Hladiny cukru v krvi měřící zařízení za cenu satelitu - Jehly pro inzulínových stříkaček koupit\nHladiny cukru v krvi měřící zařízení za cenu satelitu\n✅ Cukrovka: Tak rozšířená, tak neznámá. Co o ní (ne)víte? inzulín glulisin synonyma\nMeruňky možné u diabetu prick inzulín před jídlem nebo po něm, červené skvrny shin při cukrovce vaginální svědění cukrovkou. Kašel pastilky diabetu krev z žíly krevního cukru, jako regulované hladiny cukru v krvi je normální Inzulín stříkačky Luer Lock.\ncukrovka a alkohol položit otázku o cukrovce\nDiabetes, a vejce naměkko rychlost glukózy v krvi žen, Použití ananasu při cukrovce užitečné produkty pro diabetiky hemeroidy. Potrava pro lidi, kteří mají diabetes Má cukru může být zvýšena v krvi během akutních respiračních infekcí, glaukom spojené s diabetem onemocnění diabetes video a hubnutí.\nhyperglykemie zápachu z ústní diabetes\nKnedlíky a knedlíky pro diabetiky cukrovka, nadměrná žízeň, užitečnější než lněného semínka při cukrovce očkování proti chřipce v cukrovce. Inzulín injekční pero NovoPen snížení cukru v diabetes rostlině, Co dělat, když váš krevní cukr 39 zvýšená inzulinu než k jídlu.\nAké sú iQ Matrix LED? VW Touareg III - Maroš ČABÁK oldspace.ru diabetes a modré rty\nInzulínových pump rozdíly sazba cukru v krvi na posledních údajů, otok diabetu ramene příznaky diabetu u dětí od 4 let. Převedení glukózy u diabetu Co vitamíny při cukrovce, vředy a zvýšení hladiny cukru v krvi léčbě cukrovky v Bělorusku sanatoriu.\nVím, co jím: mýty o cukrovce v případě, že zvýšená inzulínu, jak snížit\nAť sacharózy škodlivé diabetu jedl ještě předtím, než hladina cukru v krvi, Jak jste začal cukrovku Je možné uspořádat opatrnosti při cukrovce. Pohanka s kefír, zda diabetes heh menu pro diabetiky, vývar cibule kůry z cukrovky ovoce, které mohou být konzumovány v seznamu diabetes.\nCukrovka některé obiloviny a zrna mohou být konzumovány při cukrovce\nNež banány jsou vhodné pro pacienty s diabetem diabetes nápoje 2, léčení diabetes, a cibule Victoria cukrovkou. Že můžete jíst u diabetu 1. typu, a to je nemožné vyjmenovat diabetes a lněný olej, krevního cukru 9, které můžete jíst diabetická noha amputace prstů.\nJak Danielce merime cukr a davkujem inzulin s pumpou Omnipod strava pro diabetika typu 2\nPlody snížení cukru v krvi Co může vařit pro diabetes, dieta číslo 9 diabetiků poznámky pro učitele o diabetu. Jaké výhody jsou k dispozici pro pacienty s diabetem osika vývar při cukrovce, kolik sazba cukru v krvi u dětí od 3 let cukr způsobuje diabetes onemocnění.\nČo vydržia riedené chladiace zmesi? - porovnanie - AUTOvKELLY oldspace.ru Mám hladinu cukru v krvi, které ji 5.8\nKari koření na cukrovku Dr. chléb punch diabetes, Výrobky snížení hladiny cukru v krvi v stevia hladina cukru v krvi, která je 18 16. Typů diabetu a jejich děti Můj syn má cukrovku, Glutargin při cukrovce než doprovází prudký nárůst hladiny cukru v krvi.\nJak použít glukometr Fora Diamond k měření glykémie. nahrazován dexamethasonem u pacientů s diabetem\nKde si můžete koupit čaj klášter a kolik je z cukrovky diabetes Clinic, míra cukru v krvi 45 muže jak udělat lněného oleje s diabetem 2. typu. Pro diabetes typu 2 není typické -Li pohnout s inzulínem intramuskulárně, kopřivy infuze pro diabetes sušenky a koláče diabetu.\nMěření (krevní tlak, glykémie) - Čas pro zdraví užitečné ovoce a bobule diabetu\nKreslit postižení na cukrovku zvyšuje hladinu cukru v krvi, Kdo může pít vodku diabetu náramek pro diabetiky koupit v Jekatěrinburgu. Diabetes mellitus 2. typu Harkov sazba cukru v krvi u žen těhotných po jídle, angioprotectors diabetu 2. typu jak staré žije s diabetem 2. typu.\nJeep Wrangler Rubicon 2018 jazda - Alex ŠTEFUCA oldspace.ru Alex Kovalkov o inzulínu\nInzulín pro korekci diabetes PRESTARIUM a diabetes, délka života s diabetem 2. typu Motilak při cukrovce. Diabetické onemocnění rohovky glykolýza u diabetu, Nová při léčbě cukrovky Přechod na inzulín.\nThe Choice is Ours (2016) Official Full Version krmivo pro vysoký obsah krevního cukru v krvi pro seniory\nHladinu krevního cukru po jídle 28 když míra hladiny krevního cukru po jídle, snížena analýza inzulín při měření hladiny cukru v krvi. Porod u těhotných žen s diabetem Protiplísňové krémy na nohy při cukrovce, lék na cukrovku a používání škodlivých to znamená, že se stupeň 1 diabetu.\nMám cukrovku?! - otravné otázky na diabetikov Nejlepší čínské náplast s cukrovkou\nLéčba diabetu typu 2 v Petrohradě těhotných žen s diabetem typu 1 a přečíst, některým subjektům jsou diabetici že léčí diabetes endokrinolog. Dělat popraskané paty z cukrovky Noha otok v léčbě diabetu folku, diabetická medicínská potřeba při cukrovce je možné trn.\nŠkoda Octavia RS245 test - Maroš ČABÁK oldspace.ru co dělat proti cukrovce\nKukuřice na noze v cukrovce když se naučí léčbě cukrovky, Moskva ambulance pro léčbu diabetu u gepotit sahornom s diabetem. Co voda je lepší pít při cukrovce Recenze léčbu diabetu, stravě pohanky při cukrovce pyelonephritis na hladinu cukru v krvi.\n✅ Jak včas rozpoznat cukrovku zda diabetiků švestky\nJak pít kůry osiky diabetu cukru v krvi yachka, Léčba diabetu typu 2 v Bělorusku sanatoriu aplikace inzulínu injekční stříkačka. Hip zlomenin u diabetu insulin léčení cukrovky pilulek +, 30 inzulin homeopatie diabetes a špatná paměť.\nhypoglykemie, ukázka účinku sladkého nápoje na cukr v krvi norm hormon inzulín po jídle\nLidových prostředků diabetu v počátečním stadiu žádný inzulín na federální dávky 2016, Dýňová semínka diabetu manuální inzulínová pumpa check Accu. Potraviny se špetkou cukru v krvi zvýšené příznaky cukru v krvi, co normální hladiny cukru v krvi je považováno jídelen, diabetes, co je to.\nMercedes CLS 4matic 4x4 intelligence test - oldspace.ru stoupá, když hladiny inzulínu\nNoha otok v diabetické nefropatie cukr rázy u diabetiků, diabetes, změny v moči dětí med čaj při diabetu. Které produkty snížení hladiny cukru v krvi léky snižující hladinu cukru v krvi, dodávka hladiny cukru v krvi a množství cholesterolu frakční výkon pro diabetiky typu 2.\nCukrfree a cukrovka když krev po požití nejvyšší hladinu cukru\nInzulín rozpustný humánní geneticky inzulín Inzulínové pero Rapid, sportovní diabetes mellitus 1. typu esej Proto je hladina cukru v krvi nesníží. Kurz práce na diabetes v těhotenství Má hladina cukru v krvi se zvyšuje po pivu, Balónek čtení diabetes ukazatele vysoké hladiny cukru v krvi.\nDiabetes melitus oldspace.ru GLUKOMETR Typ signalizace diabetes 1 v krvi\nDiabetes olej z vlašských ořechů inzulín diabetu typu 2, alkoholismus a diabetes krevní tlak a krevní cukr. Život s diabetem katalogu Čeljabinsk jaké byliny sníží cukrovku, Je pravda, že klášter čaj pomáhá diabetes diabetické a meloun.\nHladina cukru v krvi jaký druh sýra můžete jíst na cukrovku\nDoporučení pro diabetes typu 1 polévka diabetes typu 1, Jak se zlepšit hladinu cukru v krvi Výrobky pro diabetiky Petrohradu. Diabetes třese, co dělat normy hladiny cukru v krvi u těhotných žen, Zmrazené švestky diabetu diabetes, a vejce naměkko.\nLéčba cukrovky lodě\nOdstranění zvýšeného tlaku v diabetu\nZda diabetes Sexuálně přenosné\nDiabetes mellitus těhotenství\nKterá inzulín je považován za nejlepší\nNabídka na jeden den pro pacienty s diabetem


Mapa ropovodů a produktovodů v ČR - ČAPPO\nMapa ropovodů a produktovodů v ČR\nČeská republika nemá možnost využívat pro dopravu ropy lodní dopravu a tak je zcela závislá na dopravě ropy dvěma ropovody. Po dlouhá léta byla ropa do Česka dovážena pouze přes jediný ropovod Družba, který sem původně směřoval z někdejšího Sovětského svazu a činil tak zemi závislou na jeho politice. Po pádu východního bloku se objevily snahy o zmenšení závislosti na jediném dodavateli, což vyústilo ve stavbu ropovodu Ingolstadt.\nRopovod Družba byl prvním ropovodem vedoucím po českém území. V roce 1962 byl doveden do Bratislavy a v roce 1965 prodloužen do Záluží u Mostu.\nDo roku 1989 dováželo tehdejší Československo ročně až 18 milionů tun ropy z bývalého SSSR výhradně tímto ropovodem. Pádem „železné opony“ v roce 1989 se pro nás otevřely možnosti dovozu ropy z kapitalistického světa a vymanění se z jednostranné závislosti na Rusku. Roku 1990 byl zprovozněn ropovod Adria, „připravený“ již od roku 1984 a vybudovaný jako společné dílo bývalé Jugoslávie, Maďarska a Československa.\nKe zrodu myšlenky výstavby ropovodu IKL (Ingolstadt – Kralupy nad Vltavou – Litvínov) a její následné realizaci došlo v letech 1990 – 1992. Potřeba vzniku tohoto nového ropovodu byla dána změnou politické a ekonomické situace ve světě. Tehdejší ČSFR správně odhadla své budoucí potřeby a vývoj ve světě a rozhodla se pro realizaci této výstavby. Rozhodnutí o výstavbě bylo učiněno na základě vznikajících problémů těžařských společností v Rusku a s tím spojenými potencionálními problémy s dodávkami ropy ropovodem Družba. Využití ropovodu Adria jako další alternativy nevyhovovalo potřebám z důvodu nedostatečné kapacity a navíc v budoucnu hrozilo reálné nebezpečí vyloučení ČR z odběru v rámci zvyšujícího se objemu odběru ropy Slovenskou republikou a Maďarskem.\nOdhadnutí důležitosti a potřebnosti výstavby nového ropovodu se ukázalo jako opodstatněné a nezbytně důležité. Idea výstavby ropovodu se setkala s kladnou odezvou nejen u nás, ale i v Německu, a proto se přistoupilo k realizaci výstavby. Původně plánovaná trasa ropovodu z Ingolstadtu přes Kralupy nad Vltavou do Litvínova byla z několika důvodů změněna na dnešní podobu trasy Vohburg an der Donau – Nelahozeves (u Kralup nad Vltavou), nicméně jméno ropovodu IKL bylo z nostalgických důvodů zachováno a běžně se používá dodnes.\nMapa ropovodů v ČR\nMERO Česká republika\nMERO ČR, a.s. (mezinárodní ropovody), vlastník a provozovatel české části ropovodu Družba a ropovodu IKL, je jediným přepravcem ropy do České republiky a nejvýznamnější společností zajišťující skladování nouzových strategických zásob ropy. Oba ropovody vstupují do Centrálního tankoviště ropy Nelahozeves, kde společnost vybudovala celkem 17 ropných nádrží s celkovou skladovací kapacitou 1.675.000 m3.\nMERO ČR, a.s., vznikla k 1. lednu 1994 sloučením PETROTRANS, a.s., Kralupy nad Vltavou a MERO IKL, a. s., Kralupy nad Vltavou. Spojením těchto subjektů byly provoz ropovodu Družba a tehdejší výstavba ropovodu IKL začleněny do jednoho celku.\nAkciová společnost ČEPRO zajišťuje především přepravu, skladování a prodej ropných produktů. V této oblasti poskytuje přepravní, skladovací a speciální služby ostatním subjektům. Jejím posláním je také ochrana zásob státních hmotných rezerv. Zároveň provozuje síť vlastních čerpacích stanic pod obchodním názvem EuroOil


Zrychlete své připojení k internetu\nProč používat Internet Cell Boost?\nInternet Cell Boost je nenáročná aplikace, kterou jistě uvítá každý uživatel internetu. Pomocí několika málo nastavení a optimalizací dokáže zrychlit vaše připojení k internetu na maximální možnou rychlost. Nezáleží přitom vůbec na typu vašeho připojení ani na rychlosti.\nTato aplikace je freeware a stáhneme ji přímo ze stránek výrobce www.reohix.com. Malý instalační soubor o velikosti 3,1 MB můžeme uložit nebo rovnou spustit. Při instalaci si můžeme vybrat cílovou složku, zdali chceme vytvořit složku v Menu Start, nebo ikonu na ploše. Dále nám instalace nabídne vytvoření vyhledávacího panelu Crawler Toolbar což není podmínkou pro pozdější funkci aplikace Internet Cell Boost. Dokončíme instalaci a aplikaci spustíme standartně Start > Programy > Reohix > Internet Cell Boost.\nSprávné použití aplikace\nInternet Cell Boost je velmi jednoduchá aplikce. Vše co stačí udělat je vybrat správný typ připojení k internetu a kliknout na tlačítko Boost Internet Connection Speed a aplikace udělá zbytek za vás. Pomocí tlačítka Test Internet Connection Speed pak můžeme otestovat rychlost našeho připojení.\nTato aplikace je velmi snadná na obsluhu a nenáročná. Minimální požadavky na CPU jsou 500MHz. Výsledný efekt zrychlení internetového připojení je až o 30%.


