Weblog ze studny - Šebrle Unikl smrti o dvacet centimetrů...\nŠebrle Unikl smrti o dvacet centimetrů...\n23. 1. 2007 Út 17.08 od Ola | Sport\nŠebrle Unikl smrti o dvacet centimetrů…\nDesetibojař Roman Šebrle na soustředění v Jihoafrické republice již absolvoval trénink po víkendovém zranění oštěpem. Dal tak najevo, že hrozivě vyhlížející nehoda se obešla bez vážnějších následků. Světového rekordmana a olympijského vítěze trefil přímo do pravého ramene oštěp z ruky domácí vrhačky a atletovy kamarádky Sunet, rána si vyžádala jedenáct stehů.\nČeský desetibojař Roman Šebrle unikl smrti o pouhých 20 cm…\n23.1. 2007 16:52\nPRAHA/POTCHEFSTROOM – „Unikl jsem smrti o pouhých 20 centimetrů,“ napsal Šebrle na internetové stránky www.fitlink.cz. Atlet je v kontaktu s českými doktory Pavlem Kolářem a Petrem Sikorou, podle nichž bude pro další vývoj důležitých následujících 48 hodin, kdy se uvidí, jestli je v ráně infekce. „Každý den chodím na vyšetření. I doktor je překvapen, jak se to rychle a dobře hojí,“ uvedl Šebrle. „Už mi kvůli tomu z legrace říkají X-Man, podle samouzdravujícího se hrdiny,“ dodal v žertu.\nV sobotu ráno Šebrle trénoval na trávě stadionu v Potchefstroomu a byl prý tak soustředěn, že zapomněl, že na hřišti házejí oštěpařky. Ušel sotva patnáct metrů a ozval se křik. Než Šebrle zareagoval, přišla rána. „Netušil jsem, co se stalo,“ uvedl.\nPohled na rameno a v něm zapíchnutý oštěp u něj zřejmě vyvolal šok. „Tak jsem ho vytrhl,“ řekl Šebrle. Z rány se začala valit krev. „Přikryl jsem ji rukou a říkal trenérovi, ať volá záchranku,“ uvedl desetibojař. Ránu mu vydezinfikoval a zavázal přítomný polský lékař. „V té chvíli to vypadalo, že mám po halové sezóně a kdoví, co ještě,“ přiznal Šebrle obavy. Deset centimetrů vedle plic\nAmbulance ho odvezla do nedaleké soukromé kliniky. Ošetření trvalo asi hodinu. „Kromě injekce tetanu a antibiotik mám jedenáct stehů. Pět vnitřních a šest vnějších,“ uvedl Šebrle. „Po ošetření se ukázalo, že jsem měl neuvěřitelné štěstí,“ připustil. Stačilo pár centimetrů a měl po kariéře, deset centimetrů vlevo jsou plíce a dvacet centimetrů vedle krk. „To by byl asi nejhorší případ,“ pravil.\nOštěp sice pronikl 12 centimetrů hluboko, ale mezi kůži a sval a nic nepoškodil. „Rána se hojí výborně a já cítím již jen lehkého ‚koňara‘ na ramenním svalu, který mě ale v ničem nelimituje. Zítra začínám trénovat naplno,“ prohlásil Šebrle.\nŠtěstí měl i díky tomu, že oštěp pronikl do kůže skrz tričko. „Oštěp se do něj obalil a rána se neotevřela. Triko pomohlo i k tomu, že se do mě nedostala špinavá špička oštěpu,“ vyložil Šebrle, který se musí nyní obejít pouze necelé dva týdny bez posilovny a tréninku skoku o tyči, než mu vyndají stehy. „To se pokusím dohnat příští týden,“ prohlásil.\nŠebrle zopakoval, že se chystá připravit na halové mistrovství Evropy do Birminghamu, kde bude obhajovat zlatou medaili z Madridu. „Naštěstí jsem automaticky nominován jako obhájce a nemusím se zabývat nominačními závody,“ uvedl atlet, jenž musel zrušit start na halovém sedmiboji v Tallinnu, kterého se měl zúčastnit příští víkend.\n««« Předchozí text: Další informace o stavu Jana Mazocha....\nNásledující text: Líbí se vám tato stránka ? Podpořte ji ! »»»


Velký návrat pro Pardubice! Dynamu pomůže zkušený obránce Kolář | Hokej.cz - web českého hokeje\n7. června 13:02\nPardubické Dynamo podniká kroky, aby příští extraligová sezona byla úplně jiná než ta uplynulá, v níž se Východočeši museli zachraňovat v baráži. A tahle zpráva je v tomto ohledu hodně důležitá: návrat do mateřského klubu hlásí Jan Kolář! Zkušený obránce míří domů po necelých sedmi sezonách, které strávil v ruské KHL.\nSvým způsobem se to dalo očekávat. Účastník čtyř světových šampionátů a olympijských her 2018 totiž krátce po minulém ročníku potvrdil, že se rozloučí v Amuru Chabarovsk. „Pokračovat tam nebudu, ve hře je víc jiných variant," řekl Kolář v průběhu jarní přípravy na mistrovství světa.\nUž tehdy byla jednou z možností dohoda s Pardubicemi, které velmi stály o to, aby svého bývalého hráče získaly. Zároveň se ale také rýsovalo stěhování v rámci Kontinentální ligy, podle informací hokej.cz byly poměrně daleko rozhovory s Nižněkamskem. Nicméně nakonec platí první varianta, Kolář míří do Dynama, kde se loučil zhruba v polovině sezony 2012-13.\n„Jednání začala hned po šampionátu v Bratislavě, přestože měl Honza více nabídek, tak zvolil návrat do Pardubic, za což jsme rádi," řekl na tiskové konferenci předseda představenstva a generální ředitel klubu Martin Sýkora. Výborně fyzicky vybavený bek se rozhodl s ohledem na rodinu, navíc Dynamo má pod kůží.\nI během let, které odmakal v Doněcku, Vladivostoku či pak především v Chabarovsku, pravidelně hokejové Pardubice sledoval a na dálku prožíval obavy z baráže, které klub potkaly na jaře 2017 a také letos. „Byla to dlouhá doba, co jsem byl pryč. Když se nedařilo, tak jsem přemýšlel, zda se vracet nebo ne. Nakonec zvítězilo, že jsem v Pardubicích doma. A že tu jsou skvělí fanoušci.“ připomněl Kolář.\nPoctivý zadák, jenž během nedávného MS překonal stovku mezistátních startů, se nyní rozhodl pro přesun zpátky. Za zády nechá 364 utkání KHL (i s play off), v nichž vstřelil 33 branek a přidal 67 nahrávek. Dvaatřicetiletý odchovanec Pardubic brzy naváže na první úspěšnou etapu kariéry, kdy za Východočechy válel českou nejvyšší soutěž v letech 2005 až 2012.\nDynamo před novou sezonou přivedlo i další hráče, některé posily lze ale ještě očekávat. „Věřím, že by Honza Kolář nemusel být posledním, který se před letošní sezonou vrátí do Pardubic. Myslím, že v naší filosofii by mělo být omezení cizinců, ale jelikož byla baráž dlouhá, tak nám stejně nezbývá, než doplnit kádr zahraničními hráči," zmínil na tiskové konferenci hlavní kouč Ladislav Lubina. Martin Sýkora následně zmínil, že klub je v kontaktu s Robertem Kousalem.\nMartin Bučko, Oscar Eklund, Rhett Holland, Jan Kolář, Juraj Mikuš, Karel Nedbal, Marek Trončinský, Jan Zdráhal.\nMiloš Bubela, Marek Hovorka, Denis Kindl, Filip Koffer, Matouš Kratochvil, Denis Kusý, Martin Látal, Michal Machač, Ondřej Machala, Jan Mandát, Rostislav Marosz, Michal Pochobradský, Patrik Poulíček, Tomáš Rolinek, Radoslav Tybor, Daniel Voženílek.\nZměny v české legii Amuru: Kolář končí, z Kunlunu přijde Vitásek


Zdraví dospělé ženy\nDomovská stránka / Zdraví u žen\nZnáte hlavní zdravotní problémy žen? Srdeční onemocnění, rakovina a nízké libido jsou na prvním místě seznamu. I když se jedná o vážné obavy, jsou tu dobré zprávy. Volby zdravého životního stylu – jako je konzumace zdravé výživy a zahrnutí fyzické aktivity do každodenní rutiny – mohou výrazně snížit zdravotní rizika žen.\nU některých žen je zdraví prsu na vrcholu seznamu zdravotních problémů žen. Jaký je nejlepší způsob, jak udělat samovyšetřovku prsou? Co byste měli dělat, pokud najdete hrudku prsu? Jaký je nejlepší způsob léčby bolesti prsou?\nPro jiné patří mezi zdravotní problémy žen kosmetická chirurgie. A jak stárnete, zdravotní problémy vašich žen se pravděpodobně změní. Mohl by břišní tuk vést ke zdravotním problémům? Jsou Kegelova cvičení opravdu nutná? Získejte odpovědi na tyto a další otázky týkající se zdraví žen. \nCOVID ovlivňuje vše – dokonce i váš sexuální život\nZveřejněno v sobotu 13. března 2021\nVážení zdraví muži: Před několika měsíci jsem měl ošklivý případ COVID-19. Chvíli to trvalo, ale jsem plně zotavil – až na jednu věc: měl jsem potíže se získáním a udržením erekce. Vím, že většina mužů má v určitém okamžiku problémy s erekcí, ale...\nZískání vakcíny PROTI COVID-19 je chytré a dobré pro veřejné zdraví. Udělej to.\nZveřejněno v pátek 12. března 2021\nMinulý rok přinesl tolik nejistoty a útrap tolika lidem po celém světě kvůli pokračující pandemii koronaviru. Podle Centra pro kontrolu a prevenci nemocí (CDC) se od středy 10. března 2021 objevilo zhruba 29 milionů případů ...\nModerní starší muži a volání po záchraně lidstva\nLewis Richmond je moderní starší muž. Stejně jako jeho přítel Peter Coyote a můj přítel Chip Conley. S Lewem jsem se setkal v roce 1977 v chrámu Green Gulch Zen v San Franciscu, kde byl vedoucím praxe. Potkal jsem Chipa o deset let později, krátce poté...


Kniha: Béďa, povolání syn – Alena Vitásková | Knihy.ABZ.cz\nKniha: Béďa, povolání syn – Alena Vitásková\n> Béďa, povolání syn\nTragikomický příběh jednoho rodinného klanu má společenský podtext. Blahobyt, majetky nejsou cestou ke spokojenosti, naplnění života a osobního štěstí. Příběh ústřední postavy Bédi, jeho dědy Oskara, právníka Kamila a dalších členů rodiny ... (celý popis)\nRozměr: 207,0x139,0x14,0 mm\nTragikomický příběh jednoho rodinného klanu má společenský podtext. Blahobyt, majetky nejsou cestou ke spokojenosti, naplnění života a osobního štěstí. Příběh ústřední postavy Bédi, jeho dědy Oskara, právníka Kamila a dalších členů rodiny nastavuje zrcadlo konzumní společnosti, zobrazuje rozpad rodinných vazeb, ztrátu úcty, lásky, empatie, porozumění, úpadek morálky, plytkost. V příkrém protikladu jsou osobní vlastnosti jednotlivých členů rodiny a jejich okolí. Lenost a nuda stojí oproti houževnatosti a zodpovědnosti. Až vražedná touha po moci, ke které se bez peněz nedostanete. Despotický děda, jediný vlastník rodinného bohatství, jeho vzestup i pád, radost i žal, veselost a bolest, to vše v příběhu naleznete.\nKatalog vybraných autorů > V > Vitásková – Alena Vitásková


Česko září čistotou. O víkendu jej uklidili desetitisíce dobrovolníků - Plzeňsko - Regiony24.cz\nČesko září čistotou. O víkendu jej uklidili desetitisíce dobrovolníků\nOrganizátoři letošního Ukliďme svět, ukliďme Česko, celorepublikové úklidové akce, kterou tento rok poprvé společně pořádali Spolek Ekosmák a Český svaz ochránců přírody, si nastavil laťku opravdu vysoko. Jejich cílem bylo zapojit do úklidů 100 000 aktivních dobrovolníků2. Po hlavní vlně úklidů můžeme konstatovat, že tak vysoko nedosáhli. I tak ale výrazně překonali loňská čísla: Úklidů se zúčastnilo úctyhodných 65 000 dobrovolníků. A organizátoři ani teď nemají důvod házet flintu do žita. "Pod taktovou Českého svazu ochránců přírody probíhá už dlouhá léta také podzimní vlna úklidů. Na tuto tradici chceme navázat i v rámci nové spolupráce se Spolkem Ekosmák. 100 000 dobrovolníků tak pořád není mimo naše možnosti," vysvětluje Kateřina Landová, koordinátorka projektu za ČSOP.\nAčkoliv jde o velký úspěch, organizátoři Ukliďme svět, ukliďme Česko upozorňují, že není v moci podobných akcí vyřešit palčivý a komplikovaný problém černých skládek na území republiky. "Pro to, abychom se černých skládek zbavili nadobro, je třeba legislativních změn, která jsou již naštěstí součástí návrhu nového odpadového zákona," uzavřel Miroslav Kubásek ze Spolku Ekosmák.


