Centrum dětí a mládeže Teen Challenge Int. Praha. Výroční zpráva Děkujeme - PDF\nCentrum dětí a mládeže Teen Challenge Int. Praha. Výroční zpráva Děkujeme\nDownload "Centrum dětí a mládeže Teen Challenge Int. Praha. Výroční zpráva 2009. Děkujeme"\n1 Děkujeme Ministerstvo práce a sociálních věcí, Magistrát hl. m. Prahy, Městská část Praha 3, Nadace Naše dítě, Nadační fond Jaroslava Foglara Rychlé šípy, Nadace Divoké husy, Apoštolská církev Sbor otevřených dveří Praha, KS region Praha Střed, KS region Praha Východ, KS region Praha Palmovka, Sbor bratrské jednoty baptistů na Vinohradech, Šárka Valley Community Church, International Church of Prague, Evangelická církev metodistická Strašnice, Církev bratrská Soukenická, CB Ţiţkov, CB Dejvice, CB Vinohrady, CB Černý most, Faith Community Church Praha, studenti a pedagogové Riverside school Praha 6, Fair Oaks Presbyterian Church, Kalifornie USA,Prague City Team ReachGlobal, Willow Creek Community Church, Assemblies of God Wiesbaden, Rhein-Main Christian Fellowship, Německo,AC Křesťanské centrum Český Těšín, misijní týmy organizace Youth With a Mission, studenti a pedagogové International baptist theological seminary, mládeţ Křesťanské společenství Praha,misijní tým World Race, Gospel Limited, gospelový sbor (benefiční koncert), Geshem (benefiční koncert), Ambassadors o.s., křesťanská fotbalová organizace, Projekt Přijď a potkej, pedagogové a školní psycholoţka PhDr. Jiřina Vilímcová ze ZŠ Havlíčkovo náměstí Praha 3 (odborná pomoc a spolupráce), Michal Kucián, zastupitel pro Prahu 3, Jana Pohanková (doučování) a mnoho dalších individuálních dárců a těch, kteří nám poskytli odborné rady a pomoc. Centrum dětí a mládeže Teen Challenge Int. Praha Centrum dětí a mládeţe Teen Challenge Int. Chlumova 15, Praha tel , č.ú /5500 Výroční zpráva 2009\n2 Několik slov o uplynulém roce Jak jsme hospodařili Váţení přátelé, dostává se vám do rukou výroční zpráva o činnosti Centra dětí a mládeţe TCI v Praze za rok Musím říct, ţe tento rok byl pro nás obzvlášť náročný, poznamenaný zejména zápasem o dům na Havlíčkově náměstí, který rekonstruujeme a kde bude nové CDM. Chci poděkovat vám všem, kdo jste nám svou podporou, modlitbami a podpisem petice za moţnost pokračovat v naší práci pomohli. Je to pro nás velké povzbuzení. Dalším povzbuzením jsou naši dobrovolníci, týmy pomocníků z ČR i ze zahraničí, skvělá spolupráce s mnoha lidmi. Radost mi udělaly prohlubující se kontakty s rodiči a výsledky naší práce, které vidím v ţivotech těch, kterým pomáháme dětí a mladých lidí z okraje společnosti. Změny v jejich postojích, pokroky, kterých dosahují a zejména ochota 12 teenagerů zapojit se do programu CDM jako dobrovolníci nám dávají jasně nasrozuměnou, ţe naše práce má smysl a ţe nese hojné ovoce. Děkuji vám všem, kteří nám věříte, podporujete nás, pomáháte nám a modlíte se za nás. Přeji vám poţehnaný rok Vítězslav Pohanka, vedoucí Centra dětí a mládeţe Teen Challenge International Praha. Stručně o CDM CDM je nízkoprahové zařízení pro děti a teenagery vyrůstající v dysfunkčních rodinách a sociálně slabém prostředí. CDM je jedním ze středisek mezinárodní křesťanské organizace Teen Challenge International, která v 72 zemích světa pomáhá lidem s problémem závislosti na návykových látkách. CDM má od r pověření k výkonu sociálně právní ochrany dětí a mládeže a je zaregistrováno jako poskytovatel sociálních služeb podle zákona 108/2006 Sb. Od svého vzniku, tedy od r. 2001, jsme pracovali s více neţ dětmi a měli s nimi kontaktů. 