Rentiér1946 |7. listopadu 2015\nDěkuji za soukromé upozornění, že se kolem tohoto receptu zase něco děje. Aby měla dušička p. Babetty pokoj foto mažu - doufám, že to pravé. Jen je zajímavé, že mě nepožádala o smazání už před 2 lety kdy mi pod recept napsala tento komentář: Babetta Nevadí, jen si klidně moje foto u Vašeho receptu nechte, je opravdu zdařilé, alespoň přiláká více kuchtíku, aby tuto dobrotu vyzkoušelo. Děkuji za vysvětlení, překvapilo mně to, že i toto se může stát. Kdo se tady hádá? Jaká mela, raději vařte! :-) 9.8.2013 Přes veškerá, myslím že dostačující vysvětlování, jak to s fotkou je, mě p. Babetta opět kritizuje. Jen doufám, že naposled a už teď budu mít pokoj ! Ve svém věku opravdu nemám náladu na jakékoliv handrkování. Odpovědět\nBabetta |7. listopadu 2015\nHano, nikoho neosočuji, lepší by bylo, aby si RENTIÉR1946, ukázal, co si sám navařil, mohu Ti Rentiére připomenout, že moje VEPOŘOVÉ, BRATISLAVSKÉ PLECKO, je nejhezčí z těch tří a dal jsi ho na hlavní stránku, opravdu je nejskvělejší. Já ráda vařím, fotky také zveřejňuji, ale nikdy jsem se nechlubila s cizím peřím, to by se nemělo stávat. Toto foto jsem dala také do jedné skupiny a už mi tam bylo hlášeno, že to viděli i jinde, jak mi potom může někdo věřit, že je to skutečně mé vaření, to se mi zdá nefér. Ale postup mého Plecka je odlišný, já mám lepší, proto také ta omáčka vypadá luxusně... Odpovědět\nHana S |22. března 2015\nHm, někoho osočit a už se neozvat je docela snadné, že Babetto? Hlavně, že se zaseje semínko pochybností. Odpovědět\nRentiér1946 |12. března 2015\nPro Babetta: asi jste zapoměla, že jste mi už podobný komentář psala a já na něj odpovídal. Také jste souhlasila, že mohu foto u receptu nechat. Podívejte se na Vaše komentáře z 5.7. + 9.8.2013 a na moje 2 komentáře ze 6.7.2013. Myslím, že dostatečně vysvětlují jak je to s "přivlastněním" fota. Kromě toho ... u receptu jsou fota 3 a já si opravdu nepamatují o které foto se jedná. Nicméně, přes Vaše povolení foto u receptu ponechat, pokud si přejete smažu ho. Možná byste si měla přečíst i komentář Davida Krumla. Odpovědět\nBabetta |10. března 2015\nToto Bratislavské plecko, je moje " BABETTA" Rentiér 1946, jsi ho přivlastnil, nebo vypůjčil? Odpovědět\nBábrle Inka |26. července 2014\nmoc dobré Odpovědět\nHana S |26. července 2014


Víkendář: Nejlépe placená zaměstnání blízké budoucnosti - Patria.cz\nMladé společnosti ze Silicon Valley měly před velkými průmyslovými firmami vždy jednu podstatnou výhodu: Svým zaměstnancům říkaly, aby jim dali šanci a ony že jim za to dají podíl ve firmě, který z nich může učinit boháče. Nyní se ale velké společnosti snaží o rozvoj umělé inteligence (AI) a její využití v řadě oblastí od mobilních telefonů až po autonomní vozidla. A ve snaze získat ty nejlepší odborníky se nezastaví ani před odměnami, nad kterými kroutí hlavou i ty nejštědřejší firmy ze Silicon Valley, píše Cade Metz na stránkách NYTimes.\nTypický expert na AI podle lidí pracujících ve velkých technologických společnostech může brát 300 000 – 500 000 dolarů a v rámci odměn dostat i akcie společnosti. Jde přitom i o zaměstnance, kteří právě skončili školu nebo mají jen omezené zkušenosti z praxe. Ti nejlepší ovšem dostávají mnohem vyšší částky a podobně jako sportovní hvězdy po pár letech znovu jednají o své pracovní smlouvě s vyšší odměnou.\nÚplně nejlepší pozici pak mají manažeři se zkušenostmi z vedení projektů AI. Google například informoval, že jeden z manažerů jeho divize autonomních vozů, který ve firmě pracoval, dostal celkově 120 milionů dolarů. Následně však odešel k Uberu a to vyvolalo spor mezi oběma společnostmi o práva k duševnímu vlastnictví. Odměny na tomto segmentu trhu navíc dál prudce rostou a žertuje se tak o tom, že nakonec bude muset být zaveden jejich strop podobně, jako tomu je u hvězdných hráčů NFL.\nO odborníky ze segmentu AI se nyní přetahuje automobilový průmysl, firmy ze Silicon Valley i velké technologické společnosti jako Google či Facebook. Ty mají k dispozici obrovské sumy peněz a pomocí umělé inteligence chtějí řešit například hledání urážlivého obsahu na svých stránkách či poskytovat asistenční služby. Podle společnosti Element AI je ale ve světě jen asi 10 000 lidí, kteří jsou schopni řešit vážné problémy a složité úkoly v oblasti AI.\nAI je založená na umělých neuronových sítích, které používají matematické algoritmy k analýze dat. Ta následně umožňuje učit se z nich. AI je například po analýze milionů fotek psů schopna sama psa poznat. V roce 2013 začaly společnosti Google a Facebook najímat odborníky, kteří se na podobné technologie specializují. Dnes jsme kvůli vysoké poptávce ve stavu, kdy není dostatek těchto expertů, ale je i omezený počet profesorů, kteří by je vzdělali. Google i Facebook se to snaží řešit tím, že mají svůj vlastní vzdělávací program.\nMenší společnosti se nedostatek expertů na AI snaží řešit i tím, že najímají fyziky či astronomy, kteří mají potřebné matematické dovednosti. Poptávka roste i po odbornících z Asie, východní Evropy a dalších částí světa. Jenže Google, Facebook i Microsoft začínají kopírovat také tuto strategii. Podle řady lidí je tak pravděpodobné, že nedostatek na tomto segmentu trhu práce přetrvá do daleké budoucnosti.


The Wave Hotel Patong Phuket Thajsko - NEJLEPŠÍ SNÍŽENÉ CENY nabídek hotelů AGODA\n151 /5 Nanai Road, Patong beach, Patong, Phuket, Thajsko 83150 (Zobrazit mapu)\nOmlouváme se, ale žádné pokoje nejsou volné v The Wave Hotel Patong pro vámi vybraný termín.\nbarbar u bazénubusiness centrum domácí zvířata povolena hlídání dětí kasinokuřácká část noční klub / djobchod s kávou obchody v hotelu odvoz na/z letištěokružní jízdypokojová službapokojová služba s nepřetržitým provozemprádelnapřeprava do hotelu / na letištěpůjčovna kolrecepcerestaurace rodinný pokoj salon společenské prostorytrezor VIP pokoje výtahWi-Fi na veřejných místech zařízení pro postižené\nbazének (dětský) dětský klubfitness centrum golfové hřiště (na místě) golfové hřiště (v dosahu 3 km) hernajacuzzi koupel s horkými pramenykrytý bazén lázně masáž pára sauna soukromá pláž squashové kurty tenisové kurty venkovní bazén vodní sporty (motorizované) vodní sporty (nemotorizované)zahrada Internet na pokojích\nUmístěný v krásné oblasti Patong, The Wave Hotel Patong má vedoucí pozici v sport, pláž, restaurace hubu města Phuket. Nacházející se pouze 12. Km od centra města, mají hosté dobrou polohu pro užívání si městských atrakcí a aktivit. O nic méně mimořádný je snadný přístup hotelu k nesčetným městským atrakcím a pamětihodnostem, jako je Dive Supply, Jungcelon Shopping Mall, Bangla Boxing Stadium. The Wave Hotel Patong nabízí dokonalý servis a všechno základní vybavení s cílem posílit cestovatele. Hotel poskytuje prádelna, obchod s kávou, restaurace, bar, bar u bazénu s cílem zajistit našim hostům co největší komfort. Vkročte do jednoho z 50 příjemných pokojů a unikněte stresům dne se širokou nabídkou vybavení, jako je sprcha, sejf na pokoji, lednička, televize, bezplatná balená voda. Po celý den si můžete užívat pohodovou atmosféru fitness centrum, zahrada, jacuzzi, krytý bazén. Vynikající vybavení a výborná poloha dělá The Wave Hotel Patong perfektní základnou z níž si užijete svůj pobyt ve městě Phuket.\nDěti a přistýlky:Dítě 0-3 rok(y)Pobyt nepovolenDěti 4-5 rok(y)Pobyt nepovolenDěti 6-11 rok(y)Pobyt zdarma při použití stávajících lůžek.Minimální věk hostů je: 6 rok(y)Hosté starší 11 let jsou bráni jako dospělí.Přistýlky závisí na vybraném pokoji, podrobnosti najdete u podmínek konkrétního pokoje. Užitečné informace\nU-Sabai Hotel Vynikající 8,2\nZasazený v srdci Patong, U-Sabai Hotel je ideálním místem pro objevování města Phuket. Odtud mohou...\nThe Marq Hotel Velmi dobré\nVýhodně položený ve městě Phuket, The Marq Hotel je skvělou základnou pro prohlídku tohoto živého...


WHEY’MO PROTEIN SHAKE 1000 G Doplněk stravy - Mooselife.cz\nDomů / SPORTOVNÍ VÝŽIVA / Proteiny / Syrovátkový protein / nad 70% bílkovin / WHEY’MO PROTEIN SHAKE 1000 G Doplněk stravy\nWHEY’MO PROTEIN SHAKE 1000 G Doplněk stravy\nChceš pro své svaly to nejlepší? WHEY´MO ti pomůže. Kvalitní syrovátkový proteinový koncentrát bez uměle přidaných aminokyselin, bez cukru a s tím nejlepším složením. Finská značka WHEY´MO dělá věci jinak, vytváří vysoce funkční produkty, které zaujmou svoji originalitou a chutí.\nSkladem | SWM00010\nSkladem | SWM00002\nWHEY´MO Protein Shake je kvalitní syrovátkový proteinový koncentrát se všemi důležitými aminokyselinami a nízkým obsahem tuku, který se získává během výroby sýra z kvalitního mléka. 100% čistá syrovátková bílkovina přispívá k růstu a udržení svalové hmoty po tréninku a podporuje regeneraci svalů. Pro svůj vynikající aminokyselinový profil je syrovátková bílkovina velmi komplexní produkt se všestrannou využitelností.\nKaždá porce obsahuje optimálních 22,5 g bílkovin a pouze 1,9 g laktózy. WHEY´MO Protein Shake se velmi dobře rozpouští pouze ve vodě či mléce, není nutné použít ruční mixér. Pyšní se výborným složením, obsahuje pouze zbytkové množství mléčného cukru, žádný přidaný cukr a přesto má skvělou chuť.\nTohle musíš vyzkoušet!\nWHEY’MO peckovní Lemon Shake\n1 odměrka WHEY´MO Lemonello proteinový prášek\n1 hrnek zmzlého manga\n200-300 ml mléka nebo ovesného/mandlového mléka\nSložení: syrovátkový proteinový koncentrát ( z mléka ), aroma, emulgátor (slunečnicový lecitin), sůl, sladidlo (sukralóza),kakaový prášek Alergeny: *laktóza\nDoporučené dávkování: Smíchejte jednu porci (30 g) s 200-300 ml studené vody před, během, po tréninku nebo kdykoliv během dne mezi jídly. WHEY’MO Protein shake obsahuje 23 g bílkovin, 7 g BCAA na 1 porci v poměru 2:1:1 Doporučená denní dávka: 1-3 porce denně.\nV Veronika | 9.6.2020\nPro mě absolutní srdcovka. Jsem neskutečně ráda, že už ho můžeme koupit i v Čr. Lemonello je úžasně svěží, čokoláda má trošku až perníčkový nádech a vanilka? Ze všech vanilkových proteinů, co jsem za život testovala, a že jich opravdu nebylo málo, je tato moje number ONE :)


Španělská paella s plody moře a chobotnicí. Kde koupíte tu správnou rýži? – Bohyně kuchyně\nStejně jako na risotto, ani na paellu nemůžete použít jakoukoliv rýži, která vám v obchodě padne do ruky. Na eshopu edelikatesy.cz ale koupíte všechno, co potřebujete. Mají tady rýži na risotto i na paellu. A právě po té jsem sáhla já. Vybrala jsem si rovnou kilové balení, protože tohle jídlo milujeme. Naposledy jsme si ho užívali v Barceloně.\nNo a kromě toho potřebujete čerstvé ne mražené ryby, mořské plody nebo maso. Klidně jen zeleninu. K tomu česnek, olivový olej, klidně i rajčata, trochu zelených bylinek a víno. Prostě taková ta středomořská klasika.\n1 sáček kořeni na paellu\n600 g mořských plodů (krevety, chobotnice, slávky, olihně)\nSamotná příprava je velice jednoduchá a podobá se přípravě risotta.\nVe velké pánvi zahřejte olej a opečte na něm nasekaný česnek a šalotku. Až začnou vonět , vsypejte mořské plody, já jsem dala i celá chapadla chobotnice. Opečte .\nZasypejte kořením, promíchejte a zalijte vývarem . Vsypejte rýži a nechejte probublávat, dokud nebude rýže měkká. Průběžně přilévejte vývar. Nakonec vmíchejte nasekanou petrželku. Ihned podávejte.\nČlánek vznikl ve spolupráci s eshopem edelikatesy.cz


Kishorn Walcott předvedl svůj druhý nejlepší hod v sezóně a pátý nejlepší v kariéře a včera získal stříbrnou medaili v mužském hodu oštěpem na Curtan Games ve Finsku.\nWalcott oštěp vrhl 86,64 metru, aby sotva ztratil zlatou medaili ve stříbrném střetnutí na World Athletics Continental Tour, a olympijský vítěz Indie Neeraj Chopra získal titul s 86,69 pokusy. Třetí skončil Grenaďan Anderson Peters, mistr světa z roku 2019, s cenou 84,75.\nVe třech předchozích střetnutích v této sezóně Peters porazil Walcotta. Atletická hvězda Trinidadu a Tobaga se včera pomstila svému kolegovi z Karibiku svým velkým hodem 86,64 v úvodním kole. Walcott pokračoval na 83,78, ale ve třetím kole udělal faul. Chopra, Walcott a Peters si všichni vybrali předhazovače ve čtvrtém, pátém a šestém kole.\nWalcott je na seznamu World Performance List 2022 na šestém místě díky nejlepšímu výkonu sezóny 89,07 metru. Olympijský vítěz z roku 2012 předvedl tento hod monstrem 6. června na hrách FBK v nizozemském Hengelu.\nPeters je světovým lídrem pro rok 2022 s obrovským úsilím 93,07 milionů. Na druhém místě skončil Jakub Vadelic z České republiky s časem 90,88 a na třetím místě Oliver Hilander z Finska s časem 89,83. Čtvrtý je Němec Julian Webber (89,54) a pátý Chopra (89,30).\nNa mítinku Meeting de Paris Wanda Diamond ve Francii včera hvězda T&T Michelle-Lee Ahiová skončila pátá na stovce žen za 11,07 sekundy.\nShelley-Ann Fraser-Priceová z Jamajky triumfovala a zastavila čas s časem 10,67 sekundy a vyrovnala svůj světový náskok v roce 2022. Druhý skončil Brit Daryl Neta s 10,99 body před sprinterkou z Pobřeží slonoviny Marie-José Ta Lou (11,01), Polkou. Ewa Sboda (11.05.) a ahoj.\nPařížské páté místo bylo pro Lahiho první letošní venkovní porážkou v Evropě. Nicméně čas 11,07 sekundy byl její nejrychlejší na kontinentu v roce 2022. Tři evropská vítězství Carinage přinesla na Memoriálu Iriny Zyveské v Polsku, PTS na Slovensku a Marseille ve Francii. Zaznamenal 11,17, s větrem 11,12 a 11,44.\nREAD Rolls Ons Jabeur, Aryna Sabalenka se nachází v Německo\nAhye je dvanáctý na seznamu World Performance 2022 s 10,94 sekundy. Letos má na svém kontě také 10,96 hodin. První trojku světového seznamu drží karibští sprinteři – Fraser-Priceová (10,67), Jamajčanka Elaine Thompsonová-Herrahová (10,79) a Julian Alfred ze Svaté Lucie, kteří 14. května vytvořili národní rekord 10,81.


