Kosatce pěstování — pěstování kosatců\narily: kosatce ze stepí a polopouští Asie; arilbredy: hybridní kosatce, vzniklé křížením arilů a bradatých kultivarů. 'Temná vášeň' patří do skupiny bradatých, středně vysokých kosatců; foto: Zdeněk Seidl Na pěstování kosatců si troufnou i začátečníci. Pěstování kosatců je poměrně jednoduché Kosatce se množí velmi jednoduše-vegetativně dělením oddenků. Stačí odkopnout dostatečně velká kořen a přesadit ho do lehké propustné půdy na slunné stanoviště. Vždy odkopek sázejte poměrně mělko, jinak by mohlo docházet k uhnívání kořenů, čímž se zamezí kvetení. Část oddenku může dokonce koukat ze země Kosatce pro volné plochy s normální až vlhkou půdou. Do této skupiny jsou zařazeny převážně botanické kosatce, které dávají přednost slunným až poloslunným stanovištím, která se podobají louce.Vyžadují půdu hlinitou a vlhčí.Kvetou od června do července, množí se dělením nebo výsevem.Podle druhu mohou dorůst do 30 - 80 cm Kosatce: Pěstování. Velkokvětým kosatcům se daří na slunném, teplém stanovišti. Těžko snášejí průvan, takže se vyplatí vybrat buď místo kryté před větrem, nebo je ochránit větrolamem z vyšších rostlin. Kosatce žádají výživnou, drobtovitou zahradní půdu. Plné kvetení se dostaví po třech letech Základní zásady pěstování kosatců. Kosatce ke svému správnému růstu potřebují zejména dostatek sluníčka a také dobře propustnou půdu. Hodně velké množství vody a také přihnojení si vyžadují hlavně v jarním období. Právě na jaře totiž potřebují dosáhnutu co nejkvalitnějšího a nejrychlejšího růstu\nKosatce patří k našim nejoblíbenějším a také nejkrásnějším zahradním trvalkám. Vybrat si můžete z mnoha různých kultivarů, díky čemuž si na své zahradě můžete vypěstovat kosatce různých tvarů, velikostí i barev. Obliba kosatců spočívá nejen v jejich kráse, ale také v jejich nenáročnosti na pěstování. , wys.. Pěstování kosatců je nenáročné a snadno se i množí. Kosatec, foto med. Kosatec (Iris) je rozšířen téměř po celém světě. Můžeme mezi nimi objevit druhy s mohutným květenstvím na stoncích více než metr vysokých, i drobné rostliny vysoké sotva pár centimetrů, které mají v oblibě skalničkáři Podobné nároky na pěstování i výrazná barevnost květů dělají z těchto dvou trvalek na zahradě dobré sousedy. Elegantní kosatce (Irisy) Kosatce si najdou díky nepřebernému množství kultivarů všech možných barev a velikostí cestu do každé zahrádky. Výběr je opravdu velký: od ztepilých, až.\nNejdřív zjistěte, jaké kosatce vlastně máte, protože nároky na jejich pěstování se přece jen trochu liší. Nejběžnější druh kosatců ze zahrádek našich babiček je dobře adaptovaný na zdejší klimatické podmínky a přežije prakticky cokoliv Kosatce jsou oblíbené právě pro rozmanitost odstínů a nenáročné pěstování. Jsou rozšířeny po celém světě, od západu po Dálný východ, od oblasti tropů až po mírné pásmo. Nejvíce druhů pochází z oblasti Středozemního moře, kde je pěstovali už odedávna Kosatce s cibulí | Iris : návod k pěstování, požadavky na světlo, hnojení, vlhkost, množení a zaléván� Kosatce. Vysoké velkokvěté bradaté kosatce, označované také jako zahradní kartáčkaté (Iris barbata elatior) nebo anglickou zkratkou TB (Tall-Bearded), patří k oblíbeným trvalkám našich zahrad. Představují největší a nejčastěji pěstovanou skupinu kosatců. Rodiče moderních kultivarů pocházejí ze stepních stanovišť a tomu by měl odpovídat i výběr jejich. Pěstování a péče o kosatce Kosatce patří mezi jedny z nejrozšířenějších trvalek v našich zahradách. Nevyžadují mnoho péče a nejsou náročné na prostředí. Patří jedněm z nejkrásnějších trvalek u nás. Nižší druhy kosatců - do 40 cm - sázíme do skalek, vyšší kosatce pak na záhony. Můžeme je použít i.\nPěstování kosatce. Irisy vysazujeme v září nebo počátkem října na slunné stanoviště do výživné půdy, kterou předem vyhnojíme kompostem nebo plným hnojivem. Hloubku výsadby volíme podle velikosti cibulky. Vrstva zeminy nad cibulkou by měla být asi dvakrát větší, než je výška cibulky Nicméně do zahrady se hodí dvě skupiny kosatců, a to bradaté kosatce a kosatce bez bradky. Rozeznáte je od sebe tak, že ty první mají uprostřed květu chlupatý kartáček, zatímco ty druhé nikoliv. Jejich nároky na pěstování jsou však v podstatě stejné. Stanoviště. Kosatce milují slunce, teplo a sucho Kosatce mají dlouhé stonky, s listy ve tvaru meče. Produkují květy, které jsou velice krásné a vhodné do květinových vazeb. Kosatce jsou obzvláště ceněny pro širokou škálu barev. Moc se jim nedaří v chladnějších klimatických podmínkách, avšak díky křížení mohou růst téměř v jakémkoli podnebí. Pěstován� Kosatce Na pěstování kosatců si mohou směle troufnout i zahrádkářští začátečníci, protože jejich pěstování je poměrně jednoduché. Daří se jim v propustné a vlhčí půdě, ale bez problémů zvládnou i delší období sucha Pěstování kosatců je vhodné i pro začátečníky Pěstování kosatců je poměrně jednoduchou záležitostí, kterou hravě zvládnou i začátečníci. Tato rostlina z rodu iris, které z jedné lodyhy vyrůstá několik výrazných květů s typicky uspořádanými šesti okvětními lístky, je velmi odolná\n(Snímek z doby počátků pěstování kosatců ) Okolo roku 1980 se můj zájem začal soustřeďovat nejprve na mečíky, tulipány a kosatce, o něco později pak na narcisy, drobné cibuloviny a nakonec před cca 25 lety na denivky Žlutý kosatec vložíme do košíku pro vodní rostliny i s balem, v němž byl pěstován. Do košíku můžeme umístit i více rostlin, srovnáme je tak, aby všem dosahovala voda do stejné úrovně. Pěstební nádobu rovnoměrně doplníme speciálním substrátem pro vodní rostliny Kosatce od jara do léta. 13 fotografií kosatec. Celá galerie 13. Málokterý druh nabídne zahradě tolik různých barev efektních květů vhodných také jako dekorace do vázy. Kosatce přitom mají ještě..\nJak pěstovat kosatce? Výběr stanoviště Kartáčkové kosatce (ať už vysoké velkokvěté, nebo nízké skalkové) jsou dosti suchomilnými rostlinami, proto jim vyhovuje co nejvíce slunečné stanoviště, případně může být i odpoledne v lehkém stínu. Nesnášejí přílišné zamokření, nebo silně zastíněná stanoviště Při přesazování také můžeme kosatce rozdělovat, přičemž je třeba nově vzniklým rostlinám zastřihnout listy. Kosatce bezpochyby patří mezi ty rostliny, jejichž pěstování má na našich zahrádkách dlouhou tradici. Pěstovaly je už naše babičky a i v současné době patří mezi nejkrásnější trvalky u nás Kosatce patří mezi nejoblíbenější trvalky pozdního jara a časného léta. Kvetou v nejrůznějších barvách, často jsou jejich květy dvoubarevné a květní plátky zkadeřené Kosatce jsou pověstné nejen úžasnou rozmanitostí, ale také pestrou barevností a jednoduchou elegancí květů\nKosatce a jejich pěstování Přidal: Zuzana Bohdalova v Pěstování rostlin , Venkovní rostliny , Zahrada 20.6.2013 0 7,502 Zobrazení Kosatce jsou překrásné květiny, kterým dala jméno duha Kosatce se dělí do mnoha podrodů a sekcí. Z botanického hlediska lze kosatce rozdělit do mnoha podrodů a sekcí. Jednotlivé skupiny pak mají podobné charakteristiky a vyznačují se i podobnými nároky na pěstování. A právě proto je využití kosatců v zahradách velmi široké Nabídka kosatců na tento rok 2020. pouze od 1.7.2020 - do 31.7.2020 !!!. Vážení přátelé kosatců, předkládám Vám nabídku na tento rok 2020. Předem upozorňuji, že prodej kosatců není mojí prioritou, mým koníčkem je šlechtění kosatců Pěstování. Sibiřské kosatce mají útlé, vztyčené atraktivní šedozelené listy, které si ponechávají svou vertikální formu dlouho po odkvětu. V tomto období mají podobné dekorativní vlastnosti jako travinové trsy. Doporučuje se ponechat je na záhonu až do jara jako mulč, odřežeme je co nejníže až před rašením. Kosatce s oddenkem | Iris : návod k pěstování, požadavky na světlo, hnojení, vlhkost, množení a zaléván�\nKosatec - pěstování\nKosatce můžeme dělit podle výšky (zakrslé, nízké, středně vysoké, vysoké) i tvaru květu (bradaté a bezbradé), velikosti květu apod.Na výběr je z více než 1000 kultivarů, takže si určitě vybere každý. Lépe je pořídit si zpočátku klasické zahradní odrůdy Je vhodné též pěstování na svahu. Schreiner  doporučuje na jílovitých půdách přidat sádrovec. Jako ideální hodnotu půdní kyselosti doporučuje 6,8 pH (mírně kyselá), ale kosatce jsou v tomto směru velmi tolerantní Kosatce pěstování. Sdílet. Novinky Okrasná zahrada Jak pěstovat kosatec Radek Štěpán 17/04/2015 1. Když se podíváte na obrázky zahrádek našich babiček, pak v mnohých z nich budou figurovat tradiční tuzemské květiny. Mezi ty patří bezespor Kosatce jsou pěstované zejména pro svoji pestrobarevnost, širokou využitelnost a malou náročnost. Daří se jim v propustné a vlhčí půdě, ale bez problémů zvládnou i delší období sucha. Jsou vhodné především do skalek nebo do předních částí záhonů, kde nejlépe vyniknou Kosatce nevyžadují žádnou náročnou péči, přesto pár poznámek k pěstování. Nejsou náročné na půdu, kvetou spolehlivě na sluníčku i v polostínu. Hlízy se sázejí tak, aby část hlízy zůstala nad úrovní půdy. Doporučuje se sázet je nahrůbek\nKosatce (Iris) patří mezi velice oblíbené zahradní kytky, jsou totiž nenáročné na pěstování. Radost z nich nám ale mohou zkazit nemoci nebo i škůdci, kteří kosatce napadají. Tyto rostliny vyžadují chemickou ochranu obvykle jen proti heterosporium - skvrnitosti listů a i to jen v letech, kdy vydatně prší. Velkokvěté odrůdy kosatců občas napadá květilka.\nČas na přesazení kosatců. Kosatce patří mezi mimořádně oblíbené trvalky. Pěstují se na většině zahrad. Některé se hodí více do skalek, jiné na okraj rybníčka, ale většina kosatců se pěstuje na záhonech, ve skupinách nebo i jako solitéry\nZáznamy o jejich pěstování v zahradách jsou známé již ze starověku. Kromě růží patří k nejdéle pěstovaným okrasným rostlinám pivoňky a samozřejmě také kosatce . Domácí kosatec nalézá se téměř ve všech zahradách a zhusta roste také na místech travnatých s listy (květů) podvinutými nebo ohnutými.\nJejich pěstování není žádná věda, ale bez pravidelného přesazování kosatce slábnou a méně a méně kvetou. Proto je jednou za tři roky rozsaďte a dejte na jiné místo. Nejvhodnější dobou pro přesazování takzvaných amerických kosatců je druhá polovina srpna, to se vždycky dobře přijmou a pak pěkně rostou Pěstování - aby kosatec krásně kvetl, musí být oddenky co 3 až 4 roky odděleny od mateřské rostliny. Pokud jsou na ní oddenky namačkány a překrývají ji, rostlina bude méně kvést. Oddenkovité kosatce milují slunce a jsou rády schovány před silným větrem Pěstování a umístění kosatce zahradního Kosatec umisť ujeme na slunná stanoviště. Kosatec má rád půdu suchou, propustnou, výživnou ale bez obsahu humusu. Na podzim vsazujeme plošně rozšířené oddenky tak, že asi do poloviny vyčnívají nad zemí. Odumřelé listy kosatce na jaře odstraňujeme Vysazené kosatce se nezalévají, nejdříve po 10 až 14 dnech. Základní podmínky pro úspěšné pěstování. Kosatce potřebují dobře vyhnojenou půdu, ze které snadno odchází srážková voda. Kosatce vydrží na jednom místě 3 až 5 let, poté je musíte dobře rozdělit a přesadit\nKosatce Irisy pěstování kosatců. Dobrý den. Zdravím Vás z jihu Moravy. Obracím se na Vás s prosbou o určení názvu rostlinky, fotografii zasílám v příloze. Kytička vykvetla začátkem března na naší zahradě poblíž jabloně Zásady pro pěstování kosatců Vysoké kosatce na vzdálenost cca 50 cm od sebe, nízké na vzdálenost cca 25 až 30 cm. Rostliny vysazujeme mělce tak, aby horní část oddenku byla na úrovni zeminy, kořeny rozprostřeme do stran. Sazenice dobře zalijeme,vhodné je i jejich dočasné zastínění Pěstování kokard. Kokardám vyhovuje sušší, teplé stanoviště a dobrá, dobře propustná, spíš sušší zahradní zemina, obohacená kompostem, s průměrným až vysokým obsahem živin. V drsnějších klimatických podmínkách a ve vlhčích půdách je jejich životnost omezena pouze na několik let Nenáročné pěstování Jednu z nejrozsáhlejších sbírek pivoněk najdeme v botanické zahradě v Praze-Troji, kde můžeme obdivovat jak bylinné, tak dřevité druhy. Na pěstování nejsou pivoňky náročné, především bylinné druhy patří k nejsnáze pěstovatelným okrasným zahradním rostlinám Kosatce se množí pomocí ztloustlých oddenků, které rostou mělce pod povrchem půdy. Celý trs opatrně vyjmeme pomocí vidlí z půdy. Nadzemní část zkrátíme nůžkami asi na 10 cm. Pro nové rostliny vybíráme takové části, které mají dvou až tříčlánkový oddenek - zbytek odřízneme ostrým nožem. Pěstování.\nProč oblíbené kosatce vůbec nevykvetly? Většinou se zahrádkáři i zahradníci shodují. My jen nesmíme zapomenout, že kosatců existuje mnoho druhů a kultivarů a každý z nich může mít jiné požadavky a potřeby Je rozdíl mezi jednotlivými druhy,nejobvyklejší je pěstování tak zvaných amerických kosatců.Ty se vyznačují velkou barevnou paletou a velikostí květů.Ale požadují aspoň jednou za pět let změnit stanoviště,přesadit hlízy na podzim do nového záhonu.Ten obsahuje výživnou,propustnou zem,hlízy se jen položí na povrch,zemí se zahrnou pouze kořeny.Chyba při. Kosatec žlutý (Iris pseudacorus L.) Kosatec žlutý je náš nejhojnější druh ve volné přírodě a často se pěstuje i jako vodní a bahenní rostlina v zahradách. V přírodě roste prakticky v celé Evropě, Středomoří a na východ zasahuje do Střední Asie. V Číně pouze pěstovaný Dělení kosatců neboli irisů a jejich pěstování Rodové jméno kosatců Iris znamená řecky duha. V mytologii se toto jméno váže k bohyni duhy. Ta se spouštěla k zemi nad Olympem z oblohy právě po duhovém mostě, aby zvěstovala vůli bohů lidem. Šat měla utkán z jemných kapek rosy zářících vš.. Pěstuji Kosatec | Přidejte tip na pěstování Kosatce | Přidejte fotky Kosatce. Kosatec pěstují: Lacenka, Lenka 38, iris66. Pochází ze severního mírného pásma, je to velmi obsáhlý rod, kosatce mají dlouhé, mečovité listy, pod zemí vytvářejí dužnaté kořeny, různé hlízovité oddenky, mohou tvořit i cibule.\nKosatce. Dlouho kvetoucí trvalky, které zajistí rozmanitost a krásu v každé zahradě. V našich zahradách je to velmi oblíbená trvalka, zejména pro svou barevnou škálu. Některé kultivary mají květy velké až 10 cm. Skvěle se hodí do záhonů i do skalek, je vhodná i k řezu či do různých květinových vazeb Kosatce: pěstování a péče v otevřeném poli. Hlavní; Byliny; Hlavní věc, že zahradní zahradníci kosatce přilákat květinářství s úžasnou krásou a extrémní jednoduchost v péči. Tyto jemné rostliny různých barev jsou spíše nenáročné, ale zároveň přinášejí opravdovým znalcům krásných rostlin mnoho. Návody na pěstování rostlin, Zahradnictvi Spomyšl. Nevíte si rady jak pěstovat a hlavně vypěstovat? Nahlédněte do našich návodů, kterým dokáže porozumět i naprostý laik Kosatce se nejspíš pěstovaly již před více než 7 000 lety, ale věrohodné zprávy o nich máme až z Egypta. Byly totiž jmenovány mezi válečnou kořistí, kterou ze syrských válek kolem roku 1950 př. n. l. přivezl faraon Thutmos. Pěstování: ve studeném skleníku\nPodmínky pro pěstování. Půdy pro dřín by měly být s neutrálním pH nebo mírně zásadité, humózní a výživné. Dokážou plodit i na kamenitých chudých místech, to se ale negativně odrazí na kvalitě a množství úrody. Dřín dokáže velmi dobře hospodařit s vodou a bez větší úhony přečká i sušší období Kosatec je rod jednoděložných rostlin z čeledi kosatcovité. Latinský název rodu pochází od řecké bohyně duhy pro svou pestrobarevnost květů. Kosatec Kosatec nízký Vědecká klasifikace Říše rostliny Podříše cévnaté rostliny Oddělení krytosemenné Třída jednoděložné Řád chřestotvaré Čeleď kosatcovité Rod kosatec L., 1753 Druhy rostoucí v ČR kosatec žlutý L. kosatec trávovitý L. kosatec žlutofialový L. kosatec sibiřský L. kosatec písečný Kit.\nJak pěstovat kosatec jaktak\nČasto bývají děleny podle druhu kořene na oddenkaté a cibulnaté, ale mnoho zahradníků je rozděluje také podle velikosti květů a způsobu pěstování do dvou skupin: Iris jsou převážně velkokvěté kosatce těch nejpestřejších barev i jejich kombinací, a proto se objevují skoro ve všech zahrádkách Květy kosatce jsou vyobrazeny také např. v Minojském paláci v Knóssu z r. 1600 př. n. l. Nejspíše nejstarší písemnou zmínku o pěstování a použití kosatců najdeme v Theophrastových spisech Peri phyton historia z období okolo 300 př. n. l. (Dostál 1957). Autor zmiňuje použití oddenku kosatce pro získání vonné silice\nimu práce a starostí\nOkrasné rostliny doprovázejí člověka po celou jeho historii, záznamy o jejich pěstování jsou známé již ze starověku. Kromě růží patří k nejdéle pěstovaným okrasným rostlinám pivoňky a samozřejmě také kosatce\nS cibulkami kosatce jsem spokojená a těším se na barevná překvapení při jejich kvetení příští rok. Bohumila | 10. 11. 2020. 5. Uvidíme až vykvetou. Dobrá cena Pěstování. Květináče, Substráty, Mulčovací kůry, Hnojiva.\n2 kosatce Na tomto záhonu najdete vedle sebe dva druhy kosatců, které se v českých zahradách pěstují spíše odděleně - kosatce sibiřské u vodních ploch a kosatce zahradní v bohatých časně letních záhonech. Na přiměřeně vlhkých půdách mohou ale růst oba druhy společně. Pěstování růží má tradici dlouhou. Popisuje nuance výsadby a péče o vysázené kosatce, nejoblíbenější odrůdy květin, zejména jejich reprodukci a přístřeší na zimu\nJe vhodný zvláště do skalek. Kdy a jak vysazovat kosatec síťkovaný Cibulky kosatce síťkovaného se vysazují v říjnu do hloubky 5 cm a chrání se přikrývkou.. Tygřice - Tigridia pavonia Pěstování tygřice Tygřice má velmi atraktivní, různě zbarvené květy - bílé, žluté, červené, růžové, atd. Původní druhy. Naší velkou oblastí pěstování jsou exotické rostliny, subtropické a tropické rostliny. Nabídka je opravdu bohatá, orientujeme se na rostliny, které jsou užitkové, čili nabízí plody, které můžete konzumovat. V našem pásmu jsou ideální podmínky pro pěstování těchto rostlin, jelikož tyto rostliny byly již. Kosatce milují sluneční světlo, ale mohou strávit určitou část času ve stínu, takže je vhodné rozbít květinovou zahradu v nestínovaných nebo mírně zastíněných oblastech. Použití plastového koše pro pěstování. V supermarketu si můžete koupit jednoduchý, ale velmi pohodlný koš pro pěstování cibulovin. Iris sibirica ´Yellow Tail´ Iris - kosatce sibiřský kosatec s poloplným květem a kombinace barev bílé, krémové a žluté, silná prostokořenná sazenic\nPěstování kosatců je nádherná záliba, může přinést pěstiteli mnoho radosti. Obrazek Jak pěstovat kosatce. Pěstují se na většině zahrad. Pěstovat můžeme půvabné a odolné sibiřské kosatce , nebo kultivary japonské, . Kosatce jsou trvalky, jedno za - roky je třeba . Skupina kosatců je velice široká\nOzdobte si zahradu kosatcem\nKosatec a jeho pěstování Jahodárna Brozany nad Ohř�\nKosatec / Iris Prima Living - Prima Living Prima Livin\nKosatce a jejich pěstování Elegantní bydlen�\nKosatce uložené nasucho vysazujeme na jaře - Magazinzahrada\nVideo: Kosatce s oddenkem Iris pěstování - ČESKÉSTAVBY\nKosatce pěstování Naše zahrad\nNepromeškejte čas na výsadbu kosatců - Zajímavé články na\nKosatce - Osiva semena