1 Příjmy Dotace a granty Rada Apoštolské církve (příspěvek na mzdy) Dary ze zahraničí Dary ČR (církve, soukromí dárci, firmy) Prodej výrobků Vrácení půjčky Přeplatek ze záloh na plyn a služby Sbírky Ostatní příjmy Převod z roku Příjmy celkem Výdaje Mzdové náklady Nájemné Rekonstrukce domu PHM Energie,plyn Opravy,údržba Telefon,internet,poštovné Ubytování na letním táboře Cestovní náklady klientů Odměna brigádníka DNM, DHIM Potraviny Ostatní materiálové náklady (sport.,výtv.,škol.,úklid.pot.,atd) Ostatní služby (pojistné,vstupenky,bank.popl.,atd.) Výdaje celkem Zůstatek Výše zůstatku je ovlivněna tím, ţe jsme museli čekat na prodlouţení stavebního povolení a peníze, které jsme měli na rekonstrukci, jsme koncem 14 roku nemohli pouţít. 14\n3 Spolupracovali jsme S kým pracujeme () Velmi přínosná je spolupráce s psycholoţkou a pedagogy ze ZŠ na Havlíčkově nám., kam většina klientů dochází. Pomohli nám vyřešit případy šikany a vytyčit reálné cíle našich doučovacích programů. ()Pravidelně se účastníme komunitního plánování sociálních sluţeb pro Prahu 3, aktivně spolupracujeme s ostatními NZDM na Ţiţkově, podílíme se na práci seskupení ţiţkovských organizací Še3sil. ()Naši klienti se po celý rok účastnili bohosluţeb Apoštolské církve na Národní třídě. Naši činnost jsme společně s dětmi prezentovali v několika praţských církvích. () Naši klienti se účastnili několika akcí pořádaných křesťanskou fotbalovou organizací Ambassadors. Akce CDM KULTURNÍ A SPORTOVNÍ AKCE: Výstava o romském holocaustu Zaniklý svět; Národní muzeum; fotbalový trénink a zápas organizovaný křesťanskou organizací Ambassadors; návštěva představení Ţiţkov na molo v Divadle Minor, kde hráli teenageři z CDM; Zoo; film Podmořský svět 3D; Památník na Vítkově; PREVENCE: promítání Exit diskuze (drogová závislost a cesta z ní); diskuze o pornografii, sexuálním zneuţití a Boţím uzdravení, zdůraznění nutnosti mluvit o takových problémech; rozhovory o závislosti na cigaretách a drogách osobní svědectví různých členů dobrovolnických týmů Další aktivity: individuální doučování, příprava teenagerů na křty; Mikulášská besídka, vánoční besídka pro rodiče, vánoční oslava s rozdáváním dárků, desetidenní tábor Cílovou skupinu tvoří děti a teenageři od 3 do 16 let, kteří jsou bezprostředně ohroţeni sociopatogenními jevy a to zejména toxikomanií, alkoholismem, kriminalitou, záškoláctvím, šikanou, sociální exkluzí. Jedná se o děti a mládeţ vyrůstající v dysfunkčních rodinách a/nebo sociálně slabém prostředí. Mnozí z našich klientů se přímo ve svých rodinách setkávají s násilím, zanedbáváním, drogami, alkoholem, někteří z rodičů mají za sebou výkon trestu, mnohé děti uţ prošly ústavní výchovou a byly či jsou zapojeny do kriminality. Ţijí často v rozvrácených rodinách a sociálním prostředí, kde nejsou naplněny mnohé z jejich základních potřeb. Mají značné problémy ve škole i v chování. Chybí jim jasné rozlišení toho, co je správné a co je špatné, tím je i sníţena jejich schopnost správně se rozhodovat. Jejich šance na úspěšnou integraci do společnosti a moţnost vést spokojený, plnohodnotný ţivot je