GIMPShop – na půli cesty od GIMPu k Photoshopu | Maxiorel.cz\nGIMPShop – na půli cesty od GIMPu k Photoshopu\n24. 5. 2007, Jan Polzer 7 komentářů\nMnoho profesionálů i příležitostných uživatelů vytýká grafickému editoru GIMP nedostatky v jeho ovládání. Většina lidí je zvyklá na standard, který nabízí Adobe Photoshop. GIMP na rozdíl od něj používá množství oken rozházených po obrazovce, má odlišné klávesové zkratky a některé jeho vlastnosti nutí uživatele provádět grafické úpravy značně odlišně, než v běžných grafických editorech pro Windows. Našla se však skupina lidí a schopný vývojář, kteří svou nespokojenost vyjádřili vytvořením editoru, který vychází z GIMPu, ale nabízí komfort blížící se Photoshopu.\nTímto editorem je GIMPShop. Stejně jako GIMP je určen pro operační systémy Windows, Linux a Mac OS. Jde vlastně o klasickou verzi GIMPu předělanou tak, aby pokud možno co nejvíce vyhovovala uživatelům Photoshopu. Došlo k předělání programové nabídky, změně terminologie a dalším vylepšením, které dělají GIMP mnohem lépe použitelným. Stejně jako GIMP je i grafický editor GIMPShop zdarma.\nVe Windows Vista jsem se dále nedostal – stejně jako u klasického GIMPu\nVerze určená pro Windows navíc pracuje v jediném okně, takže i v tomto směru se GIMPShop přibližuje Photoshopu. Aktuální verze je postavena na GIMPu 2.2.8. Ve Windows se vám po instalaci objeví mimo jiných zástupce pro spouštění programu a možnost povolení klávesových zkratek, které odpovídají Photoshopu. Nejsou vám tedy nuceny násilím.\nNa první pohled vypadá GIMPShop opravdu velmi přívětivě\nS uživatelským rozhraním ve stylu Photoshopu to však bohužel není tak úplně dokonalé. Na první pohled tak GIMPShop vypadá, stačí však, když kouknete na následující obrázek a dáte mi za pravdu. Kromě drobných změn to stále vypadá jako GIMP. Netvrdím, že je to dobře, netvrdím, že je to špatně, záleží na osobních preferencích každého uživatele.\nGIMP se v GIMPShopu nezapře, Photoshop to není\nNa druhou stranu programové nabídky jsou opravdu přepracovány a zdají se být přehlednější. Pro srovnání se můžete podívat na obrázky GIMPShopu a originálního GIMPu ve verzi pro Windows.\nProgramová nabídka GIMPShopu\nPro srovnání pohled na GIMP\nGIMPShop má řadu neduhů raných verzí softwaru. Občas se okna překrývají jinak, než by měla, někdy se nevykreslí jejich obsah, občas programová nabídka zůstává na obrazovce a překrývá okna ostatních programů. Jde však určitě o záslužný počin a tvůrcům GIMPShopu přeji hodně zdaru.\nPodle informací na blogu o GIMPShopu přijde tento editor také s vestavěným modulem pro podporu CMYK. Update je již připraven a tato verze by se měla ke stažení objevit co nejdříve. Nejprve zřejmě ve verzi pro Mac OS, později pro ostatní operační systémy.\nRBAS (neověřeno) 25. 5. 2007 - 10:46 # 360\nMno určitě to je na dobré cestě...\nNainstalovaj jsem si GimpShop je celkem HW nenarocny a urcite se v nem da udealt spoustu veci...\nZatim zutanu verny PS...\nXspy (neověřeno) 29. 5. 2007 - 23:45 # 366\nZáslužný počin to ano , problém je že si neporadí s českou diakritikou v názvu souborů a vypisuje nesmysly :( . Nejsem linux guru abych na něco podobného mávl rukou . Nadějné ale k práci nepoužitelné ( tím myslím kupříkladu i použití lupy )... prostě komfortu Photoshopu zatím nedosahuje.\nJan Polzer 30. 5. 2007 - 07:28 # 367\nAno, chyb to má zatím spoustu... Ale veřím, že se to časem dostane minimálně do použitelného stavu.\nNávštěvník (neověřeno) 4. 8. 2007 - 15:58 # 548\nZdravím-koukám na obrázky k tomuto softíku,že je tento počeštěn-neporadíte kde vzít onu češtinu?\nZa případné info-děkuji.\nJan Polzer 5. 8. 2007 - 20:53 # 549\nČeština by tam měla skočit standardně. Zkuste si přeinstalovat knihovny GTK+ a při instalaci zvolit jako výchozí jazyk češtinu.\nbassaq (neověřeno) 18. 9. 2007 - 09:23 # 718\nmno imho pouzivat diakritiku v nazvech souboru a cestach je kdyz ne prasarna tak alespon blbina ;P\nale uzivatele woken jsou zvykli i na jine zazraky typu "program files"...\nNávštěvník (neověřeno) 30. 12. 2007 - 23:12 # 1092\nmimochodem je to problém jen windows verze... Ale tam je tech problemu tolik že se divím že si toho nekdo všimnul(nemyslím v gimpu)


Vertikální štípač dřeva CROSSFER 55 cm LS8T-230V / PRO - PROSTROJECZ\n8 tun vertikální štípač dřeva CROSSFER 55 cm LS8T-230V / PRO\nProfesionální štípač palivového dříví CROSSFER LS8T-230V/ PRO\nSamozřejmě jsme to vzali v úvahu také v novém horizontálním modelu z naší řady elektrických štípačů palivového dříví. LS8T-230V/ PRO je vybaven rychloposuvem a výkonným motorem 3 kW. Stabilní celoocelová konstrukce je zárukou kvality a životnosti! Štípač má také plynulé zpětné zastavení! To umožňuje, aby zařízení bylo nastaveno přesně na délku materiálu, který má být rozdělen. Díky rychlému posuvu lze výrazně zvýšit rychlost práce. To je velmi výhodné zejména v případě štěpného materiálu různých délek, protože neustálé přepínání zpětného dorazu je příliš složité. I když použijete celou délku mezery cca 55 cm, lze rychloposuv použít po částečném štěpení dřeva. Štípač nabízí sílu 8 tun štípacího tlaku.\nRozsah dodávky: 1x štípač dřeva LS8T-230V/PRO – naplněný hydraulickým olejem\n– Vhodný prodlužovací kabel 230 V H07RN-F


Ano, pane Štěchu, vedete nás na úroveň Bangladéše – Poradci-sobě.cz\nDomů Diskusní fóra Vaše náměty Ano, pane Štěchu, vedete nás na úroveň Bangladéše\nŠtítky: HDP, HNP, hrubý národní produkt, Štěch\nZvolené téma obsahuje celkem 0 odpovědí. Do diskuze (1 hlas) se naposledy zapojil uživatel Helena Leštinová Nedvědová a poslední změna proběhla 2 měsíců, 1 týden.\nK našemu přeřazení došlo z prostého důvodu, který krásně vysvětlil profesor Milan Zelený v rozhovoru pro server Roklen24:\n„„Česká“ ekonomika byla letos v dubnu zařazena mezi rozvojové země, protože hrubý národní produkt (HNP) je dlouhodobě nižší než hrubý domácí produkt (HDP). Tudíž nemáme kontrolu nad ekonomikou, která nám patří, ale cizinci kontrolují úspěšnější ekonomiku, která nám nepatří. Nemáme vlastní ekonomiku, nemáme silné HNP, jsme subdodavateli pro zahraniční podniky a podnikatele.“\nVřele doporučuji celý rozhovor zde:\nNo a jak to souvisí s nápady pana Štěcha? Pokud by stát zvýšil odvody živnostníkům, aby se raději nechali zaměstnat, tak hrubý národní produkt, tedy ta část ekonomiky, která patří českým občanům, opět klesne.\nTesco Stories ČR\nKolik z těchto společností je v českých rukách a tudíž se podílejí na vytváření hrubého národního produktu? V počtu zaměstnanců to je cca 26%. Odbourání živnostníků, kteří se svojí prací právě na vytváření hrubého národního produktu podílejí by poměr HDP a HNP opět zhoršilo. A Bangladéši jsme zase o kousek blíž.\nA co takhle tento nápad otočit naruby a zvýšit počet zaměstnanců naopak snížením odvodů zaměstnavatelů? Tim by pak mohlo dojít ke zvýšení mezd a kdyby náhodou ne, tak by si je mohli zaměstnanci vystávkovat jako například nedávno ve slovenské Škodovce. S touto variantou by pan Štěch mezi odboráři taky určitě sklidil úspěch a ještě by měla vedlejší efekt: i někteří živnostníci totiž mají zaměstnance a podpořilo by to tedy jejich podnikání. A jsme zpátky u hrubého národního produktu.\nK tomu bychom ale na pár let potřebovali vládu odborníků a ne politiků. Možná raději na pár desítek let. A jak říká pan profesor Zelený: „Je to velmi prosté a mělo by to být předmětem celospolečenských debat, obzvláště před volbami těch, kteří nás do této situace dovedli.“\n| Napsat autorovi 12. 7. 2017 v 22:01\n"Před malou chvílí jsem rozeslal výsledky ankety/průzkumu zde na Poradci-sobě.cz.…"\nMartin Viktora ve vlákně Výsledky průzkumu popularity pojišťoven – autopojištění\n"A je to tady zase. Za nepojištěné vozidlo bude POKUTA…"\nJiří Vařečka ve vlákně Aktuální informace z různých webů 6.\nVýsledky průzkumu popularity pojišťoven – autopojištění


Rádio Impuls - Harampádí Zuzany Bubílkové\nPublikováno: 08.09.2017 08:50\nJaké staré krámy by se u vás doma našly?\nPočkejte, rozhlédnu se. Á, zrovna tady. Mixér z osmdesátých let. Jelikož nevařím, vůbec ho nepoužívám. Už jsem ho chtěla vyhodit, ale pak jsem dostala na besedě velkou kytku a zjistila jsem, že mixovací nádoba je jediná váza, do které se mi vejde.\nTak na to bych nepřišla. Ještě nějaký unikát?\nJasně. Ještě před létem jsem měla dřevěné rádio po babičce. Stál na něm hliněný džbánek, který mi v osmé třídě vlastnoručně maloval můj první kluk. Obojí za mé nepřítomnosti vyhodila máti, která mi pod označením úklid řádila v bytě. Zmizela mi i moje unikátní sbírka ubrousků, které jsem shromažďovala na základce. Když jsem jí řekla, ať mi je vrátí, odpověděla: „To nejde.. Otec si na nich loupe ovoce.„ Taková dehonestace. Už dva týdny s ní nemluvím.\nKdy jste si naposledy řekla, tohle nevyhodím, to se může hodit?\nPřed chvílí. Hledala jsem nějaký pásek na šaty a narazila jsem na jeden z minulého století. Příšerný, ale má krásnou přezku. A tak, jak to zpíval Jiří Suchý: "Uložím ho tam, kam patří, za rok za dva nebo za tři budu ráda, že ho mám."\nJak nedostat pokutu za špatné parkování?\nDnešním tématem byly pokuty. Za co je dostává Zuzana Bubílková a má nějaké osvědčené výmluvy?\nZuzana Bubílková byla ve Zlíně jako doma\nProtože právě dnes odehraje Zlín zápas Evropské ligy, podívali jsme se do tohoto města i se Zuzanou Bubílkovou...\nDíky účtenkové loterii získá stát statisíce členů pomocné stráže EET\nDnešním tématem byla účtenková loterie. Bere si Zuzana Bubílková účtenky a bude se ona sama do účtenkové loterie registrovat?\nZuzana Bubílková v zimě moc neprotopí\nDnešním tématem byly větry a topení. Kolik protopí Zuzana Bubílková a dokáže ona sama větry zkrotit?\nZ EU se stalo byrokraticko politické seskupení\nDnešním tématem nejen pro posluchače, ale i pro Zuzanu Bubílkovou bylo EU a základní otázka: vystoupit nebo zůstat?


V dějinách lidstva došlo ke třem významným mezníkům, které byly vždy provázeny příchodem nějakého nového typu mediální abstrakce. První se uskutečnil již v pravěku – člověk začal tvořit obrazy, které mu pomáhaly vysvětlit svět. Obrazy však nad člověkem postupně získaly takovou moc, že je již nebyl schopen správně dešifrovat (tedy vnímat srze ně skutečnost “správným” způsobem), a navíc se jimi začal řídit. Tak si člověk začal malovat bůžky a tvořit artefakty, které zásadním způsobem ovlivňovaly jeho život.\nTechnickým obrazem nemusí být zdaleka jen fotografie – může jít o různé diagramy, reklamní letáky nebo videozáznamy. Všechny mají společné to, že se jedná o ještě nepřesnější způsob mediální abstrakce, než dříve představovaly texty. Jak je to možné? Přístroje jako mikroskopy nebo termografy nám sice umožňují lépe určit kvantitativní stránku skutečnosti (například proniknout hlouběji do mikrosvěta), nicméně nejsou nám schopny předat přesné kvalitativní informace. Červený plášť římského legionáře nebude na plátně nikdy tak “červený” jako ve skutečnosti. Přístroje, které produkují technické obrazy, navíc stojí na vědeckých teoriích, které jsou texty par excellence.\nUrčitě. Ale kdyby se uveřejnila ta profláklá Vietnamka a k tomu bylo napsáno “Hollywood točí o fiktivní válce mezi KLDR a Jižní Koreou”, prd by se stalo. Na druhou stranu, kdyby někdo plival na válku ve Vietnamu, těžko by ten článek měl takovou sílu bez té fotky.\nZemřel v roce 1991, takže raketový vzestup internetu už zažít nestihl. Není mi známo, že by se zabýval vyloženě internetovou komunikací. Dala by se ale doporučit zpráva pro Radu Evropy, kterou napsal Pierre Lévy pod názvem “Kyberkultura”. Ta je ale z hlediska skutečnosti poměrně naivní.


Arduino DUE - časovač 1 - 9 hodin\nByl jsem požádán o vytvoření univerzálního hodinového časovače. Vzal jsem tuto výzvu a dal se do práce...\nČasovač obsahuje procesor Atmega 328P-PU a pár okolních součástek (4 kondenzátory, 1 rezonátor, 5 rezistorů, 1 rele, 1 tranzistor, 1 LED diodu - červená/zelená).\nb) spustí se časovač a přičítá se požadovaný čas dle počtu stisků (požadovaný čas 1 - 9 hodiny). Rozsvítí se zelená LED dioda a sepne se výstupní relé, které spíná výkonovou část na 230V (například žárovku).\nc) po cca 1 vteřině začne červená LED dioda blikat a signalizovat odpočet času (zelená LED dioda je také sepnutá, protože je aktivní výstup - rele. Výsledný efekt na tlačítku vypadá tak, že se rozsvěcí zelená a žlutá barva.\nd) s každým dalším stiskem tlačítka se prodlužuje čas o jednu hodinu. Zároveň se prodlužuje interval blikání červené LED (interval 1sec = 1 hod. do vypnutí, 2sec = 2hod. do vypnutí ...)\ne) po dosažení požadovaného času (1-9 hodiny) se relé vypne, zelená LED dioda zhasne a na tlačítku svítí opět červená LED dioda.\nf) v případě, že je výstup aktivní a dosažený počet stisknutí tlačítka = 10 se relé vypne (zelená LED zhasne) a rozbliká se červená LED (LED 6x blikne). Tímto způsobem lze obvod vypnout dříve než až po uplynutí nastaveného času...\n- napájecí napětí 5V(DC) !!! pozor obvod není napájen přímo ze sítě 230V AC - je nutný zdroj 5V DC !!!\n- časový rozsah 1-9 hodin (1x stisk = 1 hodina, 2x stisk = 2 hodiny atd...)\n- výstup rele (spíná 230V)\n- vypnutí výstupu = 10x stisknout tlačítko\n- signalizace chodu (3 barevná LED dioda - zelená/červená)\n- instalace do instalační krabice KU68\n- tlačítko například "Tango" s okénkem pro signálku\nVideo - ukázka chodu obvodu\nSchema zapojení a deska spojů časovače


Převést nebo nepřevést byty na družstevníky? Nově objevené materiály říkají “ano”. – Spravedlnost pro bytová družstva\nPřevzato z liberecotevrenylidem.cz 9.6.2020\nVedení města předložilo na květnové zastupitelstvo právní stanoviska of AK Máchal-Bobek, ve kterých se tvrdí, že smlouvy mezi Statutárním městem Liberec a bytovými družstvy o převodu podílů města na družstva jsou absolutně neplatné. Dále se v posudcích říká, že tyto pochybnosti není možné vyřešit jinak než prodejem podílů na nemovitostech za tržní cenu. Materiál do zastupitelstva však zamlčel existenci dalšího právního posudku zadaného městem, který došel k odlišným závěrům. Zastupitelé také nebyli informováni o vyjádření Ministerstva pro místní rozvoj, které dotace před lety poskytlo.\nPředchozí PříspěvekLiberec 28.5.2020 zastupitelstvo Mgr. Tomáš BobekDalší Příspěvek4.8.2020 denik.cz


Kotvení oken plastových, EURO, hliníkových\nMontáž neboli kotvení oken by mělo být provedeno v závislosti na použitých materiálech rámů a typu instalace.\nUpevnění oken v konstrukci budovy se provádí pomocí upevňovacích prvků kolmo k rovině okna.\nKe kotvení lze použít okenní šroub (turbošroub), montážní kotvu nebo úhelník.\nUpevňovací vzdálenost (maximální doporučená vzdálenost jednotlivých kotvících prvků) je pro plastová okna 700 mm, pro dřevěná a hliníková okna 800 mm.\nDodržena musí být i vzdálenost 150 mm od vnitřního rohu.\nKaždá strana okna je ukotvena nejméně na dvou místech.\nPři instalaci oken musíme dbát na dokonalý přenos sil do budovy.\nPozdější odstraňování chyb je velmi pracné a finančně náročné.Vedle správně vybraných kotev, hmoždinek, úhelníků atd. jsou při montáži ještě důležité následující doplňky:těsnící pásky, vodováha, šrouby. Správná instalace oken se totiž přímo podílí na správné funkcí tepelné izolace.\nBez ní ani vícekomorový profil okna nepomůže.


