Probrala jsem se. - Be in black\nProbrala jsem se. Reviewed by Be on sobota, června 23, 2012 Rating: 5\nProbrala jsem se.\nsobota, června 23, 2012\nVšechno za mnou, všechno za mnou. Poslední dny se hlavně regeneruju a uzdravuju. Teď nic nemusim a všechny stresy mám vzadu v hlavě, pěkně ...\nVšechno za mnou, všechno za mnou. Poslední dny se hlavně regeneruju a uzdravuju. Teď nic nemusim a všechny stresy mám vzadu v hlavě, pěkně pohřbený. Teď už se budu jenom povalovat a dělat všechny ty super věci, který jsem chtěla dělat a nemohla jsem, když jsem se učila.\nZatim jsem toho teda moc nezvládla, ale stejně.\nZa poslední rok, možná i dva, jsem nečetla nic jinýho než povinnou četbu. Takže pro mě byla strašná úleva, když jsem si konečně mohla přečíst "Vyřídit si účty" od Woodyho Allena. Pokud máte rádi jeho humor, bude vás to bavit, pokud ne, tak ne, to je celkem logický, že jo. Najdete tam psychologii, filozofii, válku, divadelnictví, detektivku a je to o ničem, ale hlavně, že se člověk baví.\nTeď mám v plánu "Nahý oběd" od Williama Burroughse a "Junky" taky od něj a Ginsberga.\nThe Hives, drazí předrazí, vydali novou desku Lex Hives. Pilotní singl je Go Right Ahead a stejně jako celý cd je neskutečně nabitý tou správnou hajvsáckou energií, takže já jsem teda nanejvýš spokojená. Yum, yum.\nŽádný internetový recenze na hudbu už nečtu, protože jsem se už stačila poučit, že spousta takzvaných hudebních redaktorů má zřejmě patent na chytrost a kdyby neměli tolik práce s kritizováním, založili by kapelu a ta kapela by byla nejlepší kapela na světě. Jsem si jistá, že zas nějaký chytráci budou vykládat, že se The Hives nikam neposunuli, že zní pořád stejně a že už je čas na nějakou baladu, čímž daj jasně najevo, jak strašně málo o nich ví. Hehehe.\nZa mě se deska povedla neskutečně moc, takže jestli máte rádi rock'n'roll, co vás donutí skákat po pokoji jako magory, tak si jí určitě sežeňte, poslouchejte a skákejte.\nSlevy v obchodech! Ježiši. Protože mám zásadní odpor k utrácení peněz za zbytečnosti, nakupuju jedině ve slevách. Mám štěstí, že jsem se narodila bez zlatý zrcadlovky na krku, tudíž nemusim bejt fešnblogerka a můžu si podobnou věc dovolit. Nicméně jsem se odměnila za všechno to lítání po přijímačkách dvěma černými a dvěma bílými tílky (pokaždý jiný střih a na jednom je i duchaplný nápis), modrýma šortkama, pruhovaným XL svetrem, minikabelkou (nutně jsem potřebovala něco, do čeho se vejde jenom mobil, klíče, žvejky, peníze a občanka) a jakýmsi černým hávem, ve kterym vypadám trochu jako Snape. Tim jsem si nakoupila minimálně do října, jediný, nad čim ještě uvažuju, jsou háemkový keckový baleríny, který jsem si koupila v Bilbau z čisté nutnosti (přišla vlna a najednou jsem stála až po kolena ve vodě, obutá do svejch jedinejch bot, který jsem měla s sebou) a teď je strašně miluju. Do Ústí už přišly taky a zatimco v Bilbau bylo na výběr dost velké barevné spektrum, my tu máme jenom bílý (k ničemu), modrý (ty mám) a mentolový (ew!). Zřejmě budu muset počkat s nákupem do Madridu, ale silně pochybuju, že je tam ještě budou mít a že to Ibai nějak silně ocení (minule byl nervní po ani ne půl minutě uvažování, jestli chci baleríny nebo tyhle kecky, pf, to mě ještě neviděl, jak si vybírám čokoládu).\nGirls! Pokud neznáte, klik sem. Season měla jenom 10 dílů, což je smutný, protože mě to neskutečně baví. Postavy nejsou vyloženě kladný ani záporný, nemaj nijak vyhrocený charaktery, ale zároveň nejsou nudný. Dialogy jsou občas divný, ale divný je dobrý a místy mi to připomíná mě a co mi připomíná mě, to je dobrý taky. Seriál je takovej mírně "holčičí", ale zároveň to není žádná "hihihihi-holčinky" slátanina plná vnadných krasavic, švarných jinochů/zachránců, intrik a starostí jakozeživota.\nFactory Girl. Film o Edie Sedgwick a Andy Warholovi. Neznalí klik sem. V týhle době se moc nevyznám, Andy Warhol má čestný místo na mym "to-do" listě už odnepaměti, ale řada na něj jaksi ještě nedošla. Možná je to mou ignorancí, možná je to prostě dobrej film, ale mě se to strašně líbilo. Skvělý herci, úžasná atmosféra a perfektní scénář. Pokud máte rádi šedesátý léta, Andyho, Edie nebo prostě jenom biografický filmy, určitě se koukněte.\nNěco mi došlo, dobrý den.\nZnáte Viral Brothers? Jestliže ne, zde je jejich YT. Jo, přesně tak, jsou to autoři videí "Debilní kecy", co poslední dobou dost kolujou po fejsbůku. Vim, že mají ještě další videa, některý vtipný, některý teda moc ne, o těch se tu bavit nebudu.\nHlavní jsou jejich Debilní kecy, na kterých stavěj svou internetovou pseudoslávu. Jde mi o to, že jenom minimum (pokud vůbec nějakej) vtipů je jejich původní. On totiž na YT je takovej malej fenomén zvanej "Shit něconěkdo say", kterej se odpálil videem "Shit girls say". (Připomíná vám to něco, aha?) Od tý doby přibylo snad tisíc videí na všechny možný a nemožný lidi (kluci, holky, gayové, muslimky, černoši, hráči fotbalu, středoškoláci, vysokoškolačky, přítelkyně, newyorčani, fanoušci Justina Biebra....) a většina z nich je vtipná. Zřejmě tak vtipná, že se je malý čeští snažílci rozhodli přivést do českých luhů a hájů, v českém jazyce a bez minimálního vědomí autorů těch videí.\nMiluju svůj mobil, nemůžu s dočkat Madridu a nějak mě opět chytlo blogování. Yay. :)\nJedikats 23. června 2012 20:48\nJo, konecne clanek o necem, ne jenom vyspuleny pusy a novy hadry, jako jsou k videni vsude jinde! Factory girl hned stahuju, uz jsem o ni slysela driv, ale nejak jsem na to pozapomela, takze diky za pripomenuti :)\nyour ladies 24. června 2012 17:37\nMáš tak super krásný blog..Máš to tu moc senza!! Design, fotky, příspěvky..No prostě všechno! :-) MOC SE NÁM TADY U TEBE LÍBÍ! :-) Jsme Tvé nové fanynky na blogu! :-)* Budeme moc rády když mrkneš i k nám na blog http://handbagforladies.blogspot.cz/ a uděláš nám velkou radost když se přidáš taky, pokud budeš mít chuť. Určitě tu nejsme naposledy! <3


Stropnický kouřil tam, kde vojáci nesmí. Strašně hloupé, říká politolog - iDNES.cz\n30. března 2015 14:12, aktualizováno 14:12\nMinistr obrany Martin Stropnický kouřil jako jediný na nástupišti 31. pluku radiační, chemické a biologické ochrany v Liberci. Nedopalek odletěl na vzorně uklizenou plochu a Stropnický ho rozšlápl botou.\nMinistr obrany Martin Stropnický při návštěvě libereckých kasáren chemiků. | foto: Ota Bartovský, MAFRA\nBylo úterý 24. března po poledni a liberecká kasárna očekávala vzácnou návštěvu - prezidenta Miloše Zemana, vrchního velitele české armády. Rozdrcený tabák zůstal po ministru obrany na místě, kde vojáci kouřit nesmí.\n„Obrana je rezort, kde platí kázeň, poslušnost a řád víc než jinde. Působí strašně hloupě, pokud ministr obrany kouří tam, kde to mají vojáci zakázané,“ řekl politolog Jan Kubáček. „A ke všemu pak ještě odhodí nedopalek na zem.“\nMF DNES se ministra obrany Stropnického zeptala, jestli považuje za správné, aby před návštěvou prezidenta kouřil před vojáky na nástupišti pluku a ještě tam po sobě nechal nepořádek.\nMluvčí ministerstva obrany Petr Medek po dvou dnech odpověděl: „Ministerstvo obrany nebude tuto „událost“ komentovat.“\nNebudeme to komentovat, vzkázalo ministerstvo\nMF DNES požádala o názor na ministrovo chování v libereckých kasárnách podplukovníka ve výslužbě. Nepřeje si být jmenován s ohledem na své známé, kteří v armádě ještě slouží.\n„Kouření ministra na nástupišti pluku před vojáky je pro mě něco nepředstavitelného,“ podotkl. „Projevilo se, jak daleko má bývalý herec Stropnický k armádě.“\nPolitologa Kubáčka překvapil Stropnického výstřelek i vzhledem k tomu, že současný ministr obrany pracoval jako diplomat.\nV devadesátých letech byl velvyslancem v Portugalsku a v Itálii. Česko zastupoval rovněž ve Vatikánu. „Jako bývalý diplomat by měl znát pravidla etikety,“ poznamenal Kubáček. Nabízí se otázka, proč vysocí důstojníci 31. pluku neřekli ministru obrany, že kouří na zakázaném místě.