rádi vietnamské klasiky jako polévku Phở, grilovaný bůček Bún chả nebo misku plnou rýžových nudlí s opékaným hovězím masem Bún bò Nam Bộ? Nenechte si ujít náš krásný interiér, chutné jídlo a pohled do naší otevřené kuchyně.\nKniha: Pravá vietnamská kuchyně Autor: Uyen Luu. Představuje původní suroviny - bylinky, koření a dochucovadla, rýže a nudle, které jsou pro přípravu jídla potřebné. Vietnamské jídlo se neskládá z chodů, jsou zde chuťovky, jídla ...\nKaždý den, každou hodinu PDF Pražští kupci na cestách PDF Zákon o priestupkoch PDF Maxi křížovky na každý den PDF Prvé anglické slovíčka PDF S pohádkou do světa PDF Judikatúra vo veciach dedičského práva PDF Vánoce - kniha rébusů PDF Čarodejnica z Turlinghamu PDF Masky a klobúky na fašiangy PDF Pasivní domy 2011 PDF Vražda na zámku Mikulov PDF Viscerální terapie PDF Diktáty a pravopisné cvičenia PDF Právo obchodních korporací PDF Prediabetes, prehypertenze, dyslipidemie a metabolický syndrom PDF Práca, mzdy a odmeňovanie 11/2014 PDF Stravovací kompas PDF


Mikrovlnná trouba Samsung MS 23F301TAS | AP Servis\nDomů / Mikrovlnné trouby / Mikrovlnná trouba Samsung MS 23F301TAS\nKód: MS 23F301TAS\nMikrovlnná trouba Samsung MS 23F301TAS o objem 23 litrů s výkonem 800 W ,s průměrem talíře 28,5 cm.\nMikrovlnná trouba Samsung, která vám usnadní zdravou životosprávu. Je vytvořena z nejmodernějších materiálů, které jsou odolné proti poškození, ale také plní antibakteriální a designovou funkci. Vnitřní povrch se snadno čistí, udržuje a neztrácí na svém novém vzhledu ani po letech užívání. Nadstandardní designové vlastnosti dělají z této trouby elegantní prvek vaší domácnosti, který dokonale připraví vaše domácí pokrmy.\nSnadné vaření zdravých jídel\nČerstvá a zdravá jídla s mikrovlnnou troubou Samsung zvládne každý. Je totiž vybavena dvaceti přednastavenými režimy pro přípravu domácích pokrmů. Jídlo budete mít vždy čerstvé a připravené během několika minut. Myslete na své zdraví a vyměňte hotové polotovary za zdravou stravu.\nVnitřek trouby má novodobý keramický povrch odolný proti poškrábání, který se snadno čistí a udržuje. Technologie použitá uvnitř trouby působí antibakteriálně a barva povrchu se s léty nijak nemění. Domácí pomocník tak neztrácí na svém moderním vzhledu.\nDoplňte svou kuchyň o tento praktický a designově bezkonkurenční domácí spotřebič. Přední část je vyrobena z černého skla, které je zasazené do vzorovaného pláště s tenkými linkami. Přední rukojeť je sladěna s celkem, aby nerušila celkový dojem. Pravé části dominuje ovládací panel a přehledný displej modré barvy.\nTrouba je vybavena systémem trojité distribuce mikrovln, které zajistí perfektně uvařené pokrmy. Mikrovlny se šíří třemi otvory ve vnitřním prostoru trouby a tím docílí rovnoměrného rozprostření tepla.\nUšetřete energii i peníze s režimem ECO. Mikrovlnné trouby Samsung nabízí nejnižší příkon v pohotovostním režimu a tím výrazně snižují spotřebu energie a cenu elektřiny.\nMikrovlnná trouba parametry:\nPrůměr talíře 28,5 cm\nPříkon 1150 W (mikrovlnná trouba)\n6 úrovní trouby\nPovrch vnitřního prostoru z keremického smaltu\n(16 programů zdravého vaření)\nRozměry: (V x Š x H) 27,5 x 48,9 x 37,4 cm\nSamsung MS 23F301TAS - návod k použití (5 MB)


Napínací potahy - decoDoma - Bordó/Cihlová, Zelená/Žlutá, Sedačka s otomanem P, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, 3křeslo s dřev. rukojeťmi, Relaxační křeslo, Taburet, Povlaky na polštářky 2ks, POESIA, ROMA, ZUMA\nNapínací potahy Bordó/Cihlová, Zelená/Žlutá, Sedačka s otomanem P, 2křeslo s dřev. rukojeťmi, 3křeslo s dřev. rukojeťmi, Relaxační křeslo, Taburet, Povlaky na polštářky 2ks, POESIA, ROMA, ZUMA\nZobrazeny výsledky pro: Barva potahu: Bordó/CihlováBarva potahu: Zelená/ŽlutáTyp sedačky: Sedačka s otomanem PTyp sedačky: 2křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: 3křeslo s dřev. rukojeťmiTyp sedačky: Relaxační křesloTyp sedačky: TaburetTyp sedačky: Povlaky na polštářky 2ksKolekce: POESIAKolekce: ROMAKolekce: ZUMA