Alfa 20523 italia závěsné svítidlo E27, 3x max. 60 W, 230 V - kvalitní svítidla světových značek v online prodeji!\nAlfa 20523 italia závěsné svítidlo E27, 3x max. 60 W, 230 V - svítidla v online prodeji!\nAlfa 20523 italia závěsné svítidlo E27, 3x max. 60 W, 230 V - svítidla- Výrobci\nAlfa 20523 italia závěsné svítidlo E27, 3x max. 60 W, 230 V - svítidla - Kategorie\nDomů>Závěsná svítidla> 20523 italia závěsné svítidlo E27, 3x max. 60 W, 230 V\nAlfa 20523 italia závěsné svítidlo E27, 3x max. 60 W, 230 V\nKódové číslo: 20523, Název série: italia, Výrobce: Alfa, Typ svítidla: závěsné svítidlo, Technické údaje: E27, 3x max. 60 W, 230 V, Barva: hnědá, stříbrná, IP ochrana: IP20, Světelný zdroj součástí: ne, Typ světelného zdroje: halogenová, LED, úsporná žárovka, Rozměry: 420 x 770 mm, Materiál svítidla: kov, dřevo, Materiál stínidla: sklo, Použití: interiérové\nKód zboží : 20523\n20523 italia závěsné svítidlo E27, 3x max. 60 W, 230 V\nKL 7250 FORTUNA AP1 nástěnné 921 Kč (-8%)\t847 Kč


Brnění a stahování břicha nad pupkem 19 tt - Diskuze - eMimino.cz\nuž třetí den mě trápí podivné pocity v oblasti nad pupíkem. Nejprve cítím brnění, potom se jakoby stáhnou boky břicha k sobě do středu a pak začnou brnět a stahovat se také svaly v bedrech. Tyto pocity mám v pravidelných intervalech, včera večer asi po dobu 3 hodin co 5 minut. Dnes dopoledne už asi 2 hodiny, tak co 10 minut. Předtím to bylo méně pravidelné. Není to nijak bolestivé, spíše nepříjemné.\nZřejmě se jedná o běžný jev, ale koukala jsem se, že stahy se objevují v oblasti dělohy, která je v 19 tt pouze v podbřišku.\nJsem z toho trochu neklidná a budu moc ráda, když se podělíte o své zkušenosti\nMně podobně bolelo břicho v 22. týdnu, bolest začínala právě taky nahoře kolem pupíku a postupně se rozlézala do celého břicha a bolelo to dost. Myslím, že mi v tu dobu i trochu tvrdlo břicho. Dost mě to vylekalo, tak jsem více polehávala a odpočívala. Druhý den jsem byla na 2. screeningu a tam jsem se zmínila doktorovi a řekl, že mám pár dní více odpočívat a je fakt, že pak už to bylo lepší a za pár dní už mě to nebolelo vůbec.\nDěkuji za informace, já jsem právě v práci a moc tady ve škole odpočívat nezvládám, ale uklidnila jste mě jestli je to jen z námahy, tak to nebude nic vážného.\nPříspěvek upraven 29.09.20 v 12:38\nJá bych být tebou zavolala na gynekologii. Pravděpodobně ti nasadí magnezium. Nemusí to být závažné, ale jestli jsi prvorodička a bolest přichází v intervalech, radši bych to nepodceňovala.\nJá už piju třetí týden Magnosolv. Na poradnu jdu 16. 9., já právě nechci zbytečně plašit , jsem trochu nejistá prvorodička a podle všeho se v těhotenství pořád něco takového děje…kolegyně v práci mě odbyly, že jsem těhotná a ne nemocná.\nDěkuji za příspěvek… asi zkusím raději brnknout…


Jihlava si o své stromy pečuje — ČT24 — Česká televize\nJihlava – Jihlava dostala od Evropské unie na ošetření stromů v krajském městě rekordně vysokou dotaci – téměř pět a půl milionu korun. Obava o desetitisíce dřevin, které na jeho území rostou, a taky o zdraví a majetek lidí, dovedla radní k vypracování unikátního projektu. A uspěli i se svým výjimečně vysokým požadavkem, tolik peněz na zabezpečení zeleně ještě žádné jiné město nedostalo.\nParky, ulice, školní zahrady – tam všude Jihlava pomocí specialistů zabezpečuje stromy proti padání větví a případnému pádu kmene. „Bude to stát asi pět a půl milionu korun. Teď to budeme platit my, ale dotace nám pokryje 90 procent nákladů,“ prohlásila Katarína Ruschková z Odboru životního prostředí Magistrátu města Jihlavy.\nArboristi, tedy lidé, kteří pečují o stromy, musí znát hned několik profesí najednou. „Nejenom v dendrologii a ve fyziologii dřevin, ale i ve třeba ve fyziopatologie. Že tedy pozná, jaké dřevokazné houby na tom stromě působí, jací škůdci tam jsou a také ve statice,“ potvrdil arborista David Hora ze společnosti Treewalker a dodal: „Před tím, než jsme je ošetřili, museli jsme prověřit jejich stabilitu pomocí tahových zkoušek, které ověřují, jak pevně jsou zakotveny v zemi.“\nSprávný řez ovlivňuje růst stromu, arboristi používají speciální nůžky, kleště, pilky i pily. S nimi pracují v korunách stromů, často i desítky metrů nad zemí. „Je to o psychice. Je to den ode dne jiné, každý strom je jiný. Záleží, v jakém zdravotním stavu se strom nachází a jaký zákrok na něm provádíme,“ doplnil arborista Jan Svárovský. V Jihlavě roste 30 tisíc stromů, z toho dvě třetiny jsou na pozemcích města. Všechny jsou zapsány na tzv. pasportu zeleně, ve kterém se průběžně sleduje jejich stav.\nArboristi budou na různých místech Jihlavy pracovat tři roky, ošetřit musí na 4 tisíce stromů.