Výkup mosazi ve městě Velká Bystřice - technickestribro.cz\nVýkup mosazi Velká Bystřice: provedeme výkup mosazi po celém území České Republiky - výkup mosazi můžeme uskutečnit v Čechách a také na Moravě nebo ve Slezsku. Výkup mosazi provádíme z různých materiálů, jsme zvyklí na výkup trubek z mosazi, výkup tyčí a profilů z mosazi. Naši zákazníci nám také často pro výkup mosazi nabízí materiály, jako jsou: plechy a desky z mosazi, různé součásti strojů, ve kterých je mosaz a také strojírenské součástky s obsahem mosazi. Kromě těchto materiálů nabízíme výkup mosazi i v jiné formě, kterou nám nabídnete.\nProvádíme výkup mosazi zpravidla do několika hodin (pro výkup mosazi do města Velká Bystřice většinou dorazíme do 12 hodin).\nNaše firma nabízí skvělé ceny za výkup mosazi ve městě Velká Bystřice a na všech místech v ČR. Cena za výkup mosazi je určována pomocí spektrálního měření materiálů z mosazi. Poté se podíváme na náš podrobný ceník za výkup mosazi a spočítáme, jaké budou vaše ceny za výkup mosazi. V případě delší spolupráce nebo při velkém odběru materiálu pro výkup mosazi nabízíme všem svým zákazníkům vysoké ceny za výkup mosazi.\nVýkup mosazi Velká Bystřice:


Móda k vodě - plavky 2009\nPlavky09.info se zabývá podrobnostmi k letní módě, plavkám, bikinám, zkrátka vše po čem moderní žena touží.\nKulturní server NaScene.cz\nNázorový kulturní server NaScene.cz, na kterém najdete články o hudbě, filmu, divadlu a výstavách, rozhovory, komiks, klipy, soutěže, recenze, kulturní přehled a aktuální kulturní zprávy....\nInternetový portál pro teenagery a všechny mladé lidi,kteří se zajímají o dění kolem sebe.Autory obsahu www.teenmag.cz mladí lidé, kteří chtějí publikovat vlastní díla, publikace jako online magazí...\nVelbloud - přehled o dění nejen na netu\nCoJeNove.cz – Zprávy z kultury\nCo se děje v kultuře. Výběr ze všech novin, časopisů, rozhlasů a televizí na českém internetu. Vše na jednom místě vše on-line.\nDreamLife.cz - Životní styl, úspěch\nMagazín se zaměřením na luxus, životní styl, úspěch, dosahování osobních cílů a snů. Osobní rozvoj, motivace, investice, osobní bohatství, zajištění pasivního příjmu. A mnoho multimédií - motivační...\nAktuální informace o dění v hudbě, filmu, divadle, výtvarném umění, sportu a dalších odvětvích naleznete na internetové verzi měsíčníku CO, KDY v Praze!.\nBoháči.cz - luxusní věci na které nemáte\nPokud hledáte bezednou studnu informací o kulturních událostech ve vašem okolí, pak pro vás máme server Partypeople.cz. Podrobný přehled akcí, kalendář koncertů, recenze barů a restaurací, tipy na ...


1 - 20 ze 327 produktů\nTlakový spínač, řada: F4 G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac IP65, max. tlak: 2,5 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 297-0046\n0.2bar 2,5 bar Pozitivní tlak - G 1/4 Nastavitelný 250V ac 1/4 palce F4 Vypínací, zapínací G -25°C +85°C IP65\nTlakový spínač, řada: F4 G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac IP65, max. tlak: 12 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 297-0052\n1bar 12 bar Pozitivní tlak - G 1/4 Nastavitelný 250V ac 1/4 palce F4 Vypínací, zapínací G -25°C +85°C IP65\nTlakový spínač, řada: K5 Olej G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac/dc IP65, max. tlak: 200 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 297-0002\n3 943,58 Kč\n20bar 200 bar Pozitivní tlak Olej G 1/4 Nastavitelný 250V ac/dc 1/4 palce K5 Vypínací, zapínací G -20°C +80°C IP65\nTlakový spínač, řada: K5 Olej G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac/dc IP65, max. tlak: 300 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 297-0018\n30bar 300 bar Pozitivní tlak Olej G 1/4 Nastavitelný 250V ac/dc 1/4 palce K5 Vypínací, zapínací G -20°C +80°C IP65\nTlakový spínač, řada: K3 G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac/dc IP65, max. tlak: 250 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 363-6006\n1 855,41 Kč\n30bar 250 bar Pozitivní tlak - G 1/4 Nastavitelný 250V ac/dc 1/4 in K3 Vypínací, zapínací G -20°C +80°C IP65\nTlakový spínač, řada: F4 G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac IP65, max. tlak: 200 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 297-0080\n20bar 200 bar Pozitivní tlak - G 1/4 Nastavitelný 250V ac 1/4 palce F4 Vypínací, zapínací G -25°C +85°C IP65\nTlakový spínač, řada: K3 G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac/dc IP65, max. tlak: 10 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 363-5968\n1bar 10 bar Pozitivní tlak - G 1/4 Nastavitelný 250V ac/dc 1/4 palce K3 Vypínací, zapínací G -20°C +80°C IP65\nAkční člen pneumatického spínače, řada: 6470 RS PRO\nSkladové číslo RS 317-055\nAkční člen pneumatického spínače, řada: 6442 RS PRO\nSkladové číslo RS 317-730\nTlakový spínač, řada: F4 G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac IP65, max. tlak: 50 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 297-0068\n1 015,69 Kč\n5bar 50 bar Pozitivní tlak - G 1/4 Nastavitelný 250V ac 1/4 palce F4 Vypínací, zapínací G -25°C +85°C IP65\nTlakový spínač, řada: F4 Tekutina 1/4" BSP vnější Vypínací, zapínací 250V ac IP65, max. tlak: 12 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 880-2289\n2 726,99 Kč\n1bar 12 bar - Tekutina 1/4" BSP vnější Nastavitelný 250V ac 1/4" F4 Vypínací, zapínací G -25°C +85°C IP65\nTlakový spínač Plyn, kapalina M12 x 1 30V IP67, max. tlak: 2 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 136-6275\n3 575,73 Kč\n0.2bar 2 bar Elektromechanické Plyn, kapalina M12 x 1 - 30V M12 x 1 - - NPT 0°C +85°C IP67\nTlakový spínač, řada: K5 Olej G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac/dc IP65, max. tlak: 400 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 297-0030\n50bar 400 bar Pozitivní tlak Olej G 1/4 Nastavitelný 250V ac/dc 1/4 in K5 Vypínací, zapínací G -20°C +80°C IP65\nTlakový spínač Plyn, kapalina M12 x 1 30V IP67, max. tlak: 8 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 136-6276\n3 409,86 Kč\n0.5bar 8 bar Elektromechanické Plyn, kapalina M12 x 1 - 30V M12 x 1 - - NPT 0°C +85°C IP67\nTlakový spínač Plyn, Kapalina, Nehořlavé látky, Pneumatické systémy M12 x 1 30V IP67, max. tlak: 30 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 136-6274\n2 595,08 Kč\n1bar 30 bar Elektromechanické Plyn, Kapalina, Nehořlavé látky, Pneumatické systémy M12 x 1 - 30V M12 x 1 - - NPT -10°C +85°C IP67\nTlakový spínač, řada: K3 G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac/dc IP65, max. tlak: 100 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 363-5996\n1 929,46 Kč\n10bar 100 bar Pozitivní tlak - G 1/4 Nastavitelný 250V ac/dc 1/4 in K3 Vypínací, zapínací G -20°C +80°C IP65\nTlakový spínač, řada: K5 Olej G 1/4 Vypínací, zapínací 250V ac/dc IP65, max. tlak: 100 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 296-9995\n5bar 100 bar Pozitivní tlak Olej G 1/4 Nastavitelný 250V ac/dc 1/4 palce K5 Vypínací, zapínací G -20°C +80°C IP65\nTlakový spínač Stlačený vzduch, Plyn, Pneumatické systémy M12 x 1 30V IP67, max. tlak: 8 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 136-6271\n0.5bar 8 bar Elektromechanické Stlačený vzduch, Plyn, Pneumatické systémy M12 x 1 - 30V M12 x 1 - - NPT -10°C +85°C IP67\nTlakový spínač, řada: F4 Tekutina 1/4" BSP vnější Vypínací, zapínací 250V ac IP65, max. tlak: 2,5 bar RS PRO\nSkladové číslo RS 880-2299\n0.2bar 2,5 bar - Tekutina 1/4" BSP vnější Nastavitelný 250V ac 1/4" F4 Vypínací, zapínací G -25°C +85°C IP65\nSkladové číslo RS 317-061


Pánem na jeden den / Gospodin za edin den (1983) | ČSFD.cz\nPánom na jeden deň\nBulharsko, 1983, 87 min\nPavel Popandov, Itschak Fintzi, Todor Kolev\nTato komedie zavede diváka na bulharský venkov třicátých let minulého století. Rolník Purko skromně přežívá se svou ženou a šesti dětmi. Pokud zrovna nepracuje na poli, nebo „nezadělává“ na sedmé dítě, řeší v hostinci společně s dalšími občany důležitá témata všedního dne, například – zda byla dříve slepice, nebo vejce. Jednoho dne se ve vsi objeví draze oblečený pán s pohlednou slečnou a luxusním autem a začne Purka přemlouvat k přesídlení do Ameriky, za značný peníz ovšem. Purko se později rozhodně pro, vybere své veškeré úspory a vydá se do města hledat dotyčnou agenturu. Bohužel místo toho zabloudí do veřejného domu, kde mu šlápoty ukradnou všechny peníze. Film doslova přetéká různými komickými scénami.(ČSFD.cz)\n(KB - B) Komedie PÁNEM NA JEDEN DEN má i přes svou vtipnost, těžící z divácky vděčných situací omylů, nedostatek ve své nevyrovnanosti a neurčitosti. V podstatě se jedná o sérii více či méně humorných epizod, které jsou propojeny postavou rolníka Purka, ale film jako celek nedrží příliš pohromadě. Divák si může vybavit konkrétní scény a opakovaně se k nim vracet - a že je k čemu se vracet, ať již jde o orání za pomocí motorky, schovávání se před exekutorem, peripetie s prasetem či návštěva bordelu. Málokdo si ale pustí celý snímek od začátku až do konce. Spíš bude preferovat jednu z několika odlišných částí, z nichž je PÁNEM NA JEDEN DEN nesouměrně složeno. Nejdřív se začne smířlivým pohledem na vesnický život, kdy jsou zesměšňováni vysoce postavení lidé. Poté se s odcestováním do ciziny přepne na satiru, která si utahuje z hlouposti vesničanů. Vše se zakončí moralitkou, která svou snahou o přesah působí poněkud nepatřičně. I tak si ale schopnost načasovat a pointovat gag spolu s vykreslením venkova 30. let zaslouží spíše pochvalu.(5.12.2012)\nSpolečenská satira Pánem na jeden den se sice strefuje bez výjimky do všech (vesničany počínaje, pány z města a Američany konče), ale nepatří mezi ty temné a nesmlouvavé. Naopak, téměř vše je ve filmu podřizováno veselým komediálním scénám, které se navíc často opírají o nonverbální humor a vycházejí z tradice němých grotesek. Najdeme tu určitý náznak lineárního příběhu, ve kterém rolník Purko různými prostředky bojuje s finanční tísní a navzdory svým snahám se (dle očekávání) do ní propadá čím dál hlouběji, ale jinak je film spíše sledem komických momentů, kde dochází k opakování (a variování) jednotlivých scén. V tomto ohledu je příznačný i závěr, který znenadání působí poměrně bezútěšně. Snad je to ale možné brát jako součást strategie snímku, který diváka celou dobu konejší až křečovitě inscenovanými sekvencemi lidové absurdity, aby mu pak nakonec vlepil střízlivějící facku zanechávající nejednoznačnou a lehce trpkou pachuť ze sledování.(19.1.2013)\nVelmi vydařená tragikomedie, ve které se rolník Purko snaží skrze možné i nemožné pokusy vydělat dost peněz na splacení dluhu neodbytnému exekutorovi. Motiv sehnání peněz zde propojuje jednotlivé, na sobě jinak nezávislé komické sekvence, kdy zejména ty s ďábelsky nenažraným prasátkem fungují na jedničku a minimálně jeho snaha o ožrání "památníku" během projevu poslance si zaslouží zařadit do panteonu nejlepších komických scén vůbec. Příběh odehrávající se na maličké vesnici plné rázovitých postaviček by mohl svádět k představě laskavé komedie ve stylu Na samotě u lesa a zhruba první hodinu k tomu i film inklinuje, aby ovšem od momentu příjezdu do velkoměsta přešel k sarkastickému výsměchu nad Purkovou hloupostí a v závěrečné scéně v hospodě už se vyloženě zle posmíval zaostalému vesnickému obyvatelstvu. Laskavosti je tak ve filmu pomálu, o to však film vyznívá působivěji a rozhodně by si zasloužil větší pozornost, než které se mu u nás evidentně dostalo. Silné 4*.(11.2.2012)\nČESKOSLOVENSKÁ TELEVÍZNA PREMIÉRA: ČST 1 = 29.3.1988, réžia českého znenia (ÚPF) = ELMAR KLOSS ml. (18.4.2012)(18.4.2012)