Psohlavci (18) - Střípky v uniformě aneb Vojna není kojná Literatura faktu\nPočátkem padesátých let byla služba na státní hranici zvlášť těžká. Byla to hráz, oddělující dva odlišné a protikladné politické světy, ale vybavení tomu neodpovídalo. Psalo se o „železné oponě“, ale do železa to mělo daleko. Pohraniční stráž se teprve rodila a přebírala službu od Sboru národní bezpečnosti. Hoši ještě neměli ani pořádné oblečení a chodili do plískanic, do vánic a mrazů v hraničních horách v běžných vojenských pláštích a lodičkách stažených přes uši. Trvalo ještě dlouho, než se jejich pomocníky stali psi, na některých úsecích jezdečtí koně, než byla hranice opatřena drátěnými zátarasy, elektrickým proudem a kontrolními věžemi. To všechno je zbytečné, jestliže hranice spojuje státy, mezi nimiž panuje důvěra a přátelství. V padesátých létech do toho na naší západní hranici ještě hodně chybělo.\nV hluboké noci zaznělo kovové tiknutí. Ticho. Ani větřík v korunách šumavské smrčiny nezašuměl. Nebem se hnaly nízko černé mraky. Měsíc dal jen chvilkami vystoupit ze tmy lučině, okraji lesa, skupině stromů pod svahem.\nPodruhé klapla pojistka samopalu. To velitel naší hlídky odpověděl. Podle domluvených pravidel pohraničníků to bylo vyzvání a heslo. Ohlas už nebylo třeba. Podle papírového služebního předpisu nás měla pravidelná hlídka zastavit, žádat heslo a říci ohlas. Kdybychom heslo neznali, měla nás zadržet předepsanou formulí: „Zde Pohraniční stráž. Ruce vzhůru. Čelem vzad.“ Tak nějak to vymysleli ve štábních kancelářích. Život u strážích rot ceremoniál redukoval na dvojí tiknutí pojistek samopalů.\nZe tmy mezi stromy vystoupila postava a za ní druhá. Žádné zdravení, žádné otázky. Otázka byla jediná a ta se rozuměla sama sebou. Odpověď byly krátká: „Nic.“\nPrávě tady od skupiny stromů pod svahem a po okraji lesa vedl „kanál“, kterým se čas od času pokoušela přejít z Bavorska skupina diverzantů. Sloužili tu na hranici poblíž Volar u SNB před nějakou dobou sourozenci. Jednoho dne zmizeli. Nebylo to nic těžkého. Hranice chránil jen mezník a hlídka na moře kilometrů. Protože daný úsek terénu dobře znali, začali převádět lidi, kteří měli důvod vyhýbat se legálním cestám.\nTakový převaděč byl pro agentury na druhé straně penězi k nezaplacení. Dostat se kradí a bez úrazu z Bavorska do Čech a zpátky nebyla lehká věc. Stalo se, že tu chytili chlápka, který se pokusil o ilegální přechod na Západ. Při výslechu a rekonstrukci jeho cesty vyšlo najevo, že byl už několikrát v Německu, ale motal se tak beznadějně, až skončil v náručí našich pohraničníků.\nI ten nejvyhlášenější převaděč se bezpečně vyznal jen v určitém úseku krajiny. Ani on se však neodvážil pustit v noci souvislým lesem. Tihle lidé se zpravidla orientovali podle nějakého potoka, terénní vlny, podle opuštěných stavení. Každý takový „kanál“ býval spojen se jménem převaděče. Skončil převaděč, končíval „kanál“. Je nabíledni, nač se pozornost pohraničníků soustředila.\nPrávě místy, kde jsme se s pravidelnou hlídkou potkali, jeden takový „šlak“ vedl. Alespoň donedávna. Před časem tu hlídka čekala v noci mezi krajními stromy vysokého lesa. Objevila se postava. S odstupem dvaceti, třiceti kroků druhá a pak třetí. Rozestupy se řídily viditelností. Byly co nejdelší, ale takové, aby jeden neztratil druhého z dohledu. Otevřený terén a měsíc rozestupy zvětšovaly, tma a les je zkracovaly. Poslední v řadě chodívalo „eso“, ten, na kom nejvíc záleželo.\nPohraničníci zaklekli a velitel hlídky vzrušených hlasem a s prstem na spoušti zvolal: „Stůj! Zde...“ Noční ticho rozťal výstřel a za ním druhý a třetí. Než stačil velitel hlídky stisknout spoušť samopalu, cvičený agent zareagoval třikrát. Bleskurychle pálil po hlasu z velkorážní pistole. Jak se při rekonstrukci ukázalo, střílel přesně. Kulky zasáhly v prsní výšce strom, před kterým velitel hlídky klečel. Všechny tři blízko sebe, že by je přikryl dlaní.\nDávka ze samopalu urazila muži bradu. Další dva zdvihli ruce. Když zraněného dopravili na rotu a než přijela sanitka s lékařem dali mu papír a tužku. Psal a psal, jako by si tím chtěl vymodlit záchranu života. Sděloval údaje o výcviku, o úkolech, o pomahačích, o každodenním tréninku v pudové střelbě, o tisících nábojů, které mu měly zajistit schopnost spolehlivě zabíjet. Jako pistolníci z Divokého západu. Proti nim měl výhodu, nemusel tasit pistoli z pouzdra, nesl ji připravenou v pěsti.\nZ takových zkušeností se naši chlapci učili, jak si ve službě počínat. Bilance ztrát životů zůstávala hluboko v náš neprospěch. Pohraničníků, kteří zemřeli při výkonu služby bylo mnohem víc, než zastřelených narušitelů. Kromě rozdílné intenzity výcviku ve střelbě tu hrála úlohu i míra lidskosti. Ono není lehké pustit dávku olova do člověka. Alespoň pro normální lidskou povahu to není snadné.\nV nejednom případě strážci hranic na dobrotu doplatili. Hlídka zadržela kluky, něco okolo čtrnácti let. Umáčení, zmoření, s ruksaky na zádech se motali lesem u státních hranic. Nezapírali, že se chtěli pustit do světa za dobrodružstvím. „Zasloužili byste vejprask“. Asi v takovém duchu jim pohraničníci domluvili, když je odváděli na rotu. Cestou si jeden kluk potřeboval zavázat tkaničku u boty. Zůstal o krok pozadu, vytáhl devítku parabelu, jednoho pohraničníka zabil a druhého zranil. Přísloví říká: Pro dobrotu na žebrotu. Tentokrát nešlo o žebrotu, ale o lidský život.\nJednu vesnici přeťala hranice vedví. Několik domů na naší straně zůstalo opuštěných. Na německé straně šla náves kolmo do kopce a u samé hranice byl koloniál. Na pěšině od jednoho hraničního mezníku k druhému se naší pohraničníci běžně potkávali s německou hraniční policií. Její příslušníci byli zdvořilí a tvářili se přátelsky. Byli to už většinou tátové rodin, neměli chuť komplikovat si život a přijít při konfliktu s našimi mladými horkokrevnými kluky k úrazu.\nLeželi jsme pozdě večer v polorozbořeném domku těsně u hranice a pozorovali cvrkot u sousedů. Nejdříve se zavřel obchod, který měl průčelí a pár betonových schodů proti nám. Pomalu utichal život na návsi a zhasínala světla v domcích. Něco po půlnoci přijel americký vojenský džíp a u jednoho stavení vyložil děvče. Velitel roty, který ležel vedle mne mi pověděl o té proamerické slečně celý kádrový posudek. Naši měli vypozorovaný život v německé vesnici a znali ho snad lépe, než Němci sami.\nVzájemné vztahy s Němci nebyly nejhorší. S „Amíky“ už to bylo jiné. Občas si zpestřovali nudu služby pokoušením našich pohraničníků. Početnější skupina zajela s džípy, vyzbrojenými velkorážními kulomety hluboko do našeho území a bavila se bezmocností naší hlídky. Z nějakého papírového diplomatického protestu si dělali asi tolik, jako z loňského sněhu.\nNaši ale také nebyli holubičky. K prvnímu máji vyšplhali na vysoký smrk na naší straně hranice a pověsili tam heslo a výzdobu právě naproti německé návsi. Nebylo to nic chytrého. Němci si proto nohu za krk nedali, ale Američany to podráždilo. Několik jich přišlo pod smrk a jeden vylezl nahoru. Naši s tím počítali a byli připraveni. Když se objevili se zbraněmi, skupinka se rozprchla a zůstal jen onen na stromě. Tomu se dolů nechtělo. Nereagoval ani na opakovanou výzvu. Dál se potýkal s papírovou hvězdou, která ho dráždila. Naši pustili výstražnou dávkou do koruny stromu. Tomu porozuměl i bez překladatele. Možná, že mu spadlo za krk trochu jehličí, nebo i šiška, ale odvaha mu v každém případě spadla do kalhot. Sjel po smrku dolů, ne jako veverka, ale spíš jako medvěd. Měl štěstí, že to byl okrajový smrk, obrostlý pružnými huňatými větvemi až po zem a ty jeho pád zmírnily. Přesto žuchl jako pytel brambor a ani se mu nechtělo vstávat.\nIncident se vyřešil celkem pokojně, ale vzájemnou lásku mezi našimi pohraničníky a Američany to neprohloubilo. Místní Němci se drželi pobaveně stranou. Zdálo se, že měli málo v lásce jedny i druhé.\nJednou jsem svlékl sako s hvězdami na ramenou, odložil brigadýrku, oblékl maskovací kabát bez distinkcí a na hlavu nasadil vypůjčenou lodičku. V Pohraniční stráži platilo, že každý, kdo přijel z velitelství na rotu musel odsloužit určitý počet hodin při ochraně státní hranice.\nI když jsem měl důstojnickou hodnost, velitelem hlídky byl určen četař, který u roty trvale sloužil, znal terén a místní podmínky. Na několik hodin byl mým představeným. Jeho rozkazy jsem musel plnit. Žádná žoviálnost a hra na „jako by“ neměly místo. Služba na hranici nebyla hra na vojáčky.\nRota měla sídlo v Aši. Před nedávnem tu došlo k vážnému incidentu. Do západního Německa byl unesen, nebo „uvezen“ celý vlak i s pasažéry. Ašský výběžek hraničil na jedné straně s Německou demokratickou republikou, na druhé se Spolkovou republikou Německo. Mnohé nežádoucí návštěvy z jedné části Německa do druhé se děly přes naše území. Středem výběžku vedla státní silnice z Chebu do Aše. Právě po ní jsme zvečera vyrazili.\nSetmělo se a procházeli jsme lesem. V dálce se proti nám vynořila světla reflektorů. Zalehli jsme do příkopu a čekali, až bude auto tak daleko, aby nebylo naše siluety proti jeho světlu vidět. Protože je tu silnice rovná jako čára, leželi jsme ve stoce delší dobu. A tu se to ozvalo.\nKroky. Zřetelné zapraskání větvičky pod neopatrným našlápnutím. Okolo byl vysoký les, jen před námi malá nízká houštinka, tak dvacet metrů dlouhá a o něco méně široká. Smrčky, maliní a všelijaká buřeň. Právě na vzdálenějším konci houštiny se někdo pohyboval.\n„Zůstaňte a kryjte mně!“ Četař vyskočil na silnici a přeběhl na opačný konec mlází. Odvážný kousek. Na několik vteřin se vystavil jako snadný cíl. Počítal s tím, že když protivník vystřelí, stane se terčem pro mne. Měl jsem odjištěný samopal opřený sklopnou pažbičkou do ramene a prst na spoušti.\nČetařův odvážný manévr se podařil. Byli jsme teď každý na jednom konci houštinky a měli jsme ji celou pod kontrolou. Z jedné strany by ten člověk musel překonat silnici, z druhé prchat vysokým lesem.\n„Stůj. Zde Pohraniční stráž. Vyjděte s rukama nad hlavou.“ Hlas zaburácel do lesního ticha. Tou výzvou se četař znovu vystavil velikému nebezpečí. Střelba po hlase je v noci běžná.\nNic. Ticho. Co dál? Teď zbývala jen trpělivost. Kdybychom měli čekat do rána, do rozbřesku, z té pasti nebylo pro chlapa úniku. Do rána bylo ale ještě strašně daleko, i když bylo léto a noci krátké. Nebyly však krátké pro smrtelníky v naší situaci. Hrozně štípali komáři. Snad se v celém lese domluvili, že je tu čeká pochutnání. Celé mračno jich hučelo okolo uší a po hrstech se zažíraly do krku. Marně jsem krčil rameny a kroutil hlavou. Neodvažoval jsem se zvednout ruku od samopalu. Vteřina mohla rozhodnout.\nČekali jsme a čekání nemělo konce. Uplynula hodina? Dvě? Četaři docházela trpělivost a odhodlal se k ještě odvážnějšímu kousku. Prolézal teď krok za krokem maliním a smrčím. Stromky mu sahaly někde po pás, někde po ramena. Pročesával buřeň metr po metru. Každým okamžikem jsem očekával výstřel, výkřik, vrchol dramatu. Četař už se prodral celou houštinou křížem krážem, ale bez výsledku. Mne už zatím komáři ze tří čtvrtin sežrali. Prst na spoušti jsem musel procvičovat, byl dřevěný.\nKonečně se začínalo šírat. Nebe bledlo, hvězdy pohasínaly, černá noc šedla. Z šedi vystupovala zelená chvoj a světlejší listí.\nZnovu zapraskala větvička. Na rozhraní vysokého lesa a mlází, pár kroků od nás. Mezi stromy prchalo stádečko jelenů. Hluboký mech dusil zvuk jejich kopýtek, jen občas je prozradila našlápnutá větvička. Vyplašil je náš neopatrný pohyb, nebo k nim vánek zanesl lidský pach.\nČetař se nesmál, ani neklel, ani nedával jiný průchod emocím. Pro mne to byly nezapomenutelné chvíle vzrušení, pro něho všední kus denního chleba. Opatrnost a připravenost byly nejvážnější imperativ. O odvaze se mezi pohraničníky nemluvilo, ta se chápala jako samozřejmost.\nMezi vojáky – pohraničníky a rodinami, které tu žily a pracovaly na polích, v lese, na pilách se utvářelo pevné neformální přátelství. Pomocníky Pohraniční stráže byli prakticky všichni. Nevedly je k tomu politické sympatie a antipatie, ale nutnost. Po převratu v devětaosmdesátém jsem ve volarském muzeu četl chlubná vyprávění odsunutých Němců o výpravách přes naše hranice pro dobytek, pro majetek, který tu po prohrané válce museli nechat. Na nezkušeného člověka mohou takové zkazky působit jako zajímavé epizody. Ve skutečnosti to nebyly selanky, ale avantýry válkou protřelých zabijáků. Za nimi zůstávaly požáry, teror, vyvražděné rodiny. Bylo přirozené, že tu byli pohraničníci záštitou osadnických rodin a osadníci pomocníky Pohraniční stráže.\nPozdě večer jsme se zastavili u osamělého stavení a zaklepali na okenice. Hospodyně přinesla na stůl šrůtek vyuzené slaniny a pecen domácího chleba. Hospodář otevřel láhev slabého poválečného piva. Všechno bylo ještě „na lístky“. Pojedli jsme, pobesedovali a pokračovali v cestě. Podle předpisů jsme se dopustili těžkého provinění – během hlídky zasednout k jídlu a pití. Bylo to ale něco podobného, jako to tiknutí pojistkou samopalu namísto provolávání do nočního ticha výzvy, hesla a ohlasu. Vzájemné přátelství kovalo společnou záštitu československých státních hranic uniformovanými i neuniformovanými pohraničníky.\nNavrhněte opravy pro "Střípky v uniformě" v kapitole: 18=Psohlavci