velmi nízká. Rok 2009 v číslech V CDM jsme pracovali se 138 dětmi ve věku od 3 do 16 let. Počet kontaktů v CDM Počet kontaktů během streetworku 213 Počet kontaktů na akcích 502 Počet kontaktů s rodiči 1099 Sprchu pouţili klienti 161 krát. Bylo rozdáno 266 oděvů. Bylo rozdáno svačin. CDM bylo otevřeno 191 dnů. 13 2\n4 CDM poskytuje CDM v příštích letech CDM poskytuje tři základní sluţby: provoz denního centra streetwork náhradní rodinná péče Naše sluţby jsou poskytovány zcela bezplatně (včetně letního tábora) a nízkoprahově (jedinou podmínkou je souhlas s dodrţováním řádu v denním centru). Své sluţby zaměřujeme nejen na děti a mládeţ ve věku od 3 do 16 let, ale pracujeme také s jejich rodiči a staršími sourozenci. Nedílnou součástí všech našich programů je prevence a sdílení Boţího slova (nejčastěji formou vyprávění biblických příběhů). Velký důraz klademe na doučovací programy (vytvořené ve spolupráci s pedagogy), individuální doučování, výchovu a pomoc s řešením nejrůznějších problémů, se kterými se naši klienti potýkají. Přínos CDM Naším cílem je pomoci ohroţeným dětem a teenagerům předejít propuknutí závaţných sociopatogenních jevů, naplnit alespoň některé z jejich základních potřeb, poskytnout jim bezpečné prostředí s moţností trávit volný čas zdravým způsobem, pomoci jim v oblasti vzdělání (příprava do školy, doučování, motivace a asistence k vyššímu vzdělání), zvýšit si sebevědomí, naučit se zodpovědnosti za své chování a ţivot, pomoci jim k úspěšné integraci do společnosti, sociální soběstačnosti a schopnosti budovat zdravé vztahy k sobě samým i druhým lidem. Naše práce pokračuje uţ 9. rokem a stále se vyvýjí, stále je co zlepšovat, je mnoho potřeb, které bychom rádi pomohli naplnit. Naším cílem číslo 1 pro rok 2010 je dokončit náročnou a nákladnou rekonstrukci domu na na Ţiţkově a přestěhovat sem naše denní centrum z Chlumovy ulice. Získáme tím levnější, větší a vhodnější prostory, ve kterých chceme pracovat s celými rodinami. Dalším cílem je získání nových dobrovolníků a pracovníků tak, abychom mohli mít více otevíracích dnů pro všechny věkové skupiny našich klientů. Chceme dál rozvíjet práci s teenagery, prohlubovat kontakty s rodiči, věnovat se pravidelněji streetworku (záleţí na počtu dobrovolníků). Naší nadějí je 12 teenagerů, z nichž většina chodí do CDM od svých 5 let a kteří jsou dnes dobrovolníky v našem centru. Přejeme si, aby právě oni jednoho dne převzali štafetu a pomáhali dětem ze své komunity. Koordinace dalších Center dětí a mládeže TCI Přínos CDM Vedení Teen Challenge International nás pověřilo, abychom koordinovali činnost CDM v dalších městech ČR, dohlíţeli na jejich chod a pomáhali při vzniku nových center. Vytvořili jsme týdenní výcvikový program zahrnující teorii a praxi v denním centru. V říjnu tímto programem prošli pracovníci TCI z Litvy, poradensky pomáháme v CDM v Brně a Šluknově. 