Montáž garážových vrat Mělník - Extra Manžel\nMontáž garážových vrat Mělník\nPotřebujete ve městě Mělník využít naši službu montáž garážových vrat ze široké nabídky stavebních prací? Chcete rekonstruovat bytové jádro v Mělníku, opravit zdi, postavit plot nebo obložit koupelnu? Chtěli byste si pořídit nová garážová vrata? Chtěli byste namontovat nová garážová vrata? Potřebujete odborníky na montáž garážových vrat v Mělníku nebo v okolí? Naši profesionální hodinoví manželé z franchisové sítě EXTRA MANŽEL vám tuto odbornou montáž garážových vrat a garážových bran zajistí a poskytnou ve vámi zvoleném časovém termínu. Zajistíme vám montáž garážových vrat včetně zajištění veškerého materiálu a doplňků potřebných k této odborné montáži. O montáž nebo i případnou zakázkovou úpravu garážových vrat se vám postaráme nejen v Mělníku, ale i v celém Středočeském kraji. Naše hodinové manžely si skutečně zamilujete a během chvilky se přesvědčíte o jejich šikovnosti, pečlivosti a obětavosti. O kompletní montáž garážových vrat se vám kompletně postaráme a vám už jen předáme kvalitně odvedenou a dokončenou práci spojenou s touto montáží.\nDenně pro Vás v Mělníku zajišťují naši hodinoví manželé sítě EXTRA MANŽEL ty nejkvalitnější a levné zednické práce všeho druhu. Od drobného zdění či oprav až po kompletní realizace novostavby či kompletní rekonstrukce domů, bytů, rekreačních objektů a kanceláří se zárukou kvality.\nMám zájem o zednické práce v Mělníku\nNaši hodinoví manželé Vám v Mělníku pomáhají NON-STOP 24 hodin denně, 7 dní v týdnu se zděním příček. Ať se jedná o rekonstrukci či novostavbu, zajistíme Vám dokonale rovné příčky z ytongu, cihel, sádrokartonů a dalších materiálů včetně dovozu materiálu na stavbu.\nMám zájem o zdění příček v Mělníku\nSháníte kvalitní a levné betonáře? Naše franchisová síť EXTRA MANŽEL Vám zajistí profesionály ve svém oboru pro dokonale rovnou betonovou vrstvu. Zařídíme pro Vás v Mělníku vše od vylití základové desky, betonových podlah, zalití stropních konstrukcí až po betonová parkoviště či vstupní schody.\nMám zájem o betonování v Mělníku\nMám zájem o rekonstrukce bytového jádra v Mělníku\nNejen v Mělníku, ale kompletně v celém okrese Mělník Vám naši hodinoví manželé zajistí rychlé, kvalitní a levné sádrokartonářské práce se zárukou kvality. Zajistíme pro Vás detailní rozpočet, nákup a dovoz materiálu a následnou instalaci stropních i příčkových konstrukcí.\nMám zájem o sádrokartony v Mělníku\nZajišťujeme kompletní fasádní služby v Mělníku. Zajistíme pro Vás fasádu při rekonstrukci domu, ale i při výstavbě. Naši hodinoví manželé pro Vás zajistí zateplení polystyrenem i minerální vatou a následnou fasádní úpravu dle Vašich požadavků na barvu a strukturu.\nMám zájem o fasády v Mělníku\nMám zájem o omítky v Mělníku\nMám zájem o malování a nátěr fasády v Mělníku\nNaši hodinoví manželé vám v Mělníku a celém okrese Mělník nabízejí službu zateplení domu a fasády. Zajistíme pro Vás zateplení nejen venkovní fasády, ale také zateplení stropu či střešních konstrukcí a to vhodným materiálem dle Vašich požadavků a představ.\nMám zájem o zateplení domu a fasády v Mělníku\nZajišťujeme pro Vás kvalitní, rychlé a přesto levné štukování zdí, ale i stropů v Mělníku a okolí. Naši hodinoví manželé pro Vás zajistí od odstranění starého štuku, penetrace až po kompletní, dokonale rovný štuk včetně úklidu se zárukou kvality franchisové sítě EXTRA MANŽEL.\nMám zájem o štukování v Mělníku\nMám zájem o montáž plastových oken a parapetů v Mělníku\nHodinoví manželé naší franchisové sítě EXTRA MANŽEL jsou profesionálové ve svém oboru a zajistí pro Vás kvalitní a levnou montáž garážových vrat nejen v Mělníku, ale v celém okrese Mělník. Zajistíme Vám kvalitní montáž sekčních, rolovacích, křídlových, posuvných i výklopných vrat.\nMám zájem o montáž garážových vrat v Mělníku\nMám zájem o stavba garáže v Mělníku\nMám zájem o stavba chaty v Mělníku\nSháníte kvalitní a levné obkladače v Mělníku či okolí? Naši hodinoví manželé Vám tuto službu zajistí se zárukou kvality sítě EXTRA MANŽEL. Zajistíme pro Vás obložení WC, koupelny i velkých kancelářských ploch a obchodních domů. Poradíme si s obklady všech druhů a velikostí.\nMám zájem o obkládání v Mělníku\nZajistíme pro Vás v Mělníku stavbu plotu a oplocení všeho druhu. Ať se jedná o pletivový plot s podhrabovými deskami, zděný plot ze štípaných tvárnic či betonové panely a další, naši hodinoví manželé sítě EXTRA MANŽEL Vám poskytnou kvalitní a dokonalou práci se zárukou kvality.\nMám zájem o stavba plotu a oplocení v Mělníku\nNaši hodinoví manželé pro Vás zajišťují po celém okrese Mělník dokonalou pokládku zámkové dlažby. Poradí Vám s výběrem s ohledem na plánované zatížení, kvalitu zpracování i estetiku, připraví podklad dle potřeby a následně usadí zámkouvou dlažbu do písku, štěrku či betonu.\nMám zájem o pokládka zámkové dlažby v Mělníku\nZajistíme Vám v Mělníku a okolí kvalitní a levné výkopové práce v jakémkoli ročním období. Naši hodinoví manželé sítě EXTRA MANŽEL pro Vás zajistí nejen výkopy, ale veškeré zemní práce s technikou všech velikostí. Od minibagrů, přes pásové bagry, traktorbagry až po velkotonážní bagry.\nMám zájem o zemní a výkopové práce v Mělníku\nMám zájem o demolice a bourání v Mělníku


Jaký levnější člun pro občasné použití na klidnou vodu? - Stránky 3 - jachting.info\nPříspěvekod Viky_CZ » stř úno 08, 2017 12:26 pm\nTo je dany tvarem trupu gumaku, s tim nic neudelas.\nJa pouzivam drevolaminatovy kluzacky co mají i s motorem kolem 65-70kg. Davam je na vlek a není s tim problém. Strechu na aute sam nedam, to je jasny, tam to chce dva lidi. Jinak do sirky 120cm se da clun nacpat i dovnitr většího MPV nebo dodavky. Pokud jedes sam, mohl bys to zmaknout tak.\nPříspěvekod mipe » stř úno 08, 2017 12:59 pm\nVstrom650 píše: Možná ano, ale mám v plánu kolikrát jet i sám a to si nedovedu moc představit, jak to budu lomcovat na střechu, navíc každý rok mám jiné auto a furt řešit jestli auto má hagusy je taky na pytel. To je takový průser nějaký gumák? Který se dá normálně upádlovat? Jen se ptám...\nÁno na pádlo je. Akýkoľvek vietor Ťa odfúkne, pokiaľ nemáš kýl s pevným dnom.\nPříspěvekod Anonym » stř úno 08, 2017 1:13 pm\nLemon píše: "Lepí" to na vodu, furt pádluješ, nebo vesluješ, (to je jedno)\nUvedená citace není osobní. Je to pouze ukázání výrazu(ů), které se vinou celou diskusí.\nTakže prosím, v prvé řadě pádlovat a veslovat není to samé. V druhé řadě, veslovat se na gumáku v pohodě dá (mimo velmi silný vítr), ale pádlovat v žádném případě!!! Ani padesát metrů z lodi ke břehu nelze v single upádlovat. Gumák se pouze točí, řeší to pouze velmi rychlé přehazování levá/pravá. A za třeťak, pavelt plánuje podle úvodního příspěvku veslovat.\nJá jenom aby se nepletly pojem a průjem. My vodáci na to jsme dost hákliví...\nPříspěvekod Vstrom650 » stř úno 08, 2017 2:27 pm\nPokud bych koupil Intex Mariner 3, tak bych vesloval:)\nPokud bych koupil třeba Gumotex Baraka, tak bych pádloval:)\nMrknul jsem na to, jaký je rozdíl. Jinak mám v hlavě dost tu Baraku. To by mohlo být takové univerzální, ale osobně si myslím, že pro mě by bylo asi lepší veslování, díky tomu, že vesla jsou uchycená.\nJá jel minulý rok asi 5 km na pomalé řece na plastovém kajaku pro jednoho a popravdě jsem s tím docela bojoval, abych jel rovně, tak se trošku toho pádlování bojím. Zase u té Baraky jde usadit i motor, což jsem docela čuměl.\nChci to spíše na rybníky a jiné stojaté vody a přehrady, ale kdo ví, třeba taková pomalá řeka by se mi taky líbila, ale netuším, co bude lépe ovladatelné\nPříspěvekod olin » stř úno 08, 2017 2:28 pm\nNo třeba tu nafukovací kánoi by jsi upádloval, ale z tý si moc nezachytáš a prcka bych se na ni taky bál vzít.\nPak je ještě možnost skládací loďka, která se podélně rozloží na tři kusy, které se naskládají do sebe a strčej do kufru u auta. Jen nevím, jestli je to u nás sehnatelný. Dá se to však jednoduše za pár korun postavit a plánů najdeš na webu spoustu.\nPříspěvekod Vstrom650 » stř úno 08, 2017 2:54 pm\nChci si trošku zaposilovat na vodě a občas vyvést rodinku na stojatější vodu či jezero. To že budu veslovat či pádlovat dvě hodiny mi zas tak nevadí.\nCo jsem koukal na tu Baraku, tak ta už tak malá není a mohl by to být docela slušný kompromis. Ten Mariner 3 je prostě o něco širší a určitě vhodnější pro děti, ale trochu se obávám větru a že to bude neukočírovatelné, zvláště při třech lidech.\nJá chci spíše objíždět rybníky a zkusit magnet fishing:)\nJinak tady je skládací loď:\nPříspěvekod tosotoso » stř úno 08, 2017 4:00 pm\nVstrom650 píše: Jinak tady je skládací loď:\nToto nevyzerá zle ani ako dingy na plachetnicu - hlavne sa to bude dobre skladovať na palube, nebude tam zavadzať ten obrovský gumák. Čo Vy na to?\nPříspěvekod Ozzie » stř úno 08, 2017 4:11 pm\nVypadá to zúfalo. Skús radšej ten gumák, maximálne ho predáš keď prídeš nato, že sa to nedá veslovať.\nPříspěvekod Vstrom650 » stř úno 08, 2017 8:48 pm\nDíky za rady. Všude člověk čte, jak Mariner 3 je dobrý a je to těžký soudit, když v tom člověk nemá zkušenosti. Je pravda, že můj první starý gumák byl na vesla a je pravda, že při veslování jsem měl hrůzu z toho, že to prošoupy o ty válce. Měl asi 4m, tak 120 široký a na Seči při lehkém vánku neuřiditelné.\nDo Chorvatska jsem si před pár lety koupil asi za 600,- takový ten kulatý poloprůhledný, je to spíš pro děcka, ale při vánku už taky neuřiditelné. Pamatuji si, jak mě tak vypekl takovým stylem, že jsem už zvažoval, že z něj vyskočím a budu se snažit to doplavat zpět na pláž. Trošku foukal vítr a odneslo mě to asi 300 m na moře, kde už byly velké vlny. Vesloval jsem jak debil asi půl hodiny a nakonec se mi podařilo k pláži dostat, ale asi tak o 500 m dál, než kde jsem vyplouval. Vesla jsem měl úplně zohýbaná, jak jsem za to rval:)\nAle kupodivu to vydrželo a člun taky. Od tý doby je na půdě:)\nKlidně koupím nějaký ten Sevylor, jednou jsem ho viděl na veletrhu, ale povrch byl takový textil a myslím, že se to musí určitě nechat usušit.\nSpíš se mi líbí ta Gumotex Baraka, ale je poměrně zase drahá, ale vypadá univerzálně.\nTa skládací loď mě teda moc nebere. Jako bude to asi funkční, ale ten design se mi teda nelíbí.\nPříspěvekod Viky_CZ » stř úno 08, 2017 11:56 pm\nVeslovat na mori kde fouka od brehu (v HR bezny jev) je cista sebevražda. Tam bys i se slabsim motorem mohl mit problém, proti tomu ti nepomuze nic, to proste chce mit rozum a nedělat to.\nTa skládačka vypada jak skrpal. ... mohla by jet lip nez gumak, ale tezko rict, to uchyceni sedacky se mi zda desny.\nPříspěvekod Lemon » čtv úno 09, 2017 5:17 pm\nTak já jsem úplně automaticky předpokládal, že pádlovat budou dva. Na každé straně jeden. Nakonec je to rozumnější, než na gumáku veslovat protože čepy na těch levnějších nafukovačkách moc nedrží a vzhledem k délce originálních vesel je to málo účinné.\nTo mám z vlastní zkušenosti, když chytne každej jedno veslo do ruky ( a udělá z něj pádlo jede to lépe.\nTrochu problém zase bývá se o něco zapřít , protože se ui toho musí klečet. Ale třeba u Bzshe jdou šoupat lavičky...\nTo , že jsem napsal , že to nejede ani při veslování ani při pádlování bylo proto, že jsem chtěl dotyčnému rozmluvit jakýkoliv ruční pohon a mělo to znít jako nadsázka.\nPříspěvekod fujak » čtv úno 09, 2017 5:51 pm\nJa si myslím že to neni problém ,dodnes jazdím palavu a som spokojný ,keby som neprešiel na väčšie plavidlo tak k nej ešte kúpim tummler motor a jazdí ako raketa ,na nete toho nájdeš dosť,ja som sa dokázal zabaliť na skladaciu rudlicku zo stanom a dvoma synmi aj na niekoľko dní a to do vlaku\nPříspěvekod Vstrom650 » čtv úno 09, 2017 9:43 pm\nDíky za rady a zkušenosti, vypadá to, že něco došetřím a koupím tu Baraku. To by mohlo být ok. Pálava je taky dobrá, ale ta Baraka je o něco větší a stabilnější.\nPříspěvekod Johna » pát úno 10, 2017 7:20 am\nPříspěvekod Vstrom650 » ned úno 12, 2017 12:58 pm\nPříspěvekod Jardasu » ned úno 12, 2017 1:45 pm\nTak jsem si objednal malý nafukovací člun Voyager 1000, sadu s vesly. Dosud jsme jezdili bez člunu, ale přece jen, třeba ve studených vodách u Stockholmu - kam se opět letos chystáme s naším trimaránkem - by se asi hodilo mít něco v rezervě. Údajně by měl přežít i mořskou vodu, tak jsem zvědav. Zatím nevím, kde ho budeme vozit, jestli na trampolíně, nebo tahat za sebou.\nTaké přemýšlím o tom, zda by na něj šlo zavěsit spalovací motorek YAMAHA 2,5 HP, ale ten váží asi 18 kg a to mi přijde moc, A taky bych ho nerad utopil.\nPříspěvekod err_ » ned úno 12, 2017 1:53 pm\nVaha clunu je 15kg. Asi to prilis odolne nebude. Mam o dost mensi clunek - jen 240 cm a vazi 26 kg.\nPříspěvekod packa » ned úno 12, 2017 2:08 pm\npo tom co se jednomu borci takovejhle clun bez zrcadla se spalovakem v Tynci zkroutil pod zadkem a dotycny polykal andělíčky bych se bál -na elektro a vesla jo-radeji par kaček pridat a koupit treba tu ukrajinu- https://cluny.heureka.cz/kolibri-km-260/# da se obcas sehnat primo od UK-ček za docela zajimavou cenu\nno je pravda ze je o par kilo težší ale.....\nPříspěvekod Jardasu » ned úno 12, 2017 2:25 pm\nno to je problém, mít "záchranný člun" větší a těžší, než vlastní loď, mi přijde ujeté....\nNa to dojetí pár metrů ke břehu a jako rezerva pro případ nouze to snad postačí. Náš ponor trimaránku je do 25 cm, takže běžně zajíždíme téměř až na břeh (mám 2m dlouhou lávku). Na motor kašlu, máš pravdu, ale ta ukrajina nevypadá špatně.\nPříspěvekod Felix » ned úno 12, 2017 10:24 pm\nBaharis píše: ... veslovat se na gumáku v pohodě dá (mimo velmi silný vítr), ale pádlovat v žádném případě!!! Ani padesát metrů z lodi ke břehu nelze v single upádlovat. Gumák se pouze točí, řeší to pouze velmi rychlé přehazování levá/pravá ..."\nV tomto s Tebou, Baharisi, musím nesouhlasit. Léta jsem plul na Pálavě, ve dvou i sólo, na vodách do WW II - III. S gumákem je o něco složitější start, než dostane rychlost a setrvačnost, musí v něm singlíř odlamovat hodně rázně, a na větru z boku nebo na bočních vlnách si musí poposednout víc na střed, aby mu vítr nebo vlny nebraly příď (nechával jsem si kvůli tomu na Pálavu navařit úvazy pro třetí sedátko na prostředku, které nyní už dělají standardně), ale to všechno se během jednoho či dvou dnů člověk naučí.\nVzhledem k osobní zkušenosti bych volil něco od Gumotexu: Pálava pořád pro singl vede v šířce a váze, v deblu na ostřejší vodu by to byla Baraca a pokud bych chtěl s potomkem na rybník, tak Scout. A určitě bych si přiobjednal všechny ventily přetlakové.\nPříspěvekod Denis » ned úno 12, 2017 10:54 pm\nPredpokladám že Baharis mal na mysli gumák - dinghy na plachetnici, ten sa s jedným pádlom ukočírovať nedá.\nPálavu som mal roky rokúce , teda léta letoucí, kupoval som ju v začiatkoch jej výroby ešte za socializmu. Dnes sú tie materiály omnoho lepšie a nebál by som sa toho, akurát ta zdvihnutá špica na Barake môže robiť problémy vo vetre, je to na tečúcu rieku.\nPříspěvekod Vstrom650 » úte úno 14, 2017 4:09 pm\nKaždopádně díky moc za Vaše názory a zkušenosti. Ještě je čas, tak furt to sonduji. Asi si na živo prohlídnu i tu Pálavu a Scouta.