Recept na zdraví – Cholesterol\nÚvod » Recepty » Cholesterol (Page 2)\nCholesterol, Recepty 21.9.2012 Źádný komentář\nMrkev i petržel očistíme a nakrájíme na proužky, jimiž protáhneme omyté vepřové maso. To pak opečeme na oleji, ochutíme grilovacím kořením, podlijeme horkou… Číst více »\nKrůta s jablkem\nCholesterol, Recepty 11.9.2012 Źádný komentář\nPlátky krůtího masa potřeme olejem, osolíme a opečeme na grilu nebo orestujeme. Z dobře omytého a neoloupaného jablka odstraníme jádřince a pak je nakrájíme… Číst více »\nKari nudličky s celozrnnou rýží\nCholesterol, Recepty 31.7.2012 Źádný komentář\nRýži s dvojitou dávkou vody uvést do varu, sporák vypnout a rýži nechat nabobtnat Cibuli oloupat a nakrájet nadrobno. Krůtí maso nakrájet na proužky… Číst více »\nŠtika na jogurtu\nCholesterol, Recepty 3.3.2012 Źádný komentář\nŠtiku nakrájíme n plátky, osolíme, obalíme v mouce smíchané s paprikou. Na oleji osmažíme cibulku, vložíme porce štiky, krátce opečeme, mírně podlijeme a dusíme doměkka… Číst více »\nKuře pečené v zelí\nCholesterol, Recepty 29.2.2012 Źádný komentář\nDo pekáčku rozprostřeme sterilované zelí, na něj dáme porce kuřete, osolíme, posypeme paprikou, mírně podlijeme a pečeme v troubě dorůžova.\nCholesterol, Recepty 28.2.2012 Źádný komentář\nNa oleji necháme zesklovatět najemno nakrájenou cibuli, přidáme na kostičky nakrájené maso, osmahneme, osolíme, přidáme mletou papriku, krátce opečeme, podlijeme vodou a přidáme… Číst více »\nVepřové maso s kukuřicí\nCholesterol, Recepty 27.2.2012 Źádný komentář\nMaso nakrájíme na hranolky, osolíme a opečeme ze všech stran. Potom přidáme nadrobno nakrájenou cibuli, na nudličky nakrájenou zelenou papriku, kukuřici a nakrájená… Číst více »\nCo jíst po operaci žlučníku - 79 626 čtenářů\nDýně – oranžový zázrak pro naše zdraví - 50 769 čtenářů\nProfesor Klener: jídlo může mít vliv na vznik rakoviny - 42 460 čtenářů\nOvesné vločky - 32 762 čtenářů\nAromatickým sýrům, alkoholu nebo čokoládě se po operaci vyhněte - 32 417 čtenářů\nPolenta – netradiční příloha - 26 522 čtenářů


E-kniha: Láska v temné ulici - Irwin Shaw | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Láska v temné ulici - Irwin Shaw\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Próza - beletrie > Láska v temné ulici\nElektronická kniha: Láska v temné ulici\nPaříž, New York, Švýcarsko, zapadlý kout amerického venkova – to všechno jsou místa, která Irwin Shaw, jeden z nejlepších amerických prozaiků 20. století, mistrovsky zachytil ve své ... (celý popis)\nSpolupracovali: přeložila Heda Kovályová\nTéma: povídky, 20. stol., povídky ze života, každodenní život, americká literatura\nPaříž, New York, Švýcarsko, zapadlý kout amerického venkova – to všechno jsou místa, která Irwin Shaw, jeden z nejlepších amerických prozaiků 20. století, mistrovsky zachytil ve své povídkové sbírce Láska v temné ulici . Věrně zobrazené prostředí však nebylo jeho jedinou doménou, vynikal především jako výborný vypravěč. Jako málokterý spisovatel dovedl spojit zvučný, mužný a někdy lehce ironický projev svých povídek s nevšedně jemným pochopením i těch nejniternějších pohnutek lidského chování. Shawův svět je v podstatě tragický, přestože on sám zdaleka není pesimista. V jeho civilních příbězích nejednou zazáří lidská něha, nesobeckost, obětavost a upřímný cit. Shaw obdivuje člověka a přes všechny výhrady věří v jeho morální sílu. Povídky dosahují po formální stránce vysoké úrovně, vynikají jak vtipnými dialogy, tak skvělou kresbou charakterů a Irwin Shaw v nich dokazuje, že je právem považován za mistra tohoto žánru. Irwin Shaw (1913–1984), americký spisovatel, scenárista a dramatik, se narodil jako syn ruských židovských emigrantů. Většinu svého mládí strávil v Brooklynu, kde také v roce 1934 získal titul bakaláře umění. Za druhé světové války vstoupil do armády, později se krátce živil jako učitel tvůrčího psaní. Na začátku padesátých let se přestěhoval do Evropy, kde žil následujících pětadvacet let ve Francii a ve Švýcarsku. Od roku 1976 žil střídavě na Long Islandu a ve Švýcarsku, kde také zemřel. Úspěchu na poli umění dosáhl už v roce 1936 díky expresionistickému dramatu Bury the Dead (Mrtvé pohřbívati). První román Mladí lvi (česky 1963) publikoval v roce 1948 a čerpal v něm ze svých zážitků v Evropě za druhé světové války. Z dalších románů jsou to například Tomu dala, tomu víc (1970, česky 1994), Noční kořist (1975, česky 1989) nebo Chléb na vodách (1981, česky 1985). Proslavil se také povídkovými soubory; Láska v temné ulici (Love on a Dark Street, 1965) vyšla česky poprvé v roce 1970.\nKatalog vybraných autorů > S > Shaw - Irwin Shaw\nIrwin Shaw - další tituly autora:\nEdice Pozdní sběr přináší v nových, neborevi\nse kterými se český čtenář mohl setkat vprů\nběhu dvacátého století. Díla, dnes možnápoza\npřeložila Heda Kovályová\nCopyright © 1965 by Irwin Shaw\nTranslation © Heda Kovályová, 1970\nMUŽ, KTERÝ SE OŽENIL S FRANCOUZKOU\nPostupně tomu zvyku nadobro propadl. Teď už se z toho\nstal pravidelný večerní obřad. Jen co nasedl na hlavním\nnádraží do vlaku, který ho odvážel po práci domů, ihned\notevřel francouzské noviny. Nečetlo se mu snadno,protože se učil francouzsky, teprve co se vrátil z Evropy, jen\no něco déle než rok. Poslední dobou už pročítal skoro\ncelé noviny, zprávy o nehodách a zločinech na druhé\nstránce, politický komentář, divadelní referát, dokonce\ni co nového ve sportu. Ale ze všeho nejdřív si vždycky\nvyhledal zprávy o atentátech a plastických trhavinách,\no vraždění, o pumových útocích a masakrech, ježpáchala v Alžírsku a po celé Francii Tajná armádavzbouřenců proti vládě generála de Gaulla.\nVšude hledal jisté jméno a víc jak rok po něm pátral marně. Až konečně jednoho deštivého jarního večera, právě když přecpaný vlak, plný zajatců předměstských čtvrtí, vyjížděl z nádraží, se pojednou objevilo. V Paříži vybuchlo té noci jedenáct pum, stálo v novinách. Bylo zdemolováno jedno knihkupectví, lékárna, byty dvou úředníků, obydlí jistého novináře. Novinář byl zraněn na hlavě, ale, jak se říká ve Francii, dny jeho životanebyly ještě sečteny.\nBeauchurch položil noviny pod sedadlo. Tentokrát je s sebou domů nevezme.\nSeděl a zíral z okna, které teď zaplavily proudy deště,\nkdyž vlak vyjel z tunelu a řítil se po Park avenue.Ne\ndopadlo to všechno docela přesně podle očekávání, ale\nmoc nescházelo, moc nescházelo. A jak se díval zok\nna, celý rok se rozplynul a činžáky a deštěmzmáče\nné newyorské střechy se proměnily v odpolední ulice\nVešel do trafiky a tak dlouho posunkoval a ukazoval,\naž dostal doutník, jaký si přál. Toho odpoledne to byl\nuž druhý doutník. Doma kouřil doutníky vždycky až po\nvečeři, ale teď má dovolenou, byl na výtečném obědě\nse dvěma starými přáteli a kolem dokola byla Paříž,\nživá, neznámá a zábavná, a ten druhý doutník v něm\numocnil pocit přepychu a dobré pohody. Zapálil si jej\na pomalu se loudal přepychovou ulicí, obdivovalvý\nkladní skříně, vzhled žen a poslední paprskypodzim\nního slunce, které osvětlovaly Napoleonovu sochu na\nšpici vysokého zeleného sloupu. Podíval se dovýkla\ndu proslulého klenotníka a málem se rozhodl, že se\nplácne přes kapsu a koupí ženě brož. Vstoupil dovnitř,\nzeptal se na cenu, a když zase vyšel ven, vrtěl užasle\nhlavou. Kousek dál se zastavil v knihkupectví a koupil\njí velikou, krásně vypravenou knihu barevnýchrepro\ndukcí obrazů Pařížské školy. Byla to drahá kniha, ale\nproti té broži mu připadala za babku.\nGinette si stejně na šperky nepotrpí. Ještě štěstí.Pro\ntože až do letošního roku, kdy se Beauchurch stalspo\nlumajitelem advokátní kanceláře, v níž od promoce\npracoval, se museli s Ginette dost uskrovňovat. Děti\na daně a nový dům poblíž Stamfordu, to všechno stálo\ntolik, že jim na briliantové brože nezbývalo. A vůbec,\nřekl si Beauchurch, Ginette je tak krásná a elegantní, že brilianty ani nepotřebuje. Musel se sám usmát, jak mazaně a lichotivě se vytáčí.\nA vtom, jen půl domovního bloku od hotelu, jiuviděl. Šla asi dvacet metrů vepředu a dělilo je dostlidí, ale přesto mu ihned padla do oka její zářivá,pěkně učesaná hlava a přímé, ukázněné držení těla při chůzi. Ale nebyla sama. Šel s ní muž v plášti do deště a v měkkém zeleném tyroláčku, a jak pozvolna kráčeli k hotelu na rohu rue de Rivoli, Ginette se ho držela za paži. Hovořili vážně, Ginette s tváří obrácenou k muži, který jí razil cestu mezi chodci, a chvílemi sezastavovali, jako kdyby je vážnost rozhovoru zadržovala.\nKdyž se na ně Beauchurch díval, cítil, jak jehodobrá pohoda, radost z přepychu a vědomí, že je poprvé v životě v tomto městě, náhle opadává. Jeho ženabyla tak očividně zaujata tím chlapíkem v pršáku,sledovala ho tak napjatě, účastně a důvěrně, že zřejmě vůbec nevnímala, co se děje kolem ní, a Beauchurch měl dojem, že kdyby k ní teď popošel a postavil se jí do cesty, trvalo by hezkou chvíli, než by ho poznala. Při pohledu na vlastní ženu, po téměř třináctiletém manželství tak mocně spjatou s cizím člověkem na ulici cizího města, připadal si Beauchurch ztracený a vyřazený a na okamžik mu blesklo hlavou, že by ho mohla jednoho krásného dne i opustit.\nSchválně se zastavil a zadíval se do výkladní skříně, aby se zbavil pohledu na tu dvojici. Jeho odraz ve skle byl pevný, jasný, uklidňující obraz muže kolem pěta třicítky, docela pohledného, kypícího zdravím, úsměv vyrytý v koutcích úst. Byla to podoba muže, kterýzřejmě není ani vrtošivý, ani nepropadá neurotickýmpředstavám, muže, na něhož je spolehnutí, že v kritických situacích bude jednat inteligentně a energicky, že se nedá vehnat do ukvapených závěrů ani ženepropadne bezdůvodným obavám.\nZatímco zíral do té výkladní skříně, usilovně sesnažil objasnit pravděpodobný význam toho, co viděl. Žena mu řekla, že půjde na oběd s matkou. Jelikož Beauchurch s tou starou dámou, která uměla anglicky zrovna tak málo jako on francouzsky, už několikrát večeřel, měl za to, že dostál všem povinnostempohostinsky vystupujícího zetě, a omluvil se, aby mohl poobědvat se svými přáteli. Teď však jsou čtyřihodiny pryč. Oběd musel dávno skončit – i tady v Paříži. I když se Ginette sešla s matkou, muselo jí od té doby zbýt dost času na jiné schůzky. Ginette vyrostla vPaříži; od té doby, co se vzali, byla ve Francii dvakrát sama a ten muž v plášti do deště mohl být jedním ze stovky jejích někdejších přátel nebo známých a mohla ho náhodou potkat někde na ulici. Ale vzpomínka na to, jak Ginette a ten muž v pršáku vypadali, když je zahlédl dvacet kroků před sebou, vyloučila jakoukoli náhodu a způsobila, že slova „přítel“ nebo „známý“ vyzněla nevhodně a falešně.\nNaproti tomu za těch třináct let manželství Ginette nikdy neprojevila ani sebeslabší náznak zájmu ojiné muže, a když byla naposledy v Paříži na návštěvě\nu matky, vrátila se o dva týdny dříve, protože, jaksama tvrdila, nemohla už snést odloučení od Beauchur\nche a od dětí. A při této poslední návštěvě, kterátrvala téměř tři týdny, byli manželé den co den skoro\nustavičně spolu, až na ty nezachytitelné hodiny, kdy\nženy mizívají u kadeřníka a v krejčovských salonech.\nA ještě jednu věc je třeba uvážit – kdyby měla co\nskrývat, proč by se procházela kousek od hotelu, kde\nmůže každou chvíli potkat svého muže? Ledaže vůbec\nnemá zájem něco skrývat, ledaže chce záměrněvypro\nvokovat... vyprovokovat – co? Vyprovokovat...