3 12\n5 STREETWORK Streetwork (kontaktní práce na ulici) je jednou z hlavních aktivit našeho centra, které se věnujeme od počátku našeho působení na Ţiţkově, tedy od roku Vyhledáváme děti a teenagery, o kterých se domníváme, ţe by mohli potřebovat naši pomoc. Kontaktujeme je, zjišťujeme jejich potřeby a nabízíme pomoc, zveme do našeho denního centra, upozorňujeme na nebezpečí rizikového chování. V roce 2009 jsme měli během streetworku 213 kontaktů s dětmi a mládeţí z naší cílové skupiny. Dobře víme, ţe jsou děti, které do ţádné organizace chodit nechtějí, přesto zoufale potřebují někoho, kdo o ně bude mít zájem, kdo jim pomůţe a povede je správným směrem. Proto je rozšíření streetworku jednou z našich priorit. Outreach je v podstatě program na ulici pro děti a mládeţ, které naše zařízení ještě neznají nebo k nám nechtějí chodit. Obsahuje část programu denního centra Biblické vyučování, prevenci, hry, pantomimu, písničky, atd. S touto aktivitou nám často pomáhají týmy dobrovolníků, zejména mladí lidé z USA a Německa, kteří do programu zařazují streetdance, hip hop, scénky, hudbu. Díky tomu jsou pouliční programy pestré a zajímavé pro všechny věkové skupiny dětí a mládeţe. Tým Centra dětí a mládeže Vedoucím CDM Praha byl a stále je Vítězslav Pohanka. Vítek je do činnosti CDM zapojen od jeho počátků (tedy od r. 2001). Krom toho, ţe je zodpovědný za práci celého CDM, vede také veškeré práce a činnosti spojené s rekonstrukcí domu na Havlíčkově nám. (nové CDM) a se svou manţelkou přijal před čtyřmi lety do pěstounské péče dvě děti, klienty CDM. Aktivně se podílí na komunitním plánování sociálních sluţeb na Praze 3, na práci seskupení ţiţkovských neziskovek Še3sil a na spolupráci s ostatními NZDM na Ţikově. V roce 2009 se manţelům Pohankovým navíc narodila druhá dcera Michaelka. Zástupkyní vedoucího je MgA. Anna Doubková, která vede program pro předškoláky, je spoluvedoucí programu pro teenagery, věnuje se fundraisingu, vykonává veškeré administrativní práce a vede biblickou skupinku pro teenagery. V srpnu 2009 ukončila zaměstnanecký poměr dlouholetá opora CDM Bc. Štěpánka Bláhová. Štěpánka pokračuje v CDM jako dobrovolnice a zároveň dokončuje magisterské studium speciální pedagogiky. Novou pracovnicí je Marta Hrabcová, která se skvěle zaučuje a podílí na přímé práci s klienty. Chod CDM by se neobešel bez spolehlivých a pracovitých dobrovolníků: Doris Rabus, Renée Mc Lean, Rosane da Silva, Veronika Pavlíčková a Luděk Turzík. Jim všem patří náš velký dík. Jak je v CDM dobrým zvykem, kaţdoročně přijíţdějí pomáhat týmy většinou mladých lidí, kteří se zapojují do práce s dětmi v denním centru i na ulicích a do rekonstrukčních prací na novém CDM. Za obětavou práci, přátelství a povzbuzení děkujeme studentům z International Baptist Theological seminary v Praze, týmu Apoštolské církve KC Český Těšín, Willow Creek Community Church z USA, mládeži z Křesťanského společenství Praha, Youth With a Mission z Německa a misijnímu týmu World Race. 11 4\n6 Program pro předškolní děti od 3 do 6 let Jako jediné NZDM v ČR se věnujeme dětem uţ v předškolním věku. Mnohé z nich k nám přicházejí s problémy agresivity, úzkosti, vývojového opoţdění, mají za sebou pobyt v ústavních zařízeních. Vidíme jako velmi důleţité pomoci jim připravit se na vstup a absolvování ZŠ, naplnit alespoň některé jejich základní potřeby (strava,hygiena,oděvy,bezpečné prostředí na hraní), poskytnout jim výchovu a bezpečí. Součástí kaţdého odpoledne je cílená předškolní příprava vytvořená ve spolupráci s pedagogy, děti procházejí tzv. řečovým programem vedeným diplomující studentkou speciální pedagogiky. Získávají zákl. hygienické návyky, učí se udrţovat pozornost, cíleně se soustředit. Děti, které k nám přicházejí