Dřevěná bedýnka - latě na jejich výrobu 44 x 10 x 297|metr.cz\nDomů › Dřevěné lamelky na tvoření › Dřevěná lať na bedýnku 44 x 10 x 297 mm\nKód produktu Z08_LAT2\nHoblované latě z masivního smrku jsou ideální pro stavbu dřevěných bedýnek. Sami si zvolíte počet příček a velikost mezer mezi nimi. Bedýnky můžete ponechat v přírodním stavu, nebo jejich latě nabarvit, jako například zde:\nChcete-li například vyrobit bedýnku o velikosti formátu A4 se čtyřmi příčkami na každém boku, budete potřebovat následující položky:\n8 ks latí o rozměrech 44 x 10 x 297 mm (to je lať na kterou se právě se díváte)\n8 ks latí o rozměrech 44 x 10 x 190 mm (KRATŠÍ LAŤ NA BEDÝNKU A4)\n4 ks rohové hranoly 35 x 35 x 250 mm (ROHOVÝ HRANOL)\n1 ks buková překližka o formátu A4 (PŘEKLIŽKA FORMÁTU A4)\n36 ks vrutů do dřeva o délce 22 - 25 mm\nBedýnky jednoduše sestavíte a spojíte pomocí vrutů do dřeva. Nemusíte nic předvrtávat, protože do smrkové latě zašroubujete vrut velmi snadno. Dobrou pomůckou, která Vám usnadní montáž bedýnky, jsou jednoruční svorky. Pomocí těchto svorek uchytíte vždy protilehlé latě, což Vám usnadní šroubování a zajistí pravoúhlost bedýnky.\nVytvářejte sami pevné bedýnky a zapojte do tvoření také děti!\nPila na dýhu G158H-12,5/320 mm\nDřevěná lamela na tvoření v modré barvě CYAN 100 ks\n25 cm dlouhé a 3mm silné lamely z tvrdého bukového dřeva, lakované modře, vhodné na tvoření a domácí práce. Barva dle vzorníku Pantone "CYAN"\nDřevěná lamela na tvoření v barvě antracit 100 ks\nRozmer laty 44 x 10 x 297 mm\nMateriál laty masívne smrekové drevo\nPovrchová úprava čisté drevo, hobľované


Samonabíjecí pistole Heckler & Koch P30SK V3, .40 S&W | Army shop Armed.cz\nZbraně a sebeobrana Palné zbraně a střelivo Pistole Samonabíjecí pistole Heckler & Koch P30SK V3, .40 S&W\nSamonabíjecí pistole Heckler & Koch P30SK V3, .40 S&W\nSubkompaktní verze samonabíjecí pistole Heckler und Koch P30 SK v ráži .40 S&W. P30 SK je kohoutová pistole s polymerovým rámem od proslulého německého výrobce Heckler & Koch. Kvalita zpracování, maximální důraz na preciznost a přesnost výroby, ano, na tom všem si v německém Oberndorf am Neckar zakládají. Heckler und Koch je zbrojovka pro kterou se pojmy jako spolehlivost, kvalita a odolnost staly synonymem. Celý popis\nHeckler und Koch P30 je celá rodina pistolí německé výroby jež vznikla v roce 2006 jako náhrada za P2000.\nO pistolích řady P30, by se dalo také mluvit o jakémsi potomku HK45 (což je nástupce HK USP) a předstupni před Striker-Fired pistolí SFP9. Pokud to vezmeme povrchně, kdybyste si položili vedle sebe všechny tři zmíněné pistole, v časové posloupnosti jejich uvedení na trh. Čili HK45, P30 a nakonec SFP9 zjistili byste, že P30 má s modelem HK45 společnou podobu závěru a přítomnost kohoutku (SA/DA mechanismus). S SFP9 má vzhledově společné celé tělo a možnost výměny střenek a hřbetu pažbičky. Heckler und Koch tedy nabízí skutečně velmi širokou škálu pístolí, mezi kterými si zkrátka musí vybrat každý.\nZbraň se vyrábí v několika verzích L/SD/SK/SK-S/S/LS/CM (ne všechny jsou dostupné na civilním trhu) jednotlivé verze pistole se od sebe liší především velikostí a délkou hlavně či přítomností závitu na tlumič, případně stavitelným hledím. Verze je možné mezi sebou různě kombinovat.\nHK P30 má i několik variant V0/V1/V2/V3/V4/V5/V6 (na civilním trhu jsou dostupné pouze varianty V1 a V3). Varianty se od sebe liší například v typu spoušťového mechanismu CDA-DA/CDA-LEM/DAO/SA-DA či délce chodu nebo velikosti odporu spouště. Varianty se také odlišují dle přítomnosti vnější pojistky zbraně nebo vypouštění bicího mechanismu.\njedná se o zkrácenou variantu, určenou na skryté a každodenní nošení\nke zkrácení došlo u celkové délky zbraně a u pažbičky\nautomatická pojistka kohoutku\nvypouštění bicího mechanismu na konci závěru (v dosahu pravé střílející ruky)\nSA odpor: 24 N ; reset: 7 mm\nDA odpor: 51 N ; reset: 14 mm\nna pistoli jsou klasická mířidla HK - bílé tečky\nPistole je osazena 3,25" dlouhou hlavní z nerezové 4140 oceli. Při vytváření vývrtu hlavně byla použita technolgoie button rifling. Hlaveň má pravotočivý, nitridovaný polygonální vývrt se stoupáním 1:10. Nitridované vývrty jsou velmi mechanicky odolné, vyznačují se velmi vysokou tvrdostí na povrchu a krásným zrcadlovým leskem.\nHlaveň je společně s vratnou pružinou uložena v černěném závěru z nerezové oceli. Závěr má dvojí zdrsnění, jedno v přední a jedno v zadní části. Mířidla, která se na pistoli H&K P30 SK nacházejí, jsou standardní ocelová mířidla s bílými tečkami.\nNa konci závěru se nachází bicí kohout společně s vypouštěcím tlačítkem.\nTělo zbraně je vyrobeno z kevlarem vyztuženého polymeru. Na obou stranách se nachází prodloužený záchyt závěru. V přední části je picatinny (RIS II) lišta pro instalaci svítilny či laseru.\nPažbička pistole je ergonomií i možností přizpůsobení uživateli velmi podobná pažbičkám pistolí H&K SFP9. Střenky však nejsou zcela identické. Prvkem, který je mezi těmito dvěma pistolemi (HK SFP9 a HK P30) průchozí je zásobník, ten mají obě pistole stejný.\nparametry pistole Heckler & Koch P30SK V3\nhlaveň: button-rifled, nitridovaný polygonální pravotočivý vývrt se stoupáním 1:10, 3,25" dlouhá, 4140 nerezová ocel\npažbení: HK P30 pistol grip s měnitelnými střenkami\nverze: SK Sub-Kompakt\ndélka: 163 mm (6,42")\nšířka: 34,8 mm (1,37")\nvýška: 116 mm (4,57")\nhmotnost: 680 g (1,5 lb)\nOcelová / stavitené hledí, muška\nPicatinny rail / Stavitelné hledí / Výměnné gripy / polymerové tělo / vypouštění bicího mechanismu\n2,4 - 5,1 kg / 2,4 kg / 5,1 kg\nProdukt Samonabíjecí pistole Heckler & Koch P30SK V3, .40 S&W není skladem. Můžete si ho předobjednat za cenu 21 200 Kč s DPH. Jakmile produkt naskladníme, budeme vás kontaktovat.\n9 variant skladem od 16 166 Kč\nSkladem 1 ks 11 320 Kč\nSkladem > 5 ks 448 Kč


Rozhodčí byli při restartu profesionálních soutěží rozděleni do skupin - ČESKÁ TISKOVÁ SPORTOVNÍ AGENTURA\nHome > Fotbal > 1. liga > Rozhodčí byli při restartu profesionálních soutěží rozděleni do skupin\nKR FAČR reaguje na restart profesionálních soutěží rozhodnutím, které má eliminovat možnost nákazy onemocněním COVID-19 u rozhodčích, kteří spadají do její gesce. Kromě všech hygienických opatření, které jsou spojeny s restartem FORTUNA:LIGY a FORTUNA:NÁRODNÍ LIGY, budou sudí rozděleni také do speciálně izolovaných skupin. V případě onemocnění některého z rozhodčích tak chce KR FAČR předejít situaci, kdy by došlo k přenosu koronaviru na zástupce z jiných skupin.\n„Věřím, že toto opatření, které má zamezit jakémukoliv kontaktu mezi rozhodčími, je správnou volbou jak se postavit čelem k aktuální situaci a také přání většiny profesionálních klubů dohrát letošní sezónu obou soutěží. Rozhodčí kromě toho čekají samozřejmě pravidelné testy tak jako hráče a v případě, že by se v některé ze skupin prokázal pozitivní test, je tato separace zbytku sudích cestou, jak z naší strany maximálně zvýšit šanci na dokončení soutěží,“, komentuje aktuální opatření předseda VV FAČR Martin Malík.\n15.5.2019 17.5.2019 0


Zemřel guinejský zpěvák Mory Kanté, popularizátor africké hudby ve světě - Novinky.cz\nNovinky.czKulturaZemřel guinejský zpěvák Mory Kanté, popularizátor africké hudby ve světě\nZemřel guinejský zpěvák Mory Kanté, popularizátor africké hudby ve světě\n24. 5. 2020, 12:43\nVe věku 70 let zemřel v pátek guinejský zpěvák Mory Kanté, který v osmdesátých letech minulého století celosvětově popularizoval africkou hudbu. Proslavila ho zejména skladba Yé ké yé ké z roku 1987, která byla nejdříve hitem v Africe, ale v roce 1988 obsadila i první místa v hitparádách několika evropských zemí. Skladba existuje v různých verzích.\nMory Kanté zemřel v nemocnici v guinejském hlavním městě Conakry. „Trpěl několika chronickými chorobami a často za léčbou cestoval do Francie. To však kvůli koronaviru nebylo možné,“ řekl jeho syn Balla Kanté. „Viděli jsme, že se jeho stav zhoršuje. I tak mě však jeho smrt překvapila, neboť v minulosti měl i horší období.“\nV sedmi letech se Mory Kanté učil v Mali zpívat a hrát na koru. V roce 1971 se stal členem Rail Bandu, ve kterém tehdy zpíval Salif Keita. Ten ale v roce 1973 z kapely odešel a hlavním zpěvákem a se stal právě Mory Kanté.\nMory Kanté se narodil v roce 1950 a proslavil se v celém hudebním světě.\nV roce 1983 se přesunul do Paříže. Bylo to v době, kdy světem procházela módní vlna afropopu. Přestože za to občas sklízel kritiku, rád míchal svou hudbu se syntezátory či nasamplovanými bicími.\nPřezdívali mu Elektronický griot, přičemž slovem griot se v západní Africe označují potulní muzikanti a vypravěči. Vedle zpěvu hrál na kytaru a tradiční africké hudební nástroje balafon a kora.