\n„Upozorňovat ostatní na jejich faux pas není projevem zdvořilosti – zvláště tehdy, když se prohřešku dopustí společensky významnější osoba,“ prohlásila Petra Kowaliková, jež vyučuje Základy společenského chování na Vysoké škole báňské v Ostravě.\nZeman si dopřával cigaretu na Prezidentské chatě\n„V souladu s pravidly společenského chování je však dovoleno kouřit pouze na místech k tomu určených,“ dodala Kowaliková. „Pravidlům etikety odporuje rovněž znečišťování veřejných prostor odhazováním čehokoli.“\nPři návštěvě Libereckého kraje neprojevil bezuzdnou vášeň k tabáku pouze ministr obrany. Prezident Zeman si dopřával cigarety v nekuřácké Prezidentské chatě, kde v úterý poobědval.\n„Vždy se tak stane na základě souhlasu majitele nebo provozovatele příslušného podniku,“ uvedl prezidentův mluvčí Jiří Ovčáček. „Podobný přístup naleznete i ve Spolkové republice Německo v případě bývalého kancléře Helmuta Schmidta.“\nSchmidt skutečně patřil k silným kuřákům. Jako kancléř však skončil před třiatřiceti lety, kdy západní společnost tolerovala kouření mnohem více než dnes.\n„Kdybychom na tom trvali, tak by u nás pan prezident nekouřil,“ prohlásil Petr Šmaus, nájemce Prezidentské chaty.\n„Ale věděli jsme, že s cigaretou u nás bude spokojenější. Kouření povolujeme na Prezidentské chatě i jindy, kdy tady je uzavřená společnost – například při svatbách.“\nTémata: Martin Stropnický, nástupiště, Liberec, Miloš Zeman, kasárna, Jan Kubáček, Ministerstvo obrany, Itálie, Německo, Helmut Schmidt, Portugalsko, Vatikán, Jiří Ovčáček, Ostrava, Liberecký kraj, ministr obrany\nMěla to být důležitá schůzka mezi vedením Liberce a Jablonce. Vyústit měla v dohodu, jak se obě města budou finančně...\nSPRÁVCE SÍTÍ - STROJÍRENSTVÍ


Whitechapel – Wikipedie\nSouřadnice: 51°30′59″ s. š., 0°4′30″ z. d.\nProvoz na Whitechapel Road\nMapa Whitechapelu v roce 1889, černě jsou vyznačeny oblasti lumpenproletářského osídlení\nWhitechapel je londýnská čtvrť, ležící v obvodu Tower Hamlets více než pět kilometrů východně od Charing Cross. Žije v ní okolo patnácti tisíc obyvatel.\nVe čtrnáctém století je doložena existence filiálního kostela zasvěceného Panně Marii a zvaného podle vápenného nátěru zdí „Whitechapel“, tedy Bílá kaple, podle kterého se pojmenovala ulice Whitechapel Road (kostel byl zničen při bombardování za druhé světové války). Podél cesty z Londýna do Colchesteru postupně vznikla osada s manufakturami, hostinci a nevěstinci, která v devatenáctém století proslula jako nejchudší a nejnebezpečnější část metropole, řádil zde sériový vrah známý jako Jack Rozparovač. Jack London popsal zdejší život v knize Lidé z propasti, působil zde sociální pracovník Charles Booth, Whitechapel je zmíněn také v díle Charlese Dickense, Šoloma Alejchema a Oscara Wildea.\nDo Whitechapelu se od konce 19. století masově stěhovali Židé z východní Evropy, v lednu 1911 se odehrálo takzvané obléhání Sidney Street, rozsáhlá policejní akce proti skupině ozbrojených anarchistů pocházejících z Lotyšska, kterou řídil Winston Churchill. V říjnu 1936 došlo ke srážkám mezi místními Židy a fašisty vedenými Oswaldem Mosleym, známým jako bitva o Cable Street.\nVe druhé polovině 20. století v oblasti vznikla silná komunita přistěhovalců z Bangladéše, roku 1985 byla otevřena Východolondýnská mešita. Nachází se zde Altab Ali Park, pojmenovaný podle Bangladéšana, který se v roce 1978 stal obětí rasistického útoku. Významnými místními kulturními institucemi jsou Whitechapel Gallery a knihovna Idea Store. Na Whitechapel Road sídlí Královská londýnská nemocnice, v jejím areálu se nachází také lékařské muzeum, kde je vystavena kostra „sloního muže“ Josepha Merricka. Whitechapel Market je vyhlášenou otevřenou tržnicí, kde se dají sehnat asijské kulinářské speciality i levné zboží z druhé ruky.\nWhitechapelskými rodáky jsou hudebníci Paul Day, Brendan Perry a Damon Albarn.\nV místní zvonařské dílně Whitechapel Bell Foundry byly odlity Big Ben a Liberty Bell.\nObrázky, zvuky či videa k tématu Whitechapel na Wikimedia Commons\nWorldCat Identities: lccn-n83188813\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Whitechapel&oldid=20278390“