zamlklé, plné úzkosti a nedůvěry, se začínají po několika návštěvách usmívat, vyprávět, nacházejí si mezi ostatními dětmi kamarády a s nadšením se zapojují do všech aktivit. V kontextu toho, že mnozí už ve svých třech, čtyřech letech vědí, co je to mít rodiče ve vězení, co je to být několik měsíců bez elektřiny, co je to stěhovat se několikrát ročně po azylových domech, je pro mě každá jejich radost a nová dovednost úspěchem. MgA. Anna Doubková PŘEDŠKOLÁCI Rekonstrukce nového CDM V roce 2009 jsme opět mohli významně postoupit v rekonstrukci domu, který nám pronajala Městská část Praha 3. Dům bude slouţit jako nové denní centrum, které bude větší a vhodnější pro naši činnost. Kaţdá věková skupina bude mít svou místnost, takţe bude moci mít program kaţdý den. Bude zde dílna pro výuku řemesel, kuchyň pro výuku vaření, počítačová učebna, velký podkrovní prostor určený ke sportovním aktivitám dětí a také ke speciálním akcím zaměřeným na děti a jejich rodiny. Zároveň zde budou probíhat vzdělávací semináře pro zájemce o práci s ohroţenými dětmi. V roce 2009 jsme investovali do rekonstrukce Kč. Celkem už je to tedy Kč. Většina prostředků pochází z darů církví a soukromých dárců, zbylá částka z grantů. V daném roce byly provedeny tyto práce: zednické práce: štítová zeď, ostění dveřních otvorů a oken vybudována nová podlaha v podkroví okapové svody svedené do leţaté kanalizace šprycový základ v místnosti pro teenagery a v kanceláři sekání dráţek pro vodu a kanalizaci v objektu opětovná montáţ tepelné izolace ve střešním krovu nanesení štukové vrstvy na ytongové příčky v kanceláři, v koupelně, v kotelně stavění příček pro koupelny a toalety z YTONGU v přízemí montáţ střešních svodů rozvody plynu, vody a kanalizace stavební práce: boční fasáda, zastřešení přístavby Celá stavba bude dokončena v roce 2010, hned po kolaudaci zde zahájíme činnost. Do nových prostor se všichni moc těšíme! 5 10\n7 Pěstounská péče Náhradní rodinnou péči nabízíme rodičům našich klientů, kteří se o své děti nemohou z váţných důvodů starat. Těmito důvody bývá nejčastěji nástup do výkonu trestu a to, ţe rodina přijde o bydlení. Rodičům nabízíme jako alternativu ústavní výchovy péči v rodině našich pěstounů (vedoucí CDM V. Pohanka s manţelkou). V současné době máme v pěstounské péči dvě děti. Tuto sluţbu chceme v budoucnu rozšířit. Kontakty s rodiči V roce 2009 jsme měli ve srovnání s předchozími lety více kontaktů s rodinami našich dětí (celkem kontaktů). Bylo to mimo jiné z důvodu potřeby udrţování kontaktu s dvěma předškolními holčičkami, které se kvůli dlouhodobé léčbě nemohly účastnit programu v CDM. Navštěvovali jsme je doma i v nemocnici. Pravidelné návštěvy u nich doma nám pomohly hlouběji poznat prostředí, ve kterém vyrůstají a které určuje jejich potřeby. S rodiči se pravidelně setkáváme, kdyţ přiváději své děti do centra. Konzultujeme s nimi potřeby dětí především ohledně jejich zdraví, vzdělávání a výchovy. Dále se s rodiči setkáváme na venkovních akcích, které jsou primárně zaměřené na jejich děti. Ale při této příleţitosti mluvíme také s rodiči o jejich problémech a moţnostech řešení. Speciálně pro rodiče dětí, klientů CDM, jsme organizovali vánoční besídku, kde děti mohly svým rodinám předvést, co se naučily. STARŠÍ DĚTI Starší děti (ve věku od 7 do 1O let) uţ tradičně tvoří nejpočetnější, a v uplynulém roce i nejdivočejší skupinu. Program, který jim poskytujeme v našem denním centru třikrát týdně, obsahuje tyto sluţby: 9 6 doučování (ve skupině a po dohodě i individuálně mimo otevírací hodiny CDM) biblické vyučování volnočasové aktivity (hry, sport, výlety, návštěvy kulturních akcí, výtvarka) sociální pomoc (moţnost sprchy, odvšivení, rozdávání oděvů, školních potřeb) svačina, základní ošetření v případě potřeby Mnohé z dětí přešly do této skupiny po absolvování programu u předškoláků a práce s nimi je tedy dlouhodobá a pravidelná. Jiné děti přišly na základě streetworku. Pro děti byl ve spolupráci s pedagogy ze ZŠ na Havlíčkově nám. vytvořen doučovací program, s učiteli konzultujeme potřeby jednotlivých dětí (vzdělávacích i výchovných) a pracujeme na jejich naplnění. Máme radost z toho, že mnohé z dětí mají důvěru otevřít se a mluvit s námi o svých problémech o šikaně, situaci v rodině, zapojení do kriminality, pokusech s alkoholem a drogami, problémech ve vztazích s druhými dětmi. Snažíme se jim naslouchat, povzbudit je, vést správným směrem a poskytnout adekvátní pomoc. Vítek Pohanka\n8 teenageři Letní tábor 2009 Rok v CDM má vţdy dva vrcholy Vánoční besídku a letní tábor. Na obě akce se děti těší dlouho dopředu. Letní tábor je pro mnohé z našich klientů jediná moţnost, jak strávit část prázdnin jinde neţ na Ţiţkově. Letos jsme uspořádali tábor pro 22 dětí a teenagerů, kteří pravidelně chodí po celý rok do CDM. Byli jsme opět na skautské základně na Seči a uţili si koupání, výlety, jízdu v kánojích, noční hry, opékání buřtů a spoustu her. Pomáhali nám dobrovolníci z Apoštolské církve v Českém Těšíně a výrazně přispěli k tomu, ţe celý tábor byla jedna velká prázdninová zábava. Program pro teenagery (ve věku od 11 do 16 let) se v posledních třech letech úspěšně rozvinul. Na kaţdý program přijde 10 až 15 teenagerů. Mnozí z klientů v této skupině k nám začali chodit v době, kdy jim bylo pět nebo šest let a nás těší, ţe je můţeme vidět vyrůstat a ţe být s námi má pro ně ještě stále smysl. Program má několik zásadních bodů: doučování, příprava na přijímací zkoušky, prevence, sociální pomoc, individuální poradenství, různorodé volnočasové aktivity (k obzvlášť oblíbeným patří vaření). Teenageři se aktivně zapojují nejen do přípravy svého programu, ale i do programů pro ostatní věkové skupiny v CDM připravili vánoční divadlo, mikulášskou besídku, obsluhovali naše hosty na Dni otevřených dveří a co nás těší nejvíce 12 z nich jsou dobrovolníky CDM. Těšíme se, že jednoho dne budou v CDM pracovat místo nás. Den otevřených dveří Často se setkávám s názorem, že křesťanství teenagery nebere. V uplynulém roce jsem byla ale velmi často svědkem toho, jak seznamování s Bohem a Jeho záměry pro život člověka naše teenagery zajímá, jak jim pomáhá nacházet vědomí vlastní hodnoty. V divadelním představení pro vánoční besídku, které vzniklo z nápadů našich teenagerů, zazněly právě o křesťanství výroky: Když to nikdy nezkusíš, tak to nikdy nepoznáš a Pane Ježíši, já tě moc prosím, aby se ta partička zlepšila, aby nebyli drsný a nehráli si na to, co nejsou, aby tě mohli poznat. Nemám iluze, že je v jejich životech vyhráno. Uvědomuji si, že ta nejvážnější rozhodnutí a výzvy jsou teprve před nimi. Zároveň jsem Bohu vděčná, že