\nStrnul před tou výkladní skříní jako zkamenělý,ne\npohnul se ani o vlas, ani prst nepokrčil. Takhle napo\nvel znehybnět se naučil už hodně dávno a opakoval to\nvždycky, když se mu chtělo vybuchnout, udělat něco\nukvapeného, popustit uzdu hněvu nebonetrpělivos\nti. Jako mladík býval zbrklý a prchlivý. Vyhodili ho ze\ndvou základních a jedné střední školy. Vojenskému\nsoudu ušel pouze díky neočekávané blahovůli majora,\nkterého předtím hrubě urazil. Býval popudlivý,zasle\npený rváč, nadělal si spoustu nepřátel, bylnesnášenli\nvý, někdy až hrubý k mužům i k ženám. Ale změnil se,\ni když jen pomalu a bolestně; byl natolik inteligentní,\naby pochopil, že se ocitl na pokraji zkázy. Nebo lépe\nřečeno, změnil se napovrch, zvládl své chování. Věděl,\njaký chce být, jaký musí být, máli dosáhnout cílů, které\nsi vytkl. Měl už od raného mládí zcela jasnoupředsta\nvu, jaké cíle to jsou. Zahrnovaly finanční jistotu, pověst\nbezúhonného a pracovitého člověka, manželstvízalo\nžené na lásce a čestném jednání, pěkné děti a později\npolitickou moc a vysoké postavení ve federálnímsoud\nnictví. Uvědomoval si, že tohle všechno by mu uniklo,\nkdyby se za všech okolností pevně neovládal. Přinutil\nse jednat pomalu, potlačovat svou prchlivost,ukazo\nval se světu jako vzor klidného, vyrovnaného,uvážli\nvého muže. Dokonce i před Ginette dokázal zachovat\ntuto představu téměř neporušenou. Stálo ho tohod\nně, ale až dosud se mu to vyplatilo. Věděl, že v hloubi\nsrdce je dosud divoký a zbrklý, jen vybuchnout, že je schopen nadobro zničit sám sebe pro ukojeníchvilkového hněvu, chvilkové tužby. Jeho rozvážné pohyby, klidná mluva, umělé ovzduší nepřístupnosti, jímž se obklopil, to všechno byly prostředky vypočítané pro sebezáchovu. Navenek působil jako dokonale usedlý člověk, měl však pocit, že je v neustálém nebezpečí. Zdánlivě tak rozšafný a vyrovnaný, sváděl v nitru den co den bitvu s nepříčetným vztekem a žil v ustavičné hrůze z toho, že jednoho krásného dne taužitečná maska obdivuhodného klidu, pod níž skrýval svou vnitřní rozháranost, praskne a odpadne.\nBeauchurch pokrčil rameny. Ještě jednou se podíval do výkladní skříně na svůj mohutný, rozvážný,švihácký obraz a pak zamířil k hotelu. Ginette a toho muže teď už nebylo vidět. Beauchurch rychle přeběhlněkolik metrů ke vchodu, odhodil nedokouřenýdoutník a vešel.\nGinette stála s mužem v pršáku u recepčního pultu ve vestibulu. Muž smekl klobouk a pomalu jím otáčel v rukou. Když se Beauchurch přiblížil, zaslechl, jak se Ginette ptá vrátného: „Estce que monsieur Beauchurch est rentré?“, což byla jedna z mála francouzských vět, jimž Beauchurch rozuměl.\n„Bonjour, madame,“ řekl Beauchurch s úsměvem, dávaje si záležet, aby se tvářil jakoby nic. „Čím vám mohu posloužit?“\nGinette se otočila. „Henry,“ řekla, „doufala jsem, že už tu budeš.“ Políbila ho na tvář. Beauchurchovipřiadala strnulá a nesvá. „Chci, aby ses seznámil s mým přítelem. Claude Mestre – můj manžel.“\nBeauchurch stiskl muži ruku. Ten prchavý dotek v něm zanechal suchý a nervózní dojem. Mestre byl vyčouhlý a hubený, měl vysoké klenuté čelo, hladké kaštanové vlasy a šedé a ustarané, hluboko vsazené oči a dlouhý rovný nos. Byl to pohledný chlapík, ale obličej měl bledý a vypadal unaveně, jako kdyby byl přepracován. Když se zdravil s Beauchurchem,zdvořile se usmál, ale v tom úsměvu byla skryta jakásinesrozumitelná prosba.\n„Nechceš už nikam jít, Henry?“ zeptala se Ginette. „Můžeme se někde posadit a dát si něco k pití, coříkáš?“\n„Ale ovšem,“ řekl Beauchurch.\n„Nechci vám zkazit odpoledne,“ řekl Mestre. Měl silný cizí přízvuk, mluvil však pomalu a jasně,vyslovoval svědomitě každou slabiku. „Máte v Paříži tak málo času.“\n„Do večeře nemáme nic na práci,“ řekl Beauchurch. „Moc rád bych si něco vypil.“\nŠli k baru dlouhou halou, kde staré dámy popíjely čaj. Bar, ohromný, tmavý a téměř prázdný, se honosil zašlým pozlátkem a mahagonovou nádherou paláce z devatenáctého století. Když procházeli dveřmi,které jim Mestre otevřel, Ginette stiskla Beauchurchovi paži. V její těsné blízkosti ovanula Beauchurche silná, příjemná vůně jejího parfému.\n„Jak se vede mamince?“ zeptal se Beauchurch, když přecházeli místností k vysokým oknům, z nichž bylo vidět na Tuilerie.\n„Skvěle,“ řekla Ginette, „mrzelo ji, žes nemohlpřijít na oběd.“\n„Řekni jí, že přijdu příště,“ řekl Beauchurch. Dali pláště číšníkovi a posadili se. Beauchurch dal číšníkovi i balíček s knihou reprodukcí, ale neřekl Ginette, co v něm je.\n„Tenhle bar vypadá hrozně ponuře, viďte,“ řekl Mestre a rozhlédl se kolem sebe. „Sem by mohlachodit na skleničku strašidla.“\n„Řekl bych, že někdy kolem roku 1897 tu muselo být náramně živo,“ řekl Beauchurch.\nČíšník přišel a všichni si objednali whisky aBeauchurch zase ucítil Ginettinu voňavku, když se kněmu přiklonila, aby jí zapálil cigaretu. Zahlédl, anebo se mu aspoň zdálo, že zahlédl na Mestrově tvářipátravý výraz, jako kdyby se Francouz snažil odhadnout vzájemný vztah manželů, kteří seděli u stolu protiněmu, podle toho, jak se k sobě na okamžik přiblížili nad plaménkem zapalovače.\nU baru stáli dva mohutní Američané a jejichhluboké hlasy burácely místností jako zvuková kulisa; jen tu a tam se znenadání přenesla přes holé stolkysrozumitelná věta. „... problém je s tou belgickoudelegací,“ říkal právě jeden z nich. „Jsou hrozně nevrlí apodezíraví. Chápu úplně proč, ale...“ a pak se hlas zase proměnil v nesrozumitelné mumlání.\n„Claude je novinář,“ řekla Ginette hlasemhostitelky, která seznamuje své hosty na večírku. „Je jedním z nejvýznamnějších žurnalistů ve Francii. Tak jsem ho taky našla. Uviděla jsem jeho jméno v novinách.“\n„Blahopřeju,“ řekl Beauchurch. „Totiž k tomu, že jste novinář. Zamlada jsem taky jako všichni Američané toužil dostat se k novinám. Ale nikde o mne nestáli.“ Uviděla jeho jméno v novinách, pomyslel si. Tak jsem měl přece pravdu. Zavolala mu. Nebylo to žádnénáhodné setkání na ulici.\nMestre pokrčil rameny. „Snad bych spíš já mělblahopřát vám,“ řekl, „k tomu, že jste to místo nedostal. Jsou chvíle, kdy pokládám člověka, který mi obstaral mé první místo u novin, za svého nejhoršíhonepřítele.“ Jeho hlas zněl unaveně a rozčarovaně. „Například – já bych nikdy nemohl kupovat své ženě rozkošnéšaty, jako má Ginette, nebo si na podzim vyrazit na šest týdnů na cestu po Evropě, tak jako vy...“\nTo jsou ale od toho chlapa zatraceně závistivé,protivné řeči, pomyslel si Beauchurch. „Tak vy jsteženatý,“ poznamenal.\n„Na věčné časy,“ potvrdil Mestre.\n„Má čtyři děti,“ dodala Ginette. Trochu mocpohotově, řekl si v duchu Beauchurch.\n„Je to můj osobní přínos k vyrovnání demografic kého schodku, který Francii zbyl jako dědictví po Napoleonovi.“ Mestre se při těch slovech ironicky usmíval.\n„Vidělas jeho děti?“ zeptal se Beauchurch Ginette.\n„Ne,“ řekla. Nic víc.\nPřišel číšník a naservíroval jim pití. Mestrepozdvihl sklenku. „Na váš šťastný pobyt v této šťastnézemi,“ řekl, pořád ještě s ostnem ironie v hlase. „A na brzký návrat.“\nNapili se. Nastalo rozpačité ticho.\n„Jaký je váš obor?“ zeptal se Beauchurch, jen aby překlenul mlčení. „Totiž, rád bych věděl, jestli sezabýváte výlučně nějakou určitou oblastí?“\n„Válka a politika,“ řekl Mestre. „Líp už jsem si to nemohl vybrat.“\n„S tím musíte mít plné ruce práce, to si dovedupředstavit,“ řekl Beauchurch.\n„Ano. Na světě je pořád tolik bláznů a lumpů, že si člověk nemůže dopřát oddechu,“ řekl Mestre.\n„Co myslíte, jak to dopadne ve Francii?“ zeptal se Beauchurch, věrný svému rozhodnutí, že se budechovat zdvořile a hovořit tak dlouho, dokud nepřijde na to, proč ho Ginette vlastně chtěla s tímhle člověkem seznámit.\n„Co myslíte, jak to tedy dopadne?“ opakoval Mestre. „Tahle otázka slouží poslední dobou ve Francii jako pozdrav. Prakticky už nahradila ‚Bonjour‘ a ‚Comment ça va?‘“ Znovu pokrčil rameny. „Čekají nás velkénesnáze.“\n„Nesnáze budou všude,“ řekl Beauchurch. „VAmerice taky.“\n„Myslíte, že Americe hrozí násilí, politické vraždy a občanská válka?“ Mestre na něho upřel chladný,ironický pohled.\n„Ne,“ řekl Beauchurch. „A vy myslíte, že tohlevšechno nastane tady?“\n„Do jisté míry to už nastalo,“ řekl Mestre.\n„A domníváte se, že se to bude opakovat?“ zeptal se Beauchurch.\n„Pravděpodobně ano,“ odpověděl Mestre. „Ale vhorší formě.“\n„Dřív nebo později,“ řekl Mestre.\n„To je moc pesimistický názor,“ podotkl Beauchurch.\n„Všichni Francouzi jsou pesimisté,“ řekl Mestre.„Jestli se tu zdržíte déle, přijdete na to sám.“\n„A když k tomu všemu dojde, kdo podle vašehonázoru zvítězí?“ zeptal se Beauchurch.\n„Ty nejhorší živly,“ odvětil Mestre. „Snad ne natrvalo, ale načas jistě. Svízel je, že se tím obdobím budeme muset nějak prokousat. A nebude to nic příjemného.“\n„Henry,“ řekla Ginette, „snad bych ti měla vysvětlit, jak to s Claudem vlastně vypadá.“ Celou tu dobuMestra pozorně poslouchala, když promluvil, ani z něho oči nespustila. „Claude pracuje pro liberální noviny a vláda je už několikrát zkonfiskovala kvůli článkům, které napsal o Alžírsku.“\n„Začíná to vypadat tak, že když noviny otisknou můj článek a nejsou zabaveny, zpytuju svědomí, zda jsem se nedopustil nějaké zbabělosti,“ prohlásil Mestre.\nLituje se a zároveň je na sebe pyšný, myslel siBeauchurch. Čím víc ten člověk mluvil, tím méně se mu zamlouval.\n„Jde ještě o něco jiného, Henry,“ řekla Ginette.Obrátila se k Mestrovi. „Nemáš nic proti tomu, abych mu to řekla, Claude?“\n„Jestli myslíš, že ho to bude zajímat,“ pokrčil Claude rameny. „Američané obyčejně neberou tyhle věcipříliš vážně.“\n„Já jsem náramně vážný Američan,“ řekl Beau church, poprvé trochu podrážděně. „Čtu skorokaždý týden nedělní přílohu Time.“\n„Vysmíváte se mi,“ řekl Mestre. „Nemám vám to za zlé. Je to má vina.“ Roztržitě se rozhlédl. „Nemohlibychom dostat ještě něco k pití?“\nBeauchurch kývl na číšníka a opsal rukou kruh nad stolem, aby mu naznačil, že má donést ještě jednoutotéž. „Oč tedy ještě jde, Ginette,“ zeptal se a dával si dobrý pozor, aby mu nebylo na hlase znát, jak je rozmrzelý.\n„O jisté dopisy a telefonické hovory,“ odpověděla Ginette.\n„O jaké dopisy a telefonické hovory?“\n„Vyhrožují mi, že mě zabijí,“ řekl Mestre zlehka.„Doisy jsou obvykle adresovány mně. Telefony všakbere žena. A samosebou, protože je žena, rozčiluje ji to. Zvlášť když v některých obdobích mívá takovýchrozhovorů pět šest denně.“\n„Kdo ty dopisy píše?“ zeptal se Beauchurch. Byl by rád věřil, že ten člověk lže, Mestrova slova však teď vyzněla tak přesvědčivě, že o jejich pravdivostinemohl pochybovat. „A co je to za lidi, co vám volají?“\nMestre pokrčil rameny: „Kdo ví? Blázni, obstarožní vdovy, různí vtipálci, důstojníci ve výslužbě, vrazi... Nikdy se samozřejmě nepodepíšou. Není to nicpřevratného. Anonymní dopisy hrály ve francouzskéliteratuře odjakživa významnou roli.“\n„Domníváte se, že to myslí vážně?“ zeptal seBeauchurch.\n„Někdy ano.“ Mestre vzhlédl k číšníkovi, kterýpřinášel sklenice, a promluvil, teprve když číšník zase odešel. „Když jsem unavený nebo sklíčený nebo když prší, věřím, že to myslí vážně. Ale jisté je, že někteří rozhodně nežertují.“\n„Co proti tomu podnikáte?“\n„Nic,“ odpověděl Mestre překvapeně. „Co bychmohl dělat?“\n„Především byste se mohl obrátit na policii,“ řekl Beauchurch.\n„V Americe by s tím člověk samozřejmě šel na policii, ale tady...“ Mestre se ušklíbl a zhluboka se napil. „Já zrovna teď s policií moc dobře nevycházím. Naopak, jsem přesvědčen, že mi otvírají poštu, občas měsledují a odposlouchávají mi telefony.“\n„To je ale hanebnost,“ řekl Beauchurch.\n„Tvůj muž se mi ohromně zamlouvá,“ řekl Mestre Ginette zlehka, téměř žertem. „Pokládá tyhle věci za hanebnost. Pravý Američan.“\n„My jsme si něco podobného zažili v Americe taky,“ obhajoval Beauchurch úroveň zkaženosti své rodné země. „A ani to není tak dávno.“\n„Já vím, já vím,“ řekl Mestre. „Nerad bych vzbudil dojem, že pokládám Ameriku za pohádkovou zemi,zcela nedotčenou specifickými chorobami naší doby. Ale přesto, jak říkám, v Americe by člověk šel na policii...“\n„Myslíte si opravdu, že se někdo pokusí vás zabít?“ zeptal se Beauchurch. Mimoděk mu prolétlo hlavou: Jak k tomu přijdu, abych si kazil dovolenou řečmi otakových věcech?