Google a Twitter spolupracuji na cenzuře Trumpa ...\nAutor: LH | Publikováno: 10.1.2021 | Rubrika: Aktuality\nJsme svědky organizované snahy o umlčení nepohodlného amerického politika, která jde napříč nadnárodními firmami. Twitter v noci smazal profil Donalda Trumpa. O několik hodin později si Trump založil profil na sociální síti Perl. Na to okamžitě reagoval Google odstraněním aplikace Perl z Google play, to přece nejde, aby si lidé používali program na kterém je svoboda slova a kde se říkají věci, které zakázal nový neokomunistický režim říkat.\nAby jste mohli porazit cenzorské aktivity nadnárodních firem, tak by jste si k tomu banku, paypal, vymyslete vlastní operační systém pro mobily, a pak tu vlastní sociální síť. Jinak máte smůlu a nemáte právo cokoliv říkat a hlásat, pokud je to v rozporu s přáním nadnárodních firem.\nA samozřejmě mezi největší obhájce cenzury neomarxistů na Západě je šéf Evropských hodnot Jakub Janda, samozřejmně ospravedlnění cenzury se vždy najde:\nMichal U. k tomu napsal tento trefný komentář:\nSociální sítě rozměrů jako je Twitter a FB už dávno nejsou nějakým obyčejným webem. Kdo ho nebude mít v byznysu a politice, nemá šanci na úspěch. Pokud je zde někdo systematicky odstraňován, je zásadním způsobem narušena férová politická soutěž.\nSociální síť Parler, kam začali přecházet po brutální čistce američtí konzervativci byla ještě dnes v noci odstraněna z Google Play, Apple store dal nesplnitelné ultimátum o moderovaném obsahu na 24 hodin, Amazon si pozval správce na kobereček a pravděpodobně má v plánu jim vypovědět smlouvu a vypnout servery. Twitter vymazal během noci přes 10 tisíc konzervativních komentátorů, tvůrců obsahu, či významných osobností konzervativní nebo alt-right scény. To všechno během jednoho pracovního dne.\nTohle už je jednoznačná kartelová záležitost a člověk, co tohle hájí nemůže být zdravého rozumu. Kdyby tohle dělal Babiš za pomoci svých holdingů, vyletěla by celá liberální scéna ( a oprávněně) jak čertík z krabičky.\nPiráti k tomu mlčí, někteří jejich vysoce postavení členové to dokonce chválí. Prostě internet je jejich moře, jak zní jejich heslo. Dokonce to jsou evidentně jejich výsostné vody.\nPamatuji si, jak jsem o tom, co přijde, psal opakovaně už před více jak rokem. Byli tu ještěři, co mi tu vypisovali, jak se nic neděje, bude založené něco jiného, atp.\nTeď už i těmhle extrémně naivním lidem dochází, že se nic takového stát ani nemůže. Jak už ukazuje právě sociální síť Perl, nebo třeba méně známá sociální síť GAB, které zablokovaly účty i banky, paypal a v současnosti na provoz můžete přispět pouze ŠEKEM, a nebo bitcoinem.\nNemá cenu srovnávat něco s hospodou, nebo vlekem. Jak FB, tak Twitter mají dominantní postavení na trhu. Je to spíše jako kdyby tě nepustili do MHD, nebo vyházeli z veřejných univerzit - taky si můžeš sehnat profesory, docenty, požádat o akreditaci a mít svojí. Nebo si postavit tunel, koupit metro a nakoupit autobusy a mít svojí MHD.\nFB i Twitter velkou měrou rozhodují volby, nelze dělat, že ne. Česká televize je ze stejného důvodu veřejnoprávní, prostě její význam je natolik velký, významný a nenahraditelný, že jen málokdo bude zpochybnovat její účel, ale bude kritizovat to, že redaktoři zde nedělají už několik let žurnalistiku, ale vykládají svůj pohled na svět.\nŽádný řešení nemám, jak jsem psal před rokem, reálná a globální změna připadá v úvahu jen pokud přijde z domovské země - tedy USA. To je teď patrně na dobro mrtvé. Donald příležitost propásl a jeho výkřiky o tom, že si založí vlastní platformy jsou předem odsouzené k absolutnímu nezdaru. To není pěstování jablek.\n1809 čtenářů |


Dětská postel Miki 80 x 160 cm - Povlečeme.cz\nDomů / Pro děti / Dětská postel Miki 80 x 160 cm\n3 449 Kč 5 049 Kč 5 849 Kč 6 099 Kč 3 679 Kč 5 279 Kč 6 079 Kč 6 329 Kč od 3 449 Kč 2 850,41 Kč bez DPH 4 172,73 Kč bez DPH 4 833,88 Kč bez DPH 5 040,50 Kč bez DPH 3 040,50 Kč bez DPH 4 362,81 Kč bez DPH 5 023,97 Kč bez DPH 5 230,58 Kč bez DPH od 2 850,41 Kč bez DPH\nSkladem (10 ks) Skladem (10 ks) Skladem (10 ks) Skladem (10 ks) Skladem (10 ks) Skladem (10 ks) Skladem (10 ks) Skladem (10 ks) Zvolte variantu\nDětská postel MIKI je vyrobena z masivního borovicového dřeva s ochranou bariérou. Postýlka má z bezpečnostních důvodů zaoblené rohy. Postel je lakována nezávadným ekologickým lakem, vhodným pro styk s dítětem. Snížený práh, umožňuje používat tuto postel i pro nejmenší děti.\nNosnost této postele je 100 kg.\nSoučástí postele je úložný box.\nDětská postel DOMEČEK D3 borovice 80 x 160 cm\nMatrace do postýlky Basic bílá 60 x 120 cm\nvnitřní šířka 80 cm\nvnější délka 165 cm\nvnitřní délka 160 cm\nvýška boční stěny 80 cm\ndélka zábradlí 100 cm\nKvalitní postele z masivu jsou vyrobené nejčastěji z dubového nebo bukového dřeva, tedy léty prověřeného materiálu. Spolu s robustní konstrukcí má postel dlouhou životnost bez známek poškození. Postele z masivu mají klasický rám neboli trup postele a rošt. Dnes je velkým bonusem úložný prostor ve stejném provedení. Postele s masivního dřeva jsou pevné, odolné a zdravotně nezávadné.\nNávod na sestavení postele Miki 80 x 160 cm


Procrustes coriaceus - střevlík kožitý | Carabidae - střevlíkovití | Natura Bohemica\nProcrustes coriaceus - střevlík kožitý\n9. 2. 2009 vytvořil Filip Trnka\nProcrustes coriaceus Linnaeus, 1758 - střevlík kožitý\nSyn.: Carabus coriaceus Linnaeus, 1758; Carabus banaticus L. Redtenbacher, 1849, Carabus imminutus Kraatz, 1879, Carabus praeillyricus Szel, 1993, Carabus pseudorugifer Sokolar, 1906, Carabus spretus Dejean, 1826, Carabus subrugosus Kraatz, 1877, Carabus weiratherianus Breuning, 1936\nPopis: Náš největší střevlíkovitý brouk dorůstající velikosti 26-42 mm. Zbarvení je matně černé, vzácněji lesklé. Vzácné je také namodralé nebo nafialovělé zbarvení okrajů krovek. Hlava hladká, jemně tečkovaná, oči mírně vystupující z hlavy. Štít hladký, na konci zakončen dvěma viditelnými laloky. Krovky jsou vejčitého tvaru a nepravidelně hrubě kožovitě vrásčité, odtud pochází střevlíkovo druhové jméno. Za spodní strany hladký. U nás je nezaměnitelným druhem.\nRozšíření: Vyskytuje se v celé Evropě, severně zasahuje až do Norska a Švédska. Západně do Francie, východně do Evropské části Ruska a jižně v Rumusku, Itálii a na Balkáně. Zasahuje až do Malé Asie. Z Evropských států chybí pouze v Anglii a Irsku.\nV ČR častý druh, který zastihneme jak v nížínách tak v horách, vystupuje přes 1500 m n. m.\nBiologie a ekologie: Se střevlíkem kožitým se setkáme od jara často v březnu a květnu a na podzim v červenci a říjnu. Můžeme ho pozorovat na biotopech jako jsou okraje lesů, lesy s řídčím porostem, v křovinách, pastvinách a také v parcích. Vyhledává vlhčí místa, běžně s dá najít pod kůrou kde zimuje, pod kameny nebo pobíhající na cestách. Živí se dravě a loví v noci, častou potravou jsou nejrůznější plži, hmyz a mršiny. Přes léto nebývá při vysokých teplotách zpravidla tak aktivní, často u něj probíhá tzv. letní spánek. Kopulace probíhá na jaře a na podzim, samičky kladou vajíčka do vlhkého substrátu jako je půda nebo mech. Larva přezimuje v larválním stádiu a z jara se živí dravě jako dospělci. Dospělci zimují od listopadu do března, žijí přibližně 2-3 roky.\nTaxonomická poznámka: Na území ČR se vyskytuje poddruh Procrustes coriaceus coriaceus, který je rozšířen ve většině Evropy, vyjma Balkánu.