Udírna - UW150\nUdírna - UW70\nUdírna - UWD70\nUdírna - UWDS70\nUdírna - BBD-70\nUdírna - BBDS-70\nUdírna - UWD150\nUdírna - UWDS150\nUdírna - BBD-150\nUdírna - BBDS-150\nprofesionální udírna pro ty, kteří hledají větší prostor pro uzení. Snadné použití a zároveň mimořádně efektivní. Pracuje dobře doma, v agroturistice i v malé gastronomii. UW-150 se postará o nejlepší způsob, jak získat na vašem stole nejvyuzenější sýry, ryby a klobásy - produkty s podmanivou vůní a jedinečnou chutí, bez chemikálií, bez konzervačních látek.\nK výrobě krytu byl použitý plech „alucynk“, který je odolný na vnější vlivy. Vnitřek je vyrobený z nerezových materiálů, které jsou přizpůsobené ke kontaktu s potravinami. Použití polyuretanové pěny umožňuje vhodnou izolaci a optimální teplotu uzenin. Teplotu reguluje 700-1400 watová spirála pomocí termostatu. Charakteristiku provedení udírny doplňují těsná dvířka s nainstalovaným teploměrem, a nádobkou na popel. Srdcem stroje je samozřejmě generátor kouře. Díky optimálnímu spojení všech zmiňovaných elementů získaných v procesu uzení výrobku se charakterizují trvalou chutí, vůní a barvou.\nAlu-zinek (+ nerezová ocel uvnitř)\nVnější rozměry (dxšxv) 520 mm x 630 mm x 1221 mm\nVnější rozměry s generátorem (dxšxv) 520 mm x 715 mm x 1210 mm\nVnitřní rozměry (dxšxv) 475 mm x 530 mm x 991 mm\nRozměry komory (dxšxv) 420 mm x 490 mm x 755 mm\nDůležité upozornění: Veškeré udírny a příslušenství mají své výrobní číslo a jsou evidovány.Udírny se neustále vyvíjí a náhradní díly se neustále mění,nekupujte starší nebo levnější udírny v zahraničí z důvodu budoucích servisních oprav. Servis a veškeré reklamace řešíme pouze u udíren zakoupených u výhradního dovozce a autorizovaných prodejců v České republice dle výrobního čísla a originálního servisního listu.\nPOTŘEBUJETE VÍCE INFORMACÍ? ZAVOLEJTE NÁM JEŠTĚ DNES


Jaké kapely a sólisty potřebujeme? | VoxPopuliBlog.cz\nToho, kdo mne čte pravidelněji a zná mé názory už možná napadlo, kam zhruba budu směřovat. A možná se proti tomu v duchu již teď vyhraňuje, že muzika má tímto zůstat nedotčena. Pokud se nemýlím v identifikaci toho, co jej napadlo, pak mám pro něj dvě odpovědi. Ta první je slovní a zní, že se částečně zmýlil A ohledně té části, v níž se nezmýlil, mám pro něj odpověď rovnou hudební\nNapř. americký filosof Richard Weaver v knize Ideje mají následky, vydané poprvé v roce 1948, píše o jazzu jako o hudbě opilosti, hudbě „vyjadřující pohrdání a nepřátelství vůči naší tradiční společnosti“ … píše, že jazz „často zní, jako by se chtěl v návalu zuřivosti zbavit všeho, co připomíná strukturu i omezení“ … témata jazzu jsou „vulgárně sexuální či fraškovitě zlehčující“. Synkopy jako hudební formu hodnotí jako prostředek k “snadnému a rychlému ukojení“, swing u něj nedopadne lépe než jazz. Pozdější odsuzování rock ́n ́rollu a dalších žánrů jako ďábelské a satanské hudby hlavně ze strany křesťanství snad není třeba zmiňovat; v nejedné křesťanské sociální skupině či konfesi je platné dodnes.\nVarování proti očkování z vysokých míst – kam… (1 572)


Hotel Terra Superior **** - Státní léčebné lázně Janské Lázně\n» Hotel Terra Superior ****\nHotel Terra Superior ****\nLázeňský hotel Terra*** Superior nabízí celoroční a vysoce komfortní ubytování v centru Janských Lázní.\nJe propojen spojovacími chodbami přímo s Lázeňským Domem a Aquacentrem. Hotel se nachází v lázeňském centru u kolonády.\nV hotelu se nachází také jídelna, kde vám poskytneme veškeré stravování. Všechna patra hotelu jsou dostupná výtahem, stejně tak i hotelová jídelna, Aquacentrum a ostatní provozy.\nCena ubytování již od 1 200 Kč / osoba / noc\nVšechny pokoje mají vlastní koupelnu se sprchou s tropickým deštěm a sklápěcím sedátkem, s WC, otopným žebříkem a fénem. Na pokoji jsou k dispozici župany a minibar (konzumace z minibaru je za úhradu). Na všech pokojích je dostupné Wi-Fi připojení. Dva pokoje v druhém nadzemním podlaží jsou speciálně upravené pro klienty na vozíčku, včetně koupelen.\n› zapůjčení županu na celou dobu pobytu\n› denně volný vstup do Fitness centra\nKde hotel Terra*** najdete\n› Hotel najdete v lázeňském centru u Kolonády\n› Hotel Terra je obsluhován centrální recepcí lázní v Janském Dvoře\n› Pro příjem hostů slouží recepce přímo na hotelu Terra\nKapacita hotelu se rychle plní, rezervujte si vaše ubytování ještě dnes a ušetřete!


Líčení očí, Vaše tipy, rady a zkušenosti :-) - Diskuze Omlazení.cz (67)\nLeo 19. 6. 2008 14:19\nJe spíš do zelena\nSem myslela, že ten Artdeco se dá použít pod veškeré typy stínů..\nUrčitě to použít jde, ale ještě jsem to nezkoušela\nTak já je asi vyzkouším naslepo... i ty paletky...\nLeo 19. 6. 2008 14:20\nale jsou sypke jako pudr\nNež jsem měla bázi, tak jsem je měla a nevydržely mi a navíc při nanesení jsem je měla spíš na obličeji než na víčku. Ale já nejsem moc šikovná, takže to bylo tím\n1964 19. 6. 2008 14:23\nnarazila sem na Bourjois stiny ktere ne uchvatili jsou ruzne odstiny me se libi moc strbrne a zlate ale jsou sypke jako pudr\nTřeba já má zkušenost, stíny mají úžasné mám 6 kousků nebo spíš to jsou ty pigmenty, jak jsem se dozvěděla. Musí se s nima, ale opatrně při nanášení, ať to pak není po celém obličeji, ale je to jen otázka zvyku, stačí taky trošku oklepak štěteček před nanesením.\nTygrice 19. 6. 2008 14:29\nTak teď už su zmatená jak lesní včela Sypký, práškový stín rovná se pigment?? Sem měla za to, že pigment je v takové vyšší lahvičce, třpytivý a více přilnavý..\nJj mně se s těma práškovýma taky dobře pracuje, až na to, jaks psala, že se drolí po celým ksichtíku\nMartina77 19. 6. 2008 14:36\nŘekla bych, že to přesně jak psala Tygřice malinko víc do zelena, v kombinaci s tou meruňkovou vypadá svěže a moc hezky. Asi tuhle kombinaci budu nosit častěji. Dneska jsem tohle líčení ladila se zelenou kabelkou a zelenýma lodičkama\n1964 19. 6. 2008 14:37\nJá mám tyhle a myslím, že to jsou pigmenty, pže se to chová podobně jako ten Gosh co jsem tu včera fotila....první líčení bylo strašné, fakt jsem to měla všude, ale dneska už je to pohoda.\nTygrice 19. 6. 2008 14:38\nHihi, no super, já je mám zase k plesovým šatečkům, tyrkysovým letním modýlkům a flitrované tyrkysové kabelce\nLeo 19. 6. 2008 14:40\nSypký, práškový stín rovná se pigment??\nJá myslím, že ne Pigment jsem myslela, že je něco jako vyšší koncentrát, jestli se to tak dá říct.\nAle mám dojem, že nám to tu více povolané dámy (Dejni, AYD) vysvětlí\nLeo 19. 6. 2008 14:41\nDěkuju za odpověď, asi prubnu jejich e-shop\nTygrice 19. 6. 2008 14:48\nA co todle, to jsou také pigmenty?\nJsou hodně výrazné, třpytivé.. Nic tam u nich není napsáno, je to Pupa\nnajana 19. 6. 2008 15:24\nTaky si myslím, že práškový stín není pigment. Třeba u těch práškových u Bourjois mi přijde, že jsou úplně stejné, jako ty jejich normální (vybírala jsem si stříbrnou a rozhodovala se mezi těmihle dvěma typy) akorát mají jinou konzistenci. Mám ty stíny ráda, jsou krásně třpitivé a skvěle drží, ale je to úplně jiná třpitivost než ta, co má M.A.C pigment, který jsem si teď koupila. Nevím, jak to líp popsat.\nDejnicka 19. 6. 2008 16:25\nJinak jsem zjistila, že kdybys přesně věděla jakou barvu chceš a třeba nepochodila na ebay nebo to vycházelo dráž než z obchodu, tak ti to z Macu pošlou i na dobírku..\npumpkin 19. 6. 2008 16:33\nHolky nemáte tip na tužku na oči? Měla jsem od Astoru odstín Aubergine(klasickou dřevěnku ), ale asi se už nedělá, tak jsem koupila black aubergine, ale je to automatická tužka a ještě voděodolná a není to ono - nejde rozmazat. Takže sháním podobný odstín - tmavý lilek. Viděla jsem jen klasicky fialové, ale lilek je lilek\nDěkuju za každý tip.\nnikousek 19. 6. 2008 16:37\ntak lilek je barva, kterou bych taky ráda.... a nezkoušela jsi v MACu ty Powerpoint tužky, jak jsem ti psala? Měkké, pravda, trocha metalízy v nich je, ale u nich se mi to moc líbí, ne jako u lesků a výborná výdrž.\npumpkin 19. 6. 2008 16:44\nnezkoušela jsi v MACu ty Powerpoint tužky, jak jsem ti psala?\nJeště ne ....\nMěkké, pravda, trocha metalízy v nich je, ale u nich se mi to moc líbí, ne jako u lesků\nMetalíza? No, no, věřím Ti Mrknu na to. Ta Astorka byla super, prostě temně fialová s nádechem do hněda, prostě hodně zralý lilek. Žádná zářivka a k zeleným očím to vypadalo krásně a to mi přitom klasická fialová dělá ubrečené oči.


Francie je trochu dál než obligátní rakouské Alpy či Dolomity, ale pro dovolenou na motorce je to skvělá destinace. Třeba taková Bretaň či Normandie toho mohou nabídnout opravdu hodně, zajímavý je také Centrální masiv, atlantické pobřeží nebo Pyreneje na španělských hranicích.\nOvšem nejnavštěvovanější je určitě francouzská část Alp a pak oblast jižně od nich - Provence a pobřežní regiony. Celou jižní část Francie včetně Korsiky pokrývá výborný voděodolný atlas pro motorkáře od německého vydavatelství RV-Verlag.\nVíce se o něm dozvíte v následující video recenzi:


Set Zelené hvězdičky - Ušiju, vyrobeno na Moravě\nDomů / Pro miminka / Sety do postýlky SKLADEM / Set Zelené hvězdičky\nSet Zelené hvězdičky\n2 440 Kč –50 %\nZavinovačka, hnízdečko, multifunkční polštář, kapsář.\nLátka i výplně jsou s certifikací pro děti do 3 let.\n2 440 Kč –50 % 1 220 Kč\nHnízdečko je oboustranné, můžete jej přetočit a vyberete si tak, který vzor bude dekorativní a na kterém bude Vaše miminko ležet. Standardně hnízdečka šijeme ve tvaru vajíčka v celku, v případě zájmu je možné hnízdečko připravit na rozvázání a oddělení v místě na nožičky.\nTeplo a pocit bezpečí, to pro Vaše miminko zajistí zavinovačka. Zavinovačka pomůže i Vám při manipulaci s miminkem, kdy poskytne potřebnou podporu, a nemusíte se bát, že miminku ublížíte. Součástí zavinovačky je mašle.\nMultifunkční polštář můžete využít hned několika způsoby.\nPolštář pro děti, které ještě neumí sedět, ale jsou zvědavé. Jednoduše je posadíte do polštáře a s pomocí odnímatelného polštářku nastavíte potřebnou výšku opěrky hlavy. Stejně tak jej můžete využít pro opěru při pasení koníčků. Jako těhotenský polštář a kojící polštář. Mantinel proti překulení. Později i jako polštář pro větší děti, který je bude příjemně objímat.\nSkládá se z polštáře, povlaku na polštář na zip, odnímatelný polštářek na gumičce.\nCelý polštář se dá vyprat podle přiložených pokynů k praní.\nKapsář má čtyři kapsy, zavazování na postýlku na třech místech, šířka je 60 cm a dá se umístit jak na krátkou tak na delší stranu postýlky. Pratelný.


Dobrý den prvně musím napsat, - Autoweb.cz\nautoweb.cz > Autoporadna > Právní poradna > Dobrý den prvně musím napsat,\nDobrý den prvně musím napsat,\nDobrý den pane doktore, prvně musím napsat, jak neskutečně společné máme názory na téma Policie. Jsem rád, že nejsem osamocen s mým názorem a že můj názor na změnu celého systému ve stylu represe v tomto státě sdílí ještě někdo, navíc takto fundovaný a vzdělaný člověk. Podrobnosti bychom si asi museli vysvětlovat při jiné příležitosti. Já mám teď dotaz z úpně jiného soudku. A ten dotaz zní: v jaké vzdálenosti od kruhového objezdu, možná přesněji, viz. dále, od vozovky kruhového objezdu, může majitel blízkého obchodu umístit přenosný poutač reklamy? Myslím tím např. stojaté „áčko“ ve velikosti cca 1m x 1,5m, jak je vídáme ve městech na chodnících před obchody? (Kde se nám mimo jiné velmi často pletou do cesty) To se ptám z důvodu toho, že v naší obci přímo uprostřed obce, na kruhový objezd umístili podnikatelé své přenosné reklamní poutače. Jeden umístil poutače na obrubník a trávu přímo vedle vozovky kruhového objezdu na vnější straně objezdu, tzn.,že pokud pojedete po vnějším obvodu kruhového objezdu na kole, můžete o něj např. i zavadit a druhý „chytrolín“ to vzal za ještě lepší konec a umístil ho na vnitřní stranu vozovky kruhového objezdu přímo na vozovku mezi jednotlivými výjezdy z kruhového objezdu, kde je již vozovka ne asfaltová, ale z kamenných kostek, tak jak tomu většinou bývá. Je to v souladu se všemi předpisy? Jak dopravními, tak např. stavebními atd.? Jak se tomu případně můžou občané bránit? Protože podle mého názoru je to pro dpravu a dopravní situaci velmi nebezpečná věc! Dokážu si např. představit cyklistu, který by díky těmto reklamním poutačům havaroval. Děkuji mnohokrát za odpověď a přeji mnoho elánu do další Vaší práce.\nK umístění reklamního poutače na dálnici, silnici nebo místní komunikaci či na silniční pomocný pozemek je třeba souhlasu silničního správního úřadu ve smyslu ust. §25 odst. 6 zákona č. 13/1997 Sb. Já bych se tedy obrátil s podnětem na místně příslušný silniční správní úřad, aby prošetřil, jestli to je nebo není povolené.