Poúnorová dohra atentátu na Heydricha - Vojsko.net\nZveřejněno: 28. 5. 2014 11:00 Napsal Vladislav Svoboda\nPoúnorová dohra atentátu na Heydricha\nJedním z těch kteří se připravovali na atentát na říšského zatupitele Reinharda Heydricha spolu s Jozefem Gabčíkem byl radista Karel Svoboda.\nBohužel se zranil a na jeho místo nastoupil Gabčíkův přítel Jan Kubiš. Karel Svoboda se dočkal až v září 1944, kdy byl jako člen skupiny Wolfram vysazen v protektorátu. Ale krátce po seskoku byl zatčen gestapem, surově mučen, takže mu nelze vyčítat, že prozradil úkryt své radiostanice. Poté byl převezen do koncentračního tábora Flossenberg. V dubnu 1945 opustil tábor v pochodu smrti, který byl naštěstí po třech dnech osvobozen americkou armádou.\nPo válce začal pracovat jako úředník ministerstva zahraničí. A tam mu v červnu 1948 zavolal jeho bývalý kolega z Anglie, št. kapitán Václav Knotek.\nŠtábní kapitán Václav Knotek (1918 - 1948) pocházel z Prostějova, odkud odešel učit jako učitel do měšťanské školy do podkrkonošského Studence, kde vyučoval výtvarnou výchovu a francouzský jazyk. Václav Knotek byl vlastenec, aktivní sokolský pracovník, kde byl župním náčelníkem. Na začátku školního roku 1938/39 byl mobilizován.\nPo příchodu nacistů se ihned zapojil do odboje a vytvořil odbojovou organizaci, která byla součástí Ústředního vedení odboje domácího - ÚVOD. V té době byl již ženatý a měl dva malé syny Na základě varování před zatčením gestapem opustil Studenec 28. února 1940. Přes potíže se mu podařilo přes Slovensko, Maďarsko a Jugoslávii dostat do Francie, kde se přidal k československé armádě. Po porážce Francie odešel do Velké Británie, kde pracoval pod vedením Františka Moravce ve zpravodajském odboru exilového ministerstva národní obrany, později povýšil na vedoucího šifrovacího oddělení. Významně se podílel na přípravě výsadkové skupiny Antimony. Na jedné z konspiračních adres se v Nové Pace nacházel jeho strýc František Kulhánek, další dvě adresy byly v jeho předválečném působišti - ve Studenci. Na sklonku války měl být vysazen v protektorátu, bohužel se ani jeden ze dvou pokusů, k vůli nepříznivému počasí, neuskutečnil.\nPo skončení druhé světové války se stal přednostou šifrovacího oddělení ministerstva vnitra. Úzce spolupracoval s docentem Vladimírem Krajinou. Z ministerstva vnitra byl v říjnu 1946 odvolán komunistickým ministrem Noskem kvůli členství v Československé straně národně socialistické a protikomunistickým postojům. Na ministertstvo se vrátil počátkem roku 1947 (do repatriačního oddělení) a pracoval tam až do komunistického puče. 26. února uprchl těsně před zatčením a dostal se do Londýna. Později za ním emigrovala i jeho rodina.\nV červnu 1948 byl pod cizím jménem (s pasem na jméno John Robert Coles) vyslán Vladimírem Krajinou do Prahy, aby navázal spojení s předními protikomunisticky smýšlejícími činiteli. Po příjezdu do Prahy odjel do bytu Oldřicha Šorma. Hned druhý den mu bylo osudové kontaktování Karla Svobody na ministerstvu zahraničí. I když se nepředstavil, Karel Svoboda svého bývalého nadřízeného poznal po hlase. Vytušil, že jde o konspiraci a že se Knotek vrátil. Slíbil, že ještě téhož dne se s volajícím sejde. Oba spolubojovníci se skutečně u Prášné brány sešli. Ale již pod kontrolou StB, kterou Svoboda o schůzce informoval. Jejich procházka skončila na lavičce na nábřeží u Právnické fakulty. Během rozhovoru obou mužů se k lavičce přiblížili uniformovaní policisté a Václava Knotka zatkli. Převezli ho do vězení ve Washingtonově ulici, kde Václav Knotek rozkousl ampuli ciankáli, aby uchránil své spolupracovníky. Po rozkousnutí ampule upadl Václav Knotek do bezvědomí a byl převezen na Karlovo náměstí, kde dostal adrenalinovou injekci přímo do srdce.\nSmrt Knotka StB tajila. Prohledala jeho oblečení, kde nalezli druhou ampuli a bohužel také seznam 15 osob, na které se chtěl obrátit. To byla obrovská Knotkova chyba. Oldřichu Šormovi se podařilo utéct do zahraničí. Ostatní byli zatčeni, vyslechnuti a přestože se s Knotkem nesetkali, byli neustále pod dohledem StB.\nPoté co se provalila Knotkova smrt, tak celá vesnice, která ho po válce nadšeně vítala, ho odsoudila jako zločince.\nPo listopadu 1989 byl št. kapitán Václav Knotek povýšen na plukovníka, a v roce 2012 byl ministerstvem obrany České republiky vyznamenán in memorian Křížem obrany státu. A tak se dá řící, že Václav Knotek byl poslední mrtvý z heydrichiády.\nTento příběh byl podkladem k 12. dílu seriálu 30 příběhů majora Zemana, s názvem Kleště\nAutor Vladislav Svoboda


Nové Město stále čeká na starostu - iDNES.cz\n30. března 2001 13:07, aktualizováno 13:07\nN o v é M ě s t o n a M o r a v ě - Pracovat jako starosta v Novém Městě na Moravě není poslední dobou vůbec jisté zaměstnání. Od komunálních voleb v roce 1998 sedí ve starostovské kanceláři již třetí muž. Ten poslední, Josef Sokolíček (ODS), teď dočasně řídí chod radnice v pozici druhého místostarosty. Nový starosta by měl být zvolen na jednání zastupitelstva ve středu čtvrtého dubna.\nZatím jediným jistým a asi největším favoritem je právě Sokolíček, který byl po rezignaci starosty Petra Pejchala a místostarostky Zdeňky Markové pověřen prozatímním vedením městského úřadu. "Samozřejmě, jsem rozhodnutý ucházet se o místo starosty," řekl Sokolíček. Boj o křeslo ještě nevzdal Petr Pejchal, který zatím svou kandidaturu zvažuje.\nSituace v Novém Městě se naposledy vyhrotila na březnovém zasedání zastupitelstva. "Mezi zastupiteli všech politických stran a hnutí, kromě strany lidové, vznikl společný názor, že rada města nepracuje tak, jak by pracovat měla. Proto byl podán návrh na odvolání dvou členů rady," řekl Josef Sokolíček, kandidát na funkci starosty. Bezprostředně po odvolání Zdeňka Chudoby (KDU-ČSL) a rezignaci Jiřího Maštery(SNK) odstoupila ze své funkce místostarostka Marková. K její rezignaci se připojil i starosta Petr Pejchal. Překvapení zastupitelé jednání přerušili, později zvolili do nově vytvořené funkce druhého místostarosty Josefa Sokolíčka, kterého pověřili vedením města do doby, než zvolí nového starostu.\nRozhovor s bývalým novoměstským starostou Petrem Pejchalem (KDU-ČSL)\nRozhovor s oficiálním kandidátem na starostu Josefem Sokolíčkem (ODS)\nDůvody ke změnám v novoměstské radě byly podle minulého starosty Pejchala malicherné a zástupné. "Radní při jednáních luští křížovky," zaznělo například při rozpravě o špatném přístupu k práci jednotlivých radních. "Jasný důkaz špatného fungování vedení města je fakt, že letos se neuskutečnilo jediné řádné jednání zastupitelstva. Všechna svolaná setkání byla mimořádná, tedy nepřipravená včas," sdělil svůj názor Josef Sokolíček. Sám však přiznává, že mezi usneseními řádného a mimořádného zastupitelstva není rozdíl. "Nemyslím si, že bychom udělali nějaké hrubé chyby, naopak město jsme dali do pořádku, rozjeli spoustu akcí. Bohužel našimi výsledky se chtějí před volbami pyšnit jiní," hájí svou práci Pejchal.\nNečekané změny na nejvyšších postech přilákaly nebývalý zájem občanů o dění na radnici. Pokračování přerušeného zastupitelstva přihlížely desítky lidí. Na jednání vystoupil zástupce starostů místních částí Nového Města František Mužátko. Vyjádřil nesouhlas s postupem odvolání obou členů rady a přesvědčení, že změny na radnici jsou výsledkem politického hašteření a nepřispívají k důvěryhodnosti vedení města.\nDvě poměrně klidná volební období vystřídala po roce 1998 častá personální zemětřesení. Poslední volby před třemi lety vyhrála ve Městě Občanská demokratická strana. Podle koaličního vzoru ČSSD - ODS byl starostou zvolen sociální demokrat Jaroslav Bureš. Jediným místostarostou zastupitelé zvolili nezávislého kandidáta Jaromíra Čejku. Po několika měsících fungování radnice se řadami radních, zastupitelů i vedoucích úředníků přehnala vichřice. Odvolán nebyl pouze starosta Bureš.\nPo uklidnění situace byl novým místostarostou zvolen Petr Pejchal (KDU-ČSL). Otřesený úřad pomalu začal pracovat. V listopadu 1999 však přišly další změny. Starosta Bureš odstoupil a na jeho místo usedl dosavadní místostarosta Pejchal, kterého nahradila Zdeňka Marková.\nChcete vyjádřit svůj názor na dění ve Městě? Nelíbí se vám, jak se politici v Novém Městě chovají? Napište nám elektronickou poštou na adresu redji@mfdnes.cz, nebo faxujte na číslo 066/7575222, popřípadě volejte na číslo 0667575212.\nTémata: Jaroslav Bureš, komunální volby, ČSSD, chudoba, Kandidátky, KDU-ČSL, LIDEM, ODS, Zaměstnání, Zdeňka Marková, zemětřesení\nKrize na novoměstské radnici\nProč Nové Město na Moravě nemá starostu? A bude ho vůbec mít? Kdo jím bude? Proč odstoupili starosta Pejchal a...\nNové Město je nadále bez starosty\nPokračování přerušeného jednání novoměstských zastupitelů zatím nového starostu nepřineslo. Minulý týden ve čtvrtek...\nZaměstnáním s velmi nejistou budoucností jsou v tomto volebním období místa uvolněných představitelů samosprávy na...\nNovoměstští radní, kteří chtěli odvolat úředníky, přišli o křesla\nV dubnu 1999 odvolala městská rada v Novém Městě všechny vedoucí odborů na městském úřadě společně s tajemníkem. V...\nSokolíček: Nepřipravuji žádné čistky\nProzatím jediným oficiálním kandidátem na starostu je člen ODS Josef Sokolíček, který prozatímně řídí radnici. Hned...\nNejde o práci, ale o ambice\nPo šestnácti měsících opustil křeslo novoměstského starosty lidovec Petr Pejchal. Odstoupil sice sám, ale určitě v tom...


Reference modelů Medic Amber, Rubín a Kobalt od Gustava Bláhy – Somavedic Česko\nReference modelů Medic Amber, Rubín a Kobalt od Gustava Bláhy\nVše dáváme s nadhledem a v absolutním klidu. Je prav- da že stres, chaos a nervování nám v ničem nepomůže. Již jsem se o tom zmínil dříve. To na čem jsem léta postupně pracoval to kluci dokázali za rok nejméně zdvojnásobit. Mám Cobaltík, Rubínek a poslední Ambérek. (Též jsem měl i Uran, který jsem dal dceři, neboť mě přitahoval Amber.) Je to nádhera a jsem rád, že to co jsem již věděl delší dobu jsem uskutečnil.\nTéž velké díky paní Kovářové z Prahy Vinoře. Má pro vše cit a každému dokáže poradit bez ohledu na svůj volný čas. Díky, že jste vstoupili do mé cesty.


Přiznám se, že mne znepokojují diskuse pod články na internetu. Je, podle mého soudu, zcela zjevné, že se organizovaně vynořují příspěvky, které líčí současnou situaci v zemi jako hrozivou, ba katastrofální. Jako příklad bych uvedla tvrzení, že dnes – v situaci, kdy panuje spíše nedostatek pracovních sil – u nás roste nezaměstnanost, což „dříve nebylo“. Hlasů, které tvrdí, že za komunismu bylo lépe, je podezřele mnoho.\nDomnívám se, že by právě katolíci měli mít odvahu poukazovat na to, že je u nás celkově lépe a že bychom za to měli být vděční. Právě my jsme za komunismu zřetelně nesli břemeno nesvobody a všestranné buzerace; neměli bychom na to zapomínat.\nNa poslední chvíli se vynořila kauza „Čapí hnízdo“, která může politickou diskusí důkladně zamíchat. Sama si netroufám ji podrobně posuzovat, takže si dovolím využít hodnocení Bohumila Doležala v jeho Událostech:\n„Pokud jde o volby samy, nebudou rozhodovat o tom, zda má být trestně stíhaný politik premiérem nebo ne, nýbrž o tom, zda bude dominantním politikem v ČR, a tedy i případným premiérem, Andrej Babiš nebo ne. Je tu řada pádných důvodů, proč by být neměl, přičemž případ ‚Čapí hnízdo‘ se sice nedá přehlédnout, ale není mezi těmi důvody ani náhodou na prvním místě. Problém je politický a rozhodovat bude velká porota, tj. voliči. Tak to ve volbách chodí. Velká porota nebude ani náhodou rozhodovat o tom, zda je Andrej Babiš vinný v kauze ‚Čapí hnízdo‘, nebo ne. Soud nebude rozhodovat o tom, zda smí být Andrej Babiš premiérem nebo ne, ale zda je podvodník, nebo ne. Jde o dvě různé věci. Byla by demagogie tvrdit, že spolu vůbec nesouvisejí. Ale jsou to dvě různé věci a dva různé problémy.\nJde o to, zda se nám podaří udržet parlamentní demokracii, právní stát a politickou pluralitu aspoň na té úrovni, jakou jsme si vydobyli – lépe řečeno asi, jaká nám spadla do klína – po listopadu 1989. Anebo zda tu budeme mít ‚stát jako firmu‘ specifické povahy (s inspirací v Chicagu třicátých let minulého století nebo v Palermu bez časového omezení) a demokracii dejme tomu pořádně zjednodušenou. To druhé by bylo děsné, i kdyby pan Babiš nekradl ani trochu. Mnoha lidem zdálo, že hlavní problém, vláda zrádné pravice, je vyřešen, a pan Babiš je jen něco podružného, s čím si poradíme. Pan Babiš je člověk cílevědomý a má jiný koncept: hlavní problém jsou ‚standardní, tradiční strany‘. Drží se ho cílevědomě, jako Otesánek: spapal jsem ODS, spapal jsem TOP09, a tebe, ČSSD, taky sežeru. A opravdu, nešťastným socanům už koukají z tygrovy tlamy jen nožičky.“\nDruhá strana, která nabírá na síle, je Okamurova Strana přímé demokracie. Velmi pohotově zachytila reálný problém, jímž je hrozba islamizace naší země. Na druhé straně má zcela nebezpečné plány: idea odvolatelnosti politiků by přinesla situaci, kdy by se každý politik musel bát vyslovit nepohodlný názor nebo přinést nepopulární návrh.\nAle odpovědný politik se nesmí bát být nepopulární. V tom byla síla Winstona Churchila, který je dnes stále častěji citován.\nProblém volebního systému\nZdá se mi, že stále víc lidí začíná nahlížet, že to, co nám komplikuje politický život, je právě náš volební systém; rozdrobená politická scéna, na níž drobné strany uzavírají problematické koalice, které zbavují politiky odpovědnosti. To už do voleb nevyřešíme, ale měli bychom na tom pracovat.\nSe souhlasem převzato ze čtrnáctideníku RC Monitor, č. 16 / 2017.