Propadlo do života: Vybarvi se v mint\nVybarvi se v mint\nDnes je tu něco, co tu ještě nebylo. :)\nRozhodla jsem se zapojit se do projektu Vybarvi se, takže v tomto týdnu každý den uvidíte jednu barvu, tematické líčení, pár otázek i produkty v této barvě.\nJá jsem na sebe zvědavá, jak zvládnu každý den přidávat článek, předpokládám, že s mojí řádnou přípravou to půjde.\nTěšíte se? Já ano.\nDnešní los padl na mint, mentolovou, čili mátovou.\nJe to světloučká modro-zelená barva, která se mi hodí spíš k jaru, kdy je vše v rozpuku a světlých barev všude plno, ačkoliv mi sluší spíš v létě, kdy nejsem tak zelená.\nPři pohledu na mátovou barvu bezděky v ústech cítím chuť sladkého mentolového bonbonu a doufám, že mě barva dokáže osvěžit.\nSpíš ne, ale přesto je krásná... :)\nMá mint-mátová výbava.\nLinky Alverde z padesátkové kolekce v odstínu 10 Cameo eyes, tužka od Catrice 180 Too Cool For Pool (momentálně je ve výprodeji a je fajn, tak po ní koukněte. ;)), dva stíny z paletky Catrice 110 Pool Position (mint barva evidentně evokuje bazén), které jsou dost na nic, překrásný monostín 910 My Mermint a lakod L'Oréalu 602 Perle de Jade.\nSwatche v přesně opačném pořadí, než je popsáno. :)\nMátový tag :)\n1. Máš tuhle barvu ráda?\nNa pohled ano, ale pořád trpím utkvělou představou, že mi zrovna nesluší. A když, tak jen v případě, že jsem opálená (to se moc nestává). Tudíž, ač ji mám celkem ráda, mám doma jen pár kousků.\n2. Co tě první napadne, když se řekne mentolová?\n3. Máš ráda mentolky?\nAno, moc. Vždycky se v mojí kabelce nachází aspoň jedno balená nějakých mentolových bonbónků. Zvláštním způsobem mě uklidňují. :)\n4. Nosíš mentolovou barvu na nehtech?\nMám sice jen jeden lak této barvy, ale ten je můj velmi oblíbený. Perle de Jade od L'Oréalu je totiž krásná barva, navíc se skvělými vlastnostmi, protože drží, nezlobí a rychle schne.\n5. Obsahuje tvůj šatník mentolové oblečení?\nPřesně dvě trička. Jak jsem už psala v úvodu, moc mi ta barva nesluší, vypadám s ní celkem mrtvě.\n6. Jaké barvy kombinuješ s mentolovou?\nJaké se mi zachce.\nAbych trochu vyrovnala tu skutečnost, že mentolová hodně vytahuje nazelenalé tóny mého obličeje, kombinuji to s barvami, o kterých vím, že mi sluší - s šedou, hnědou či třeba s fialovou.\n7. Tvůj oblíbený produkt v barvě?\nJednoznačně stín od Catrice 910 My Mermint, díky krásnému nazlátlému shimmeru působí až duochromaticky, jako motýlí křídla.\n8. Mentolový wishlist?\nColor Tattoo v odstínu Icy Mint, protože jsou vážně hezké!\nŠaty. Nejspíš by mi neslušely, ale krásné jsou... :)\nBonusová otázka: Nejlepší letní mátový recept je...?\nProstá a jednoduchá voda s mátou! Je to skvělé, je to osvěžující a je to nejjednodušší věc na světě. :)\n(omluvte mé zarudlé oči, jiné bohužel nemám a nepodařilo se mi to zaretušovat tak, aby to nevyadalo blbě... :) )\nFocení líčení stále trénuju, čekala jsem na nějaký impulz k prvnímu (respektive opětovnému) zveřejňování. A tím je právě projekt vybarvi se. :)\nPrvní variantou jsou čistě mint linky. Je to vzhled, který je hotový za pár minut a přitom vypadá dobře.\nUzavřená linka kolem téměř celého oka, použila jsem tužku od Catrice.\nTady je linka s velmi malým ocáskem s pomocí linek Alverde.\nMají běsný aplikátor, nanášení je vyšší dívčí, což je škoda, protože na oku jinak vypadají hezky.\nO stínování vás pochopitelně taky neochudím - na levé straně můžete vidět verzi pro někoho zvláštní, a sice mint+fialová. Myslím si, že zejména se stínem od Catrice s jemným nazlátlým leskem to vypadá moc hezky a o to víc ve to ve mě evokuje motýlí křídlo.\nNapravo je potom "teplejší" verze s nazlátlým stínem ve vnitřním koutku a okem stínovaným s pomocí khaki stínu, který na fotce není prakticky vůbec vidět.\nA co vy, máte rádi mátovou barvu? A limonádu? :)\n1. Hevi (Nejvyšší šéfka barevného projektu ) – The Word of makeup\n2. Radka K.\n3. Lucie LSG\n4. House of Skodulka\n5. Niky´s Book\n6. Life with Sandra\n7. Lucie Katrňáková\n8. Chci být fit a šik\n9. Primadonna Girl\n11. Life Babylove\n12. Já :))\n14. Oh, Thanks I Am a Woman\n15. Sweet Lollipop queen\n16. Hope Less\n18. Izabell Matyó\n19. Kateřina Výmolová - zde místo líčení uvidíte manikúru\n20. Life of Martha\n21. Zuzz makeup\nKrásný mátový den všem!\nVystavil An v 7/13/2015\nŠtítky: Alverde, Catrice, L'Oréal, Líčení, TAG, Vybarvi se\nRadka K. 13. července 2015 16:22\nTo poslední líčení je nádherné. S focením líčení mám taky stále problém. A taky nemám program na retušování. Takže je to někdy radost. :) Ale je to prostě přirozený, skutečný, ne jak časopisy :)\nAn 14. července 2015 16:44\nDěkuji. :) Dá to práci, ale člověk se to naučí... :) S programy zatím taky moc nekamarádím... To je fakt!\nLucie Schreder Gondorčínová 13. července 2015 16:25\nMiska 13. července 2015 16:26\nTak tohle je opravdu super a tolik blogerek se tentokrát prihlasilo. :))) Já mint mám celkem ráda. Ale stíny bohužel nevlastním jen oblečení.\nTaky mě těší, že je nás tolik! :)\nI oblečení se počítá... :))\nThe world of makeup 13. července 2015 16:34\nPěkné líčení a mint linka ti opravdu sluší.. :-) To color tatto je boží, už jsi druhá, která ho má ve wishlistu.. já ho prostě musím mít.. :-)\nAn 14. července 2015 16:45\nDíky, až se tomu sama divím... :))\nSnad ho někde potkáme. :)\nMichael 13. července 2015 19:36\nOjojoj, mintová barva, to já můžu a ve velkém! Pomalu měníme náš byt na mintovo, když tak koukám na doplňky =D\nÓ, tak mintový byt chtěla vidět. :)\nU Sedmikrásky 13. července 2015 21:05\nJežiš, ta Catrice tužka je boží! Kdyby ses jí někdy chtěla zbavit, tak se hlásím :-D\nTak jo. Ale zatím si ji s dovolením ponechám... :D\nSasha 14. července 2015 6:35\nMně tyhle barvy vůbec nesluší, takže nic v mint nevlastním. Ani lak na nehty :D\nMně taky moc ne, ale lak je super. ;)\nMartina, Elegant 40 14. července 2015 8:57\nTahle barva se mi líbí, ale moc mi nelichotí, takže mám jen jedny kalhoty. Pěkný článek!\nAn 14. července 2015 16:46\nMně taky lichotí spíš když se opálím... :) Ale kalhoty jsou jistě krásné.\nLuci 14. července 2015 9:53\nTo je super projekt! Vůbec jsem si hio nevšimla. Tak se alepson budu těšit na vaše články:)\nJá mám mentolovou barvu ráda zejména jako doplňkovou. Třeba tedka si pořizuji kabelku v této barvě:)\nAle už se to šíří. ;)\nKabelka zní skvěle!\nStřípky, fotky a radosti června a července\nKopřivy, hvězdná noc a čarodějná chýše, aneb mé po...\nŽluťásci od Bdelium tools aneb Smoky Eyes set\nVybarvi se ve třpytu (Vytřpyť se :D)\nVybarvi se v černi a šedi\nVybarvi se v neonu\nVybarvi se v bílé a perleťové\nVybarvi se v tyrkysové\nVybarvi se v burgundy\nKosmetické přírůstky za květen a červen


DeathBringers - úvod\nJaká nám jenom zbývala výzva? Kromě Black Templu jsme byli všude, každý se před námi třásl. Jedni z nejzkušenějších válečníků u hordy, naše zbraně byly pokryté zaschlou krví nepřátel, na čele již bylo několik vrásek, oči smutné. Den byl stále stejný, byli jsme jako uzavřeni ve stále stejné smyčce, museli jsme se osvobodit, oprostit se!\nPro některé z nás to bylo tak těžké, že již dále nepokračovali, neměli dál tu sílu, která nás žene vpřed. „For the horde!“ To jsme křičeli, když jsme se hnali proti houfům nepřátel. Jenže z těch nepřátel se stali naši přátelé, z bývalých spojenců nepřátelé. Stáli jsme znovu před výzvou a tentokrát ne v nablýskané zbroji a se svojí zbraní v ruce, tak jak jsme již byli zvyklí, stáli jsme v otrhaných hábitech, s ubohým klacíkem, ale s obrovskou touhou něco dokázat! Pokořit sami sebe a stát se hrdými členy aliance. Mnoho padlých hrdinů oplakáváme, ale daleko více jich vítáme v našich řadách.\nNemůžeme už křičet „For the horde!“, ale stále můžeme provolávat to nejdůležitější, to co koluje v našich žilách, to co si řeknete, když vás opouští život, ale vaši přátelé žijí dál a bitvu vyhrají. Ta tři nezapomenutelná slova\nFor the DeathBringers!\nBudou platit stále, dokud se najde aspoň jeden udatný bojovník, který bude mít tu čest nést symbol guildy!\nzapsala veteránka Adruda