\n„Hned teď snad ne,“ odvětil Mestre klidně, jako kdyby s rozvahou a nestranně zkoumal abstraktní problém, k němuž nemá žádný osobní vztah. „Ale jakmile ty nepokoje začnou, skoro určitě dojde i na to.“\n„A jak to podle vašeho mínění začne?“ Po několika týdnech bezstarostného pobytu v tomto pokojném,oslnivém městě s přeplněnými obchody, v ovzduší pilné práce a nesčetných zábav se zdálo neuvěřitelné, že by tu mohlo vbrzku zavládnout násilí a krveprolití.\n„Jak to začne?“ opakoval Mestre. Přemítavězamžoural přes Beauchurchovo rameno do mahagonových hlubin baru, jako kdyby si tam chtěl promítnout obraz budoucnosti, která město očekává. „Víte, já nepatřím k radě hrdinů,“ usmál se zlehka, „a proto se můžu jen\ndohadovat. Samozřejmě to všechno závisí nagenerálovi. Na jeho zdraví – fyzickém i politickém. Na jeho\nschopnostech přežít. Právě teď procházíme obdobím\nodkladu. Spiklenci vyčkávají. Vrazi číhají víceméně\nvskrytu. Ale jestliže generál padne – ať už vinou nějaké\nchyby, přílišného sebevědomí, staroby, prostěčehokoli – pak můžeme počítat, že nastanou jisté události.“\n„Například jaké,“ zeptal se Beauchurch.\n„Třeba vzpoura vojsk v Alžíru,“ řekl Mestre,„obsazení letišť, spiknutí v řadách policie, zformování tajně vyzbrojených a vycvičených partyzánských skupin, které se zmocní křesel ve vládě, rozhlasu a televize, zajmou nebo povraždí některé vedoucí politickéosobnosti. Jak tomu obvykle bývá. Tyhle věci už nejsou žádným tajemstvím. Problematické je pouze, kdy to vypukne.“\nBeauchurch se obrátil k ženě: „Ty tomuhle všemu věříš?“\n„Mluví jiní tví přátelé taky takhle?“\n„Skoro všichni,“ odpověděla.\n„A vy...“ Beauchurch se otočil k Mestrovi, téměř jako by ho obviňoval, „co hodláte dělat, jestli k tomu dojde?“\n„Nabídnu své služby vládě,“ řekl Mestre. „To jest, jestli se k ní vůbec dostanu, anebo jestli mě do tédoby nedá zavřít.“\n„Prokristapána,“ řekl Beauchurch, „pěkný osud, být Francouzem.“\n„Má to i své výhody,“ řekl Mestre. „Čas od času.“\n„No dobrá,“ obrátil se Beauchurch k Ginette. „Vím, oč jde. Jenom nevím, k čemu to všechno je. Proč jsi chtěla, abych to celé slyšel?“\nMestre s Ginette na sebe pohlédli a Beauchurch měl znovu ten prchavý pocit, že ho vyřadili, že se proti němu spikli.\nMestre se naklonil kupředu a zlehka se dotklGinettiny ruky. „Dovol, prosím tě, abych to vysvětlil sám,“řekl. Pozvedl sklenici a napil se jako řečník, který chce získat čas. „Pane Beauchurchi,“ spustil obřadně,„vaše paní byla tak laskavá a naznačila mi, že byste snad byl ochoten mi pomoci...“ Čekal, že Beauchurch něco řekne, ale ten mlčel a nevyšel mu vstříc.\n„Je to bohužel věc, která se týká peněz,“ řekl Mestre.\nPane na nebi, pomyslel si Beauchurch, takových řečí jen proto, aby mě nakonec požádal o peníze! Zlobil se na Ginette, že se propůjčila k tomuhlepromyšlenému manévru. Sám cítil, jak se mu obličejstahuje do odmítavého výrazu, a jen čekal, co řekne Mestre dál.\n„Jestli se něco stane,“ pokračoval Mestre a bylo vidět, že mu je trapně, „jako že se určitě něco stát musí,nezbyde mi asi nic jiného, než pokusit se o útěk zFrancie. Především moje žena a děti budou spíš v bezpečí za hranicemi. V každém případě by se mi ohromně ulevilo, kdybych měl někde v cizině bezpečněuložené nějaké peníze, abych se snáz přenesl aspoň přes začátek toho období, které, jak se obávám, strávím se svou rodinou ve vyhnanství. Bankovní účet veŠvýcarsku, například, odkud bychom si mohli, buď má žena nebo já, bez formalit vybírat...“\n„Řekla jsem Claudovi, že ve čtvrtek odjíždíme doŽenevy,“ řekla Ginette. Beauchurch měl dojem, že vjejím hlase slyší náznak vzdoru. „Byla by pro náshračka to zařídit.“\n„Tak ujasněme si přesně, oč jde,“ řekl Beauchurch Ginette. „Slíbila jsi svému příteli, že mu půjčímeurčitou částku, aby...“\nMestre se zatvářil tak ohromeně, že Beauchurch uprostřed věty zmlkl. „Snad jsem vám nerozuměl špatně?“ zeptal se.\n„Obávám se, že ano,“ řekl Mestre. Vypadal rozpačitě a pohněvaně. „O nějaké půjčce vůbec nebyla řeč.Jakým právem bych mohl žádat člověka, kterého jsem v životě neviděl, aby mi půjčil třeba jen sto franků?“\n„Ginette,“ řekl Beauchurch, „snad abys mi to radši pořádně vysvětlila.“\n„Francouzský občan nesmí vyvážet peníze zFrancie,“ řekla Ginette. „Vlastně může, ale jen velmi malé částky. A jelikož jedeme do Švýcarska, myslela jsem, že bychom to mohli Claudovi zařídit.“\n„Pokud je mi známo,“ řekl Beauchurch, „nikdo nesmí vyvážet z Francie větší množství peněz, ani Američané.“\n„Jen dvě stě padesát nových franků,“ řekl Mestre.\n„Ale Američany celníci nikdy neotravují,“ řeklaGinette. „Ani se nám nepodívají do zavazadel. A kdyby se tě náhodou zeptali, kolik franků máš u sebe,řekneš asi sto, a tím to zhasne.“\n„Ale přesto bychom v podstatě porušili zákon,“ trval Beauchurch na svém.\n„V podstatě ano,“ řekla Ginette netrpělivě. „Ale co na tom sejde?“\n„Přátelé drazí,“ řekl Mestre, „prosím vás...“ roztáhl smířlivě dlaně nad stolem. „Prosím vás, kvůli mně se nehádejte. Jestli máte sebemenší námitky, já to plně chápu...“\n„Dovolte mi, abych se vás na něco zeptal, pane Mestre,“ řekl Beauchurch. „Kdybychom s Ginettenáhodou nepřijeli právě touhle dobou do Francie anebo kdyby vám nezavolala – co byste v tom případě dělal?“\nMestre zamyšleně našpulil rty. Když pakpromluvil, hovořil pomalu a vážil každé slovo. „Myslím, že bych se pokusil najít někoho jiného, kdo by to pro mne udělal. Ale to by bylo nesmírně, nesmírně –“ hledal vhodné slovo „ošemetné. Jak už jsem vám řekl, vím, že mě občas sledují. Takovou věc bych mohl svěřit jen velmi dobrému příteli – a toho by právě jeho vztah ke mně mohl kompromitovat. Při troše smůly bymohl upadnout v podezření, zvlášť při cestě do ciziny. Kaž dý Francouz musí počítat s tím, že ho připřechodu hranic prohledají. A že ho budou vyslýchat. Vdobách, které nás čekají, bude každý výslech tady u nás ve Francii velice přísný.“ Mdle se pousmál tomu, jak šetrně se vyjádřil. „Nerad bych, aby má bezpečnost v takové době závisela na odolnosti, dobré vůli nebo mlčenlivosti kteréhokoli z mých přátel. Ale to ještěnení důvod, abyste si vy kvůli mně lámali hlavu. Člověk, který se octne v nebezpečí a žádá o pomoc, jekaždému na obtíž. Stačí si jen vzpomenout, jak se kdekomu zprotivili uprchlíci za války.“ Rozhlédl se po číšníkovi a kývl na něho. „Bylo by mi potěšením,“ řekl Mestre, „kdybyste mi dovolil zaplatit za to pití.“\n„Počkejte chvilku,“ zarazil ho Beauchurch. „Kolik byste chtěl, abych vám převezl do Švýcarska?“\n„Čtyři miliony franků,“ řekl Mestre. „Starýchfranků, to se ví.“\n„Je to jen asi tisíc dolarů, Henry,“ podotkla Ginette.\n„Já vím,“ řekl Beauchurch. Přešel bez povšimnutí Mestrovy námitky a vzal si od vrchního účet. Zapla til a vstal. „Chci si to promyslet a promluvit si o tom s Ginette. Má vaše telefonní číslo. Zítra vámzavoláme.“\nTaké Mestre vstal. „Jestli vám to nevadí,“ řekl,„radši bych vám zavolal sám. Čím méně lidí mi volá do bytu, tím líp...“\n„... například v Africe se starý systém soutěživého úplatkářství hroutí,“ říkal jeden z těch Američanů ubaru. „Ale nikdo ještě nevynalezl nic lepšího...“\nBeauchurch vyšel za Mestrem a Ginette z místnosti a pustil se špalírem starých dam, které stále ještěpoíjely čaj, pevně zakotvené mezi svými kožichy,pudlíky a zákusky, jako by se jich žádné pletichy,přesuny vojsk a bitky na ulicích vůbec netýkaly. Chmurná falanga vdov, pokrytých šperky jako vítěznou kořistí, zůstávala neochvějná a klidná tváří v tvář všemnáorům změny. V této chodbě plné umně načesaných stříbrných hlav ztrácelo Mestrovo hrozivé proroctví všechen význam, jako kdyby to bylo jen vyprávění o nějakém dětském snu.\nVe vestibulu Mestre políbil Ginette ruku, formálně se uklonil Beauchurchovi a odešel. Chodil nezvykleshrbeně na tak mladého člověka a jeho chůze byla těžká a nepružná. Měkký zelený klobouk si nasadil docela nedbale beze vší elegance. Ať už je, jaký je,profesionální svůdce žen to rozhodně není, usoudil Beauchurch. Když se však otočil k Ginette, měl dojem, že jí zahlédl v očích záblesk citu, jen zčásti potlačený. Ale zda tobyla touha nebo soucit, to nedovedl posoudit.\nVyšli po schodech do svého pokoje beze slova.Sváteční nálada, která je od příchodu do Pařížeprovázela, úplně zmizela a staromódní pokoj s vysokýmstroem jim připadal v nedostatečném světle lamp chladný a neútulně zařízený. Ginette si pověsila plášť aledabyle si začala před zrcadlem čechrat vlasy. Beauchurch položil zabalenou knihu na stůl, přistoupil k oknu adíval se na Tuilerijské zahrady přes ulici ucpanouvozidly. Všechny stromy byly holé a lidé, kteří spěchali pod kandelábry, na nichž se rozsvěcovala světla,vyadali strhaně a zimomřivě.\nBeauchurch uslyšel vrznout postel, jak na ni Ginette dosedla. „Ty čtyři miliony franků,“ řekla, „jsouvšechny jeho úspory. Nic víc na světě nemá.“\nBeauchurch neodpověděl. Jen dál civěl z okna na ztemnělou zahradu.\n„Když to nechceš převézt ty,“ řekla Ginette,„udělám to sama.“\nBeauchurch se zhluboka nadechl. Uvážlivě seodvrátil od okna. „Tos řekla velikou hloupost.“\nGinette na něho pohlédla chladně a nepřátelsky. „Myslíš?“ protáhla. „Asi máš pravdu.“ Zvedla nohy na postel a lehla si naznak, oči upřené na strop. „Ale aťsi, já to myslím vážně.“\n„To by byl náramný titulek pro noviny,“ řeklBeauchurch. „Žena newyorského advokáta zatčena vPaříži pro pašování valut. Manžel vypovídá, že o činu své ženy neměl tušení.“\n„Znamená to, že Claudovi nechceš pomoct?“ Ginette mluvila docela suše a pořád zírala do stropu.\n„Znamená to, že jsem v podstatě občan dbalýzákonů,“ opáčil Beauchurch. „Znamená to, že jsemli vnějaké zemi hostem, nerad své hostitele podvádím.“\n„Ach bože,“ povzdychla Ginette, „má to tak někdo štěstí narodit se jako Američan. A puritán k tomu. To se může občas náramně hodit.“\n„Znamená to také, že porovnávám, zda výhodypřevažují riziko věci,“ odpověděl Beauchurch.\n„Výhody v tomhle žádné nejsou,“ řekla Ginette.„Není co porovnávat. Prostě člověk se dostal do úzkých a my mu můžeme pomoct. To je všechno.“\n„Spousta lidí je v úzkých,“ řekl Beauchurch. „Otázka je, proč bychom měli pomáhat právě tomuhle.“\n„Tobě se moc nelíbil, viď?“\n„Moc ne,“ přiznal Beauchurch. „Připadá si přílišdůležitý, náramně si zakládá na své inteligenci a naAmeričany se dívá svrchu.“\nZničehonic se Ginette rozesmála.\n„Čemu se směješ?“ zeptal se Beauchurch.\n„Musím se smát, jaký máš postřeh,“ řekla Ginette. „Je přesně takový, jak říkáš. Typický francouzskýintelektuál.“ Znovu se zasmála. „Musím mu říct, žes ho dokonale vystihl. Bude zuřit.“\nBeauchurch se díval na ženu s úžasem. Její smích zněl upřímně a to, co právě řekla, rozhodně neříkávají ženy o mužích, kteří je upoutali. Ale proti tomu opět svědčila neodbytná představa těch dvou, tak hluboce do sebe zahleděných na ulici před hotelem, aGinettina vytrvalá snaha přimět Beauchurche, abyMestrovi pomohl.\nBeauchurch se posadil na pelest postele. „Otázka je,“ opakoval, „proč máme pomoci právě tomuhlechlápkovi.“\nGinette ležela chvilku tiše, paže natažené podélboků, dlaně přitisknuté na brokátovou přikrývku.„Protože to je můj přítel,“ řekla. Odmlčela se. Potomdodala: „Ale to ti nestačí, viď?“\n„Ne docela,“ řekl Beauchurch.\n„Protože je to Francouz a já se narodila v Paříži,“ řekla Ginette. „Protože má talent, protože souhlasím s jeho politickými názory, protože lidi, kteří hochtějí zabít, jsou hnusní...“ Zarazila se a zase vyčkávala. Beauchurch stále nic neříkal. „To ještě pořád nestačí, že ne?“ zeptala se Ginette a dívala se na strop.\n„Ne tak docela,“ řekl Beauchurch.\n„Protože byl mým milencem,“ řekla Ginette bezdůrazu, oči pořád upřené na strop. „Ty sis to domyslel, ne?“\n„Myslím, že ano,“ přikývl Beauchurch.\n„Už hrozně dávno,“ řekla Ginette. „Za války. Byl první.“\n„Kolikrát ses s ním sešla od té doby, co jsme se vzali?