Tak tady je naprosto vidět, že EA nejde o kvalitu, ale o kvantitu. U kritiky to sice propadne, ale všechny děcka to musí mít, protože je to prostě hrozně cool a ten kdo nehraje NFS, je looser.\nRe: kvalita x kvantita\nno tak EA, co bys chtěl... úspěšného titulu udělají třeba 100 pokračování, divím se, že teprve 15 :-)\nbych rekl, ze LOSER ses akorat ty ;)\nRe: Re: kvalita x kvantita\nUveď důvod. Poslední díly NFS byly jenom trapné kopie, poslední pořádný byl Underground, možná Most Wanted. Kdokoliv jiný by si řekl: "Ty hry už nejsou co bývaly, měli by sme to změnit a udělat zase pořádný díl.", ale EA si řeknou: "Vezmem předchozí hru, přidáme pát aut, nový (stejně blbý) příběh, všechny navnadíme na sliby o skvělém jízdním modelu a budeme za to chtít ještě o stovku víc než minule."\nRe: Re: Re: kvalita x kvantita\nOmyl! Poslední pořádný díl byl Porsche Unleashed. Potom šla celá série do kytek... V.®\nnení špatné být cool\nJJ lepsi nez HOT.\na jak muzou vedet, kolik mil sem v nfs ujel?\nTo samozřejmě nikdo nemůže vědět. Zde uvedené číslo udává součet délek všech tratí, které se v sérii NFS objevily.\nPravdou je, že to tam dotyčný mohl napsat lépe.\nRe: Re: aha aha\nneni nad dobry pr\nSledujou te Web kamerkou...\nPlarformy: PC, Sega Saturn, PSX, 3DO, PS2, Gamecube, Xbox, X360, Wii, PS3, PSP, GBA, NDS, Iphone, Mobile (Java).. Uz ted jich je 15, no ale pisi vice jak 14.\nGran Turismo jiz davno prekrocilo hranici 50 mil. kusu (4 exkluzivni dily plus Prologue, PSP verze nepocitana) a MULTIPLATFORMNI KAZDOROCNI RYCHLOKVASKA dala od prvniho dilu (3DO/1994) sto mega?!\nA to je jako uspech nebo jen delaji z hracu debily Zameril bych se spise na kvalitu. I ten opevovany Shift po konzole tedy NIC MOC (Gamespot 7/10) PC verze pak celkem ujde.\n100 M kusu Shiftu, ne vsech titulu dokopy, tak jsem to pochopil ja\n100M jedné hry? Ani omylem. Rekordní počty začínají u 10M a končí u her trvale bundlovaných s konzolí (Wii a Wii Sports).\nTak to si pochopil velmi spatne :)\n:D Ses pos.ral, ne? :D Ty voe to by u tak úspěšné hry dělali hned tři pokračování s 10x větším týmem aby byly do měsíce hotové :D\njen si spočítej 100 000 000 kusu * 1500 za kus kolik by jim to vyneslo :D\n150 000 000 000 kč :D\nby zaplátovali schodek státního rozpočtu :D


Armáda ČR zajistila rekordní hromadný odběr krve v Olomouckém kraji - Šumpersko.NET\n05. prosince 2018 - 08:18\nOlomouc - hromadný odběr krve zdroj foto: A. Ftitscher\nNa Transfuzním oddělení Fakultní nemocnice Olomouc bylo v úterý 4. prosince plno. Darovat krev totiž přijelo hned ráno více než sedmdesát vojáků ze 74. lehkého motorizovaného praporu Bučovice. Nejcennější tekutinu nakonec mohlo dát potřebným 5sedmapadesáti příslušníku armády, přičemž třiačtyřicet z nich ji darovalo poprvé.\nV zásobách nemocnice tak přibylo bezmála sedmadvacet litrů krve. Jak informovala primářka Dana Galuszková, byl to nejpočetnější skupinový odběr v historii Transfuzního oddělení FN Olomouc.\nPro transfuzní oddělení byl rekordní skupinový odběr velká výzva. „Omezili jsme všechny odběry, nebudeme provádět autotransfuze, přijmeme jen část dárců na plazmu, ale jinak jsme připraveni věnovat se výhradně naší armádě,“ uvedla primářka Galuszková. „Za návštěvu bučovických vojáků jsme velmi vděční, našim pacientům věnovali nejkrásnější vánoční dárek. V prosinci se totiž každoročně omezují dodávky z odběrových středisek a zásoby krve se tenčí. Díky dnešnímu hromadnému odběru se ale nemáme čeho obávat,“ ubezpečila primářka a vyjádřila naději, že by bučovický prapor mohl motivovat k podobným akcím nejen armádní kolegy, ale i další větší skupiny dárců z firem a institucí.\nTransfuzní oddělení FN Olomouc v současné době registruje bezmála sedmi a půl tisíce aktivních dárců, přičemž letos se i díky bučovickým vojákům podařilo získat přes tisíc sto deset nových dárců. Od začátku roku se uskutečnilo zhruba téměř dvanáct tisíc odběrů krve.