Stopování po Španělsku a jak mě okradli | Forest blog\nNavigace: Domů » Stopování po Španělsku a jak mě okradli\nStopování po Španělsku a jak mě okradli\n16.11.2016 23:11 · napsal Forest · v rubrice Španělsko\nPřečtěte si 1. část a 2. část mého stopování a cesty do Santiago de Compostela\n13. den: Svatojakubská pouť do Santiago de Compostela a stopem po Evropě\nVčetně pár speciálů je toto přesně 200. týdeníček! Uf, už pátým rokem budu vědět, co jsem dělal každý den.\nProbouzí mě divné zvuky. Snad nezačalo fotbalové utkání?! Nenápadně nakukuji oknem na dění na fotbalovém hřišti pode mnou. Sakra, hemží se to tu dělníky v oranžových vestách! Musím rychle pryč, než si všimnou zamlžené střídačky. Bleskově a potichu sbírám ještě mokré ponožky, balím spacák, oblékám se a po čtyřech se plížím ze dveří. Dělníci nejsou ani deset metrů daleko. S velkým batohem se nedá moc nenápadně plížit ze stadionu. Normálně jsem vstal a běžným krokem odešel po tribuně dolů a rychle zatočil za budovu. Připadám si jako v nějaké počítačové hře „když mě uvidí, začínám celý level znovu.“\nPodařilo se mi to a nikdo mě neviděl! Tomu říkám aspoň probuzení, ani kávičku jsem si neuvařil, jak jsem měl v plánu. Loučím se se stadionem Manuela Cortiza a stopovat k dálnici AP-53. Nejezdí tu moc aut a zpočátku to nevypadá dobře. Stojím u kruháče u nájezdu na dálnici, kde projedou tak 2 auta za 5 minut. Nicméně, po 15 minutách mi zastavují dvě dámy, nejspíš máma s dcerou. Vezmou mě asi 15 kilometrů před Ourense, paráda!\nVyložily mě na šíleném a nebezpečném místě. Samé podjezdy, nadjezdy a kruhové objezdy. Žádná místa, kde by mi mohla auta zastavit, normální dálnice.\nAle zkouším to se zvednutým palcem na různých místech, asi hodinu chodím za svodidly sem a tam. Nic jiného mi stejně nezbývá, nějak se odsud musím dostat.\nBlíží se ke mně týpek celý oblečený v reflexním oděvu. To bude průser, říkám si, ale vítám ho s úsměvem. Dálniční pracovník anglicky neumí, ale stále opakuje slovíčko PROHIBIDO, což vše vysvětluje. Nesmím tu být,ale nenechávám se odradit a opět se přesouvám a zvedám palec.\nZa malou chvíli vidím přibližující se policejní auto Guardia Civil Trafico, terénní Nissan. Automaticky sundávám brýle, nahazuji úsměv a jdu k autu. Policajt na sedadle spolujezdce dělá pravý opak, chce být drsnej, já policajty znám moc dobře 😀 Brýle si nechává na očích a mluví na mě španělsky. Jen jedno slovíčko je mi dobře známo: PROHIBIDO. Chvíli debatujeme ve stylu ruce nohy, jestli mám peníze, co jíst, kde spím a jak mi můžou pomoci.\nOpakuji slovíčka petrol station, benzin, oil station, než jim konečně dojde, že bych nejraději stopoval z benzínky. Pan policista vystupuje, otevírá kufr a bere mi batoh. Sedám si dozadu, a se zapnutými majáky a houkačkou to rozjíždíme na 200 km/h. Na benzínce jsme raz dva.\nTeď už nemá brýle na očích a nahodil úsměv. Dokonce selfíčko si dáme, jsme kámoši! 😀\nPo včerejším zážitku se stopnutím záchranky, mi zbývá stopnout hasiče a mám všechny záchranné složky 😀\nPo malé pauze na svačinku opět zvedám palec. Za 10 minut mi staví sympatický páreček, možná byli zhulení 😀 . Svezou mě jen kousek, ale jsem moc rád. Jsou správní 🙂 Povídáme si o Brně a Ostravě, kde byl řidič před pár lety.\nZase zlé místo, ze kterého se nehnu další dvě hodiny, dokud nepřijela tato hodná paní a vysadila mě na dalším luxusním stopovacím místě.\nJezdí tu hodně aut i kamionů, dělám si naději. Shazuji batoh obležený ponožkami na krajnici, do ruky beru nápis MADRID a usmívám se. Za malou chvíli zastavuje stříbrný Golf a v něm starší týpek. Anglicky nemluví, ale mrkli jsme do mapy a pochopil jsem, že jede do města Benavente. OK, super, to chci, sedám a jedeme na dálnici.\nZa chvilku si všímám, že pán po mně pořád pokukuje a má namalované oční linky! To je v pohodě, jen je zvědavej, uklidňuji se. Po chvilce si ale všímám, že vůbec nemá kalhoty, jen dlouhé tričko a honí si péro! OMG, říkám si, budu dělat, že jsem si toho nevšiml. Kilometry ubíhají , koukám z okna a připadám si divně.\nNajednou na mě řidič začne mluvit cosi španělsky a ukazuje na oblečení. Chápu z toho, že se chce převléct a dělám si falešné naděje, že se obleče a pojedeme dál. Sjíždíme z dálnice a týpek couvá do opuštěné na opuštěnou slepou uličku mezi křoví. To už mi v hlavě začíná houkat rudý majáček. Teď jsem tady jen já a neznámý polonahý člověk, který po mně divně kouká.\nPořád jsem v klidu, říkám si, že se převleče/obleče a pojedeme dál. Omyl. Jde ke kufru, kde se vysvléká a úplně nahý opět sedá vedle mě na místo řidiče. Jsem v šoku, ale pořád v klidu. Do ruky mi podává svůj telefon (s dcerou na tapetě). Chce po mně, abych ho natáčel, když si to dělá rukou. FUCK!\nDržím telefon a spřádám plány na útěk. Na zadním sedadle mám totiž batoh. Startovním signálem se stalo gesto, které naznačovalo, abych se přidal a sahal na něj.\nVyskakuji za auta, telefon mu házím do klína, beru batoh ze zadního sedadla a utíkám. Běžím asi 5 minut a ohlížím se. Naštěstí za mnou nejede.\n(Pokud Vám někdy zastaví auto s touto SPZ, řidiče už znáte 😉 )\nNaštěstí je nedaleko benzínka. Jdu na záchody a oplachuji si obličej a umývám ruce. Španělsky nemluvící obsluha benzínky mi na mapě ukazuje, kde se nacházíme. Do teď jsem totiž nevěděl, kde jsme sjeli z dálnice.\nSedám si ke zdi benzínky a kouřím cigaretu. Jo, jsem trošku v šoku, ale beru to jako zkušenost. Nemám čas se tím zabývat, je ještě světlo a musím se odtud hnout. Chci do Benavente ještě dnes.\nS odstupem času si říkám, že jsem situaci vyřešil nejlépe, jak jsem mohl. Byl jsem si vědom toho, že kdyby došlo k napadení, měl bych fyzickou převahu, ale člověk nikdy neví, co takový člověk vozí pod sedadlem (ostrý včelky). Toho jsem si byl vědom a nevyvolával agresi. Naštěstí, mobil i nůž mám vždy na opasku u sebe, to je základ.\nZorientoval jsem se v mapě a zvedám palec na správně straně silnice. Dlouho nic nestaví a čas běží. Ze zoufalství se přesunuji z nájezdu na vedlejší silnici. Až dvě hodiny po útěku od úchyla mi zastavuje sympatický týpek. Spása, hodí mě do městečka Verín.\nVerín je fajn, takové čisté a klidné městečko kousek od hranic s Portugalskem. Naštěstí není moc velké, přesto mi trvá hodnu, než pěšky dojdu na jeho konec a k nájezdu na dálnici A-52.\nKoukám kolem sebe a hledám opuštěné budovy a místa, kde bych mohl přespat. Ještě je však světlo a já chci dostopovat co nejdál.\nPřicházím ke kruháči nad dálnicí a takřka automaticky mířím k nájezdu. Z ničeho nic na mě troubí auto – velký offroad Land Rover Defender.\nTyjo, asi se někomu nelíbí, že tu chodím po frekventované silnici, říkám si. Opak je pravdou! Z okýnka na mě kouká slečna a povídá něco španělsky. Opět se spoléhám na úsměv a funguje to, sedím na místě spolujezdce, vysoko nad vozovkou. Batoh mám vzadu a frčím si to po dálnici v hasičském voze! Jo! Opravdu jsem stopnul všechny záchranné složky – sanitku, policii a teď i hasiče. I když pravda, tentokrát jsem ještě nestihl zvednout palec a hasička jménem Rolán Lelinha mi zastavila sama. Je to mazec 🙂\nSeznamuji se s krásnou španělskou hasičkou, která fandí dobrodruhům a ráda by taky cestovala. Její zaměstnání a jazyková bariéra jí to prý nedovoluje, což se jí celkem úspěšně snažím rozmluvit. Chce se naučit anglicky a cestovat, hlavně chce do Norska. Když jsem jí řekl, že v Norsku jsem byl pár měsíců zpátky, vykulila oči a skoro plakala, když jsem jí ukázal fotky z našeho norského dobrodružství.\nLámavou angličtinou se dozvídám, že španělská oblast Galicia, kterou právě projíždíme, je představovaná jako zelená země, ve skutečnosti je černá jako popel od častých požárů. Jako hasička nemá o práci nouzi, každou chvíli tu hoří, což jí dělá starosti.\nNejdeme žádnou dálku, za chvíli mě vysazuje u nové benzínky Repsol a odjíždí na noční směnu, kde bude objíždět rajón a monitorovat situaci.\nBylo to velice milé setkání, taková náhrada za zkušenost s úchylem. Krásné, jak rychle se při stopování dokáže člověku obrátit situace.\nHned je mi jasné, že stopování odtud bude hračka, jsou tu samé kamiony. Přemýšlím, že zde přespím a ráno obejdu řidiče. Ale ten západ slunce mě přinutil ještě na chvíli zvednout palec.\nA vida! Stojím tu sotva chvíli a zastavuje mi sympatický táta s dcerou. Anglicky moc neumí, ale vezmou mě dalších 80 kilometrů. Na stopování je zajímavé to, že dopředu nikdy nevím, kam se ten den dostanu. A dnes je to zpestřené tím, že poslední stop končí za tmy a já nemám místo na spaní. Dnes to byl produktivní stopovací den. Pod rouškou tmy vystupuji z auta na poměrně rušném místě, ale ne ve městě. Na první pohled je to oblíbené odpočívadlo kamioňáků. Pokusím se mezi ně infiltrovat na čerpací stanici.\nBenzínka má ještě otevřeno, nemají tu však Wi-Fi, číšník mi ale ochotně ukáže prstem na mapě, že jsem sotva 2 kilometry od Portugalska, ve městě Puebla de Sanabria.\nJe to taková ta klasická benzínka s barem, kde popíjí kamioňáci v kšiltovkách. Do teď jsem je znal jen z amerických filmů. Lidé postávají u baru, pocucávají lahváče a hlasitě se baví. V televizi na stěně běží fotbal a za zády mi neustále padají mice do hracích automatů. Jakmile jsem vstoupil do dveří, hluk utichl a všechny oči směřovaly na mě. „Hola“, povídám a sedám si ke stolu se zásuvkou. Nabíjím powerbanku a je mi jasné, že za chvíli budu muset jít hledat místo na spaní.\nPotřebuji vytvořit plán, objednávám vino tinto a dostávám zdarma tapas s výbornou šunkou jamán, která visí v kusech za barem.\nOpouštím benzínku a s čelovkou prohledávám okolí. Žádný vhodný přístřešek jsem nenalezl, jdu tedy do vysoké trávy kousek od silnice a hledám kousek místa na spaní. Vařím si sójové kousky s omáčkou, potřebuji zahřát, je totiž šílená zima, odhadem k nule.\nUsínám s dobrým pocitem a odhodláním, že se zítra dostanu do Benavente. Dnes 8 stopů, to je super, ale každý mě posunul jen kousek. Chtělo by to nějaký kamion.\n14. den: Svatojakubská pouť do Santiago de Compostela a stopem po Evropě\nZima, zima, zima. To byla doposud nejchlednější noc ve Španělsku. Určitě bylo pod nulou, protože to není normální jinovatka, ale námraza. Spacák mám tak zmzlý, že když ho postavím, tak drží tvar. Nic zatnu zuby a vstávám, asi 10 minut běhám okolo, abych rozproudil krev v nohách.\nRychle balím zmrzlý spacák a jedu na benzínku rozmrznout. Obsluha vypadá, že se vyspala mnohem lépe, než já. Vlastně tak vypadají všichni. Zahřívám se kávou americano a snídám donut jak pro Homera.\nCítím se trošku nemocně, bolí mě v krku a oči se mi lesknou. Dnes se nesmím zapotit a prochladnout. Musím jít dál, prostě si nemůžu dát voraz, lehnout do postele a koukat na seriály 😀\nVyrážím se zvednutým prstem a dlouho stojím před benzínkou. Nebojácně obcházím i kamiony, nikdo však nejede mým směrem. Nic, jdu pěšky hledat lepší místo. Našel jsem parádní flek. Občas tu projde nějaký poutník, vede tu totiž cesta do Santiaga – Camino Portugal.\nOMG, OMG, OMG. Dějí se věci. Po třech hodinách strávených u silnice, na mě zatroubil týpek ve Volvu. Běžím k němu a on na mě spustí něco Španělsky. Sakra, rozumím zase jen známé slovíčko PROHIBIDO. Dál zachytím slova BUS a GRATIS. Řekne MOMENTO a odjede. Ty vole, co teď mám dělat? Raději nestopuji a čekám na týpka, který se vrací za 15 minut.\nZ okýnka auta mě vyzívá, abych mu podal moji ID kartu. OK, získal si moji důvěru. Možná to bude osudová chyba, ale podávám mu občanku (a v duchu doufám, že neodjede a nekoupí si na ni vilu u oceánu). Pokývne, ať jdu za ním a pomalu odjíždí k nedaleké budově. Je to hotel a před ním malé autobusové nádraží. Týpek zalezl do budovy a za chvilku se vrací. Podává mi nějaký papír – OMG – koupil mi lístek do Madridu. Neskutečný. Až teď mi došlo, že je to policista a rád pomáhá i v civilu.\nMarně jsem mu vysvětloval, že to nemusel dělat, že kdybych chtěl, tak si tu jízdenku zaplatím sám.\nZa hodinu mi jede autobus do Madridu. Nemůžu tomu uvěřit. Proč se mi dějí takové šílené věci? V 15 hodin opravdu nastupuji do autobusu a několikahodinová cesta začíná. Projíždíme samým tunelem, jedeme až 5 proudovými silnicemi v jednom směru, samé nadjezdy, podjezdy. Z dálky jsem zahlédl i stadion Realu Madrid. Dokonce tu mají něco jako lanovky pro přepravu lidí nad domy. Člověk se tak velice rychle dostane z jedné čtvrti do druhé.\nJsem v Madridu, na to jsem vůbec nebyl připravený. Mám hlad jak herec, hledám levnou večeři s Wi-Fi, kde můžu naplánovat co dál. Nad poctivým kebabem odesílám jednu zprávu pro hostitele Couchsurfingu za druhou. Dlouho dobu však bez odezvy.\nVydávám se do centra, třeba mi osud opět něco připravil. Město je plné mladých lidí a turistů. Opravdové velkoměsto. Jsem tu rarita, lidé si mě prohlíží, asi kvůli tomu velkému batohu. Jsem v úplném centru, víc už to nejde. Je tu šílený hluk a milion vjemů. Několikrát jsem zabloudil do pofidérních temných uliček, kde se pásly samé prostitutky. Přímo naproti nich nenápadně stáli pasáci. Tolik nabídek k sexu a koupi drog jsem v životě nedostal (dobře, s tím sexem to tak špatný nebude 😀 ) Dost rychle jsem to otočil.\nBlbé je, že nemám data, ale najít free Wi-Fi nebyl problém. Na Couchsurfingu jsem našel veřejnou akci, na kterou jsem se chtěl přidat, ale na zvonění u vchodu nikdo nereagoval. Nicméně, kolem půlnoci jsem dostal rozumný nápad. Došlo mi, že v několika milionovém hlavním městě nenajdu opuštěnou stodolu nebo kousek trávy, kde bych si v klidu rozložil spaní. Na webu booking.com na mě náhodou vyskočila nabídka posledního volného lůžka v hostelu Motion. Rychle jsem lůžko zabookoval a podle offline map se vydal k hostelu.\nZ hostelu Motion mám skvělý pocit. Na recepci sice trošku zmatky, ale recepční je správný týpek. A konečně uměl trochu anglicky 🙂 Je to obrovská budova snad pro tisíce ubytovaných. Mám radost, za 11 Euro mám sdílený pokoj pro 8 lidí (v tom mém spí zatím jen 2 lidé) v absolutním centru Madridu. Jsem to ale lucker, ve 12 v noci jsem nemohl najít nic lepšího.\nA navíc, v ceně je i snídaně formou švédských stolů. Teď jsem šíleně unavený, sprchu si dám až ráno. Potichu se škrábu na dvoupatrovou postel, nabíjím telefon a usínám. Hlava nestíhá pobírat, co vše se opět událo.\n15. den: Svatojakubská pouť do Santiago de Compostela a stopem po Evropě\nProbouzím se na budík a koukám ven. Nic moc počasí, vypadá to na deštivý den.\nCheckout je v 11, předtím využívám sprchu a jedu do přízemí na snídani. Takovou snídani jsem neměl ani v lázních v Luhačovicích. Muffiny, cookies, káva, džusy, toasty, mlého a spoustu dalších dobrot.\nOdhlásil jsem se z pokoje a teprve teď kartou zaplatil 11 Euro. Včera v noci jim nějak nefungoval terminál. Z hotelu mě naštěstí nevyhání, proto můžu spřádat plány na internetu. Alespoň počasí mě ujistilo, že jsem pořád na Zemi a všechno nemusí vždy vycházet perfektně. Vydatně prší a vypadá to, že bude celý den. Přesto vyrážím do ulic.\nVidno, že Španělsko se nestydí přijímat uprchlíky, přitom ostraha je tu zvýšená.\nProcházím se centrem Madridu, mám mokro v botách a jsem šťastný, že jsem tu. Obří batoh na zádech stále budí pozornost.\nPokus o street photo. Erik 🙂\nToto je bar plný sušené šunky jamon. Obří fronty se stály až ven na ulici.\nTyto malebné uličky mě baví i v dešti.\nPřed Palacio Real – královském paláci, což je oficiální sídlo španělského krále, čekalo spousta policistů na příjezd nějakého papaláše. Možná přímo krále! 😀 Tak jsem se přidal k čumilům. Foťák jsem měl před deštěm schovaný pod bundou a byla sranda sledovat reakce ochranky, když jsem pro něj sahal pod bundu 😀\nPár dalších fotek z deštivé procházky Madridem. Je to opravdu krásné a velké město.\nCelý promoklý jsem zalezl do kavárny na vino tinto a WiFi. Hurá! Skvělá zpráva! Píše mi Andrea, které jsem včera psal na Couchsurfingu, že mě dnes ráda ubytuje! 🙂 Mám velkou radost, páč jsem dost nachlazený, venku prší, do teď jsem neměl kde spát a v kapse mám posledních 20 Euro. Dnešní starosti s noclehem jsou vyřešeny. Andrea mi zasílá adresu, asi 20 minut chůze od mé aktuální adresy. Po cestě kupuji pivka na seznámení a putuju na ulici Paseo de la Esperanza.\nParáda, pomalá navigace v mobilu nezklamala. Na schodech mě vítá s otevřenou náručí Andrea – maličká a usměvavá Číňanka. Nikdy předtím jsme se neviděli, ale chová se jako nejlepší kamarádka. Provádí mě svým studentským bytem a v pokoji konečně shazuji těžký batoh. Chvíli si povídáme a plánujeme co s načatým večerem. Jsem sice nachlazený, ale takovou příležitost, jako projít si noční Madrid s osobní průvodkyní, si nenechám ujít.\nAndrea se mi svěřuje, že jsem její první couchsurfer, ještě u ní nikdo cizí nespal. Kuráž, aby mi napsala jí dodal můj Facebookový profil a moje fotky všude možně. Andrea totiž taky ráda fotí a chtěla mě poznat. Procházíme nejkrásnější místa Madridu a fotíme. Je to paráda 🙂\nAndrea mi vysvětluje, co znamenají ty často přehozené boty přes elektrické vedení v ulicích. Je to místo, kde se dealují drogy. A fakt, pod místem, kde jsou nahoře zavěšené boty, stojí poblíž nenápadný týpek a čeká na zákazníky.\nVracíme se i ke královskému paláci, který je v noci takto kýčovitě nasvícen. Barvy a motivy se na fasádě mění.\nPovídám, že bych rád fotil i z výšky, jestli neví o nějaké vyhlídce. V takovou hodinu ne, ale je tu spousta mrakodrapů. Napadlo mě, že bychom se mohli dostat na střechu jednoho z nich. A ono to vyšlo! Vyjeli jsme výtahem do posledního patra, kde byly dveře s nápisem zákaz vstupu. Samozřejmě, že jsem je otevřel. Spustil se alarm a celé schodiště i výtah v každém patře začal hlasitě hulákat. Vyfotil jsem pár fotek a utíkali po schodech do přízemí 😀 😀\nV pozdních hodinách jdeme na metro směrem domů. Jízdenku si prý kupovat nemusíme, věřím jí.\nOvšem, Andrea si vzpomněla na své oblíbené kulturní centrum, ale není si jistá, jestli má ve středu otevřeno. Zkusili jsme to a já měl možnost podívat se do pravého madridského undergroundu. Pořádají se zde různé kulturní akce, koncerty, divadla, workshopy apod. Je to rozsáhlý podzemní komplex propojený tunely, jejichž stěny slouží zároveň jako graffiti galerie. Bez Andrei bych se sem nikdy nepodíval.\nVenku jsou různé grow shopy a cyklodílna. Naprostá paráda.\nDokonce jsem se dostal i do zkušebny jedné kapely. Naprosto nepopsatelné místo svojí atmosférou.\nPo této nezapomenutelné exkurzi do madridského podsvětí jsme šli domů. Společně jsme připravili večeři a šli spát. Táta Andrei pracuje v restauraci a často nosí hotové kousky masa. Uvařili jsme brambory a rýži a vše smíchali dohromady. Dost dobrá chálka! 🙂\n16. den: Svatojakubská pouť do Santiago de Compostela a stopem po Evropě\nProbouzím se v Madridu na matraci na zemi v pokoji holky, kterou jsem včera viděl poprvé. Dobrý. Pořád jsem dost nachlazený. Andrea mi podává nějaký bonbon, prý je to čínský lék, chutná jako směs koření.\nAndrea se dnes měla učit na zítřejší zkoušku, místo toho spala stejně dlouho jako já. Jaké pohostinnosti a péče se mi dostalo od Andrei. Muchas gracias! Po poledni se loučíme, je čas vydat se na další cestu – stopem do Barcelony!\nPodle offline mapy jdu směrem k výpadovce na Barcelonu. Cestou navštívím kavárnu s WiFi. Člověk by nevěřil, jak dlouho mi trvalo najít kavárnu s internetem, tady to není samozřejmostí. Taky mě překvapuje, že často i v luxusnějších restauracích najdete hrací automat, sice někde schovaný v rohu, ale je tam. Hrací automaty a stírací losy tady frčí.\nSedím v jakési mafiánské kavárně La Moloa, kde to má atmošku a žije to. Španělé jsou hodně energičtí a výřeční. I když to na první pohled nevypadá, mají dobrou náladu. Takto jsem se seznámil s místním štamgastem. Toto je Alfrédo.\nNa internetu jsem zjistil přibližnou cestu a vydal se na 9 hodin dlouhou pěší cestu napříč Madridem. Pořád prší, naštěstí čínská tabletka proti chřipce zabírá. Musím teď najít dálnici do Zaragoza a pak Barcelony. A taky místo na spaní. Těch 9 hodin cesty mě opět nutí přemýšlet. Taky mě trápí špinavé prádlo, poslední čistý pár ponožek mám na sobě. V Barceloně najdu veřejnou prádelnu, už se těším. Bus do Barcelony stojí 30 Euro, zkusím ale autostop. Sakra, nikdo tu nemluví anglicky!\nSám sobě psychologem. Nejvíc zkušeností mi dává skutečnost, že nemám kde spát, nemám peníze, prší, je noc a jsem asi 3 tisíce od domova. Vše záleží jen na mně. Musím dělat to nejlepší, co umím a vypořádat se s každou situací. To je pravé cestování.\nZažívám spád všech emocí rychle za sebou. Bezmoc, radost, uvědomění. To všechno sám v 3. největším městě EU.\nUž je tma, procházím obrovským parkem Parque Juan Carlos I, ze kterého není východu.\nProšel jsem celý Madrid pěšky, abych v 1 ráno došel na letiště a rozdělal si spacák pod eskalátorem 😀 Jsem za to ale rád, jsem v suchu a mám „střechu“ nad hlavou. Teď jen doufat, že mě odtud nevyhodí, nebo v horším případě neokradou ve spánku. Letiště mi v tu chvíli přišlo jako nejlepší nápad, budou si myslet, že čekám na let. A vůbec, na letišti jsem ještě nespal! 😀\n17. den: Svatojakubská pouť do Santiago de Compostela a stopem po Evropě\nSpal jsem celkem dobře. Občas mě budil eskalátor, který se zapnul v ranních hodinách. Vydávám se na příšernou cestu na benzínku podél dálnice. Vývoj dnešních emocí je následující: nadšení – zoufalství – bezmoc – rezignace.\nOdmítám polákovo svezení do 500 km vzdáleného města Sevilla a seru na to. Po třech hodinách stopování mi nikdo nezastavil a opět začíná pršet, chci vypadnout. Nebezpečnou cestou přes dálniční podjezdy jdu nakoupit do Carefouru. V obchodech tu mají zajímavý systém čekání. Všichni stojí v jedné řadě a k pokladě jde první na řadě. To je chytrý a férový.\nJedu busem zpět do města na autobusové nádraží, kde si kupuju jízdenku do Barcelony. Uf, málem jsem jel ale na jiné nádraží, řidič mě naštěstí upozornil. Dva dny chůze jsem projel během půl hodiny autobusem… Už to nešlo jinak, nehodlám tu strávit další noc.\nHolt, stopování je jako rybaření – někdy berou, někdy neberou. Dávám si poslední vino tinto y tapas a nasedám do autobusu směr Barcelona! Za 8 hodin vystoupím v dalším velkém a nádherném městě a nevím, co mě tam čeká. Kde budu spát, koho potkám, co zažiju. Ta nejistota k tomu patří 🙂 Aloha, Madrid!\n18. den: Svatojakubská pouť do Santiago de Compostela a stopem po Evropě\nProspal jsem celou noční jízdu busem. Kolem 7 ranní přijíždíme do Barcelony, probouzející se z bujného pátku. Z nádraží okamžitě mířím k přístavu. Chci vidět moře, hned! Nejprve procházím liduprázdným velkým městským parkem Parc de la Ciutadella. Připadám si jako v nějaké bolívijské džungli. Svítá a sluníčko se prodírá listy vysokých palem.\nPřed 25 lety v roce 92 se tu konaly letní olympijské hry. A právě v parku OH si vařím snídani – frankfurtské párky! 😀 I němečtí turisté se na mě přišli podívat.\nStálo to za tu strastiplnou cestu! Jsem na obří písečné pláži, kterou teprve začínají okupovat turisté. Slunce paří, vlny hučí a z barů se line melancholická hudba. Jsem šťastný! Písek krásně štípe do puchýřů 😀\nŠkoda, že mám těžký batoh na zádech, moc rád bych si prošel město a v klidu nafotil víc streetu.\nNejznámější a největší pláž v Barceloně – Barceloneta je dlouhá přes kilometr. Chodí tu spoustu pouličních prodejců, nabízejí piva, mojita a šátky.\nLežím na karimatce a sleduji nekonečnou dálku mořské hladiny a vybavují se mi všechny zažité momenty na této cestě. Jedno vím jistě. Nejsem zas tak asociální a zrovna tento okamžik bych chtěl s někým sdílet.\nTam někde v dálce leží ostrov Mallorca a Baleáry, ještě dál Sardinie a ještě dál pobřeží afrického Alžírska a Tuniska.\nTa nápaditá budova ve tvaru písmene D je 5* hotel W. Jedna noc vyjde stojí od 10 tisíc Kč.\nSlunce peče jak sviňa, v rukou svírám cervezu v plechu (zásoby ještě z Madridu) a mám se dobře. Když si vzpomenu, jak jsem před 24 hodinami stopoval v dešti na benzínce… Všechno je opět v rovnováze.\nSnažím se rozhýbat pár věcí. Několik lidí na FB mi píše tipy na kamarády z BCN, kteří by mě mohli ubytovat. Taky bych rád šel na koncert kapely Get Dead ze San Francisca, kteří jsou tu právě dnes na EU turné a jede s nimi známá Zuzka. Možná mi zařídí free vstup, to by byla prdel 😀\nVybral jsem z bankomatu a vydal se na procházku městem. Ty největší pecky, jako Gaudího věci si nechám na zítřejší celý den. Navštívil jsem stylovej motorkářskéj klub Barba Rossa. Majitel (nejvíc voháklej motorkář) za mnou přišel a povídá „Do you speak English?“, odpovídám že „yes“ a on „me no“ 😀 😀 Nejvíc prdel 😀\nJsou tu takoví živočišní, hrají ZZ Top, AC/DC, Elvise a podobný pecky. A ten interiér! Před barem stojí samý chopper.\nNikdo nepíše a pomalu se stmívá. Asi budu spát na pláži. Je tu mnohem, mnohem tepleji než v Madridu a Santiagu. Jen větší vlhko, ale to uschne za chvilku. Taky musím vyprat, vše mám špinavé. Možná vyperu na záchodech a zítra během pár hodin usuším na pláži, ušetřím a nemusím hledat prádelnu.\nDnešek byl odpočinkový, ležel jsem na pláži, opaloval se a popíjel pivka. Jedno pivko za Euro je v pohodě.\nPřes den narvaná pláž se na noc mění v poklidnou a poloprázdnou. Občas se najdou zamilované páry, nebo procházející opilci.\nVlny jsou velké, vlhko taky.\nJeště chvíli počkám, až se pláž úplně vylidní a lehnu si za složená lehátka, daleko od hlavní cesty a daleko od moře, aby mě nepřekvapil příliv ani náhodní kolemjdoucí. Pláž je prázdná, našel jsem parádní flek za věže z lehátek. Vytahuji karimatku, spacák a batoh několika uzly přivazuji k lehátkům za hlavou.\nLehám si do lože a otevírám poslední pivko. Vystrašil mě procházející opilec, který se na mě netvářil moc pěkně. Něco mi říká „dej si cennosti do spacáku“, na to jsem si dal celou brašnu s foťákem, doklady, deníkem a dalšími cennostmi do noh do spacáku.\nNa Facebooku mi jedna slečna píše, že pokud mě okradou, aspoň budu mít o čem vyprávět. (Zdravím, Tě! A děkuji za dodání odvahy!). Na hlavní cestě se potuluje dost divných lidí, ale tady mě snad neuvidí. Je 1 ráno a jdu spát.\n19. den: Svatojakubská pouť do Santiago de Compostela a stopem po Evropě\nFUCK, FUCK FUCK!\nProbouzím se ve 3 ráno a se strachem sahám za hlavu. Kde je batoh?!?! Kurva, není tam. Vystřelil jsem ze spacáku a prohledávám okolí. Nic, všude jen písek, lehátka a ticho. Jen z dálky se ozývají opilci. Do prdele, jsem bez batohu! Nikde ani noha, ani stopy v písku. Ten totiž v noci srovnávali traktorem.\nSpal jsem sotva 2 hodiny a nemám velkou krosnu se všemi věcmi! Vůbec nic jsem neslyšel. Rychle balím spacák s karimatkou a přes rameno hážu brašnu s cennostmi (uf, aspoň mobil a pas mám!). Chci si obout boty, které mi ležely vedle spacáku. Do prdele, ukradli mi i ty posraný tenisky! Bosý utíkám k prvnímu baru na pláži, ten je sice zavřený, ale někdo vapkou stříká podlahu. Na židli vidím nějaký velký balík, možná je to můj batoh, říkám si. Běžím k němu, v tom na mě týpek spustí něco španělsky a hlučně gestikuluje. Jdu blíž, když dostávám kopanec na hrudník. Tyvole, tak to je moc. Ukradli mi batoh a teď dostanu kopačku na hrudník. Naštěstí mi v hlavě proběhlo, že bych se neměl pouštět do nějakých velkých akcí a stáhnout se. Fyzicky bych jednoho asi zvládl, ale on je tady doma a určitě má víc kamarádů. A nechci přijít o zuby ani brašnu.\nBosky utíkám a sedám si na lavičku. Volám 112.\nOperátorka na mě spustí španělsky. Zkouším „Do you speak English?“, uf, naštěstí jsme se nějak domluvili a nahlásila mě adresu policejní stanice, kam se mám dostavit. Bosý a s rozbaleným spacákem (obal jsem měl v batohu) procházím noční Barcelonou. Naštěstí jsem spal v kraťasech a tričku, kdybych spal jen v trenkách…\nNic necítím, žádné emoce. Jako bych zapnul záložní motor, který jede na plné otáčky směrem domů, rychle do bezpečí. Probudíš se 2600 km od domova bez věcí. Díky za tu intuici, že jsem si dal brašnu do spacáku. To totiž oni chtěli. Moje špinavé oblečení a nové pohorky za 6 tisíc (konečně rozchozené) jim budou k ničemu.\nPolicejní stanice se nachází asi v polovině Barcelony, musím projít několik kilometrů, abych se k ní dostal. V Vietnamců si kupuju žabky a ještě dostal slevu 1 Euro! Díky za to, hned mi to zvedlo náladu! 😀\nZní to neuvěřitelně, ale asi po 2 kilometrech jsem uprostřed silnice našel svoji tenisku, jen jednu… prohledal jsem všechny odpadkové koše, ale nic víc nenašel.\nV centru to žije, prostitutky, feťáci, opilci a špíny víc než na Cejlu. Zvedá se mi z toho kufr. Samá špína, ale je fajn, že ulice mají čistý. Konečně jsem se dostal na stanici, kde během okamžiku zjišťuji, že jsem se dvě hodiny potácel zbytečně. Neumí tu anglicky a na překladatele bych čekal do zítřejšího odpoledne. Čekat nebudu. Sepsali bychom protokol a svoje věci bych stejně nikdy neviděl. A kdo ví, jestli bych něco dostal od pojišťovny. Seru na to, jedu domů.\nUž mi to dochází, ten pocit. Ono se to fakt stalo, jsem sám a nikdo jinej mě z této šlamastiky nedostane.\nVše se událo tak rychle. Policie – metro – bus – letenka – Praha – Brno.\nNa letišti jsem měl štěstí, koupil jsem úplně poslední letenku do Prahy a letadlo odlétá za hodinu. Je to zvláštní pocit, měl jsem ještě 14 dní cestovat, vše je tak rychle u konce.\nAspoň můžu říct, že jsem spal v Barceloně na pláži za úplňku. A co, že to bylo je 2 hodiny 😀\nPo příletu domů mi píše Tygr, kamioňák, který mě měl zítra vyzvedávat na výpadovce z Barcelony… bohužel, moje cesta skončila dříve. Cesta je dlouhá akorát na zjištění škod. Celkem asi 25 tisíc, když nepočítám diplom poutníka ze Santiaga…\nJsou to jen věci, to mě nepoloží. Pokud jsem se měl na cestě oprostit od všeho, asi to znamenalo i od batohu 😀\nALE – žiju! Taky jsem se mohl probudit s nožem v břichu a našli by mě až ráno turisté.\nŠpanělsko, Svatojakubská pouť do Santiaga de Compostela | Camino de Santiago - část 2.\nMoralizator 11.7.2017 08:41 at 08:41 · Odpovědět →\nPorusovat jedno pravidlo za druhym, nerobit si nic z prikazov a zakazov, stopovat tam, kde sa nesmie (ono to prohibido niekedy zmysel davat moze, napriklad na nebezpecnom useku), nedat par eur za hostel ale cestovat s 600 eurovou zrkadlovkou, spat za eskalatormi, na lukach a plazach a byt prekvapeny, ze ma okradnu a musim ist domov (dobre rano, stara mama). A potom o tom pisat clanky, kde sa chvalim ako som uzasne a nekonvencne cestoval, pritom som bol akurat za socku a vyuzival som ochotu druhych. 🙂\nMozno by nezaskodilo zamysliet sa nad sebou. Netvrdim, ze vsetci musime poslusne chodit na dovolenku do chorvatska, na plaz a zase nazad. Ale je hranica medzi backpackingom a begpackingom. Good luck, prajem ti, nech si to uvedomis skor, nez to dopadne prave tak, ako si pisal, ze to mohlo dopadnut.\nForest 11.7.2017 11:28 at 11:28 · Odpovědět →\nTéměř se vším souhlasím.\nPravidla jsem porušoval, pár Eur za hostel jsem schválně neplatil, zrcadlovka byla o trošku dražší, spal jsem všude možně, překvapený jsem byl hodně a nemyslím si, že se v tomto článku nějak vychvaluju.\nProč myslíš, že jsem byl za socku, když jsem přijal dobrovolnou ochotu druhých?\nVěř tomu, že na této cestě jsem se nad sebou zamýšlel každou chvíli.\nZdar zodpovědnému cestování.\nAhoj, Demoralizator 🙂\nBlanka Finsterer 11.7.2017 08:51 at 08:51 · Odpovědět →\nDěkuji Vám za krásné počteníčko,jste užasný dobrodruh,jen tak dál,musím si přečíst ještě další články z cest od Vás hlavně jak bylo v Norsku.Moc krásných nápadu a zážitku do budoucna Vám z celého srdce přeju.Zkuste třeba napříště Ebypt z Káhiry až po Assuán.\nKdyby jste se někdy toulal po Německu mužete u mě přespat.bydlím v Rauenbuch u Ansbach.emeil se Vám asi ukáže.\nLukáš 11.7.2017 22:42 at 22:42 · Odpovědět →\nTo jako velká srabarna ta cesta letadlem, cestoval jsem takhle 15let,hlavně asii,ale i spanelsko jsme s ex jeli stopem cele dvakrat,jizni amerika stopem,taky okradli, ale jako co no, mám druhý pas, western union nebo práce, přece nezrusim cestu že mi ukradli fusekle…vyrosteš\nForest 28.7.2017 14:46 at 14:46 · Odpovědět →\nNojo, já se na rozdíl neměl komu vyplakat na rameni… Musel jsem domů za maminkou\nStanda 19.6.2018 19:03 at 19:03 · Odpovědět →\nMusím souhlasit s Moralizátorem, asi chceš bejt hodně zajímavej a dobrodružnej, kdy na jedný straně šetříš každý euro, píšeš jak máš posledních 30Eur, ale pak si jdeš na pivko nebo jídlo do místní hospody za těžký love a druhej den už si zase vaříš Bůh ví kde, ale za ubytování nic dát nechceš a necháš se okrást na pláži o věci za pár set Eur a hnedka na to kupuješ letenku za Bůh ví kolik tisíc, když si pár dní předtím nechtěl dát 30Eur za BUS. V tý hlavě si to fakt srovnej, máš tam totální guláš…\nForest 19.6.2018 19:11 at 19:11 · Odpovědět →\nNojo, každej má ty priority nastavený trošku jinak. Proč bych měl platit za ubytování, když můžu spát venku. A proč bych si měl kupovat jízdenku na bus, když můžu stopovat. Pivko si na cestě uvařit neumím, tak to si koupím…\nLeave a Reply to Moralizator Zrušit odpověď\n← Španělsko, Svatojakubská pouť do Santiaga de Compostela | Camino de Santiago – část 2.\n31. týdeníček 2016 – zápisy a fotky mého týdne →