Na slovenských horách celkem dost sněhu, lavinovka v pohodě, předpověď počasí naprosto dokonalá a možnost přibrat si k víkendu ještě čtvrtek a pátek volno – přímo ďábelská kombinace, které nelze nevyužít! ;o) Původně jsem měl v plánu Nízké Tatry, ale logisticky se mně to nepodařilo tak narychlo zmáknout, tak volím bližší Malou Fatru s dobrou možností dopravy a noclehů na chatách…\nTrasa měří asi 32 km, na kterých nastoupáte přibližně 2400 a sestoupáte asi 2100 výškových metrů. V zimním období počítejte i s dvojnásobnými časy oproti letní turistice! Klikni pro přesun na mapy.hiking.sk.\nRáno mě Ája háže autem do Brna, protože svůj čtyřdenní výlet se mně vůbec nechce hned na začátku svěřovat do modrých pařátů státního železničního dopravce. Žluťákem od Grandu do Olomouce, tam přestup na EC Košičan, který má asi 15 minut sekeru, již cestou ještě navyšuje, takže v Žilině mám na přeběhnutí perónu, proběhnutí podchodem a doběhnutí na autobusák místo 26 minut tak minuty tři :o) Díky vytvoření osobního rekordu na této trase ale autobus stíhám a v půl jedné vystupuji u mostu přes Váh v Nezbudské Lúčce. Je nádherné počasí, všude sníh, modrá obloha, sluníčko hřeje, na protějším břehu se na skalním ostrohu vystavuje zřícenina hradu Strečno… super! Podcházím koleje a po červené nejprve po polňačce a následně lesem mířím podél řeky pod Starý hrad.\nJelikož tuším, že následující dva dny budou celkem náročné, tak tentokrát nevolím pro výstup na chatu Pod Suchým od Starého hradu obvyklou červenou značku přes Plešel, ale pohodlnější variantu po zásobovací cestě kopírující Hradský potok. Ta je projetá a prošlapaná, takže se na umrzlém sněhu jde v pohodě. Do lesa slunko nedosvítí a kvůli inverznímu charakteru počasí je v těchto nižších pasážích trošku chladněji. Když ale kolem zmíněného potoka vyjdu do nějakých 900 m n. m., tak v podstatě „doháním“ slunce, které tady nahoře ještě svítí a poezie zimního prosluněného podvečerního horského lesa nemá chybu…\nKousek pod chatou potkávám od ní scházejícího staršího turistu. Chvilku se společně rozplýváme nad počasím, on mně doporučuje dát si Pod Suchým dršťkovku, popřejeme si šťastnou cestu a já docházím posledním úsekem k chajdě, za níž proti modrému nebi září zasněžený Suchý, jenž mě čeká zítra ráno…\nNa chatě budu dnes kromě chataře a kuchařky úplně sám (přecejenom je čtvrtek), ale to nevadí. Jdu si hodit věci na pokoj, převléct propocené triko a na chvilku oddáchnout. Přímo z okna mám parádní výhled na slunce zapadající za hřeben protější Lúčanské Malé Fatry, navíc ozdobený krásnými rampouchy nad oknem – romantika horské chaty par excellence ;o)\nScházím dolů do restaurace na onu doporučenou dršťkovku a ta teda je! Parádní chuť, vůně, konzistence a neskutečné množství obrovských drštěk… přesně tak, jak to mají mazlíčci rádi :o))) Splachuji tuhle lehce pikantní dobrotu dvěma točenými a jdu chrnět.\nVstávám před sedmou, rychlé sbalení, na snídani místní vynikající spišské párky, beru vřelou vodu na čaj do termosky, sněžnice na nohy a v osm hodin vyrážím nahoru. Teploměr před chatou ukazuje pohodových -8 °C, je sice podle předpovědi oblačno až zataženo, ale je úplné bezvětří, takže se šlape parádně. Vyfuním po sjezdovce nahoru na Javorinu a pokračuji po částečně prošlápnuté cestě po červené TZ do sedla Príslop Pod Suchým. V lese je sněhu po kolena, místy i po zadek, takže sněžky se tady celkem hodí, i když bez nich by to taky šlo.\nV sedle si dávám pauzu a přezouvám na mačky, protože do toho krpálu na Suchý by to na sněžnicích extra pohodlné nebylo a jít jen „na boso“ je s tím podkluzováním zbytečné trápení. Přesně v deset jsem na vrcholku Suchého, takže oproti letnímu rozcestníkovému času o půl hodiny později… to by celkem šlo ;o)\nNahoře samozřejmě dávám pauzu na vydýchání a několik fotek. Vrcholek Malého Kriváně je skryt v mraku a já s lehounkou obavou sleduji cestu přes Biele skaly a Stratenec. V létě už jsem tudy párkrát šel, ale v zimě je to pro mě premiéra, tak jen doufám, že to nebude nějak extra o hubu. Lehce mě uklidňují osamocené stopy, které ukazují, že tudy přede mnou někdo v uplynulých dnech prošel, tak snad to bude OK a hlavně nebudu muset cestu „vymýšlet“. Tady nahoře je sníh celkem zmrzlý, ale často se střídá s místy, kde se na každém druhém, třetím kroku propadám po kolena. Někde by se víc hodily sněžnice, někde zase mačky… jenže to by se člověk z toho přezouvání zbláznil :o) Takže zůstávám na „kočkách“, protože na občasných ledových místech bych se na sněžnicích (byť kvalitních s hroty a předními drapáky) necítil úplně bezpečně. Možná jsem zbytečný strašpytel a zkušený horal se u těchto řádků pousměje, ale na to, abych se projel po ledovém svahu dolů do údolí, se mám moc rád ;o)\nPokračuji opatrně přes zmíněné Biele skaly, a i když je to na můj vkus trochu dřina, tak se nezapomínám ani kochat výhledy… občas dokonce probleskne mezi mraky slunko. Výhledy do Žilinské či Turčianské kotliny, k Veľké Fatře, k Nízkým Tatrám… tolikrát viděné a přesto vždy trošku jiné a vždy nádherné…\nV sedle Vráta krátká pauza a drápu se na Stratenec, kde si najednou na západní obloze všímám nádherného atmosférického optického úkazu, který se rozhodně nevidí každý den – tzv. bílé (mlhové) duhy. Ta vzniká na velmi drobných kapkách mlhy nebo nízko ležící oblačnosti, což bude zřejmě tento případ. Barevná duha vzniká na větších kapkách, kde se uplatní odraz a lom světla. U malinkých kapek vysvětlení lomem a odrazem světla už neuspěje, zde je třeba vzít v úvahu vlnovou povahu světla. Za objasnění a vysvětlení tohoto úkazu děkuji Tomáši Tržickému z diskuze na ukazy.astro.cz. Navíc slunce prosvítající mezi mraky čaruje jak se stíny na zasněženém hřebeni směrem k Malému Kriváni, tak s oparem dole v Turčianské kotlině a foťák má bene :o)\nNásleduje opatrný sestup ze Stratence a mírně náročnější úsek přes sedlo Priehyb pod Malý Kriváň. Náročnější ne snad profilem, ale množstvím sněhu, navíc často nafoukaném na kosodřevině. Určitě by to tady šlo stokrát lépe na sněžnicích, jenže když já jsem tak lííínýýý se přezouvat :o) Tak se holt trápím na mačkách a po čase už mně teda to propadání pěkně leze krkem. Když se konečně doplácám pod svah M. Kriváně, musím si dát chvilku pauzu, protože toho mám celkem plný kecky :o)\nPři výstupu nahoru už je sníh zase víceméně tvrdý, místy nejde jen o firn, ale o čistý led, takže je potřeba trocha opatrnosti a hroty do toho jdou naplno. Asi v půlce výstupu vidím, že se shora ke mně opatrně spouští tři skialpinisté. Žádná zábava to pro ně evidentně není a celkem se divím, že jim to za to na tom ledu stojí. A nedosti na tom… když už jsme skoro u sebe, tak se jeden z nich rozhodne (přes varování jeho kamaráda) zkusit sjet jižní svah směrem na vrchol Meškalka. Jelikož jde o pěknou ledovici, tak jen zírám, do čeho se ten člověk pouští. Sjíždí pár metrů, okamžitě jde na hubu, vypíná mu jedna lyže a maník během další pár metrů nabírá na ledové krustě na zádech pekelnou rychlost. Bez jakékoliv možnosti kontroly pádu se řítí nějakých 40–50 metrů dolů a já bez dechu sleduji, jak tohle dopadne. Naštěstí se o kus níže nachází jakýsi žleb s vysněženou „protizávějí“, kde se tenhle blázen zastavuje. Jelikož je za terénní vlnou, tak ho ani nevidíme a jeho kamarádi jen řvou dolů, jestli je v pořádku (šlo o Poláky). Asi 10–15 sekund je ticho a řeknu vám, že to byly pekelně dlouhé sekundy. Viděl jsem něco takového na vlastní oči poprvé v životě, a i když se třeba zkušení skialpinisté poušklíbnou, že jsou takové věci běžné, tak já mám z toho slušnou husí kůži a ruka pomalu bezděčně sahá ke kapsi s telefonem a na mysli tane číslo 18 300 :o( K naší úlevě se po chvilce zespodu ozývá zvolání, že je borec v pořádku, takže pomalu pokračuji ve výstupu nahoru. Co chvíli se ještě ohlížím, a když vidím, že o kus dál se všichni tři kluci znovu potkávají, tak vím, že je vše OK.\nDodatek: Večer na chatě dávám tuhle „historku“ do jedné facebookové skupiny jako malé varování pro další odvážlivce a tam se mně pak v komentářích ozývá přímo ten týpek, který se takhle hezky projel. A že prý to měl pod kontrolou a ten žlab dole měl jako pojistku. Hmmm, nevím, no… podle mě stačilo, aby ho nějaká terénní nerovnost nad žlabem v pádu lehce nadhodila a poslala přes něj dolů do údolí, kde by ho po nějakém půl kiláku mohli seškrábat z prvního stromu špachtlí na sádru :o( Ale tak každý to vidíme jinak, no…\nPlná šipka ukazuje dráhu pádu skialpinisty, na ni kolmá čárka žlab, ve kterém se zastavil a čárkovaná šipka potom možné pokračování pádu do doliny Bieleho potoka, kdyby k zastavení nedošlo\nNa Malém Kriváni krátký oddech a dokonce i ta betonová ohyzdnost nevypadá s namrzlým sněhem tak hrozně jako v létě :o)\nZimní cesta z M. Kriváně směrem na sedlo Bublen vede samozřejmě přímo po hřebeni a ne v traverzu jako v létě. Pro zkušené zimní horské turisty určitě zábava, já jdu přecejen opatrněji, i když i tady je cestička prošlápnutá. Svahy jsou zde na obě strany příkré víc než dost a ledový povrch na nich se ve slunci jen leskne. Tady by zaškobrtnutí mohlo mít jediný možný výsledek. Ale ten nádherně členitý, zasněžený a nasvícený hřeben přede mnou je naprosto úžasnou podívanou, okořeněnou navíc stále tou bílou duhou, která se na nebi drží několik hodin.\nV jednu chvíli malinko polevím v pozornosti a trest přichází vzápětí. Přehlédnu načnutou obří vzduchovou kapsu, a než byste řekli borůvkovej koláč, tak se propadám až po prsa, a ani tak dokonce nestojím nohama na zemi! Naštěstí mě povrchová krusta „chytá“ pod pažemi, takže se držím hlavou a rukama nahoře a dole v díře mně klimbají nohy v luftě :o) O ničem nešpekuluji a „nějakým“ způsobem se hrabu ven… troška přitahování za cokoliv, na co dosáhnu, mrskání nohama i celým tělem… vlastně ani nevím, jak se mně to povedlo, ale jsem z toho venku :o))) Když opatrně nakukuji dolů do díry, tak se mně při představě, že bych tam zahučel celý, malinko klepou kolena… odtud bych se dostával horko těžko. Tak mě tenhle zážitek rozhodil, že jsem si tu džuznu dokonce zapomněl i vyfotit :o)\nPokračuji obezřetně dál po hřebeni a je to stále neskutečná paráda. Mačky se krásně zakusují do zmrzlé sněho‑ledové vrstvy, za zády pomalinku klesá slunce v mlžném oparu za vrchol Malého Kriváně… nikde ani noha a já si tyhle chvilky i přes zvyšující se únavu užívám naplno. Stejně jsem překvapen, že kromě dvou kluků ráno u Bielych skal a těch tří „odvážných skialpíků“ u MK jsem celý den na hřebeni sám… asi to bude tím, že je teprve pátek. Což je ale jen a jen dobře, protože samota na horách je pro mě dokonalou živou vodou a mentální očistou nade všechny cvokaře světa ;o)\nKdyž se vydrápu na Pekelník, tak potkávám do protivky jdoucí polský pár na skialpech. Nemám tušení, kam se takhle navečer vydali, ale je to jejich věc :o) Důležitější pro mě je, že se na vrcholku Pekelníka zastaví a nevědomky mně tak poskytnou možnost udělat moc pěknou fotku s jejich siluetami a za mlžnou oblačností zapadajícím sluncem.\nVycházím na hranu Veľkého Kriváně a stopro vím, že na vrchol těch pár set metrů dnes nepůjdu. Už jsem utahaný jako kotě, ale hlavně je vršek v oblaku a nebylo by tam stejně vidět víc než ruku před obličejem. A toho jsem si loni užil až až :o) Scházím tak do Snilovského sedla a přitom se kochám úžasnými barvami, do kterých se právě odívají vrcholky protější Veľké Fatry a Nízkých Tater díky zapadajícímu slunci, jehož poslední paprsky se proplížily pod dekou oblačnosti.\nJeště troška kufrování za setmění ve Snilovském sedle, kde zimní cesta na chatu vede jinudy než letní zelená TZ, ale s pomocí GPS v telefonu se zorientuji a v klidu scházím pomalu k chatě Pod Chlebem, kde jsem těsně před pátou odpolední. Hikeplanner na mapy.hiking.sk udává pro moji dnešní trasu čas 4:55 hod. (letní turistika), já to šel rovných devět hodin. Není to ani málo, ani moc… prostě je to moje tempo, se kterým jsem spokojen a nemíním na tom nic měnit ;o)\nHážu si věci nahoru na poval a jdu na pivo a polévku. V hospodě je lidí tak akorát, takže se dá v pohodě sednout. Ještě probíhá oblíbená infantilní srandička, kdy mávám Áji do on‑line web kamery před chatou a kolem deváté to jdu zalomit. Celkem bych se i prospal, ale ženská obsluha v restauraci má asi nějaké alko‑tmelení kolektivu a s nějakými známými dělají do čtyř do rána takový brajgl, že toho moc nenaspím :o(\nKolem sedmé se jdu mrknout před chatu a čelist mně padá nadšením nad tou nádherou kolem. Východní obzor se začíná barvit do ranních tónů, je teplo, opět absolutní bezvětří, na nebi vymeteno a dole v Turčianské kotlině se převaluje moře nízké inverzní oblačnosti. Pohledy za milion!\nPár fotek, sbalení na povale, snídaně z vlastních zásob, opět několik fotek vycházejícího slunce a té nádhery okolo, vřelou vodu na čaj do termosky a před osmou vyrážím na další část mého úžasného zimního putování. Beru to tentokrát na rozcestí Kopiská a následně traverzem do sedla Za Hromovým. Za zvýšeného lavinového nebezpečí bych tudy nešel, ale tentokrát to není problém. A podle stop nejsem sám, kdo to tudy bere. Přesto se tady nějak extrémně nezdržuji… proč zbytečně tahat čerta za ocas? ;o) Při každé krátké pauze na vydýchání (je to celkem dřina v tom sněhu) se moje oči obrací dolů do údolí Úplazného potoka, potažmo do Turčianské kotliny, protože to inverzní moře pod nohama je pro mě prostě zážitkem nad zážitky :o)\nNahoře chvílemi celkem chladně fouká, takže občas dochází i na kapuci, ale to je zanedbatelná drobnost. Hezky ztvrdlým a prošlápnutým hřebenem pokračuji přes jižní vrchol Sten a Stienky až na severní vrchol Sten. S očima navrch hlavy pořád hltám tu nádheru kolem… jako ostrovy se z oceánu nízké oblačnosti vynořují Chočské vrchy, Západní či Nízké Tatry a další bližší i vzdálenější vrcholky… Objevuje se majestátní Stoh a vedle fešácký Veľký Rozsutec, za mnou krásně modelovaný a nasvícený hřeben po Chleb, Snilovské sedlo a Veľký či Malý Kriváň, hřeben od Kraviarského… kolem mě větrem zajímavě tvarované sněhové závěje a převěje… hřejivé slunce, modrá obloha, oblaka v dolinách… božský klid, lehké šumění větru, nikde ani noha… tohle je prostě něco, co vám vyjde jednou za hodně dlouhou dobu. Obzvlášť, když nebydlíte přímo pod kopci a nemůžete si tak vyběhnout nahoru, kdy se vám zachce ;o) Nemůžu se ani vynadívat na tu nádheru všude okolo a už teď vím, že na tenhle výšlap budu dlouho vzpomínat. V jednu chvíli dokonce spatřím vidmo na svém stínu. To už je po druhé v životě (poprvé kdysi právě na protějším Veľkém Choči) a já jen doufám, že se tak dnes nenaplní známá pověra o tom, že kdo spatří v horách tenhle Brockenský přízrak po druhé, něco zlého se mu přihodí:\n1. spatření: hory tě vítají a znamená to štěstí\n2. spatření: hory tě varují – nebezpečí, smrt\n3. spatření: nebezpečí je překonáno a v horách se ti nic nestane\nZe severního vrcholu Sten vede cesta na Poludňový grúň a výhledům v tomto úseku samozřejmě vévodí Stoh a Rozsutce. Na Poludňovém grúni potkávám teprve asi třetího člověka od rána, ale rozhodně toho nejzajímavějšího. Ono jako je na sluníčku relativně teplo (na to, že je leden a jsme na horském hřebeni), ale že by to bylo úplně na trencle…?! Nevím, no :o)\nMám tady možnost hřebenovku ukončit a sestoupit kolem chaty Na Grúni dolů do Štefanové. Ale není ještě ani 11 hodin, a to bych musel být úplný blázen, abych zahodil druhou půlku takhle překrásného dne na horách. Takže za neustálého očumování úžasné dvojice Stoh a Veľký Rozsutec vyrážím na prvně jmenovaný vrchol.\nNejprve je potřeba sestoupit do Stohového sedla, což je na tvrdém přemrzlém sněhu pohodička. Dole si dávám větší pauzu před výstupem na Stoh… něco zbaštím, vypiji, vyměním baterku ve foťáku, imaginárně si namažu pod koleny a ber sa hore! V sedle je přes metr navátého sněhu a občasné propadnutí až po pérdel je sranda převeliká :o) První část výstupu, která vede lesem je trošku nepříjemná… rozšlapaný sníh se boří a ujíždí, žádné výhledy… moc mě to nebaví, ale je potřeba se tím prodrat. Jakmile vyjdu nad horní hranici lesa, tak už je to sakra o něčem jiném. Do tvrdého zmrzlého podkladu se mačky krásně zakusují, na člověka svítí sluníčko, vidí nad hlavou modré nebe… ukazují se výhledy do okolí… hned se do toho krpálu funí radostněji :o)\nShora už sestupují občas další turisté. Není to žádný „Václavák“, ale dopolední, včerejší a předvčerejší samota je pryč… Taky se shora pokouší pár skialpinistů sjet dolů na lyžích, ale na tomhle ledovatém podkladu to teda žádný zážitek podle mě není a já jen doufám, že se nebude opakovat včerejší „sranda“ zpod Malého Kriváně. Někteří mají tolik rozumu, že berou lyže do ruky a sestupují pomalu dolů „pěšky“, což ale ve skialpových skeletech bez želez taky není žádná výhra :o)\nA náhodou se musím trošku pochválit – přestože šlapu už třetí den a Stoh na sněhu není zrovna žádná „oddychovka“, tak výstup mně trvá oproti rozcestníkovému letnímu času o pouhých 10 minut víc ;o) Nahoře fičí pěkně ledový fukar, takže rychle nahazuji zateplovací péřovku a pak už se jen kochám, kochám a kochám! Pod nohama Osnica s vysněženým hřbetem či Šípská Fatra, tamhle zase Kubínská hoľa, naproti Veľký Choč, Veľká Fatra a Nízké Tatry, za mnou projitý celý kriváňský hřeben, vedle pře‑krás‑ný Veľký Rozsutec, na severovýchodní straně pak krásně viditelné Pilsko a Babia hora až na polských hranicích a v neposlední řadě úžasně plastické panorama Západních Tater se zasněženými končiary a vykukujícím vysokotatranským Kriváněm.\nPo dostatečné kochačce, focení a oddychu to balím a mizím z téhle „větrné hůrky“ vychlazen studeným větrem víc než dostatečně :o) Sestupuji do sedla Medziholie a na sestupu už to pomalu ten „Václavák“ připomíná :o( Nahoru proudí celkem dost lidí a je krásně vidět, jak jsou podmínky na hřebeni rozmanité, takže nikdo nemá jasno v tom, co bude nejlepší na nohy :o) Někdo jde „na boso“, někdo na sněžnicích, někdo na mačkách či nesmekách a řada lidí i na lyžích. Po cestě dolů ještě pár fotek (např. zajímavé stromo‑textury na úbočí Osnice) a pak už jen pohodové klouzání rozšlapaným sněhem v pásmu lesa a jsem v sedle Medziholie.\nDávám si poslední pauzu na pár hltů čaje, pozdravím Veľký Rozsutec nad mojí hlavou (na ten už bych dnes neměl ani síly, ani čas) a jde se po zelené TZ dolů. V prosluněném a zasněženém lese je dokonalé bezvětří a nízké slunce opět rozehrává po lese svou parádní stínohru. Ve spodní části se objevuje pěkný výhled na protější hřeben Sokolie, a když se otočím přes rameno, tak můžu ještě naposled zamávat na podvečerním sluncem nasvícený VR...\nVe Štefanové je poměrně dost sněhu a v kombinaci s dřevěnými chalupami to vypadá místy fakt pohádkově. Jdu se ubytovat, horká sprcha, večeře, pár točených na úspěšné završení dokonalého výletu a dobrou noc…\nRáno je ve Štefanové zataženo, ale kolem deváté už se oblačnost protrhává a opět se objevuje modrá obloha a slunko. Kdo má ještě dnes možnost vyrazit nahoru, tak rozhodně nebude litovat. Já už tu možnost bohužel nemám, protože mě čeká návrat zpět do všedních dní :o( A když cestou autobusem do Žiliny koukám na tu kopcovitou, zasněženou a sluncem zalitou nádheru kolem, tak se mně chce zpátky čím dál míň. S čímž se bohužel nedá nic dělat a aspoň se člověk může těšit na nějaké další krásné „příští“… Jinak cesta domů tentokrát proběhla až nechutně hladce bez jediného zpoždění… až mně to přišlo nějaké divné :o))) No a ten řízek s bramborovou kaší doma od Ájinky… ach!!! :o)\nNa‑pros‑to dokonalý zimní výšlap, který neměl jedinou chybičku. Počasí na jedničku s hvězdičkou, překrásné výhledy, všechno klaplo přesně do puntíku podle plánu a já budu na tuhle hřebenovku určitě zatraceně dlouho vzpomínat. Tak zase někdy, Malá Fatro!