13. května 2018 21:42\nObránce Pavel Kadeřábek vstřelil v sobotním duelu posledního kola bundesligy gól na 3:1 do sítě Dortmundu. Pojistil tím svému Hoffenheimu třetí místo v tabulce a tím i přímý postup do základní skupiny Ligy mistrů. Sen šestadvacetiletého českého reprezentanta zahrát si tuto soutěž se tak naplňuje, jak potvrdil v exkluzivním rozhovoru pro Sport.cz a Právo.\nČeský fotbalista Pavel Kadeřábek přispěl gólem k výhře fotbalistů Hoffenheimu 3:1 nad Dortmundem. Jeho klub si zahraje v další sezóně Ligu mistrů.\nSlavíte třetí místo v bundeslize i vstřelený gól. Jak vaše trefa vypadala?\nJe to největší úspěch Hoffenhemimu v desetiletém účinkování v bundeslize. Ten gól jsem dal po naší standardce ze strany, kdy hráči Dortmundu vykopávali míč z brankové čáry. Došlo k dalšímu souboji a gólman soupeře vyboxoval balón přímo ke mně na malé vápno, odkud jsem ho pravačkou ze vzduchu propálil do sítě. Bylo to s tečí brankáře. Levou nohou bych to asi nedal (smích).\nVěřili jste v tu chvíli, že už utkání neztratíte?\nMy jsme byli závislí i na výsledku zápasu Leverkusenu s Hannoverem, který jsme neznali. Abychom přeskočili Dortmund na třetí příčku, potřebovali jsme vyhrát o dva góly, takže ten můj na 3:1 byl v tomto ohledu důležitý. Věděli jsme, že to musíme udržet. Do ničeho jsme je už nepustili. V závěru jsme se dozvěděli, že Leverkusen vede, což vyhovovalo i Borussii, která měla jistotu čtvrtého místa, z nějž se také jde do skupiny Ligy mistrů. Pak už se ani jeden mančaft nikam nehnal. Výsledek vyhovoval oběma.\nPřed startem jara jste říkal, že se cítíte v Hoffenheimu výborně, ale aby to bylo skvělé, chybí tomu gól. Už se tedy cítíte skvěle?\nTeď se opravdu cítím super skvěle, protože na jaře jsem dal dva góly a ten sobotní krásně uzavřel moji nejlepší sezónu tady. Přišlo to po dvou a půl sezónách. Pro mne je nejdůležitější týmový úspěch. Jsme třetí a zahrajeme si přímo skupinu Ligy mistrů. Loni jsme o ni přišli v play off s Liverpoolem, ale v Hoffenheimu se hrála poprvé v historii Evropská liga, teď to bude nejkvalitnější klubová soutěž na světě. A góly? Je to moc fajn, ale spíš pro můj dobrý vnitřní pocit, který je samozřejmě úžasný, zejména, když potvrdíte přímý postup do Ligy mistrů.\nCo vás tenhle gól v kabině stál?\nNěco mě stála první trefa do sítě Lipska, ale nedával jsem nic do pokladny, přinesl jsem občerstvení. Za ten sobotní gól bych naopak mohl něco dostat já (smích).\nJaké byly po utkání oslavy?\nHned po zápase vběhli diváci na hřiště, takže nás dvacet bylo rozptýleno mezi deseti tisíci fanoušky. Po chvíli jsme odešli do kabiny, kde jsme trochu slavili, a když se fanoušci vrátili na tribuny, tak jsme jim vyběhli poděkovat. Večer jsme měli posezení s manželkami a všemi lidmi z klubu. Nic velkého, ale bylo to moc fajn. V neděli už jsme s rodinou vyrazili domů do Prahy.\nDokážete doma porazit Bayern, Dortmund, ale také ztratit body s týmy, které jsou v tabulce pod vámi, čím si to vysvětlujete?\nTakhle to je u spousty týmů všude na světě. Na ty silné a slavné se vyhecujete, porazíte je, ale pak prohrajete dvakrát s někým slabším. V bundeslize je navíc každý zápas nesmírně těžký, na úrovni evropských pohárů, ať hrajete s kýmkoliv a kdekoliv. Kolikrát je snazší porazit doma Bayern, než pak vyhrát v Brémách.\nMluví se o zájmu jiných klubů o vaše služby. Zůstanete v Hoffenheimu, nebo zamíříte výš?