Chalupa: Ondrovi už v závěru chyběly síly, stříbro je ale obrovský úspěch | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nKde se nacházíte: iROZHLAS.cz / Sport / Ostatní sporty | Související témata: Synek skif stříbrná medaile\n18:57 3. srpna 2012 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nVáclav Chalupa | Foto: Alžběta Švarcová | Zdroj: Český rozhlas\nVy jste byl na hrách v Barceloně také druhý, Ondřej Synek na vás vlastně navázal. Jak jste jeho závod prožíval?\nProžíval jsem ho v roli komentátora, musím říct, že jsem byl hodně rozklepaný, nervózní a plný očekávání, jak závod dopadne. Pořád je ve mně duše závodníka a nedokážu se zatím vtělit do role diváka a fandy. I tak to byl nádherný závod, nádherný zážitek a já jsem tentokrát nemlčel a závod jsem byl schopný okomentovat a pak se radovat z toho, jak ho Ondra perfektně zajel.\nO úspěchu Ondřeje Synka mluvila s bývalým skvělým veslařem Václavem Chalupou Veronika Sedláčková\nUdělal někde na trati chybu, nebo se Novozélanďan dnes nedal porazit?\nJak řekl Ondra, Drysdale byl dnes opravdu lepší. Byly tam dva klíčové momenty. První byl z mého pohledu kolem 750 metrů po startu, kdy se mi zdálo, že si Novozélanďan zkusil přitáhnout, že zkusil udělat svůj obávaný trhák, který vyzkoušel na Ondrovi na posledním závodě v Amsterodamu a Ondra okamžitě zareagoval a prakticky to nebylo ani vidět. On se chytil a vlastně pořád jely ty dvě špičky vedle sebe. Oba dva skifaři jeli naplno, jeden druhého hlídal, ale potom Mahé nastoupil podruhé, někde ve třetí pětistovce a tam na to Ondra nedokázal zareagovat. Čekal jsem, že potom Ondra rozjede svůj typický závěr, že se otočí, zkontroluje, jak to před ním vypadá, a pak to rozbalí, ale nestalo se. Oba borci jeli od začátku na 100 procent a zřejmě tam už síla zkusit v posledních metrech stáhnout ten rozdíl nebyla.\nVy jste závod sledoval přímo na kanálu v Eton Dorney. Jaká byla atmosféra z vašeho pohledu?\nJá jsem to prožíval podobně jako maminka Ondry a všichni ostatní. Samozřejmě jsme Ondrovi všichni přáli, aby vyhrál zlatou medaili, aby jeho přání vyšlo. To, že je to stříbro, je obrovský úspěch. Já musím říct, že Ondra vyhrál stříbrnou medaili, pouze jediný, kdo byl lepší, byl Mahé Drysdale.


Miliony dopisů, co pomáhají politickým vězňům - Reportermagazin.cz\nMiliony dopisů, co pomáhají politickým vězňům\nJde o největší lidskoprávní kampaň na planetě: Maratonu psaní dopisů, který pořádá organizace Amnesty International, se každoročně zúčastní miliony lidí. Tak, že napíší dopis. Prezidentovi, ministrovi, řediteli věznice... Píší, aby se zastali nespravedlivě vězněných. „A až v 40 procentech případů se opravdu podaří prosadit změnu,“ říká Žaneta Sladká, koordinátorka kampaně v Česku.\nMarie Trubetská 09 / 12 / 2020\nProč je hlavním nástrojem kampaně zrovna dopis?\nRučně psaná výzva, která je vložená v obálce a má na sobě dopisní známku, má mnohem větší potenciál zaujmout adresáta než obyčejný e-mail nebo podepsaná petice. Tím pádem má i větší šanci vyvolat změnu. My se zároveň v rámci kampaně snažíme koncentrovat největší tlak na období kolem 10. prosince, což je Mezinárodní den lidských práv. V jeden moment se tak kanceláře prezidentů, ministrů nebo ředitelů věznic zaplaví tisíci ručně psaných dopisů, které přicházejí z různých zemí světa. Myslím, že právě v tom spočívá nejen síla dopisu jako takového, ale i celé kampaně.\nJak vůbec Maraton vznikl?\nZa prvotní myšlenkou je docela romantický příběh z roku 2001. Tehdejší vedoucí varšavské skupiny Amnesty Witek Hebanowski na jednom festivalu potkal dívku Joannu, která se zrovna vrátila z Afriky. Vyprávěla mu, že se tam účastnila čtyřiadvacetihodinového maratonu psaní dopisů za nespravedlivě vězněné. Witkovi se líbila jak myšlenka, tak Joanna. Společně uspořádali první maraton (v roce 2001, o rok později už šlo o globální akci Amnesty International – pozn. red.).\nV kolika zemích Maraton probíhá dnes?\nZapojuje se v podstatě všech 150 poboček v zemích, kde Amnesty International působí. Vloni naši podporovatelé napsali dohromady přes 7 milionů dopisů.\nKaždý rok se kampaň týká několika konkrétních příběhů nespravedlivě vězněných lidí. Jak je vybíráte?\nPrvním předpokladem je přirozeně porušování práv daného člověka – nejčastěji ze strany státu nebo veřejné moci. Příběh zároveň obvykle mívá širší přesah, poukazuje na lidskoprávní problémy typické v dané zemi, například na porušování práv žen v Saúdské Arábii. A ačkoliv jsou v této zemi desítky aktivistek, které jsou za obranu ženských práv vězněny, my vždycky vybereme tu, řekněme, známější. Prostě proto, aby měla větší potenciál zaujmout mezinárodní média a veřejnost.\nJeště nějaká další kritéria berete v potaz?\nVětšinou se také jedná o oběti takzvaných monstrprocesů, podobně jako byla například Milada Horáková. Je typické, že je celý soudní proces zpolitizovaný, obžalovanému je odepřeno právo na spravedlivý rozsudek, nemá přístup k advokátovi. Bohužel je typické, že jsou tito lidé odsouzení na základě smyšlených důkazů za zcela vykonstruované činy, typu „šíření protistátní propagandy“.\nDokážu si představit, že takových případů je po celém světě hodně. Jak potom ze všech předvybraných kauz vyberete šest hlavních?\nKaždý rok vybíráme nové a nejaktuálnější případy. Snažíme se, aby byly vyvážené jak regionálně, tak genderově i tematicky. Na každý z případů se váže jiné lidskoprávní téma. Jeden například reprezentuje téma migrace, další se zaměřuje na ženská práva, pak LGBTQ a další řeší environmentální otázky.\nBarmský vězeň Paing Phyo Min. Byl odsouzen k šesti letům vězení za údajný trestný čin „podněcování vojenských důstojníků, aby zanechali svých povinností“ a „online pomluvu“. - Archiv AI\nZ letošních případů mě nejvíc zaujal příběh Paing Phyo Mina, který dostal 6 let vězení za slam poetry. Mohla byste ho přiblížit?\nJde o příběh vysokoškolského studenta z Myanmaru/Barmy, který je zároveň členem uměleckého sdružení „Paví generace“. Spolek se věnuje tradiční barmské formě umění „thangyat“, které se dá zjednodušeně přirovnat ke slam poetry, spojené navíc s tancem a kostýmy. Má satirickou formu a jednotlivá představení tematizují aktuální společenské otázky. Před dvěma lety Paví generace v jedné své inscenaci kritizovala barmské úřady a armádu. Členové skupiny se oblékli jako barmští vojáci a upozorňovali na fakt, že vojáci kumulují velké bohatství. Myanmar je stát bohatý na nerostné suroviny, ale majetek zůstává v rukou elit. Paví generace představení zároveň streamovala na sociálních sítích, za což byli její členové pozatýkáni. Paing Phyo Min byl konkrétně odsouzen k šesti letům vězení za údajný trestný čin „podněcování vojenských důstojníků, aby zanechali svých povinností“ a „online pomluvu“.\nJe nutné zmínit, že odsouzení předcházelo nařízení vydané před několika lety, které všem, kdo předvádí thangyat, nakazuje připravené texty nejprve předat barmských úřadům ke schválení, v podstatě k cenzuře. Paví generace to neudělala. Porušili tedy nařízení, které je ale samo o sobě v rozporu s mezinárodními závazky Barmy ke svobodě slova a přístupu k informacím. Naším požadavkem v rámci kampaně Maraton psaní dopisů je propuštění Paing Phyo Mina i dalších členů Paví generace z vězení.\nZ Česka se minulý rok za nespravedlivě souzené odeslalo necelých 18 tisíc dopisů. Očekáváte, že letos bude číslo kvůli koronaviru nižší?\nObáváme se, že bude, ale děláme všechno pro to, aby to tak nebylo. V předchozích letech bylo hlavní výzvou především pořádání akcí, kde se hromadně psaly dopisy. To letos kvůli covidu možné není. Proto jsme zjednodušili mechanismus, za pomoci kterého se lidé mohou do kampaně zapojit. Snažili jsme se zachovat princip pořádání dopisových akcí, ale snažili jsme se ho v nejvyšší možné míře přesunout do online prostoru.\nCovid nám v Amnesty „hodil klacky pod nohy“, ale zároveň nám otevřel prostor k novým nápadům, jak kampaň uchopit. Letos se například snažíme do kampaně zapojovat i influencery, kteří začnou od 10. prosince psát online dopisovou štafetu. Při psaní dopisu se natočí, nasdílí video na sítě a vyzvou další tři přátele, aby udělali to samé.\nPro zapojení do kampaně je zapotřebí se registrovat na stránkách: www.maraton.amnesty.cz a následně se přihlásit k individuálnímu psaní nebo k uspořádání dopisové akce. Po dokončení registrace uživatel na stránkách získá „maratonský profil“, v němž se mu zpřístupní veškeré potřebné informace. Na profilu jsou k dispozici například vzorové dopisy v různých jazycích, manuál pro psaní dopisu i k pořádání online dopisové akce. Učitelé zde naleznou metodiku pro začlenění maratonu psaní dopisu do výuky. Maratonské profily zároveň Amnesty International umožňují monitorovat počet přihlášených lidí a zaslaných dopisů.\nJak jinak se snažíte dostat akci blíž lidem?\nNapříklad vytváříme analogii s tím, co se v naší zemi dělo za totality. Nejen proto, že lidé, kterým pomáháme, jsou teď v podobné situaci, v jaké byli političtí vězni v Československu, ale i proto, že před rokem 1989 psala také mezinárodní veřejnost dopisy za představitele československého disentu. Amnesty například podpořila více než 400 našich odpůrců režimu a šlo přitom i o tak významná jména, jako byl Václav Havel, Jiřina Šiklová nebo Petr Uhl.\nJaká je úspěšnost kampaně?\nStatisticky se úspěšnost našich výzev nachází na úrovni 30–40 procent. V těchto procentech případů se nám podaří prosadit nějakou zásadnější změnu, ať už jde o finální cíl, kterým je obvykle propuštění daného člověka z vězení, nebo o nějaké dílčí změny, třeba o získání přístupu ke zdravotní péči.\nKterý případ z minulého roku vám nejvíce utkvěl v hlavě?\nNapadá mě případ patnáctiletého kluka ze Súdánu, který byl odsouzen k smrti za to, že nešťastnou náhodou vystřelil ze zbraně, a nechtěně tak zavinil smrt svého bratrance. Trest smrti byl v jeho případě v rozporu jak s mezinárodním, tak i súdánským právem, podle něhož člověk mladší patnácti let nejvyšší trest dostat nesmí, a to za žádných okolností. V rámci Maratonu se na jeho obranu odeslalo 800 tisíc dopisů. Letos v červenci mu byl trest zmírněn na doživotí.