Osmnáct klientů z Břevnice si zvyklo na muže ve „skafandrech“, s péčí o seniory pomáhá i tým dobrovolníků | Kraj Vysočina\nOsmnáct klientů z Břevnice si zvyklo na muže ve „skafandrech“, s péčí o seniory pomáhá i tým dobrovolníků\nO osmnáct klientů Domova se zvláštním režimem Břevnice se v současné době stará tým 16 dobrovolníků, zdravotních sester, profesionálních hasičů, mediků i kmenových zaměstnanců. Kraj Vysočina na základě požadavků vedení domova dodává na místo nutný ochranný materiál. Po žádosti směřované na ministerstvo zdravotnictví se podařilo získat mimořádnou dodávku 100 kusů respirátorů FFP3, kterými bohužel Kraj Vysočina už vůbec nedisponoval.\n„Kraj a tým náměstka pro oblast sociálních věcí Pavla Fraňka je připraven na požadavky domova flexibilně reagovat. Pokud jde o asistenci profesionálních hasičů, je jejich přítomnost prozatím domluvena do 14. dubna, nebo dle potřeby, která bude definována poté, co krajská hygiena zopakuje po odeznění příznaků u klientů odběry,“ informoval hejtman Kraje Vysočina Jiří Běhounek\nPodle informací ředitelky domova Hany Hlaváčkové dnes do týmu nastoupily dvě nové zdravotní sestry. Spolupráce pokračuje s týmem rotujícího tříčlenného týmu profesionálních hasičů, tří mediků, jednoho záchranáře, pečovatelek a dalších dobrovolníků. „Klienti si už zvykli na přítomnost hasičů ve speciálních oblecích. Jejich pomoc v zařízení je pro nás velkým odlehčením, pracují v maximálním nasazení, stejně jako všichni ostatní v domově. V tuto chvíli je všech 18 klientů v uspokojivém zdravotním stavu, který si nevyžaduje hospitalizaci. I přesto platí dohoda s Nemocnicí Havlíčkův Brod, že v případě zhoršení zdravotního stavu jsou na jejich infekčním oddělení schopni okamžitě naše klienty přijmout a poskytnout jim nezbytnou péči,“ informovala ředitelka Hana Hlaváčková.\nPřísná karanténa platí v Domově se zvláštním režimem Břevnice od 1. 4. 2020, Krajská hygienická stanice Kraje Vysočina se sídlem v Jihlavě o ní rozhodla na dobu minimálně 14 dnů nebo do odvolání. Další opatření v Domově Břevnice budou přijímána právě na základě dalších doporučení krajské hygienické stanice.\nVytvořeno / změněno: 6.4.2020 / 6.4.2020\nPočet návštěv: 2212


Comfort Suites Southfield - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Southfield (MI)\nSouthfield (MI) a zdejší nabídka všech 13 ubytování.\n24977 Northwestern Hwy, Ostatní, Southfield (MI), Spojené státy americké, 48076 - Zobrazit na mapě\nComfort Suites Southfield – podrobnější informace\nSouthfield (MI) je nejlepší objevovat, když máte všechno na dosah, a Comfort Suites Southfield tento předpoklad skvěle splňuje. Toto je ideální místo na ubytování, protože jste přímo v centru dění a můžete si tuto destinaci vychutnávat plnými doušky. Jeepers Inc, Park West Gallery, Normandy Oaks Golf Club a další místa se nacházejí v blízkosti tohoto dobře udržovaného zařízení a dodávají mu zvláštní kouzlo.\nO hosty je zde také velmi dobře postaráno a zařízení poskytuje takové služby a vybavení, díky kterým se můžete cítit jako doma. 24-hodinová pokojová služba, zařízení pro tělesně postižené, Wi-Fi na veřejných místech, parkoviště, prádelna a doplňující služby jsou vám k dispozici pro zajištění vašeho pohodlí.\nI samotné pokoje jsou do detailu připravené s cílem zajistit vám ten pravý komfort. Ať už máte sportovního ducha nebo raději v klidu odpočíváte, hotel představuje skvělé rekreační zázemí pro každého (fitness centrum, krytý bazén). Jsme si jistí, že profesionální služby a vybavení, které Comfort Suites Southfield nabízí, se vám zalíbí.\nVšichni cestovatelé (29) Páry (7) Jednotlivci (3) Rodiny s malými dětmi (12) Skupiny (7)


Příbram hrála s Olomoucí bez branek - Sport.cz\n12. března 2005 21:50 - PŘÍBRAM\nBezbrankovou remízou skončil zápas 19. kola fotbalové ligy mezi Příbramí a Olomoucí. Domácí Marila tak potvrdila, že se jí na Sigmu dlouhodobě příliš nedaří: ze šestnácti vzájemných utkání vyhrála jen dvě, na výhru čeká od října roku 2002 a prokletí nezlomila ani v sobotu.\nPříbramští fotbalisté se po dvou týdnech čekání dočkali jarní ligové premiéry a na zmrzlém hřišti se s Hanáky v první půli popasovali ve vyrovnané partii. Ta prokřehlým divákům u Litavky nabídla především urputnou bitvu jen s minimem fotbalových momentů. Sigma se v Příbrami musela obejít bez nemocné brankářské jedničky Vanika a chtěla se revanšovat za úvodní jarní prohru na půdě pražské Slavie.\nSvěřenci kouče Uličného měli ke střeleckému úspěchu blízko už v osmé minutě, ale útočník Michal Hubník se po Pečnikově centru natahoval jen marně a nenavázal na svůj gólový zápis ze Strahova. Domácí kouč Pavel Tobiáš přes zimu razantně zasáhl do složení kádru a v jarní premiéře příbramským divákům v základní sestavě představil čtyři úplné nováčky. Pozměněný tým Marily se v první půli dostal k jediné šanci, ovšem uzdravený kapitán Otepka pokaženou střelou z levé strany Vaniakova náhradníka Černého vystrašit nemohl.\nDevatenáctiletý olomoucký gólman byl jinak při své ligové premiéře takřka bez práce. Hosté ve druhé půli vyklidili pole a na vlastní polovině věnovali všechny síly zachytávání příbramských výpadů. Jenže aktivní domácí tým se přes kompaktní obranný val nemohli prosadit. Po deseti minutách sice Rajtoral zkusil Hanáky zaskočit chytrým lobem, ale své dnešní devatenácté narozeniny si talentovaný záložník brankou neosladil.\nPříbramský tlak sílil a čtvrt hodiny před koncem gólman Černý schoval v náruči i nadějnou hlavičku Mendyho. Vzápětí málem spasila málokdy vídaná kuriózní situace: Otepkova nepovedená střela ze čtyřiceti metrů sice mířila mimo tyče, ale olomouckému brankáři míč vypadl z ruky a Černý jej pak tygřím skokem na poslední chvíli zastavil na brankové čáře. Ve třetí minutě nastavení ještě z voleje nebezpečně vypálil Riegel, ovšem jeho rána se přes hradbu těl k brance nedostala.\nMarila Příbram - Sigma Olomouc 0:0\nRozhodčí: Helebrant - Tulinger, Petřík. Bez ŽK. Diváci: 1827.\nPříbram: Sňozík - Lesák, Mácha, Formánek, Penner - Rajtoral, Otepka, Riegel, Čupr - Mendy, Huňa (69. Klesa). Trenér: Tobiáš.\nOlomouc: Černý - Kovář, R. Hubník, Hudec, Kučera - Randa, Špiláček, Zbožínek, Pečnik (71. D. Kobylík) - Babnič (79. Bednář), M. Hubník (90. Škerle). Trenér: Uličný.\nOpava si poradila s Brnem\nGólové parády Zehera a Svitáka sebraly Brňanům v zápase 19. kola Gambrinus ligy choutky na bodový zisk v Opavě. Na těžkém terénu domácí v pohledném...\nSlovácko bez zraněných Švejnohy a Pospěcha i distancovaného Rajnocha získalo první body pod vedením trenéra Molnára. Drnovičtí při své jarní...