s nimi můžu být v jejich bojích a problémech a připomínat jim, že mají šanci ovlivňovat svůj život, který má velkou cenu. MgA. Anna Doubková 7 8 V září jsme uspořádali Den otevřených dveří, během kterého jsme mohli prezentovat naši sluţbu a pokroky, jakých jsme dosáhli za uplynulý rok. Zúčastnili se ředitel TC Petr Ministr, kazatelé KS Praha východ O. Kunzman, CB Soukenická Pavel Plchot, CB Rajská zahrada Pavel Trefný, ICP John Waldrop s manţelkou; Veronika Bucharová s ţáky a jejich rodiči z Riverside school; ředitelka ZŠ Havlíčkovo nám. Ing. Irena Meisnerová a psycholoţka PhDr. Jiřina Vilímcová; Ladislav Mečkovský z MHMP a místostarosta Martin Benda M.Č. Praha 3. Prezentace se zúčastnily i děti z našeho centra. Doufáme, ţe problematika dětí a mládeţe z dysfunkčních rodin a sociálně slabého prostředí na Ţiţkově bude pro komunální politiky z Prahy 3 i magistrátu stejně důleţitá jako pro nás.


38. Vánoční běh Elektrokov Znojmo - ADRA Znojmo\nADRA o.p.s. » Jak pomáháme » Dobrovolnictví » ADRA Znojmo » 38. Vánoční běh Elektrokov Znojmo\n38. Vánoční běh Elektrokov Znojmo\nV úterý 25. 12. na Boží hod vánoční, se běží další ročník tradičního běžeckého závodu správných kluků a holek – Vánoční běh ELEKTROKOV Znojmo.\nOrganizátoři se rozhodli opět finančně podpořit Dobrovolnické centrum ADRA Znojmo.\nPřed startem bude draženo tričko Rabbits – Znojemské běhání Vánočního běhu – Elektrokov Znojmo. Vydražená částka bude věnována na podporu dobrovolnických programů na Znojemsku.\nVelice si této každoroční podpory vážíme a děkujeme!


Měl bych dodat „pro stíhání osob, odpovědných za závažná porušení mezinárodního humanitárního práva, spáchaná na teritoriu bývalé Jugoslávie do roku 1991“ (ICTY). Byl založen rezolucí č. 827 Rady bezpečnosti OSN dne 25. května 1993. Iniciátorem založení byl německý ministr zahraničních věcí Klaus Kinkel a tehdejší velvyslankyně USA v OSN paní Albrightová.\nSoudní tribunál vznikl, ale právní názor na jeho oprávněnost není jednoznačný. Již v samotném názvu se hovoří o „stíhání osob“. OSN je však organizací států a ne jednotlivých občanů. Může řešit tudíž spory mezi státy, nebo přijímat opatření proti těmto státům.\nRada bezpečnosti je dle článku 29. oprávněna, cituji: „ Rada bezpečnosti může zřídit pomocné orgány, které považuje za nutné k výkonu svých funkcí“. Nic víc, nic míň. Může tudíž vytvářet různé pomocné orgány, komise, které by usnadnily cestu k rozhodování RB. V žádném případě nemohou to být orgány s exekutivní pravomocí a to dokonce nad jednotlivými občany suverénních států. Nemůže zakládat soudní tribunál. Navíc účelovost soudu je zřejmá i tím, že do tohoto soudu kompetencí není zahrnuta podpora a uskutečnění agrese, která nakonec vedla k rozbití Jugoslávie.\nNa tomto základě řada renomovaných právníků zpracovala rozbory a svolávala konference k tomu problému, protože zpochybňovali legalitu ustaveného soudu i stanovený účel. Sám jsem se jedné takové konference v New Yorku zúčastnil. Význačným představitelem a zastáncem uvedeného stanoviska je Ramsey Clark, bývalý ministr spravedlnosti USA a profesor práva na Harvardské univerzitě. Ten se po zpracování podrobných studií vyjádři velmi laicky. „Každý přece ví, že Rada bezpečnosti nemá žádnou pravomoc či posvěcení uvádět podobný soud do života…… jedním za základních principů na nichž stojí OSN je nevměšovat se do záležitostí členských států….haagský soud není nic jiného než politický nástroj, jimiž především USA prosazují své geopolitické zájmy“.