\nNějaké spekulace jsem četl na internetu. V tuhle chvíli nevím a je to pro mne těžké. Na jednu stranu si mohu v Hoffenheimu zahrát Ligu mistrů, na druhou bych samozřejmě rád šel do velkého klubu... Uvidíme, co bude v létě, nechávám to otevřené, nebráním se žádné variantě.\nMluví se také o velkém zájmu o trenéra Nagelsmanna i některé další hráče. Předpokládáte v létě spíš odchody z Hoffenheimu, nebo naopak posílení kádru?\nProdávat se podle mne nebude. Spíš budeme posilovat, možnost zahrát si Ligu mistrů jistě přiláká hodně hráčů.\nBayern je suverénní král bundesligy. Co by se muselo stát, aby ho někdo sesadil?\nTo je těžké. Bayern sice prohraje u nás, ale jeho výhodou oproti ostatním je, že si uhraje ty\_ zápasy s přímými konkurenty. S takovými soupeři, na rozdíl od Schalke, Dortmundu i ostatních, ztrácí minimálně. To je pak klíčové. Má nejstabilnější formu. Nevím, jestli ho v nejbližších letech někdo sesadí.\nJaké máte plány na léto? Zúčastníte se červnové akce reprezentace?\nTěšíme se na naše nejbližší a přátele jak v Praze, tak i v Krnově, odkud pochází manželka. Plánujeme také moře a rakouské hory. Chceme si to užít, být v klidu, odpočívat. Co se týká reprezentačního srazu, mluvil jsem s trenérem Jarolímem. Mám trochu natažený sval, uvidíme, jak se situace za těch čtrnáct dní vyvine. Rozhodně nechci zranění zhoršit, naopak se musím doléčit, abych byl připravený na novou sezónu. Vždyť mě v ní čeká nejen bundesliga, ale i Liga mistrů a s reprezentací Liga národů. Uzdravit se je teď nejpodstatnější.


Očkovací kolíčky hlívy - jak fungují? | Český specialista na sadbu hlívy ústřičné\nPěstování jedlých dřevokazných hub jako je hlíva ústřičná, shii-take, šupinovka, ucho jidášovo atd. je v podstatě jednoduchá rovnice, tzv. Šavelkova hlívová rovnice.\nkvalitní sadba + zdravé listnaté dřevo + vlhkost zdola + stín shora + čas = pěstební úspěch\nDřevo, vlhkost, stín a čas si zajistíte sami. Lidé však často nerozumí základnímu vztahu mezi podhoubím a jeho nosičem (dřevěným očkovacím kolíčkem) a tak si v tomto článku si napíšeme o tom jak vlastně taková kolíčková sadba hlívy funguje.\nChcete-li pěstovat jedlé dřevokazné houby, musíte dostat do dřeva podhoubí. Podhoubí je vlastní tělo houby, které dřevo rozkládá a získává tak živiny potřebné ke svému životu a k tvorbě vytoužených plodnic.\nModerní a snadná metoda jak "dostat podhoubí do dřeva" je použití očkovacích kolíčků. Tato metoda k nám přišla z USA a je tam velmi populární (anglicky se taková sadba jmenuje mushroom dowels nebo mushroom plugs). Stojí za povšimnutí, že v zahraničí se neprodávají tak malá balení jako u nás (20 nebo dokonce jen 16 ks). Nejmenší americké balení čítá obvykle 100 ks. Proč tento rozdíl? Vysvětlím dále.\nJak vlastně kolíčková houbová sadba funguje?\nKolíčková sadba hlívy je v malém měřítku naprosto totéž co pěstování na špalku či pařezu. Kolíček poskytuje pro podhoubí živiny, vláhu a životní prostor. Já (tj. výrobce sadby) v laboratorních podmínkách naočkuji podhoubím speciálně připravené a sterilované bukové kolíčky. To je ta nejfajnovější a nejobtížnější část výroby. Více o výrobě kolíčků v samostatném článku. Pak je na několik týdnů až měsíců vložím do inkubátoru se stabilní teplotou a čekám než podhoubí poroste povrch a hlavně vroste do dřeva kolíčku.\nV této podobě se sadba dostává k vám, pěstitelům. Kolíčky jsou baleny v recyklované zavařovací sklenici po +/- 150 ks. Přes sklo vidíte na kolíčcích povrchové podhoubí, které mívá různou podobu a hustotu podle druhu houby. O podobě povrchového podhoubí napíšu níže. Vnitřní, vrostlé podhoubí je nejdůležitější, ale to samozřejmě nemůžete vidět.