Recept : Pikantní vepřová žebra s opečeným chlebem | ReceptyOnLine.cz - kuchařka, recepty a inspirace\nReceptyOnLine / Jídla / Teplá jídla (hlavní chod) / vepřové maso / grilované, pečené na otevřeném ohni / Pikantní vepřová žebra s opečeným chlebem\nPlněná grilovaná panenka\nKrásně mastné ruce i pusa od ucha k uchu. Žebírka se zkrátka jinak jíst nedají. A to je dobře, protože to k nim zkrátka patří. Když si je totiž dáváme s přáteli, možná nám o něco více chutnají. Co je u tohoto pokrmu ovšem zásadní? Proč jsou žebra buď jen dobrá, nebo jsou naprostou delikatesou? Díky marinádě! Ta naše je plná medu, rajského protlaku, hořčice, koření i řapíkatého celeru. A celou „gastrosymfonii“ doladí 3 dipy – hořčicový, nivový a koprový. Tak ať nezbude ani kousíček!\n1,6 kg vepřových žebírek\n100 g kremžské hořčice\n100 g strouhané nivy\n300 g selského bílého jogurtu\n2 hrsti sekaného kopru\nVepřová žebra osolíme a opepříme. V míse smícháme med, protlak, hořčici a všechno koření a dobře promícháme. Marinádu rozetřeme na žebra a nakonec posypeme řapíkatým celerem nakrájeným na kostičky. Žebra zabalíme do alobalu a necháme nejlépe přes noc marinovat.\nŽebra grilujeme nejprve v alobalu cca 30 minut a poté je vyjmeme z alobalu a dogrilujeme, aby byla krásně opečená.\nU všech tří dipů stačí smíchat jednotlivé ingredience a dochutit podle své chuti.\nVěděli jste, že welfare zvířat představuje dlouhodobou prioritu dozorové činnosti Státní veterinární správy? V roce 2020 provedla SVS v této oblasti více než 6800 kontrol. Procento zjištěných závad mírně meziročně kleslo u hospodářských zvířat z 22 % na 19 %.


Milý, pohodový, ale čekal jsem víc, bylo to celkem jednoduchý. 55%(12.6.2010)\nZábavná komedie, která překvapivě odolává svodům trapnosti a takticky je obchází. Když už přece jen malinko podlehne, tak je tu super sympatická dvojka Jay Baruchel (můj první film s ním) a Alice Eve (můj druhý film s ní), která to ustojí a ještě jim ten jejich nesourodý vztah divák tak nějak přeje. Nejen ústřední pár, ale i Baruchelova svérázná rodinka, včetně jeho přítelkyně Marnie a také jeho dobromyslní kámoši se starají zhusta o vtipnou stránku filmu. Když už se zdá, že o krásku Alice Eve bude soupeřit její bývalý přítel Cam, tak se film tomu šikovně vzepře a vyhne se tomuto klišoidnímu nešvaru velmi obratně. Baruchel a Eve jsou ve svých rolích uvěřitelní. Jemu chybí sebevědomí a podle bodování ve filmu je klasická "pětka" a ona je dokonale sexy a tím je automaticky "desítka" a to znamená, že on na ni nemá ani omylem (a nejde jen o fyzický vzhled), ale zdání klame, a i podle tohoto filmu se sebevětší kráska dá v pohodě sbalit troubovitým klukem Film může fungovat současně tak trochu i jako návod pro ty jedince, kteří si myslí, že na nějakou dívku svých snů prostě nemají. Na tuhle nemám je příjemná komedie se solidní porcí (netrapných) a velmi roztomilých gagů, s obstojnou dávkou originality, co se týče pojetí jednotlivých postav a vývoje příběhu, a se sexy Britkou Alice Eve navrch.(20.8.2010)\nSolidní komedie, kterou táhne především vysoká koncentrace vtipů nadprůměrné kvality a zástup nadějných komiků v čele Jayem Baruchelem – druhým největším hollywoodským „lůzrem“ po Michaelovi Cera. Nespoutaná zábava bez větších ambic…nic víc, nic míň. Člověk se pobaví a za pár dní zapomene.(29.10.2010)\nAž na občasnú dávku "klišé" celkom fajn... dalo by sa povedať, že to "možno" niekomu aj niečo dá, čoš spĺňa relatívny priemer... v rámci žánru 5-6/10(9.6.2010)\nZačátek se tvářil jako tuctová teen komedie, ale hned další minuty už hovořily jinak. Vyklubal se z toho hrozně příjemný snímek, kde se na úspěchu podílel vedle scénáře i skvělý casting a výkony. Hlavně Baruchel byl pak jeden z největších sympaťáků, které jsem za poslední dobu na obrazovce viděl. On nehraje přitroublého idiota, ale rozpačitého kluka bez sebevědomí a jeho spojení s kráskou Eve nepůsobí vůbec tak nuceně, jak by se mohlo čekat. O sebedůvěře je pak tahle komedie především a humor je mixem solidní zábavy v podobě seznámení s rodiči, i peprnějším fórů. Kéž by se takhle milých komedií na úrovni točilo víc. Alternativou snímku je podobná Sexbomba od vedle. Alternativa: Girl Next Door.(7.8.2010)\nRozjezd byl docela slušný, hlavně, když se jedná o tak zajímavé téma...naše, tedy chlapské sebevědomí. Jenže postupem času se začaly objevovat nešvary z konkurenčních úchylností v podobě trapných situací a občas i trochu nechutných. Ale to je věc názoru, já bych si teda nikým koule holit nenechal :-) Ale i přes všechny zmíněné vítky jsem měl možnost sledovat dobrou partu lidí a vlastně i sympatickou ústřední dvojici. 60%(6.6.2010)\nParádní komedie, lahůdka!! 4,5*(10.1.2011)\nAsi týden jsem chodil kolem prodejny DVD, kde jsem uviděl právě tento film, na jehož obalu bylo napsáno: "nejzábavnější komedie od dob Pařby ve Vegas". Nakonec mi tento popisek nedal a film jsem si pořídil, což byla osudová chyba, za kterou bych si sešlehal xicht bičem. Ano je to tak, fanouškům se omlouvám za svuj postižený smysl pro humor, ale já se vážně nebavil. Romantika v tom smyslu, že jsou všichni schopni vybombardovat půl města jen, aby dostali svého kamaráda k jeho lásce. Tohle mě mělo jako zaujmout? a ten "humor"? jak vystřižený ze stejně trapných prciček. Devon bez problémů oholí Kirkovi koule jako by se nechumelilo, pejsek, kterému šmakuje ejakulát atd. atd. Trapné, naivní, dětinské, hloupé... prostě shit. Příště si budu dávat velký pozor. 0,5%(31.3.2011)\nByť film vůbec ničím nevybočuje od podobných komedií, stále totožný příběh i scénář, není vůbec nezajímavý. Spíše je úplně nerealistický kvůli (pro mě) absolutně nesympatickému hlavnímu "hrdinovi"... - 40%(13.5.2012)\nŽadný zazrák to sice není, ale zasmál jsem se od srdce dostkrát. Poctivá romantická komedie která ma sympatické herecké obsazení narozdíl od poslední Holywoodské slaďárny Záložní plán. Poctivé 4*.(21.6.2010)\nTrochu vyčpělá a hodně klišovitá romantická komedie o looserovi, jenž k pricezně přišel. Příjemná je nepřítomnost amerického fekálního humoru, už méně příjemná je nepřítomnost ( téměř, proto 2 hvězdy) humoru vůbec. Pár gagů je ale přece jen zdařilých a Alici Eve, i když neumí moc hrát, to aspoň sluší.(30.10.2011)\nObčas príjemne uletené. Sympatický filmík...(17.8.2013)\nPřesne proto opovrhuji romantickými komediemi, protože je to všechno na jedno a to samý stupidní brdo... absolutně nechápu proč v každý takovýhle sračce musí být honička na konci aby jí řekl/řekla co kní/kněmu cítí, když si to mužou říct kdykoliv panebože a nikdo neumírá!!! Vtip na nalazen na laďku demence. Sračinčička.(12.7.2017)\nAno, je to svěží, je to zábavné, má to krásné holky, ale je tu jedno ALE! Já jsem tomu nevěřil. Už prostě nevěřím tomu, že by si v dnešním světě takovej loser mohl najít nádhernou ´´desítku´´ a ba co víc, aby si ho sama sbalila. Jinak ale není moc co vytknout a rozhodně existují i trapnější komedie na toto téma. Proto 65% !(25.4.2011)\nNaivní jednoduchoučká komedie obsahující spoustu stupidních scén typu "zastavení startujícího letadla, protože on je vevnitř (s nesprávnou holkou), ona venku a uvědomili si, že se hrozně moc milují". Hlavní hrdina je takové ucho, že ani v nejdivočejších snech nejsem ochotna uvěřit tomu, že by s ním chodila taková kost.(16.6.2010)\nAž překvapivě kvalitní romantická komedie, která nepřináší mnoho nového ale potěší. Sympatická hlavní dvojice a kvalitní, propracované dialogy, které i přes vulgaritu nejsou tak peprvné jako od Apattowa ale v některých případech k tomu nemají daleko. Škoda, že vyloženě vtipných situací je zde pomálu a film po celou dobu jede stejným tempem a nesnaží se diváka ničím překvapit. Přesto slušná zábava.(22.10.2010)\nJá nevím, co všichni mají, stačilo trošku a subžánr "parodie na komedii" byl na spadnutí. Takhle je to lepší, "než jsme se báli", což je asi to nejhezčí, co se dá napsat.(15.1.2011)\nPřekvapivě velice dobrá a zábavná komedie. O tu nadstavbu nad průměrem se zasluhuje hlavně svižné tempo, skvělá hudba a mohutná kadence povedených hlášek, zejména z úst vedlejších postav. Ale Alice Eve že je desítka? To její neustálé nadhodnocování mě celkem štvalo. Kdyby se ve filmu nonstop nesmála, tak je to horko těžko sedmička :).(19.11.2011)\nKaždý americký looser si najde sobě umělohmotnou blondýnku. http://www.dvdextra.cz/dvd-kratke-recenze/na-tuhle-nemam.html(20.10.2010)