MČR v rogainingu | Míša a Vláďa\n30. června 2009 v 20:56\t| Vláďa\t| Vládík a sport\nJeště před pár lety jsem si říkal, že rogaining je šílenost. Předloni jsem si říkal, že bych ho asi někdy rád zkusil (to je tak, když člověk kvůli mononukleóze nesmí sportovat, to si říká, co všechno by rád dělal :-) ). Vloni jsem ještě nebyl zcela fit, resp. by to byla totální vražda pro ochablé tělíčko. Letos v únoru, během Honzátkova nočníku, jsem si říkal, ža pokud budu fit, tak to asi zkusím a Honzátka jsem na to nenápadně upozornil, že se asi zúčasní, což se mu ale pranic nelíbilo :-) V květnu jsem svedl pekelné několikadenní rozhodování, jehož výsledek jsem se rozhodl ponechat tak trochu na náhodě - řekl jsem si, že zavolám Honzátka, řeknu mu, co ten rogaining a on me usměrní do oněch končin a bude po problému. Nebylo. Honzátko jen konstatoval "co mám s tebou dělat" a odkýval mi to. A tak jsem nás 2.6. léta páně 2009 přihlásil na Mistrovství ČR v rogainingu na 24 hodin.\nRogaining je vlastně takový orientační běh s tím rozdílem, že velká většina účasníků neběhá, ale chodí a k orientaci se používá většinou mapa o měřítku 1:50000, tudíž taková turistická mapa, ale bez turistických značek :-) Celý závod probíhá formou scorelaufu, kdy dvojce až pětice závodníků má za cíl nasbírat v časovém limitu co nejvíce bodů. Na startu dostanou mapu, kde jsou kontroly a jejich bodové ohodnocení, naplánují si trasu a hurá sbírat. Kdo má v cíli nejvíce bodů, ten vyhrává. How easy :-)\nCelá akce probíhala v Krušných Horách, kam jsme se v pátek večer přesunuli. Posádku tvořili Honzátko a rodinný stan, Míša a její kolo, já a můj botník. Někdy kolem sedmé jsme dorazili do centra kousek od Nového Města, postavili úžasně velký stan s dvěma ložnicemi a předsíní a šli chrnět, jelikož guláš ještě uvařený nebyl :-)\nV sobotu v půl desáté nás okroužkovali, tedy přidělali čipy na zápěstí a v deset náím dali mapy, abych si mohli začít plánovat trasu. Vycházeli jsme z myšlenky, že se na noc vrátíme do centra, najíme se v hash hausu (místo, kde je pro závodníky zdáča jídlo), převlíkneme se, vememe silné čelovky a vyrazíme na noc. Tak jsme si vymysleli tři potencionální okruhy, jeden zavrhli a bylo naplánováno. Denní vycházel kolem 1100 bodů na cca 45km, noční pak opět kolem 1100 bodů ale na cca 52km a jelikož jsme si chtěli dělat plány tak na 80 kiláčků, tak jsme byli mírně znepokojeni :-) Míša mezi tím za hustého mrholení vyrazila na cyclogaining, ale o tom vás jistě poreferuje sama ;-)\nDenní část probíhala vcelku poklidně, za zmínku snad jen stojí Honzátkův kolapsový stav poté, co jsme vystoupali asi 500 výškových metrů na jedna a půl kilometru. Fakt nevypadal moc dobře, ale statečně to rozdýchal :-) Já jsem svou první krizi dostal po cca 7 hodinách, kdy mě začalo nepříjemně tahat v oblasti levého kolene a padla na mě psychická deka, že za pár kiláčků už tu nohu neohnu. Naštěstí jsem to rozstrečoval a napětí povolilo.\nNáš první velký mapový zásek přišel v momentě, kdy jsme chtěli jít po cestě, která v terénu nebyla a rozhodli jsme se, že to prorveme na azimut. No prorvali jsme to ... ale stálo nás to alespoň 20 minut. Navíc prodírání se neprostupnou klečí, která je komplet mokrá také nebylo dvakrát pohodlné.\nBohužel druhý mapový zásek přišel necelých 15 minut po tom prvním. To už jsme mířili na předposlední kontrolu z prvního okruhu a padala na nás tma. K tomu se vcelku slušně rozpršelo a padla mlha. No hledejte v tom jihozápadní část kopky někde vprostřed rašeliniště mimo veškeré cesty :-) Věřím tomu, že kdybychom tam stihli dorazit za světla, tak jsme ji našli, ale takhle to bylo špatné. Takže jsem se na ni asi po 15 minutách bloudění v bažinách vykašlali a vyrazili jsme směr centrum a papání :-) Do tábora jsme dorazili kolem jedenácté večer. Měli jsme posbíráno něco kolem 1100 bodů a v nohách něco kolem 50 kiláčků. V hash hausu jsme do sebe nalili půlitřík polívky a šli jsme se na chvíli natáhnout do stanu. Tedy hlavně jsme si šli namazat nohy a vzít suché ponožky, jelikož předchozí dvě hodiny v bažinách a dešti se na suchosti našich nožiček drobet poznamenaly. Já jsem navíc využil Míšíných masérských vloh a nechal si namazat komplet celé nohy. To si ani nedokážete představit, jak moc to bylo příjemné :-)\nV takovýchto podmínkách jsme se přiblížili k dohledávání první kontroly. Honzátko začal remcat, že takhle si kontrolu na cestě nepředstavuje a to bylo v době, kdy jsme nemohli najít správnou odbočku. Tu jsme naštěstí našli relativně rychle, ale to bohužel znamenalo opětovné promočení bot až na kost. Tato skutečnost Honzátlka vcelku rozladila a začalo pravidelné ždímání a měnění ponožek :-)\nNěkdy nad ránem (třeba kolem páté? :-) ) už bylo jasné, že nejvíce limitujícím faktorem budou otlačené chodidla a puchýře z mokrých bot. Honzátko viditelně začal pajdat a já jsem k tomu také neměl moc daleko. Problém byl, že jsme byli na pomalu nejvzdálenějším místě druhého okruhu, tak jsme se dohodli, že prostě půjdeme, co to dá a až to nebude k vydržení, tak nějak dopajdáme do cíle. Jak se později ukázalo, tak v tomto stavu a spíše se stále zhoršujícím, jsme to vydrželi přibližně dalších 20km. Mezi sedmou a devátou již krize střídala krizi. Honzátko už pomalu nebyl schopný si sám sednout na zem a bez pomoci vstát, já jsem čím dál tím víc trpěl na ošlapané polštářky. Navíc se i dostavil krapet spánkový deficit, takže jsme mohli vypadat jak chodící zombie :-) Při životě nás ale držela skutečnost, že do cíle jsme to měli kilometrově kousek a tudíž jsme měli docela slušnou časovou rezervu. To zapříčinilo, že jsme se v okolí tábora ještě pouštěli do hledání pár kontrol, přičemž tu úplně poslední jsme díky mě hledali úplně blbě :-) Naštěstí se vše vyjasnilo, kontrolu jsme našli a do cíle jsme dorazili tak 40 minut před limitem.\nCo dodat závěrem? Snad jen, že mě osobně se to hrozně líbilo, i když jsem se dostal do stavu, ve kterém už jsem docela dlouho nebyl. Nakonec jsme nasbírali 1890 bodů, což v mužské kategorii stačilo na 10. místo z 33 týmů. Když si vemu, že jsme tam jeli s cílem přežít a neskončit poslední, tak to zas tak špatný výsledek není, ne? :-) A fakt nechápu týmy, kteří nasbírali víc jak 2400 bodů. Vítěz např. nasbíral 3370, což se dle mého nepřesného výpočtu blíží k hranici maximálního bodového zisku. Fakt nechápu, jak mohli stihnout oběhat všechny kontroly. Blázni :-)\nA ještě pár statistických dat na úplný závěr - ušli jsme 96 km za 23:27:58.2 při převýšení 2595 metrů.