\nCo se děje s kolíčkem po naočkování do dřeva?\nV podstatě totéž co u mne v laboratoři. Vnitřní, vrostlé podhoubí obrazí (regeneruje) a přeroste do dřeva. Dále se rozrůstá, rozkladem dřeva získává živiny, sílí, stává se nezávislým na očkovacím kolíčku až postupně kolonizuje celý špalek nebo pařez. Tato fáze trvá obvykle jeden až dva roky. V některých případech i déle; závisí to na tvrdosti dřeva a jeko velikosti. Tvrdá dřeva (buk, dub) prorůstají podhoubím déle než měkká (bříza, topol, jeřabina...). Podobně velké špalky prorůstají déle než malé.\nA zde to vidíte naživo. Pohled do otevřené sklenice s očkovacími kolíčky. Na první pohled jednolitá hmota podhoubí, ze které začnete dolovat jednotlivé kolíčky.\nKolíčky mají průměr 8 mm a zatlučete-li je do otvoru 8 mm, zákonitě se povrchové podhoubí setře. To je dost drastická operace, při které řada začínajících pěstitelů ztrácí jistou: nezničil jsem sadbu? Připravil jsem tedy malou demonstraci. Vlevo kolíček právě vytažený z lahve před zatlučením, vpravo kolíček ze kterého jsem všechno povrchové podhoubí setřel a důkladně smyl vodou. Zdánlivě mrtvá věc. Tak nějak vypadá kolíček po zatlučení do těsného otvoru.\nNěkdy se stane, že při zatloukání se kolíček roztřepí, rozbije a tak jsem ještě přitvrdil a kolíček podélně rozpůlil nožem .\nTakže tu máme novou situaci, s jakou se setkává jak očkovací houbový kolíček, tak pěstitel. Všechno povrchové podhoubí je setřeno, kolíček jakoby rozbitý. Ve dřevě byste nic neviděli a tak jsem ho uložil do zkumavky s pár kapkami vody.\nUž za dva dny se kolíček bělá čerstvým podhoubím, které regenerovalo z vnitřního, vrostlého mycelia. Viz ručně kreslený obrázek výše..\nA toto je vůbec nejlepší - při pozorném pohledu zjistíte, že podhoubí vyráží i z prostředku. To je jasný důkaz, že kolíček je podhoubím opravdu důkladně prorostlý nejen na povrchu, ale i do hloubky. Správně česky "durchem durch". Je to důkaz existence a životaschopnosti vnitřního vrostlého mycelia. Kolíček tedy můžete bez obav natlouct do těsného otvoru, sadbu nezkazíte, podhoubí znovu obrazí.\nA jak správně naočkovat dřevo kolíčkovou sadbou?\nMusíte do dřeva vyvrtat otvory o průměru kolíčku, tj. 8mm. Kolíček by měl do dřeva jít ztuha, velmi často mu budete muset pomoci kladivem. Otvory vyvrtejte o 3 až 5mm hlubší než je délka kolíčku a ten dorazte až na dno, měl by být pod povrchem dřeva malinko utopený. Vršek kolíčku by měl být na rozhraní dřeva a kůry. Při očkování se obvykle setře povrchové podhoubí, ale to nevadí (viz pokus výše). Důležité je to mycelium, které je uvnitř kolíčku. Z něho znovu obrazí, z něho se bude rozrůstat.\nKolíček musí být v otvoru těsně ze dvou důvodů:\nChceme, aby kolíček a dřevo byly v těsném kontaktu, aby podhoubí mohlo přerůst. Vyvrtáte-li otvor větší, podhoubí může ve vzduchové mezeře zasychat.\nUtopený kolíček zakapete na závěr voskem, viz návody. Voskový špuntík chrání před vysycháním i před škůdci (slimáci, mravenci). Je-li otvor větší, horký vosk může stéct podél kolíčku a podhoubí nejen spálit, ale i izolovat od dřeva. Při těsném kontaktu kolíčku a dřeva to nehrozí a vytvoří se právě jen zátka na povrchu.\nKolik kolíčků použít a proč vyrábím balení po 150 ks?