Seznamy táhnou. Až moc. – V křesle\nPublikováno 19. 12. 2016 Od Marie Veronika\nSeznamy táhnou. Až moc.\nKdyž jsem si dnes přečetla komentáře k článku, který jsem před pár dny publikovala, docela mě to zvedlo ze židle. S výjimkou jednoho jediného komentáře (a pak ještě jednoho, který tam ale přibyl až potom) nikdo ze čtenářů nepochopil pointu článku – a co pointu, vlastně ani jeho obsah.\nVzhledem k tomu, že jsem články na tenhle blog chtěla psát tak, aby jim mohl rozumět prakticky každý, mě to poměrně vzalo. Jak může článek, který pojednává o tom, jak tajemnice obtížně sestavují rozvrh pro studenty, tolik lidí najednou nepochopit? Vždyť článek končí takhle: „Chcete objevit skryté a temné stránky své duše? Staňte se tajemnicí.“ Snad jediný způsob, jak tohle lze nepochopit, je vůbec si to nepřečíst. Soudím tedy, že nikdo z nich nedočetl do konce.\nA víte proč? Myslím, že důvod znám: protože skoro celý článek je psaný jako očíslovaný seznam po sobě jdoucích kroků 1-13. A seznamy jsou kůl, seznamy jsou skvělé, seznamy táhnou. Tolik, že běžný text proti nim nemá šanci. Na co dočítat konec článku? Že může obsahovat pointu? Koho to zajímá, nejsou tam čísla.\nMůj závěr je tedy následovný:\n1) Je třeba před každou větou napsat číslo\n2) a pěkně ji oddělit enterem,\n3) protože jinak\n4) si to nikdo nepřečte.\n10 odpovědí na “Seznamy táhnou. Až moc.”\n19. 12. 2016 (19:41)\nTeď jsem si ten článek četla. Protože vím, na jaké frontě bojuješ, soucítila jsem a byla zároveň vyděšená. Samozřejmě, poslední věta… a pak jsem se podívala do komentářů. Nejvíc mě dostalo, že fakulta humanitních studií je speciální. Ach jo. Ach jo. Nějak nemám co k tomu dodat.\nAle myslím, že s lidskou neschopností a nepochopením nic nenaděláš. Ovšem pokud začneš novátorsky psát články, jsem zvědavá na reakce 😀\n19. 12. 2016 (20:41)\n: Jo, asi tak. Člověka to jen zvedne ze židle – ani k tomu nemá co dodat. Moje řeč 😀 A pokud budu mít recesistickou náladu, možná i nějaký ten novátorský článek bude 😀 Jsem zvědavá, jestli tentokrát budu speciální já 😀\nPS: Takováhle situace s vytvářením rozvrhu nastává proto, že se tísníme v jednom baráku s jinou fakultou. Kdybychom měli svůj barák, o což už léta usilujeme, tak by byly i třeba nějaké místnosti a polovina problémů by odpadla. Všichni už se fakt nemůžeme dočkat 😀\n19. 12. 2016 (22:39)\nČlánky, ke kterým komentář píšu, VŽDY čtu až do konce – a pokud je nedočtu, žádný komentář nepíšu.\nJde o to, že člověk vždy reaguje jen na něco, co ho nějak OSLOVÍ NEBO ZASKOČÍ NEBO HO NA NĚCO UPOMENE – tímto bráním i ostatní.\nA mně tedy fakt to, co jsi popsala, připadá jako dost velký očistec pro tajemnici, navzdory technickému pokroku – pochybuju, že si vyučující pobývající třeba v Austrálii nehlídají mail – a přesto výsledek mizerný. Takže, pochopila ty jsi vůbec, co jsem chtěla říct (když to bylo jen ve zkratce), nebo jsi se hned rozčílila, že to pochopil jen jeden? 😉 😛\n19. 12. 2016 (23:01)\nTakže pro příště psát články sice tak, aby jim rozuměl každý, ale právnickým jazykem, aby tě nikdo nemohl ani za tu nejjemnější nejednoznačnost, nebo snad dokonce rovnou nepřesnost chytit 😀\nMimochodem udržovat s někým takovouto konverzaci delší než dva maily je opravdu obohacující zážitek.\n20. 12. 2016 (18:09)\n: Tak v tom případě se omlouvám – Tvůj komentář byl jediný, u kterého jsem váhala a zjevně jsem ho v tom naštvání hodila na tu stejnou hromadu. Mea culpa! 🙂 Každopádně díky za pochopení 🙂\n: No, nevím, kdo by pak ještě ten blog četl 😀 Snad už jen ty! (A s těmi e-maily – to fakt věřím…)\n20. 12. 2016 (18:12)\n: Omluva se smíchem přijata. 😀 Já si to myslela, žes to lišácky vyřešila smajlíkem, protože jsi tápala. 😀\n21. 12. 2016 (19:52)\nJsem si článek zpětně přečetla… můj skromný názor je, že to ne nepochopili, ale prostě četli jako můj děda, tedy strašně to tak projeli očima každej třetí řádek, to by tak možná odpovídalo 😀\nI já to občas dělám… doba je hektická 😀\n21. 12. 2016 (20:22)\n:DDD Komentáře jsem tedy nečetla, ale doufám, že já jsem nijak neurazila! 🙂 Tenhle článek se vlastně dá shrnout do tří slov aneb "lidi jsou líní"… Já prostě ty seznamy ráda nemám. Vždycky zapomenu jejich začátek. Já radši starý dobrý klasický text. :DDDD\n21. 12. 2016 (22:49)\njá si spíš píšu seznamy 😀 na to co si odvezu domů nebo na intr 😀\n22. 12. 2016 (11:17)\n: Jo, to asi bude ono 😀 Myslím, že ze slovního spojení "přečíst jako děda" by bylo hezké pořekladlo 😀\n: To nebylo ani tak uražení jako spíš zklamání a naštvání. Ale ty ses ničeho takového každopádně nedopustila 😀 Děkuji 😀\n: To většinou nedělám, neb hřeším na svou skvělou paměť. Jenže to se často nevyplácí, a tak mám pak buď falešný pocit, že jsem si něco zapomněla, nebo ho nemám a to zpravidla značí, že jsem si něco fakt zapomněla 😀\nPředchozí příspěvekPředchozí Jak se na univerzitě sestavuje rozvrh\nNásledující příspěvekNásledující Proč je dobré slavit


Hráči A-mužstva trénují dle japonské techniky profesora Tabaty | FK Baník Most-Souš\nHráči mosteckého áčka trénují individuálně pod vlastním vedením. V hráčské skupině kolují kondiční tipy a tréninky, které kádr postupně poctivě plní v domácím prostředí nebo samozřejmě vhodných přírodních prostorách. Vyhlášeným hráčským trenérem je Víťa Popelka, který spoluhráče pravidelně zásobuje kondičními video-programy. Oblíbené jsou u něj zejména intervalové tréninky zvané jako Tabaty.\nIntervalové tréninky s vysokou zátěží mají vysoký efekt a často překonávají klasické aerobní tréninky. Za stejný čas spálíte mnohem více kalorií. Navíc kalorie pálíte i hodiny po tréninku. Cvičení jedné tabaty se skládá z osmi 20 sekundových cviků prováděných na 100 %, proložených dobou odpočinku 10 sekund. Klíčem k efektivitě v Tabata cvičení se jeví krátké intervaly odpočinku mezi cviky.\nTabata zvyšuje nejen vaši aerobní zdatnost, ale také svalovou sílu (záleží na výběru cviků, které si zvolíte a co chcete tréninkem rozvíjet). Tato vysoce intenzivní cvičení zvyšují kondici mnohem efektivněji než běžná, typicky běžecká, vytrvalostní cvičení. Abyste zaměstnali své tělo plnohodnotným tréninkem, musíte dát zabrat 3 typům svalových vláken, které se ve Vašem těle nacházejí.\nTabata nabízí rychlý způsob, jak se dostat do formy do pouhých čtyř minut vysokou intenzitou cvičení. Avšak Viťa Popelka varuje, že je tento tréninkový režim je hodně vysilující. Tréninková metoda byla původně vyvinuta japonským doktorem Izumi Tabatou pro olympijské atlety. Tento styl tréninku není úplně vhodný pro začátečníky. Měl by ho vykonávat pouze někdo, kdo má solidní fyzickou zdatnost a dobrý zdravotní stav. Což hráči A-mužstva FK Baník Most-Souš jistě jsou.\nPřesto se však těší na společný trénink na hřišti. Castá hláška ve vláknu whatsappové skupiny je, že nejsme atleti, ale fotbalisti. Video-ukázky z domácích obýváků však ukazují pravidelný tréninkový rytmus.\n› Články › Hráči A-mužstva trénují dle japonské techniky profesora Tabaty