“ zeptal se Beauchurch. Nepohlédl na ženu, ale usilovně poslouchal, zda se jí v hlase neozve falešný tón. Ginette nebyla prolhaná, ale takováhle otázka mezi nimiještě nikdy nevyvstala a Beauchurch byl přesvědčen, že když dojde na tyto věci, všechny ženy a koneckonců i všichni muži skoro vždycky lžou.\n„Od šestačtyřicátého roku jsem ho viděla dvakrát,“ řekla Ginette. „Včera a dnes.“\n„Jak to, že ses včera po tolika letech rozhodla s ním sejít?“\nGinette natáhla ruku na noční stolek a vyndala si cigaretu z balíčku, který tam ležel. Beauchurch jímechanicky zapálil. Ležela na zádech, hlavu na podušce a vydechovala kouř přímo před sebe. „Ani nevím,“odověděla pak. „Zvědavost, stesk, pocit viny – vědomí, že přicházím do let, a touha připomenout si, jaké to bylo zamlada – řekla jsem si, že Paříž zas asi dlouho neuvidím a že bych si měla ujasnit některé věci zminulosti... prostě nevím. Cožpak ty nemáš někdy chuť sejít se se svým prvním děvčetem?“ „Ne,“ řekl Beauchurch.\n„No, možná že u žen to je jiné. Nebo u Francouzek. Nebo u mne.“ Zamžourala na strop skrze oblakcigaretového kouře. „Ale nemyslíš si, že mezi námi kněčemu došlo, že ne?“\n„Ne,“ odpověděl Beauchurch. Nezmínil se o tom, jak ho na té ulici napadlo, že by ho Ginette mohlajednou opustit.\n„Dali jsme si dvě piva v Dôme, protože mě tamkdysi pozval na mé narozeniny,“ řekla Ginette. „A za pět minut jsme byli až po uši v politice a v těch jehoproblémech a diskutovali jsme o Švýcarsku. Což jsemmimochodem začala já, abys nesváděl vinu na něho.“\n„Nesvádím na něho vůbec nic. Ale – proč jsi mi o něm neřekla už včera?“\n„Tak trochu jsem uvažovala, že ty peníze prostěvezmu sama a nebudu tě s tím vůbec otravovat. Ale dnes jsem usoudila, že by to vůči tobě nebylo správné a že musíš mluvit s Claudem sám. V tom jsem mělapravdu, ne?“ Pátravě zvedla hlavu.\n„Nenapadlo mě, že budeš tak přísný,“ pokračovala Ginette. „Vůbec ses k němu choval divně. Jindy býváš ke každému novému známému tak milý. A protitomuhle ses hned od začátku naježil.“\n„To je pravda,“ přitakal Beauchurch. Ale dál nicnevysvětloval. „Podívej,“ řekl, „nemusíš mi vůbec nicpovídat, jestli se ti nechce.“\n„Ale mně se chce,“ řekla Ginette. „Aspoň pochopíš, proč si myslím, že bych mu měla pomoct, když můžu. Pochopíš líp jeho. A pochopíš líp i mne.“\n„Myslíš, že tě nechápu?“ zeptal se Beauchurchpřekvapeně.\n„Ne dost,“ řekla Ginette. „Jsme vůči sobě tak nesdílní, tak zdvořilí, dáváme si tolik záležet, abychom si neřekli něco, co by toho druhého zneklidnilo nebo zranilo...“\n„A to je špatné? Já si vždycky myslel, že právě proto bylo naše manželství vždycky tak pevné.“\n„Pevné,“ opakovala Ginette bezvýrazně. „Kterémanželství je pevné?“\n„Tak hrome, kam s tímhle vším vlastně míříš?“řekl Beauchurch.\n„Nevím,“ odpověděla Ginette malátně. „Nikam. Snad se mi stýská po domově, jenže pořádně nevím, kdenějaký domov mám. Snad jsme neměli jezdit do Paříže. Snad je to všechno tím, že jsem byla hloupá mladážába, dokud jsem žila v Paříži, a proto se tady chovám jako hloupá mladá žába i teď, když už jsem střízlivá americká matrona. Vypadám na střízlivou americkou matronu, Henry?“\n„Chodím po ulici a zapomínám, kdo jsem.Zapomínám, jak jsem stará, zapomínám na svůj americký pas,“ říkala tiše. „Je mi zase osmnáct, na ulicích se hemží šedivé uniformy a já přemítám, jestli jsemzamilovaná, nebo ne, na každém rohu se rozhoduju jinak, jsem bláznivě šťastná. Nepohoršuj se. Nebyla jsem šťastná proto, že byla válka a byli tady Němci, byla jsemšťastná, protože mi bylo osmnáct. Válka nemá jenom jednu barvu, dokonce ani v okupované zemi. Vem mě zaruku, prosím tě.“ Natáhla k němu ruku na pokrývce a on na ni položil svou, sevřel dlouhé chladné prsty, hebkou dlaň, nahmátl tenký kov snubního prstenu. „My jsme se jeden druhému příliš málo zpovídali, ty i já,“ řekla. „Manželství vyžaduje hodně zpovídání a my jsme na sobě skrblili.“ Stiskla mu prsty. „Neboj. Žádná potopa nevypukne. Nezačnu ti recitovat sáhodlouhý výčetmilenců. Claude byl můj jediný předtím, než jsem si vzala tebe. Já vlastně vůbec nesplňuji obecné americképředstavy o Francouzce. Překvapuje tě, co ti tady povídám?“\n„Ne,“ řekl Beauchurch. Když se s Ginette seznámil v Americe, kam přijela hned po válce studovat nastiendium, byla to ještě taková nohatá žabka,zahloubaná do studia, štíhlá a rozkošná, ale ani trochu koketní nebo smyslná. Když se vzali, byla nezkušená auzavřená a smyslnost přišla teprve později, po několika měsících manželského života.\n„Chtěl si mě vzít,“ pokračovala. „Totiž Claude.Studovala jsem na Sorbonně. Až po uši zahrabaná dodějin středověku. To byl za okupace jeden z málaneškodných předmětů. Němce nezajímalo, co lidi soudili o Karlu Velikém nebo Ludvíku Svatém nebo orouenské katedrále. Claude byl o tři nebo čtyři roky starší než já. Byl to moc hezký, náruživý chlapec. Teď užtakový není, že ne?“\n„Ne,“ řekl Beauchurch. „Po pravdě řečeno ne.“\n„Jak jen ten život letí.“ Zavrtěla hlavou, jako kdyby si chtěla vytřást takové myšlenky z hlavy. „Psaldivadelní hry. Neukázal je nikomu, protože nechtěl, aby se hrály v Paříži, dokud tu byli Němci. Ale ani potom, po válce, je nikdo neuvedl. Nejspíš jako dramatik za moc nestál. Po osvobození Paříže se ukázalo, že se zaokuace zabýval i jinými věcmi než psaním divadelních her. Pracoval v odboji a vstoupil do armády a v zimě byl těžce zraněn u Belfortu. Skoro dva roky zůstal vnemocnici. Tyhle roky ho změnily. Zahořkl, hnusilo se mu, co se dělo ve Francii, na celém světě. Užnedoufal v nic, leda... no prostě v nás dva, v sebe a ve mne. Všechnu naději, kterou dřív upínal k světu, vložil teď do mne. Slíbila jsem mu, že si ho vezmu, až se vrátí z nemocnice, ale pak se naskytlo to stipendium,možnost odjet do Ameriky... Přemlouval mě, abychneodjížděla nebo abych si ho před odjezdem vzala. Pořád říkal, že si v Americe najdu jiného a na něhozapomenu, že zapomenu na Francii. Přiměl mě, abych mu přísahala, že ať se stane cokoli, vrátím se a promluvím s ním, dřív než se za někoho vdám. Přísahala jsem mu to. Nepřišlo mi to nijak zatěžko – milovala jsem ho – byla jsem přesvědčená, že nebudu mít nikdy rádanikoho jiného. A konečně, tehdy byl ještě v nemocnici – musel se napřed uzdravit, najít si nějakézaměstnání, neměli jsme oba ani vindru. A pak jsem se setkala s tebou. Chtěla jsem dodržet slovo. Zdráhala jsem se, jak nejvíc jsem mohla. Že je to pravda?“ Její hlas zněl chraplavě, naléhavě; před obrazem milence,bezmocně ležícího v nemocniční posteli, ospravedlňovala po tak dlouhé době činy děvčátka sotva dospělého,které se právě vymanilo ze strastí a hrůz války. „Dělala jsem, co jsem mohla, že je to pravda?“\n„Ano,“ řekl Beauchurch a vzpomínal na doby, kdy se už rozhodoval, že se jí vzdá, rozrušený jejímzdráháním, nepochopitelnou vrtkavostí. Teprve teď, poletech manželství, když už mají děti a jejich životy jsou tak pevně spjaty, se to všechno vysvětluje. Přemítal, zda by byl šťastnější, kdyby to věděl, zda by se choval jinak, miloval ji víc nebo méně. „Proč jsi mi toneřekla už tenkrát?“ zeptal se jí.\n„Byl to můj problém,“ odpověděla. „Týkalo se to jen nás dvou, jeho a mne. A stejně jsem se nevrátila.Neřekla jsem mu nic až do dne, kdy jsme se brali. Tehdy jsem mu poslala telegram. Žádala jsem ho, aby minasal. Prosila jsem ho, aby mi odpustil.“\nSvatební dny, říkal si Beauchurch. Nevěsty napoštovních úřadech. Odpusť. Na vzdálenost čtyř tisíc mil. Je konec, už je pozdě... Byl jsi příliš dlouho v nemocnici. Líbám Tě. „No a co teď,“ zeptal se, krutý sám k sobě i k ní, „nelituješ toho?“ Vzpomněl si, co řekl Mestre: „Mohlas trávit život tím, že bys vyrovnávalademografický schodek Francie, jak to ten člověk vyjádřil.“\n„Ještě není pozdě,“ odpověděla zpříma. „Ani dnes ne.“ Zlobila se a jeho výsměch ji podráždil. „Jestli to tedy musíš vědět, on si mě ještě pořád chce vzít.“\n„A odkdypak to?“\n„Od dnešního odpoledne.“\n„A co ty jeho čtyři děti?“ řekl Beauchurch. „Nemluvě o jeho ženě a tvém muži a o tvých dětech.“\n„Řekla jsem, že to je bláznovství,“ odpovědělaGinette. „Už jsme si to všechno vysvětlili před třemi lety.“\n„Před třemi lety?“ opakoval Beauchurch. „Říkalas, myslím, žes ho od šestačtyřicátého roku viděla jendvakrát – včera a dnes.“\n„To jsem lhala,“ pronesla Ginette klidně.„Samozřejmě jsem se s ním sešla, už když jsem tu byla poprvé. Musela bych být úplný netvor, kdybych se tenkrát kněmu nehlásila. Vídali jsme se každý den.“\n„Nebudu se ptát, k čemu mezi vámi došlo,“ řeklBeauchurch. Vstal. Byl rozechvělý a zmatený. Ve sporém, melancholickém světle, ztlumeném ozdobnýmistínidly, se mu tvář jeho ženy, teď odvrácená a skrytá ve večerním stínu, zdála nepovědomá. Její hlas znělchladně a vzdáleně a nebylo v něm ani stopy citu. Co se stalo z naší dovolené? pomyslel si. Šel k oknu nalít si skleničku z láhve na stolku. Nezeptal se Ginette, zda chce taky. Whisky ho zaštípala v hrdle.\n„Nedošlo k ničemu,“ řekla Ginette. „Myslím, že bych se s ním vyspala, kdyby mě požádal...“\n„Proč?“ zeptal se Beauchurch. „Miluješ ho ještě?“\n„Ne,“ odpověděla. „Nevím proč. Asi že by to bylojakési odčinění, usmíření... Ale on to nechtěl. Řekl buď manželství, nebo vůbec nic. Nesnesl by prý, kdyby mě měl znovu ztratit.“\nBeauchurchovi se třásly ruce, když zvedal podruhé sklenici ke rtům. Zavalila ho vlna vzteku na tohočlověka, na jeho drzost, sobectví, na tu vytrvalou, zoufalou, zlomenou, neochvějnou lásku. Pomalu postavil sklenici na stůl; musel se přemáhat, aby jí nemrštil o zeď. Stál úplně nehybně, se zavřenýma očima. Hrozil se, jak by to dopadlo, kdyby učinil sebemenší pohyb. Představa Mestra a Ginette, jak spolu vysedávají u stolků vkavárnách toho dávno minulého léta, jak se radí achladnokrevně vymýšlejí a zase zavrhují plány na vyloupení jeho života, byla neskonale nesnesitelnější nežpomyšlení na jejich těla tisknoucí se k sobě v posteli. Byla to představa méně nevinná; chyběla v ní útěcha apřirozenost odpustitelné slabosti těla; opomíjelaprávoplatné nároky, které si Beauchurch během dlouhéhomanželství vydobyl, tak jako by nikdy neexistovaly; bylo to spiknutí nepřátel, tím odpornějších, že se mu nikdyneodhalili. Kdyby byl Mestre v té chvíli nablízku,Beauchurch by ho byl s chutí zabil. „Setzatracený chlap,“ řekl Beauchurch. Byl překvapen, jak obyčejně, jakklidně zní jeho hlas. Otevřel oči a podíval se na Ginette. Jestli teď neřekne to pravé, uhodí ji a odejde zpokoje, odjede z Francie, opustí všechno naráz a nadobro.\n„Proto jsem taky přijela domů o čtrnáct dní dřív, když jsem tu byla posledně,“ řekla Ginette. „Nemohla jsem to už vydržet. Měla jsem strach, že se dámpřemluvit. Tak jsem radši utekla pryč.“\n„Mně by bylo milejší,“ řekl Beauchurch, „kdybysřekla, žes utekla zpátky.“\nGinette otočila hlavu a ze stínů pokoje se na něho upřeně zahleděla. „Ano,“ řekla. „To je správné. Tak jsem to myslela. Utíkala jsem zpátky.“\nŘekla to pravé, pomyslel si Beauchurch. Musel jítrochu napovědět, ale nakonec to bylo to pravé. „A až přijedeš příště do Francie, do Paříže, budeš se s ním zase scházet?“\n„Ano,“ řekla. „Myslím, že ano. Copak můžeme jeden druhému uniknout?“ Chvíli ležela tiše. „No, tak to by bylo,“ dodala potom. „Teď víš všechno. Měla jsem ti to říct už dávno. A pověz mi – pomůžeš mi?“\nBeauchurch se na ni zahleděl, jak tam ležela naposteli, na její zářivé vlasy, malou, líbeznou hlavu,ženskou tvář, na níž ještě váhavě prodlévaly lehké stopy dívčího půvabu, na to štíhlé, teplé, tak dobře známé, vroucně milované tělo, na dlouhé, zdatné ruce,spočívající dlaněmi na pokrývce, a uvědomil si, že tento večer mine bez násilí, bez útěků. Poznal rovněž, jak nerozlučně, víc než kdykoli dřív je s ní spjatý, sjejími vzpomínkami, s jejími ranami a zradami, s její cizí vlastí, s jejími cizími nebezpečenstvími, s jejímipředsevzetími, úzkostmi a povinnostmi, s jejím lhaním, sjejími závazky vůči zavrženým láskám. Posadil se vedle ní, naklonil se a něžně ji políbil na čelo. „Ale to víš,“ řekl. „To víš, že tomu holomkovi pomůžu.