U19: Další důležitá výhra - nad Pardubicemi\nStarší dorost U19 si připsal další důležitou výhru v nejvyšší soutěži. V 5. kole na svém stadiónu porazil Pardubice 3:2 (3:1), čímž se po pěti odehraných kolech dostal na metu osmi bodů. Pod brankově úspěšnou první půli se podepsali Radek Křivánek, Jiří Šrámek a Václav Havlín.\n5.kolo, sobota 8.9.2018, 11:00, sestřih\nGóly: 8. Křivánek, 14. Šrámek, 36. Havlín – 14. Pekárek, 90. Stýblo\nŽK: 88. Pojezný – 71. Žahourek, 89. Pavlas\nFC Vysočina: Lancman – T. Svoboda, Crha, Pojezný, Havlín – Trinh, Pavlas (81. Malata Mir.) – Lokvenc (74. Točík), Ritter (66. Shudeiwa), Křivánek – Šrámek.\nPardubice: Horníček – Gočaltovský, Boura (63. Stýblo), Pavlas, Suchochleb, Novotný (81. Sytko), Žahourek, Pekárek, Hofman (88. Malinský), Kubart, Špatenka.\n„V první půli se hrál klasický dorostenecký fotbal, kde se hrálo oboustranně velmi útočně. Naše pravá strana byla hodně aktivní a díky ní jsme šli do vedení, když se po centru T. Svobody prosadil Křivánek. Po chvíli jsme si z rohového kopu nechali srovnat. Naštěstí jsme ihned odpověděli nejlepším možným způsobem a po nakopnutém míči Pojezného a chybě pravého stopera Pardubic šel sám na bránu Šrámek, který přesně zakončil. Myslím, že toto byl velmi důležitý okamžik utkání. Navíc jsme do poločasu odskočili na rozdíl dvou branek, když se po Křivánkově akci, tváří v tvář brankáři Pardubic nemýlil Havlín. Druhá půle již byla více opatrnější. Pardubice neproměnili svoji největší šanci z rychlého protiútoku po našem rohovém kopu a zaváhání Trinha. Kontaktní gól přišel pro Pardubice již velmi pozdě, a tak si připisujeme skvělé tři body. Závěr utkání mě dosti mrzí. Takto se domácí vítězný zápas nesmí dohrávat," zdůraznil závěrem trenér Kamil Průša.\nReportáž U19: Další důležitá výhra - nad Pardubicemi