Jak bude vypadat koalice? Možná i „široce“ - Deník.cz\nJak bude vypadat koalice? Možná i „široce“\nKarlovy Vary - Po rozpadu radniční koalice, kdy se rozkmotřila povolební sestava KOA, hnutí ANO a Karlovaráci, stále pokračuje vyjednávání o nové sestavě, která bude řídit město. A jak se zdá, vyloučená není ani koalice široká, v níž by měla kromě tří dosavadních subjektů zastoupení ještě ČSSD a ODS.\nNepřímo to připustil primátor Petr Kulhánek (KOA), když uvedl, že rada města může mít nejen devět členů, tedy jako dosud, ale i třináct. K dalšímu vyjednávání byl ale velmi skoupý na slovo. „Nebudu nic předjímat a o ničem spekulovat, dokud jednání neuzavřeme," konstatoval primátor. Poznamenal jen, že zástupci KOA absolvovali jednání se všemi kluby zastoupenými v zastupitelstvu, kde KOA prezentovala své návrhy. Jaké, to Kulhánek nechtěl konkretizovat. „Pokud jde o momentální spolupráci KOA, ANO a Karlovaráků na radnici, tak vše funguje standardně," dodal Kulhánek. O jednáních s potenciálními partnery nechtěli podrobněji hovořit ani náměstci primátora Čestmír Bruštík (ANO) a Hana Zemanová (Karlovaráci). Oba subjekty ale zcela jistě osloví sociální demokraty. „Máme nabídky na možná koaliční uspořádání od hnutí KOA, ANO a Karlovaráků. Nemáme dokončena jednání se všemi politickými subjekty. Za určité politické a programové shody jsme ochotni podporovat i současného primátora, ale umíme nalézt i kandidáta z řad ČSSD, a to včetně náměstků nebo radních," uvedl zastupitel Michal Riško za ČSSD.


framboise 13. 6. 2009 12:49 endyMě mražená zelenina nepřijde tak špatná. Nejsem teda odborník, ale docela ji jím, hlavně v zimě si ji rozehřívám nebo peču s bramborami. Sušení a zmražování mi nepřijde špatné, konzervování a zavařování je horší.\nendy 13. 6. 2009 12:51 framboisejo já si ji taky někdy dám, ale normální čerstvou zeleninou bych ji asi fakt nenahrazovala, ale je to jen můj názor, nejsem odborník, takže fakt nevím framboise od 13. 3. 2009\nframboise 13. 6. 2009 12:53 endyJá ji jím celou dobu co není sezóna velkou porci k večeři, na svačinu kousek čerstvé. Teď co je sezóna (ale taky ne ještě zdaleka všeho) tak k večeři tak napůl a na svačinu čerstvou.\nendy 13. 6. 2009 13:08 framboiseaha... no u mě je fakt, že já ty mražené směsi vůbec nemusím a jím hlavně mrkev, brokolici, někdy květák - to spařím ve vodě a přihodím k jídlu ... protože mi ty zamražené zeleninové směsi nechutnaj vůbec ale třeba některé značky jsou mňamkózní... ale ty mi přijdou zbytečně drahé ... jdu na to založit téma endy od 2. 5. 2009\nendy 13. 6. 2009 13:13 Ahoj všichni... zrovna teď jsem s framboise diskutovala na téma, jestli je mražená zelenina stejně tak zdravá, jako třeba čerstvá (spařená či uvařená) zelenina... Co si o tom myslíte? Dáváte přednost čerstvé, mražené či dokonce konzerovované zelenině?\nframboise 13. 6. 2009 13:15 endyJá k večeři si dávám z mraženého-různé směsy, ale i jednodruhové-hlavně hrášek; z čerstvého-mrkev, brokolici, saláty.K svačině čerstvé papriky, rajčata, okurky, ředkvičky apod.\nframboise 13. 6. 2009 13:17 Mě mražená zelenina nepřijde tak špatná. Nejsem teda odborník, ale docela ji jím, hlavně v zimě si ji dělám. Sušení a zmražování mi nepřijde špatné, konzervování a zavařování mi přijde horší. Bjetushka od 14. 8. 2008\nBjetushka 13. 6. 2009 13:17 No já mám nejradši takové ty mražené zeleninové směsi, zrovna dneska jsem to měla k obědu, míchám to s kuskusem nebo s různýma nudlema...Ale myslím že nejzdravější je čerstvá zelenina endy od 2. 5. 2009\nendy 13. 6. 2009 13:18 Já jsem někde slyšela názor, že v mražené zelenině, kterou koupíte v obchodě nejsou vůbec vitamíny... Takže osobně dávám přednost čerstvé zelenině, kterou krátce spařím a pak konzumuji Občas si dám i nějakou mraženou směs, ale hlavně protože mi třeba chutná ... o konzervách se ani nevyjadřuju tohle jím jen ve vyjímečných případech (ale tak mě napadá.... tuňák v konzervě? toho jím celkem často - tohle by bylo asi na jiné téma )\nframboise 13. 6. 2009 13:20 endyA nejde to téma přenazvat něco jako "Způsoby uchovávání potravin-co je a není zdravé (mražení, sušení, konzervování, ..." To je moc dlouhý název, no ale nějak tak podobně.\ntirafa 13. 6. 2009 13:27 .Cituji endy: v mražené zelenině, kterou koupíte v obchodě nejsou vůbec vitamíny... Kampak by zmizely?Ty se zruší dlouhým vařením. A kdo nemá možnost si zeleninku vypěstovat na zahrádce, je lepší si koupit mraženou než nemít žádnou.Taky dám v létě přednost salátům, nebo čerstvě nakrájené zelenině.Zmrazenou směs tepelně upravuju, třeba orestováním na cibulce a na kapce olivového oleje, přidám nějaké koření, k tomu pár brambor, zasypat sýrem a dobrota je na světě...no já vím, to už je asi mimo téma\nendy 13. 6. 2009 13:36 popravdě netuším, kam by zmizely ty vitamíny...... jen opakuji, co jsem slyšela od mámy, která byla na kurzech o zdravé výživě a makrobiotice... proto je tady to téma, protože sama netuším katka8 od 12. 6. 2009\nkatka8 13. 6. 2009 15:00 Zelenina je vynikající , čerstvá je samozřejmě nejzdravější a mražená je praktičtější třeba v zimních obdobích když neseženete tu zprávnou čerstvou.\nVaneska 13. 6. 2009 15:22 To je jasný, že je lepší zelenina čerstvá. To se ani nikdo nemusí ptát třeba když mám zeleninouvou polívku s mraženou zeleninou, tak je to úplně o něčem jiném, když si tam dám čerstvou a vůbec všechny jídla. I ta chuť, barva je jiná..já třeba nemusím mraženou mrkev, hrášek a tak..ale taky to používám, vaření je rychlejší asi i levnější..\nsebastiana 13. 6. 2009 17:59 Myslím, že pokud nemáte možnost mít opravdu čerstvou zeleninu ze zahrádky, je mražená dobrá volba. A určitě je to lepší než koupit "čerstvou", která je leckdy hodně unavená . Navíc komu by se chtělo si chystat trochu hrášku, trochu mrkvičky, trochu květáku ... ?


Dřevěný motýlek pro muže | BeWooden\nBEWOODEN -Dřevěný motýlek pro muže\ndalší Vlastní návrh\nVlastní návrh0 Kč\nDřevěný motýlek Fox Bow Tie\nDřevěný motýlek Fox Bow tie je zárukou skvělého prvního dojmu. Je vyroben precizní řemeslnou prací. Nese však nejen vytříbenou kvalitu, ale také neokoukaný geometrický design. Zapínání je řešeno nastavitelnou gumou. Motýlek lze tedy nasadit během pár vteřin, obdivu z okolí se vám ale bude dostávat celý den.


Krbová kamna FLAMINGO MELAND dlažba Bělený dub | Vrtání-Čerpání.cz\nKrbová kamna FLAMINGO MELAND dlažba Bělený dub od společnosti Flamingo je pro vás pro vás právě dnes v akci. Získejte zboží online a vyhněte se zbytečným frontám v obchodech. Krbová kamna FLAMINGO MELAND dlažba Bělený dub zrovna teď v akci za 19390 Kč\nKrbová kamna FLAMINGO ® MELAND s jmenovitým výkonem 9 kW a dlažbou ve vzoru imitace běleného dubového dřeva, mají mnoho nadstandardních doplňků. Inovativní prvky směřují především ke zlepšení obsluhy krbových kamen. Díky své vysoké kvalitě a skvělé ceně jsou velice žádaným artiklem teplovzdušných kamen na českém i evropském trhu. Kamna spojují tradiční obloukový tvar a nadčasový design, který zapadne do každého interiéru a splňují nároky i těch nejnáročnějších zákazníků. Proto najdou své uplatnění v novostavbách i stávající zástavbě.


Mikrobiologie, imunologie, epodemiologie, hygiena - kniha | Panta Rhei\nO knihe: Učebnice vychází z platných osnov pro výuku mikrobiologie, imunologie, epidemiologie a hygieny na středních a vyšších odborných zdravotnických školách. Je napsána srozumitelnou formou a zahrnuje nezbytné množství požadovaných znalostí. V mikrobiologické části je text zaměřen především na základy obecné bakteriologie a virologie, včetně diagnostických metod a antimikrobiálních látek. Část imunologická obsahuje stručný přehled principů protilátkové a buněčné imunity, imunologických laboratorních metod a možností modulace imunitní odpovědi. V části epidemiologické je kladen důraz na zásady obecné epidemiologie a epidemiologických opatření. Navazuje souhrn současných poznatků o nejzávažnějších infekčních onemocněních. Část věnovaná hygieně je soustředěna na aktuální problémy životního prostředí, ovzduší, vody a výživy. Větší pozornost je upřena na hygienickou problematiku a pracovní podmínky ve zdravotnických zařízeních.