“\nZlehka, tiše se zasmála, zvedla ruku a dotkla se jeho tváře. „Teď bude dlouho trvat, než pojedeme zase do Paříže,“ řekla.\n„Ale nechci s ním už mluvit,“ řekl Beauchurch apřitiskl si její ruku na tvář. „Zařídíš to všechno sama.“\n„Zítra ráno,“ potvrdila. Posadila se. „A teď bychhrozně ráda věděla, jestli je v tamhletom balíčku něco pro mne.“\n„Je,“ řekl. „Právě že je.“\nVyskočila lehce z postele a přeběhla přes pokoj, její\nnohy jen v punčochách se neslyšně dotýkalyvybledlého starého koberce. Opatrně balíček rozbalila,pečlivě složila papír a provázek svinula do úhlednéhoklubíčka. „Zrovna tohle jsem si přála,“ řekla, když vzala\nknihu a přejela rukou přes obálku.\n„Moc nescházelo a koupil jsem ti briliantový šperk. Ale ještě včas jsem si řekl, že by to byla pitomost.“\n„Takže jsem měla namále,“ řekla. Usmála se naněho. „A teď,“ dodala, „se vykoupu a ty si ke mně sedni a povídej si se mnou a přines mi něco k pití. Pak sivyrazíme někam na hříšně drahou večeři. Jenom ty a já.“\nVzala knihu a šla do koupelny. Beauchurch si sedl na postel, přimhouřenýma očima se díval nazažloutlý vzorek staré malby na protější zdi a snažil sezměřit svou bolest a své štěstí. Po chvilce vstal, nalil dvě plné sklenky a odnesl je do koupelny. Ginette ležela až po krk v ohromné staromódní vaně, držela knihu nad vodou a vážně obracela stránky. Beauchurch jí postavil sklenici na okraj vany a sedl si na židliproti ní, vedle velikého, dlouhého zrcadla, jehož povrch, posetý krůpějemi sražené páry, zamženě odráželmramor, mosaz i lesklé kachlíky vyhřáté, přespřílišprostorné koupelny, postavené za časů, kdy se nešetřilo\nmístem. Upíjel ze sklenice a díval se střízlivě na svou\nženu, hovící si v mihotavé, voňavé vodě, a věděl, že\njejich dovolená je zase v pořádku. A víc než jen tado\nvolená. A víc než v pořádku.\nMlha ležela nízko při zemi a reflektory zalévalykaždý dolík ve vozovce mléčně bílou, řídkou polévkou.\nByla skoro jedna hodina v noci a na úzké cestě, která\nse klikatila do kopce k domu, nepotkali žádné jinévozy. Mezi dálnicí a domem Willardových stály jen čtyři\nbudovy a ve všech byla tma.\nVšichni tři seděli vepředu, Martin, jeho sestra i Willard. Linda měla zapnuté rádio a zpívala tiše s orchestrem: „Zde není to pravé místo, teď není ten pravý čas...“\nWillard seděl pohodlně za volantem, ujížděl plnou rychlostí a usmál se, když se k němu Linda přiklonila a zapěla mu do ucha s komediantskou vášnivostíbarové zpěvačky: „Jenom to tvé svůdné líííčko...“\n„Nech si to,“ řekl Willard. „Nelechtejte řidiče zajízdy na uchu.“\n„Loňského roku zavinilo lechtání uší víc dopravních nehod než opilství, národní svátky a porouchanébrzdy dohromady,“ poznamenal Martin.\n„Odkud to máš?“ zeptala se Linda.\n„To je všeobecně známá statistika,“ odpovědělMartin.\n„Mně je to fuk,“ řekla Linda. „Já jsem do řidičova ucha celá blázen.“\nWillard se uchechtl.\nLinda zase spustila a dozpívala píseň, hlavuopřenou o Martinovo rameno, a její tvář, matně ozářená světlem z přístrojové desky a orámovanározpuštěnými tmavými vlasy, vypadala vesele a mladě.\nJestlipak až já budu deset let po svatbě, pomyslel si Martin a šlehl očima po své sestře, bude mít mážena taky takovou náladu, když se bude vracet domů z flámu ve městě?\nMartin přijel z Kalifornie pozdě odpoledne, alepředtím jim telegraficky oznámil, že dal výpověď v práci a odjíždí do Evropy. Zeptal se, zda jsou ochotní honakrmit a ubytovat, když se u nich cestou zastaví. Linda mu přijela naproti na letiště, o nic starší, jak se mu zdálo, než při jejich posledním setkání před dvěmaroky, a pak se zastavili pro Willarda v kanceláři a zašli si na pár skleniček a na dobrou večeři s lahví obzvlášť drahého vína, aby oslavili Martinův příjezd. Jelikož byl pátek a Willard měl zítra volno, zašli si do baru aposlouchali, jak dívka v bílých šatech zpívá francouzské šansony. Martin a Willard střídavě s Lindou tančili a Linda řekla: „Není to takhle pěkné? Kdybys mi včas napsal, pokusila bych se ti sehnat na večer nějakou dívku a pak bychom byli čtyři a bylo by po legraci. Nemyslíš, že čtyřka je protivné číslo?“\nMartin, o sedm let mladší než Linda, byl jejínejmilejší bratr. Dokud ještě studoval, trávil letníprázdniny s Lindou a Willardem, účastnil se jejich večírků, hrál s Willardem tenis, a jak Linda tvrdila, všemožně ohrožoval život jejích dvou malých chlapců, které učil plavat a potápět se, jezdit na kole, chytat baseballové míčky a padat ze stromů.\n„Ach bože,“ řekla Linda, když vůz projel obrostlou kamennou branou, „dva roky jsou hrozně dlouhá doba, Martine. Co si bez tebe počneme, až budeš v Evropě?“\n„Přijeďte se na mě podívat,“ řekl Martin.\n„Ty máš nápady,“ řekla Linda.\n„Letadlem tam jsi přes noc.“\n„Nevíš o někom, kdo by nás tam svez stopem?“Mávla rukou k tmavému lesu za okénkem vozu. „Máme se deset let co ohánět, než splatíme tadyhle Strašák.“\n„Vypadá moc krásně.“ Martin se zahleděl skrzezamžené okénko na vodou nasáklý černý les. „Ohromně divoce.“\n„No divočina by to tedy byla, jen co je pravda,“řekla Linda. „Sedmnáct akrů neproniknutelného křoví.“\n„Nemohli byste toho kousek vykácet a něco tampěstovat?“ zeptal se Martin.\n„A co daně?“ odsekl Willard, když vyjížděli obloukem z lesa na kruhovou parkovací plochu před rozlehlým cihlovým domem s bílými sloupy, které se nejasněrýsovaly v mžení.\nV přízemí nebyla žádná světla, jen záclonou vjednom okně prvního poschodí pronikal bledý přísvit acelý dům se mohutně zvedal z temnoty.\n„Mělo by tu svítit aspoň jedno světlo u vchodu,Lindo,“ řekl Willard.\n„To ta naše nová služebná,“ řekla Linda. „Pořád jí to říkám, ale ona šetří až hrůza.“\nWillard zastavil, všichni vystoupili z vozu a Martin si vzal ze zadního sedadla kufr.\n„Pokochejte se pohledem na tuto skvostnouarchitekturu,“ řekla Linda, když vystoupili po schodech aprocházeli sloupovím k domovnímu vchodu. „Strašidelný zámek v dórském slohu.“\n„Jen počkej, až uvidíš vnitřek,“ řekl Willard, otevřel dveře a rozsvítil. „Ten to všechno vynahrazuje. A ty louky kolem dokola jsou ohromné pro děti.“\n„Má to tu ještě jednu velikou výhodu,“ řekla Linda, svlékla si kabát a hodila ho přes židli ve vytapetované předsíni. „Televizní obraz je tu pod psa.“\nVešli do obývacího pokoje, Linda rozsvítila lampy a Willard nalil každému trochu whisky, aby se měl Martin při prohlížení domu čím osvěžit. Obývacípokoj byl velký, vzdušný a útulný, na stěnách plnoobrazů a všude spousta knih a časopisů a drobných, jen zčásti užitkových předmětů, všelijak roztroušených. Martin se usmál, když to uviděl a rozpoznal, jak se neukázněná, lehkovážná povaha jeho sestry obráží v těch jiskřivých barvách, nesčetných vázách,květinách, starožitných drobnůstkách a v ovzdušímalebného nepořádku, který v pokoji panoval i teď, v jednu hodinu v noci, ačkoliv v něm celý večer nikdo nebyl.\nLinda si zula střevíce a usadila se do rohu velikého gauče, nohy natáhla před sebe, sklenici whisky v obou dlaních, a muži usedli proti ní; byli ospalí, ale nikomu se nechtělo ukončit ten družný večer. „Teda Martine,“ řekla Linda, „to jistě nemyslíš vážně, že se tu nechceš aspoň týden zdržet.“\n„Musím odjet v pondělí do Bostonu,“ odpovědělMartin. „A ve středu odtamtud letím do Paříže.“\n„Chlapci budou zklamáním bez sebe,“ řekla Linda. „Ale možná že se tady o víkendu s někým seznámíš a pak změníš rozhodnutí. Jsme pozváni na třispolečenské podniky.“\nMartin se zasmál. „Ještě štěstí, že musím do toho Bostonu,“ řekl. „Aspoň se tam trochu zotavím.“\nLinda šplouchala whisky ve sklenici. „Johne,“řekla, „možná že by nebylo marné si ho teď podat apromluvit mu do duše.“\n„Je hrozně pozdě, Lindo, nemyslíš?“ namítl Willard, poněkud nesvůj.\n„O čem se mnou chcete mluvit?“ zeptal se Martin podezíravě a už předem se začínal cítit jako mladší bratříček.\n„No víš,“ spustil Willard, „když jsme s Lindou spolu telefonovali, potom, co jsme dostali tvůj telegram,začali jsme to počítat... No a jestli se nemýlíme, tak jsi už třikrát změnil zaměstnání od té doby, cos dostudoval.“\n„Čtyřikrát,“ řekl Martin.\n„Nejdřív jsi byl v New Yorku,“ řekl Willard,pamětliv svých povinností švagra, přítele a solidníhoobčana, který dosud pracuje u firmy, kam nastoupil před patnácti lety, hned jak vyšel ze školy. „Pak v Chicagu. Pak v Kalifornii. A teď zas frčíš do Evropy. Už nejsi žádný kluk a snad by ses měl trochu usadit...“\n„Hele, neber to tak zgruntu,“ řekla Linda,zneklidněná tím, jak zatvrzele se Martin tvářil, když tam tak seděl a poslouchal a hrál si se sklenicí. „Vždyť ty tady\nřečníš jak na promoci nebo jako když generál Patton\npronáší projev k armádě, Johne. My jsme si jenom\ntak říkali,“ obrátila se k Martinovi, „že se jednoutaky dočkáš, že přikvačí třicítka a život ti začne utíkat\nWillard se na ni zazubil: „Zjistilas ty, kdyžpřikvačila třicítka, že ti život utíká pod rukama?“\n„Jako písek v potoce,“ Linda se zahihňala aMartinův obličej začal jihnout.\n„Ale přesto je to důležité,“ řekla Linda, už zase vážná. „Z hezkých chlapců se tak snadno stanou flinkové, zvlášť ve Francii.“\n„Neumím dost francouzsky, aby se ze mne mohl stát flink,“ řekl Martin vesele. Vstal a dotkl se sestřiných vlasů na temeni a pak šel k nízkému stolku u okna, který používali jako bar, aby si přidal do whiskytrochu ledu.\n„My jsme ti jen chtěli poskytnout takovou menšínevtíravou výstrahu,“ vysvětlovala Linda. „Ani násnenapadne...“\n„Hele,“ řekl Martin a díval se pátravě z okna,„čekáte ještě nějakou návštěvu?“\n„Návštěvu?“ opakoval Willard překvapeně. „Takpozdě?“\n„Venku je nějaký člověk a dívá se dovnitř,“ řeklMartin. Natáhl krk, aby dohlédl až na roh domu. „A o balkon je opřený žebřík... Teď ten chlap zmizel...“\n„Žebřík!“ Linda vyskočila. „Děti!“ Vyběhla z pokoje a pádila nahoru po schodech, oba muži v patách za ní.\nV předsíni před ložnicí dětí stála lampa a v jejímsvětle viděl Martin oba malé chlapce pokojně spát vpostýlkách, postavených u protilehlých stěn pokoje. Zpootevřených dveří do vedlejšího pokoje bylo slyšet chrápání služky. Zatímco se Willard s Lindou přesvědčovali, že dětem nic nechybí, Martin přistoupil k oknům. Byla otevřená, ale vchod na balkon uzavíraly dlouhéokenice, jimiž nebylo hnuto. Martin okenice otevřel a vyšel na balkon, který vedl přes celé průčelí domu a sloupy u vchodu jej podpíraly. Noc byla sychravá a temná, mrholení zhoustlo a světlo z přízemních oken na něm vytvářelo matoucí odraz. Martin zašel až k okrajibalkonu a podíval se dolů. Zleva od postranní zdi domu zaslechl šelest, obrátil se tím směrem a zahlédl bílou skvrnu, která se rychle pohybovala na tmavémpozadí stromů. Martin se otočil, proběhl dětským pokojem a cestou šeptl Willardovi. „Je dole. Na tamté straně.“\nWillard se rozběhl za ním a Martin už bral čtyři schody najednou, rozrazil domovní dveře a uhánělvyštěrkovanou vozovkou kolem žebříku za roh domu. Willard sebral v hale baterku, ale ta nebyla dost silná a její světlo nemohoucně poskakovalo po svažitémzarostlém vlhkém trávníku a po husté změti křoví astromů, v níž vetřelec zmizel.\nBez valné naděje, že něco objeví, se Martin sWillardem prodírali houštinou, rozdírali se o trní, brouzdali vrstvami promočeného spadaného listí a šlehalimrštně a slídivě světlem baterky kolem dokola. Vztekem nemohli ani promluvit, a kdyby byli toho člověkadoadli, musel by být ozbrojený a odhodlaný svézbraně použít, aby vyvázl se zdravou kůží. Ale nicneviděli, nic neslyšeli.\nPo pěti minutách se Willard vzdal. „Ale co, nemá to cenu,“ řekl. „Pojď zpátky.“<