Blanenská desítka 2019 - Jan Kohut - osobní trenér - běžecké a kondiční tréninky Brno, Blansko\nTentokrát nás čekal místní závod Blanenská desítka. Zde jsme poprvé závodili pod našim novým oddílem FÉNIX SPORT.\nNejprve se na start vydali děti a hned v prvním závodě to byla medaile. V běhu na 1500 m doběhla v žákyních na 2. místě Emma Ryšávková kousek za ní finišoval Jáchym Ryšávka. V běhu na 400 m startovali Ondra Ščudla a Vojta Korgo a skončili na 6. a 10. místě. V běhu na 200 m do 9. let skončila těsně pod stupni vítězů Adélka Přikrylová když finišovala ve stejném čase jako třetí v pořadí. A nakonec Matouš Korgo na 12. místě mezi chlapci.\nPotom už byl na řadě hlavní závod na 10 km a štafety na 5 + 5 km. I zde se nám dařilo. Na 4. místě doběhl Michal Šeděnka kdyz si vylepšil osobní rekord o minutu na 35:23 min. na 7. místě doběh Roman Hančl v osobáku 36:36 min. Na 2. místě v kategorii MV2 doběh Jiří Dvořáček a na 2. místě v kategorii a na 3. celkově skončila Katka Ryšávková v čase 43:05 min. Velké zlepšení zaznamenal i Pavel Krátký časem 41:50 min.\nA stupně vítězů jsme zaznamenali i ve smíšené štafetě když Lenka a Honza Barboříkovi skončili na krásném druhém místě v celkovém čase 38:39 min.\nA jelikož má jít trenér příkladem tak jsem taky závodil a to v rámci přípravy na půlmaraton v Ústí nad Labem který mě čeká příští týden. No a běželo se lehce a dobře a bylo z toho při mé první účasti na tomto závodě hned první místo v čase 32:06 min což znamenalo historicky druhý nejrychlejší čas na tomto závodě. Takže jsem spokojen jak se svěřenci tak i se svým výkonem a doufám že v podobném ideálně ještě rychlejším tempu zvládnu za týden půlmaraton.\nTak nám držte palce a a kdo by chtěl s námi začít trénovat ať už děti nebo dospělý klidně se mi ozvěte. Trénujeme společně v Blansku, v Brně a Boskovicích samozřejmě je možné i trénování on-line na dálku jako to dělám například s Michalem který dnes skončil na 4. místě v osobáku. Trénuji tak celou řadu lidí po celé ČR.\nJinak pokud máte zájem můžete využít náš E-SHOP na nákup sportovního vybavení a sportovní výživy na www.max-training.cz


Efektivní reklama - NejMag.cz\nPodnikání • Zajímavosti\nVíte, jakou vlastnost musí dobrá reklama mít, aby byla úspěšná? Musí být efektivní! Reklama nás dnes obklopuje téměř všude. Ne každá reklama nás však dokáže opravdu ovlivnit. Efektivně zvolená reklama nás zaujme a následně nás také ovlivňuje. Jestliže chcete mít úspěšnou reklamu, dbejte zejména na to, aby byla efektivní. Prvním krokem k úspěchu je, aby byla vaše reklama dobře vidět – musíte pro ni zvolit vhodné místo (tedy místo frekventované). Abyste si byli jistí, že vaše reklama bude vidět za každého počasí či denní doby, zvolte světelnou reklamu. Světelná reklama je velmi efektivní. Jedná se o opravdu jedinečný druh reklamy, který je velmi účinný.\nDůležitá je samozřejmě samotná idea reklamy – tedy to, jak reklama vypadá. Obecně se má za to, že velmi efektivní je reklama s dětmi či domácími mazlíčky. K oběma mají lidé velmi blízko a vyvolávají v nich pozitivní pocity zcela automaticky. Neméně důležitá je však také forma reklamy – to, jak je reklama prezentována. O prezentaci a reklamě své firmy či svých služeb musíte přemýšlet od naprostého základu. Pozornost věnujte také prezentaci své firmy v jejím sídle – jak máte umístněny propagační materiály? Pro tento účel jsou velmi vhodné reklamní stojany, které jsou velmi variabilní, a můžete jej přizpůsobit vašim potřebám.\nModerní reklamní stojany jsou velmi elegantní.\nChtěli byste si objednat reklamní stojany na míru? Využít je můžete mimo jiné také pro prezentaci své značky nebo firmy na nejrůznějších veletrzích. Funkční reklamní stojany si můžete objednat na internetu. Společnost Mark Simon je výrobní firmou a zabývají se zejména výrobou reklamy. Reklama a propagace je velmi důležitou součástí každého obchodu. To si lidé v Mark Simon uvědomují a chtějí svým zákazníkům nabídnout kvalitní zpracování a následný komplexní servis.\nUsnadněte si skladování s plastovými přepravkami\nCo všechno by vám přineslo virtuální sídlo společnosti v Praze?\nReklamní předměty napomůžou k prezentaci vaší společnosti\nVzdělání není nikdy dost


Vyhřívací tělíska pro vozy AVIA-ZETOR-LIAZ – automobilové díly\nBateriové svorky špičkového provedení a kvality\nPalubní přístroje – budíky\nSamozajišťovací matice kardanky\nÚhlové klouby-transmisní technika\nVentil topení LIAZ-ZETOR\nVENTILÁTORY – VRTULE chladičů\nVstřikovací trubky – potrubí naftových motorů\nVSTŘIKOVACÍ TRUBKY SEAMS – ZAKÁZKOVÁ VÝROBA\nVyhřívací tělíska pro vozy AVIA-ZETOR-LIAZ\n… jako každý rok, rádi bychom vám nabídli vyhřívací tělíska určená pro vaše starší nákladní auta a traktory. Tato tělíska pro nás výrobce (kdysi soukromá firma, dnes součást švédského koncernu) vyrábí již třináctým rokem ke spokojenosti našich zákazníků. Výrobky jsou zhotovovány výhradně s komponentů dovezených od firmy NIBE element a kompletovány v ČR.\nNaše firma již několik let po dohodě s výrobcem nemění cenu (a to při vysoké kvalitě výrobků) a zvládneme to snad i letos!\nNa přiloženém obrázku můžete vidět několik druhů vyhřívacích elementů, které se prodávají pro tuzemská auta a traktory. Jejich použití však může být všestranné a při trochu zručnosti a při zásadách odborné montáže a bezpečnosti, dá tento výrobek použít jako vyhřívací prvek všude, kde je třeba zlepšit „ zmrzlé“ starty v zimním období a tím i ekologii a menší kouřivost větších dieselových motorů!\nSouprava tělísek pro vůz Avia-Zetor se vyrábí výhradně, jako souprava zástrčka, plastový kryt, tělísko. Na uvedené výrobky byl vystaven atest a prohlášení o shodě.\nProsím, všimněte si, že konkurence (z dovozu) nedává do sady kryt, (výrobek 14025) který je z hlediska bezpečnostimontážní sady nezbytný! Jako důvod uvádějí nízkou cenu „komplet“ výrobku. Myslím si, že i přes tento handicap jsme schopni letos v plné sadě a hlavně vysoké kvalitě výrobku plně konkurovat jiným dodavatelům.\nBudeme rádi, když i Vy si od nás uvedené výrobky včas objednáte, protože zimní sezona se právě rozběhla.\nPokud budete mít zájem, vyžádejte si od nás ceník pro tuto sezonu 2012–13. Rádi vám jej zašleme!\nPřejeme hezký a teplý den s našimi výrobky včetně dobrých startů!\nVyhřívací tělíska – sortiment\nTechnický popis vyhřívacích tělísek, návod na montáž:


Květa Zábranská, asistentka pedagoga, kterou živí i bylinky - Klub Deník\nKvěta Zábranská, asistentka pedagoga, kterou živí i bylinky\nČástečně pracuji ve školství jako asistent pedagoga a k tomu se ještě věnuji projektu ZuBylinka, který se stal mým zaměstnáním před třemi lety. Jela jsem totiž předtím do Indonésie jako dobrovolník, a to mi zásadně změnilo pohled na svět. Potom jsem chtěla zkusit dělat něco vlastního a pracovat rukama.\nAutor: archiv Květy Zábranské\nHodně se zajímám o psychologii a komunikaci, vystudovala jsem i vysokou školu, ale ze všeho nejvíc mě baví cestovat. Tohle léto jsem třeba cestovala vlakem po Čechách, protože je tu krásně a není nutné vždy hned vyrážet za hranice. Hodně také čtu. S časem je to občas náročné, ale dá se to zvládnout, protože moje práce je naštěstí hodně flexibilní a navíc mě jeden z mých koníčků živí.\nKolem roku 2016, poté, co jsem měla dostudované dvě vysoké školy a měla za sebou několik let práce, jsem se rozhodla úplně změnit svůj život. Narazila na možnost dobrovolnictví v Indonésii, kam jsem také nakonec odjela. Postavili jsme tam školu a věnovali se ekologickým tématům. Díky místnímu životnímu stylu a usměvavým lidem jsem zjistila, že mi ke štěstí vlastně stačí málo. Moje babička byla bylinkářka, takže jsem na to navázala a rozhodla jsem se po návratu založit svůj vlastní projekt ZuBylinka, kde vyrábím produkty z bylin a učím další lidi, aby byli soběstační a ekologičtí.\nNa novém místě vždy první vyrážím na náměstí, prohlédnu si radnici a kostely, a potom hledám vegetariánskou restauraci. Ráda se nechávám při cestování unášet a míň plánuju.\nJsem hodně přátelský a trochu ukecaný člověk s obrovskou trpělivostí, asi i proto můžu učit. Zároveň dělám všechno proto, abych ulehčila přírodě.