Poklidných 7 dní - Babyweb.cz\nbabyweb.cz > Blogy > dencas > Poklidných 7 dní\nKLUB TĚHULEK! DENISA Dalších 7 dní je za námi a musím říct, že uběhly celkem v poklidu. Sice jsem byla každý den zaměstnaná nějakou činností, ale příjemnou.\nV pátek jsme byli pozváni na „tlačenkovou party“, což byla v podstatě ochutnávka zabíjačkových dobrot, jakou byly (kromě již zmíněné tlačenky) kroupy, prejt, prdelačka a pečená kýta s bůčkem. Moc dobré to bylo, moc jsme si pochutnali a moc jsme se pobavili. A jelikož byl velmi krásný a teplý víkend, rozhodli jsme se ho strávit opět trochu v pohybu, hlavně po tom pátečním přejedení se.\nV sobotu jsme podnikli výlet (autem) na nedalekou Kunětickou horu. Jak se na místě ukázalo, stejný nápad mělo dalších x desítek lidí, takže po cestě k zavřenému hradu proudil pěkný dvousměrný dav. Přidali jsme se sice také, došli jsme na vyhlídku, ale pak jsme si radši udělali procházku v podhradí a obešli jsme tak celý hrad.\nV neděli jsme pak objevovali skryté uličky naší vesnice a kupodivu jsme objevili cesty, po kterých jsme za necelé dva roky, co tu bydlíme, ještě nikdy nešli. Nejvíce unavený byl z našeho víkendového procházkování náš pejsek. V pondělí pak bral klasickou odpolední procházku asi už jako velký trest a celou dobu se loudal za mnou :-).\nTaké jsme se během týdne stihli s pejskem oba zkrášlit. On byl konečně po třech měsících na stříhání, takže vypadá opět jako bišonek a ne jako jedna velká chlupatá koule. A já jsem také navštívila kadeřnici a nechala si udělat trochu jiný sestřih. Foto však zatím nemám, ale vzhledem k tomu, že mě v pondělí čeká vytoužené focení ve Fotopromě, tak se již brzy dočkáte. Úvodní foto je z Kunětické hory, kde jsme oba ještě v původní podobě :-).\nAbych také napsala něco o miminku, tak vám musím sdělit, že už se pěkně vrtí. Přes den to sice moc nevnímám, ale večer, když ulehnu do postele, začne se převalovat, asi si hledá vhodnou polohu ke spánku :-). Vždycky ho na dobrou noc pohladím, což se mu posledních pár dní asi začíná konečně líbit. Když ho však zkouším pohladit během dne, kdy cítím pohyb, tak hned uteče a schová se. Je to takový neposedný lumpík :-).\nJinak, jak tak koukám, můj poslední článek asi moc velký zájem nevzbudil. No nevadí. Když nikdo neporadil, poradím si holt sám :-). Sice se mi nechce pročítat všechny možné internetové diskuze, ale asi mi nic jiného nezbývá. Aspoň že na to mám ještě tolik času.\n12.2.2016 12:28\t| autor: Denisa Stehlíková\nVíce o tématu: focenínikdovýlet\nJarmila Karel Dana Jiří Michaela Markéta Jaroslav Eliška Alena Dagmar Jan Lukáš Milan Martin Monika Ludmila Petra Radek Vladimír Hana Jitka Zdeněk Eva Daniel Zdeňka František Anna Marcela Jana Kristýna Barbora Stanislav Zuzana Helena David Kateřina Vojtěch Ondřej Ivana Tereza Josef Roman Ladislav Pavel Marek Michal Marie Tomáš Věra Václav Jaroslava Miroslav Jakub Petr Lucie Lenka Veronika Martina Antonín Jiřina


Alice Springs je město ležící ve výšce 0 metrů nad mořem na 23° 42´ jižní šířky (asi 33 km jižně od obratníku Kozoroha) v jižní části australského Northern Territory jižně od MacDonnell Rangers. Aboriginci městu obklopenému ze všech stran pouští říkají Mpamrntwe.\nAlice Springs má rozlohu 144 kilometrů čtverečných a žije v ní 24 500 obyvatel. Tato hlavní brána do Red Centre je vzkvétajícím moderním městem, ctícím své dávné tradice. Založení se datuje k roku 1888, kdy zde byla založena stanice pro pozemní telegrafní linku. Telegraf spojil Austrálii přes Darwin a Jávu se západním světem. K rozvoji města došlo až po 2. světové válce. Počet obyvatel dosáhl jednoho tisíce až kolem roku 1953. Vojenská základna, která sem byla umístěna v roce 1942, poté kdy Japonci bombardovali Darwin, je zde dodnes i přes odpor pacifistů. Do místní australsko-americké meteorologické stanice bylo v padesátých letech 20. století umístěno seismologické zařízení pro měření sovětských jaderných pokusů.\nPůvodní název osady byl Stuart (podle cestovatele Johna MacDonnall Stuarta). V roce 1933 bylo jméno změněno na Alice Springs (Lázně Alice). Blízké vodní nádrže, napájené vodami podzemní řeky Todd River byly pojmenovány podle manželky hlavního poštmistra státu Jižní Austrálie Alice Todd. Ve městě je Památník ANZAC z roku 1934 uprostřed města na pahorku Anzac Hill, dále je ve městě muzeum Johna Flynna, zakladatele Královské lékařské služby v Adelaide House, první nemocnici v Alice Springs. Je zde i muzeum zkamenělin. Jinak ve městě se líně potulují Aboriginci a "somrují" od turistů drobné, převážně na alkohol. I já jsem, ač nerad, jednomu takovému místnímu tulákovi přispěl, když jsem jej požádal o společné vyfotografování. Souhlasil a tak jsem podal fotoaparát náhodné turistce a ta pro mě udělala dva obrázky a já, jako slušně vychovaný člověk jsem tomuto místnímu "krasavci" poděkoval: "Thank you, sir". A on mojí podanou ruku přijal, otočil svojí dlaň vzhůru a sdělil mi: "Five dollars". Nezbylo mi, než mu jeho "honorář za vyfocení" dát.\nDruhý den ráno jsem se z Alice Springs vydal autobusovou linkou Pionier na cestu dlouhou přes 440 kilometrů do Uluru-Katja Tjuta (čti Kata Džata) National Parku. Ubytování jsem měl zajištěno v turistické vesnici Yulara asi 20 kilometrů severně od známého útvaru z červeného pískovce. Yulara - tato zelená oáza, leží mezi červenými pouštními dunami na okraji NP. Každoročně sem přijede asi půl milionu turistů z celého světa. Zde se mohou ubytovat ve všech možných kategoriích od luxusu ***** až po kemp nebo hostel. Zdejší informační centrum poskytuje údaje o Uluru-Kata Tjuta NP všechny možné údaje o geologii, fauně a flóře, vydávají se zde povolení ke vstupu do NP, je zde prodejna suvenýrů, nákupní centrum, pošta, banka, supermarket, restaurace a bary se zahrádkami. Zde si lze zajistit i průvodcovské služby. Každý večer se v amfiteátru koná hodinový koncert domorodé hudby s řadou nám zcela neznámých nástrojů. Night Sky Show přibližuje příběhy Anangů a starých Řeků o hvězdách. Návštěvu této atraktivity bych každému doporučil.\nDalší den ráno jsem se vydal k nejznámějšímu symbolu Austrálie, monolitu z červeného pískovce, hoře Ayers Rock nacházející se ve výšce 867 m n. m., s poměrnou výškou 348 metrů nad okolní plochou krajinou. Spolu s 36 dómy Kata Tjuta a jejich hlubokými údolími a roklemi patří určitě k přírodním divům světa. Tento park byl vyhlášen v roce 1958 a od roku 1987 je zařazen do Seznamu světového a kulturního dědictví UNESCO. Pro Aborigince je toto území posvátné. V roce 1985 jim bylo australskou vládou navráceno zpět a všechny lokality se vrátily k původním jménům. Aboriginci se zbavili odpovědnosti a starostí s udržováním pořádku na tomto území tím, že lokalitu pronajali zpět vládě a ta tuto část Severního teritoria spravuje spolu s místním klanem Anangů.\nA kdo to vlastně ti Anangové jsou? Podle archeologických nálezů je okolí Ayersovy skály obydleno již více jak 22 000 let. Existují důkazy, že jak Uluru, tak i Kata Tjuta mají odedávna pro zdejší původní Austrálce velký náboženský a kulturní význam. Obě lokality patřily původně lidu klanu Anangů. Ti věří, že obě místa stvořili jejich předkové, kteří také stanovili společenské zákony a pravidla, jimiž se současní Aboriginci stále řídí. Domnívají se, že jsou přímými potomky těchto bytostí a jako takoví jsou zodpovědní za ochranu a správu těchto území.\nUluru-Kata Tjuta Cultural Centre s vícejazyčnými expozicemi, videoprojekcemi a výstavami je pro příchozí turisty vynikajícím seznámením se s NP a je vhodné sem přijít před vlastní prohlídkou skal a jejich okolí. Nintiringkupai je expozice věnovaná historii a správě NP. Zde návštěvník obdrží brožuru s informacemi o pěších trasách, významných místech a organizovaných prohlídkách. Každý příchozí by si měl uvědomit, že za nedlouho vstoupí do ohromné pouštní krajiny, kde jsou vysoké teploty kolem 45 °C a že by měl počítat s tím, aby měl s sebou dostatek tekutin. Doporučuje se mít při chůzi v terénu asi jeden litr vody na každou hodinu, aby nedošlo k dehydrataci organismu.\nAudiovizuální a umělecká expozice Tjukurpa hosty uvede do spletitého systému náboženské víry a zákonů Anangů. Vedle kulturního centra je řemeslnická dílna Maruku Arts and Craft. Zde lze sledovat místní obyvatele při práci a můžete zde navštívit i hudební a taneční vystoupení. Prodávané suvenýry vyrobené na kůži nebo plátně popisují legendy o Uluru v Době snů.\nAyersova skála (Uluru) je 3,6 kilometru dlouhá a 2,4 kilometru široká, sahající 5 kilometrů pod zemský povrch. Kolem skály vede několik turistických tras. Asi nejúchvatnější je tříhodinová okružní 9,5 kilometru dlouhá trasa. Ta ukazuje svojí majestátnost, předtím netušenou velikost vlastního monolitického útvaru. Posvátná místa, jež se při procházce míjejí jsou oplocena a vstup do nich by byl považován za velký přestupek. Trasa Mala (klokan zaječí) obsahuje několik jeskyní. V některých lze spatřit staré skalní malby - petroglyfy. Trasa Liru (had) začíná u kulturního střediska a při prohlídce trasy budete seznámeni domorodými průvodci, jak se využívaly pro každodenní život zde získávané materiály. Trasa Kuniya (krajta) vede k jezeru Mutijulu na jižní straně Uluru, kde místní Anangové vyprávějí své příběhy stvoření a vystavují své umělecká výrobky, jež popisují různé staré legendy. Cesta na Ayersovu skálu po stezce, kde je nutné se přidržovat řetězů je strmá, 1,6 kilometru dlouhá a velmi náročná. Výstup vzhůru je povolen jen zrána za přijatelné teploty, jakmile teplota přesáhne 35 °C, je po zbytek dne výstup zakázán z bezpečnostních důvodů (každým rokem zde došlo k několika vážným úrazům a úmrtím - IM vlivem vedra). Z kulturního hlediska je výstup posvátnou cestou, kterou se Anangové vydávali na významné obřady. Žádají proto příchozí, aby respektovali jejich přání a mimo určenou trasu na okolní skálu nevstupovali. Doba pobytu na horko vyzařující skále od výstupu k sestupu trvá řádově asi dvě hodiny.\nKata Tjuta (Mnoho hlav) je skupina gigantických dómů nacházející se ve výšce 1070 m n. m. asi 40 kilometrů na západ od Ayersovy skály. Dále na západ je už jen nehostinná poušť, kam se smí vstoupit jen s povolením od Central Land Councilu terénním automobilem 4x4 a s úplnou nouzovou výbavou.\nKata Tjuta není celistvým kusem pískovce jako Uluru, ale je soustavou roklí a údolí, kterými se dá volně procházet. Pro Anangy má toto tiché místo stejný význam jako Uluru, jen je opředeno menším množstvím příběhů. Nejvyšším vrcholem je Mount Olgas, vypínající se 546 metrů nad okolní krajinu.\nI zde si můžete vybrat z několika návštěvnických tras. Doporučil bych jednu ze dvou. Buď tříhodinovou trasu Valley of the Winds, která vede několika hlubokými roklemi. I zde platí, že při teplotě vyšší 35 °C je zčásti uzavřena. Nebo trasu Olgas Gorge, která se táhne vzhůru roklinou Olga Gorge a končí slepě u skalní stěny s jezírkem.\nAť už si vyberete kteroukoliv z nabízených tras, jistě budete s výletem do středu Austrálie spokojeni a bude mít z návštěvy této tak vzdálené destinace nezapomenutelný zážitek na celý život.