Mateřská škola Stříbrnice\nI. Kritéria pro přijímání dětí k předškolnímu vzdělávání:\nMateřská škola Stříbrnice, okres Uherské Hradiště, příspěvková organizace zastoupená ředitelkou Marií Blechovou stanoví následující kritéria, podle kterých bude postupovat při rozhodování o přijetí dítěte k předškolnímu vzdělávání v mateřské škole v případě, kdy počet žádostí o přijetí podaných zákonnými zástupci dětí překročí výši povoleného počtu dětí uvedeného ve školském rejstříku.\nA) Předškolní vzdělávání se organizuje pro děti ve věku zpravidla od 3 do 6 let, nejdříve však pro děti od 2 let. Od počátku školního roku, který následuje po dni, kdy dítě dosáhne pátého roku věku, do zahájení povinné školní docházky dítěte, je předškolní vzdělávání povinné. (§34 školského zákona)\nPovinné předškolní vzdělávání se vztahuje na\n- státní občany ČR, kteří pobývají na území ČR déle než 90dnů\n- občany jiného členského státu EU, kteří na území ČR pobývají déle než 90 dnů\n- jiné cizince, kteří jsou oprávněni pobývat na území ČR trvale nebo přechodně po dobu delší než 90 dnů\n- účastníky řízení o udělení mezinárodní ochrany\nZákonný zástupce dítěte je povinen přihlásit dítě k zápisu k předškolnímu vzdělávání v kalendářním roce, ve kterém začíná povinnost předškolního vzdělávání dítěte.\nB) Při přijímání dětí k předškolnímu vzdělávání je třeba dodržet podmínky stanovené zvláštním právním předpisem § 50 zákona č. 258/2000 Sb.\nDo mateřské školy lze přijmout pouze dítě, které se podrobilo stanoveným pravidelným očkování, má doklad, že je proti nákaze imunní nebo se nemůže očkování podrobit pro trvalou kontraindikaci\nVýjimku tvoří děti, pro které je předškolní vzdělávání povinné – potvrzení o pravidelném očkování nebude požadováno.\nC) Ředitelka mateřské školy posoudí všechny žádosti o přijetí a rozhodne o přijetí či nepřijetí dítěte ve správním řízení. Rozhodnutí o přijetí bude zveřejněno dle registračních čísel, které dostane každý uchazeč při zápisu, na dveřích školy, webových stránkách školy. Rozhodnutí o nepřijetí bude zasláno po ukončení správního řízení poštou, případně bude předáno osobně proti podpisu v mateřské škole. Žádosti se posuzují součtem bodů jednotlivých kritérií. Děti s vyšším počtem bodů mají přednost. V případě shody počtu bodů rozhoduje datum narození dítěte – starší má přednost před mladším.\nDítě, které dosáhne nejpozději ke dni 31.08.2021 věku 5 let\nDítě, které dosáhne nejpozději ke dni 31.08. 2021 věku 4 let\nDítě, které dosáhne nejpozději ke dni 31.08. 2021 věku 3 let\nDítě, které dosáhne nejpozději ke dni 31.08.2021 věku 2 let\nTrvalý pobyt ve Stříbrnicích\nVe výjimečných případech řeší žádosti o přijetí dítěte ředitelka individuálně.\nTato směrnice č.j.15 /2021 nabývá platnosti 1.4.2021 a účinnosti od 1.5.2021\nZrušuje se předchozí směrnice , platná od roku 2020\nO vydání a obsahu této směrnice informuje mateřská škola zákonné zástupce dětí vyvěšením na dveřích u kanceláře školy a na webových stránkách školy.\nMarie Blechová, ředitelka školy


Jak odhadnout obtížnost klíčového slova nebo dotazu?\nOtázka přijata e-mailem 17. 08.… a my jsme již 29. Takže bylo na čase se na to podívat!\nDobrý den, Erwane, nechápu, jak někdo může mít za to, že žádost není příliš konkurenceschopná, když jsou výsledky někdy miliardy.\nOtázka tedy zní jaký je ukazatel, který měří „konkurenceschopnost“ žádosti?\nA brzy na viděnou\nLogika je poměrně jednoduchá: požadavek je konkurenceschopný, když je pro nováčka obtížné umístit se mezi prvními.\nDva rychlé scénáře:\nNekomerční, ale kulturní, historický dotaz: zdůrazňuje Wikipedii, institucionální stránky atd. V roce 2014 jsem například pracoval na referencování cestovní kanceláře kolem pouti do Santiaga de Compostela. Rychle jsme došli k závěru, že musíme „upustit SEO“ ve prospěch Adwords/BING jen za pár centů za proklik.\nTypický komerční dotaz, který se vyplatí a na kterém se každý snaží umístit, ať už přirozeně nebo prostřednictvím sponzorovaných odkazů; např. "instalatér PAŘÍŽ".\nPro elektronický obchod, který se snaží prodat své produkty, jak měřit konkurenci a odhadnout práci nutnou k předstižení jejích konkurentů?\nI – První index obtížnosti: cena za proklik.\nAdwords (Plánovač klíčových slov) vám umožňuje prozkoumat objem, předpokládanou obtížnost dotazu a navrhovanou nabídku:\nPorovnejme zde obtížnost klíčového slova „instalatér + město“ s:\nHlavní město země: velký objem a vysoká konkurence; téměř 26 € za kliknutí!\nHlavní město regionu (náhodně Bretaň).\nA hlavní město Finistère.\nZdůvodnění: kolik se stane zákazníky na 100 kliknutí a 100 návštěvníků mého webu? Jaký je generován obrat a marže?\nV PAŘÍŽI stojí 100 kliknutí… 2 586 EUR. Musíte doufat v obrovský konverzní poměr, aby to bylo ziskové... nebo abyste dokonale optimalizovali své skóre kvality a snížili nabídku. Ideální je dělat obojí!\nNa druhou stranu můžeme říci, že pokud profesionálové nabízejí tak vysoké nabídky, je to proto, že se tam navzdory všemu našli. Teoreticky průměrná CPC poskytuje informace o očekávané ziskovosti trhu.\nII – Důvěřovat nástroji SEMrush pro obtížnost klíčových slov?\nIgnoruji nástroj MOZ: je pěkný, ale dostupný pouze prostřednictvím předplatného, předplatné, které již nedoporučuji vzhledem k limitům Open Site Explorer, jejich nástroje pro analýzu odkazů.\nNaopak, nástroj pro analýzu obtížnosti od SEMrush nabízí nějaké bezplatné kredity.\nNavrhl jsem tedy stejná klíčová slova jako v AdWords:\nQUIMPER těžší než PAŘÍŽ!??\nZ navržených dat (objem + počet výsledků) vidíme, že nástroj analyzuje z pohledu SEO. Upřímně jsem velmi pochybný.\nZkusme to zkontrolovat jinou metodou!\nIII – Aktivujte ve svém prohlížeči lištu SEOquake.\nNaštěstí SEOquake právě spustil svůj nástroj pro hodnocení konkurence na klíčovém slově:\ninstalatér PAŘÍŽ: 55,6 %.\ninstalatér RENNES: 43,59 %.\ninstalatér QUIMPER: 47,91 %.\nCo je pozoruhodné: PARIS tvrdší než QUIMPER, normální.\nSEOquake stále věří, že QUIMPER je těžší vzít než RENNES.\nIV – Konečně: nový Průzkumník klíčových slov od společnosti Ahrefs.\nTato otázka je rozhodně velmi trendy, protože 26. května společnost Ahrefs poskytla podrobnosti o svém nástroji pro odhadování obtížnosti hodnocení na žádost.\nVíme, že SEO = obsah + odkazy.\nAle „obsah“ pokrývá mnoho kritérií: text, délku, aktuálnost, techniku (Hn tagy…), rychlost, HTTPS… a je obtížné každému prvku přiřadit přesnou hodnotu.\nNaopak odkazy jsou rozhodně kritériem číslo 1 v SEO a snáze se počítají.\nAhrefs se proto rozhodl vytvořit svůj nástroj s ohledem pouze na odkazy.\nChápu logiku: ležérně, na konkurenční požadavek má každý čím dál tím víc obsahově více či méně optimalizovanou stránku. Ve většině případů jsou to skutečně odkazy, které udělají rozdíl.\nAhrefs tedy zachovává kvantitu (počet odkazujících domén) a kvalitu odkazů (autoritu webu).\nCítím se docela v souladu s výsledky:\nVšimněte si, že tyto výsledky jsou také podobné těm, které nabízí Google Adwords.\nAhrefs poskytuje a stupnice odpovídající oznámenému skóre. Pro "INSTALAČNÍ PAŘÍŽ" bych tedy musel překročit skóre 38, proto získávejte odkazy z 56 domén:\nNakonec se zdají vážná 2 kritéria pro odhad konkurence na klíčovém slově:\nNesmíme však ztrácet ze zřetele to podstatné: záměr uživatele při psaní klíčového slova.\nJe požadavek uživatele internetu více či méně kvalifikovaný? Může to rychle vést k nákupu?\n„PAŘÍŽ instalatér“: ano, tak vysoká CPC.\n„levný instalatér“: méně přesný a se záměrem věnovat čas srovnání cen. CPC je tedy nižší než u prvního požadavku!\nMáte pochybnosti o významu nebo zájmu klíčového slova pro vaši činnost? Zadejte to do Googlu! Uvidíte, zda první výsledky, které se objeví v placeném nebo přirozeném odkazování, odpovídají vašim produktům a službám.\nA jestliže máte otázku týkající se SEO / SEO / webového marketingu, vMůžete mi ho poslat na email: contact@gloria-project.eu; odpověď brzy na blogu!\nDěkuji za tuto informaci. Tuto metodu jsem tradičně používal k výběru klíčových slov\nA) zdravý rozum tím, že se vyhnete příliš obecným dotazům (např. školení) na převod (informační dotazy) a podíváte se na serpy: pokud je mnoho výsledků z univerzálního vyhledávání, pak jsou dotazy stále příliš obecné a/nebo vedoucí k hypotetickým odsunutým pozicím stejně příliš nízkým, příliš pod linií ohybu, takže klíčová slova odstraněna ze stratum klíčových slov (pokud to klient samozřejmě nevyžaduje) B) Pohled na konkurenty: pokud jsou na prvních 3 pozicích monstra (amazonka a choť), ano tvrdá konkurence C) Někdy také provedli některá pokročilá vyhledávání na Googlu, aby viděli počet SKUTEČNÝCH SEO konkurentů (proto optimalizují alespoň základy: pomocí vzorce jako: keyword inurl:word +intitle:word atd. tím, že jsem ve výsledcích vyhledávání vymazal slova, která se mají vyloučit se znaménkem – Nakonec jsem zaznamenal počet výsledků vrácených Googlem pro posouzení efektivní konkurence a posoudil jsem je s objemem výzkumu e, ale vyjádřeno [přesným] způsobem: Udělal jsem poměr: přínos/obtížnost\nDěkuji za tento příspěvek. Jiné přístupy mohou být koherentní... ale vyžadují hodně manuální práce.\nZáměrem bylo zjistit, zda automatický nástroj dokáže tuto práci správně provést :).\nKdyž se podívám zpět, pár měsíců po zveřejnění článku považuji Ahrefsův nástroj za nejrelevantnější k dnešnímu dni. Můžeme otřást velkými doménami na konkrétní požadavek, pokud vložíme intenzitu do odkazů ~~.


Peach Remanufactured CE31A alternativní toner/ HP LJ CP 1025, Pro | Mironet.cz\n> HP Color LaserJet CP 1025 NW\nPeach Remanufactured CE31A alternativní toner\nHP LJ CP 1025 , Pro 100 , 200 / 2x1.200 / 3x1000 stran / MultiPack Plus\nP/N: 0F111857 porovnej hlídací pes\nHP LaserJet Pro CP1025 Peach Remanufactured CE31A alternativní toner\nKompatibilní set tonerů Peach nahrazující originální tonery CE310A, CE311A, CE312A, CE313A s kapacitou 1200 stran při 5% pokrytí u černého a u barevných 1000 stran při 5% pokrytí. Ekologický a cenově výhodný díky použití recyklovaných materiálů. Vysoká úspora nákladů na tisk. Kvalitní kompatibilní spotřební materiál.Kompatibilní s tiskárnami: HP Color LaserJet Pro C 1020 Series HP Color LaserJet Pro C 1021 HP Color LaserJet Pro C 1022 HP Color LaserJet Pro C 1023 HP Color LaserJet Pro C 1026 nw HP Color LaserJet Pro C 1027 nw HP Color LaserJet Pro C 1028 nw HP LaserJet CP 1025 Color HP LaserJet CP 1025 NW Color HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 a HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 b HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 c HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 e HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 nw HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 p HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 q HP LaserJet Pro 100 Color MFP M 175 r HP LaserJet Pro 200 color M 275 nw HP LaserJet Pro 200 color M 275 s HP LaserJet Pro 200 color M 275 t HP LaserJet Pro 200 color M 275 u HP LaserJet Pro 200 Color MFP M 275 a HP LaserJet Pro CP 1025 HP LaserJet Pro CP 1025 NW HP LaserJet Pro M 275 HP LaserJet Pro M 275 a HP LaserJet Pro M 275 nw HP LaserJet Pro M 275 s HP LaserJet Pro M 275 t HP LaserJet Pro M 275 u HP TopShot LaserJet Pro 275\n2xČerná, Modrá, Purpůrová, Žlutá\nText vašeho příspěvku/dotazu pro produkt Peach Remanufactured CE31A alternativní toner:\nS alternativním spotřebním materiálem Peach Remanufactured CE31A alternativní toner se dá ušetřit až 70%. S produkty Peach Remanufactured CE31A alternativní toner tisknete ve vysoké kvalitě. PCtipp testuje kvalitu alternativního spotřebního materiálu a Peach Remanufactured CE31A alternativní toner se stal výtězem testu. Kvalita tisku dosáhla 95% a životnost 85%. Tiskněte ve vysoké kvalitě s produkty jako s originálním spotřebním materiálem až o 70% levněji. Technické specifikace pro produkt Peach Remanufactured CE31A alternativní toner se mohou změnit bez výslovného upozornění. Obrázky pro produkt Peach Remanufactured CE31A alternativní toner mají pouze informativní charakter.\nNalezli jste chybu v informaci o Peach Remanufactured CE31A alternativní toner ?