\nTvorba plodnic nastává až po úplném osídlení dřeva podhoubím. Pro rychlé a úspěšné osídlení je nutné vytvořit co nejvíce ohnisek, ze kterých se podhoubí rozrůstá. Každý jednotlivý kolíček je takovým ohniskem. Určitě si snadno představíte jaký je rozdíl mezi stejným špalkem naočkovaným deseti a nebo padesáti kolíčky. Optimální rozteč kolíčků je 10x10 cm až 15x15 cm. Pro rychlý výpočet spotřeby očkovacích kolíčků jsem pro vás vytvořil tuto tabulku (pro zvětšení klikněte přímo na tabulku).\nDůvod proč se v zahraničí (a v ČR pouze v mé firmě) vyrábí a prodávají velká balení po 150 ks je zřejmý. Chcete-li dřevo naočkovat opravdu poctivě a správně a ne stále jen za drahé peníze experimentovat a být zklamáni, pak je musíte dát nahusto. Balení po 16 nebo 20 ks vystačí opravdu jen na "klacík" a to není to pěstování, které by vás mělo zajímat. I přes veškerou péči se může stát, že některé kolíčky se ve dřevě neujmou. Co pak zbyde z malého balení?\nV ČR se vyskytují malá balení hlavně z toho důvodu, že hobbymarkety chtějí mít očkovací kolíčky na otočných stojanech v hezkých papírových barevných obálkách podobně jako semena rostlin. Vypadá to sice hezky, ale je to poněkud samoúčelné a pro pěstitele nevýhodné. Já si sadby prodávám sám, do hobbymarketů nedodávám a tak se nemusím podřizovat jejich diktátu a mohu vyrábět sadby, se kterými budete mít úspěch.\nJaké jsou výhody kolíčkové houbové sadby?\nDřevěný kolíček je tím nepřirozenějším nosičem podhoubí dřevokazných hub.\nKolíčková sadba je velice trvanlivá a málo choulostivá. Skladuje-li se v chladničce, je životnost podhoubí až jeden a půl roku. Lze skladovat i při pokojové teplotě, pak je životnost zhruba půl roku.\nOčkování je málo pracné, nenáročné na nářadí, rychlé, pohodlné a elegantní - viz zde "vyvrtat, zatlouct, zalepit" .\nJak vypadá povrchové podhoubí nejběžnějších druhů hub?\nMnoho lidí si ani neuvědomí, že vlastní tělo houby a její podoba po převážnou část roku je vlastně jen podhoubí. Jen po velice krátkou dobu se vytváří plodnice, které jsou od podhoubí tak odlišné jako je odlišná např. jabloň (strom) a jablko (její plod).\nPodhoubí různých druhů hub je pak stejně odlišné jako jsou odlišné jejich plodnice.\nHlíva ústřičná a plicní vytváří v obalu husté bílé podhoubí, mnohdy srostlé v jednolitou hmotu. Jak dospívá, dozrává a stárne, vybarvuje se krémově a vytváří se žluté kapky.\nHlíva citronová (žlutá) má rovněž velmi bohaté bílé povrchové podhoubí, které později bývá krémové.\nHlíva růžová (lososová) naopak povrchové podhoubí téměř nevytváří a roste pouze uvnitř kolíčku. Povrch kolíčku bývá jen posetý krémově až růžově zbarvenými bradavičkami.\nReishi má zpočátku bohaté bílé povrchové podhoubí, které se s postupujícím časem potahuje "pokožkou" červenohnědé až fialovohnědé barvy.\nShii-take nemívá až tak příliš husté podhoubí. Kolíčky jsou nejdříve bílé a časem se na nich vytváří "boule", které jsou někdy dost velké. Jak podhoubí zraje, zbarvuje se čokoládově hnědou barvou.\nŠupinovka nameko má zpočátku podhoubí bílé, těsně obrůstající kolíčky. Vyzrálé má barvu výrazně žlutou, různých tónů.\nPolnička topolová je pro mnoho lidí překvapením. Povrchové podhoubí téměř nevytváří, jen vnitřní, vrostlé. Zato však zbarvuje kolíček až do černa.\nOpěnka měnlivá jen nevýrazně porůstá kolíček, který mění barvu na slámově nažloutlou. Povrchové podhoubí je řídké a málo zřetelné.\nUcho jidášovo se trošku podobá hlívě ústřičné. Často tvoří jednolitou hmotu povrchového podhoubí, která časem žloutne až hnědne. Obvykle v obalu vidíme malé "laguny" žluté kapaliny.