\nNa obhajobu tohoto právního názoru byla zpracována rozsáhlá dokumentace, kterou naše odborná a akademická veřejnost jaksi minula bez povšimnutí. Což ovšem nijak nezpochybňuje váhu odborných námitek. Spíše to svědčí o stavu našich odborných institucí a omezeném volním prostoru pro jejich práci.\nHaagský tribunál Rady bezpečnosti OSN dokonce bývá porovnáván s Norimberkem a Tokiem, který soudil válečné zločince z II. světové války. Účelově se opomíjí, že tyto tribunály nebyly ustaveny na základě rozhodnutí orgánů OSN právě z výše uvedených důvodů, ale dohodou vítězných mocností. OSN byla v té době již plně funkční. Již tehdy bylo právně zcela jasné, že RB OSN není oprávněna tyto orgány ustanovit. Takže jakákoliv srovnání, která se mediálně a hlavně propagandisticky nyní používají rovněž zpochybňují svojí analogií vlastní legalitu soudu.\nNení mým záměrem podrobně se zabývat právní stránkou věci. I když vzhledem ke své univerzitní specializaci „mezinárodní právo“ nemám laický pohled. Všechny okolnosti jsou plně zdokumentovány jinými studiemi, se kterými se však dnes v našem a to ani akademickém prostředí nepracuje. Mohu však uvést z vlastní zkušenosti praxi tohoto Haagského soudu. Jistě by mohla mnoho obdobných příkladů doložit i naše tehdejší členka tohoto soudu, pokud by byla svolná a svobodná, dr. Ivana Janů, jejíž tamní praxe byla pravděpodobně podstatným argumentem pro jmenování do místa soudce Ústavního soudu ČR.\nV období válečných operací v Jugoslávii byl jsem pracovníkem odboru evropské bezpečnosti MZV. V pozdější době naše media uveřejnila informaci, že se k soudu dostavil jugoslávský admirál Milodrag Jokič, který dle žaloby bezdůvodně odstřeloval historické město Dubrovník, přestože v něm nebyla umístněna žádná vojenská zařízení a je obecně známo jaké historické hodnoty toto město má.\nVzhledem k mému pracovnímu zařazení mě byla podrobně známa fakta, která předal MZV český člen mise OSN operující v této oblasti pan Lukaštík. Dle těchto podkladů byly v historickém středu města umístněny chorvatské baterie, které odstřelovaly veškerou lodní dopravu v blízkosti Dubrovníku. On sám se zúčastnil jednání s příslušnými veliteli baterií, aby odstřelování zastavili, nebo aby alespoň umístnili baterie mino (nad) město. Nebylo vyhověno. O těchto skutečnostech jsou vedeny podrobné záznamy, které v té době byly předány OSN. Tyto doklady nebyly soudu nikdy předány. Došlo tak k manipulaci v důkazním řízení procesu proti Jokičovi.\nSám jsem žádal dopisem z 7. ledna 2002 (osobně předáno poradci ministra dr. Miloslavu Hadovi) o postoupení veškeré dokumentace k tomuto případu k soudu do Haagu, přestože jsem žádal o zprávu, že tak bylo učiněno, nikdy jsem odpověď nedostal. Obrátil jsem se také na středisko OSN v Praze, aby zajistili předání dokladů jejich komisařů soudu. Po zjištění podstaty mé žádosti, dokonce se mnou odmítli jednat. (vedoucí střediska byl rakouský státní příslušník). Obrátil jsem se proto přímo na International Court of Justice do Haagu ve věci této manipulace... Zaslal jsem informace o faktech, které se týkaly případu. Přes urgence jsem nikdy nedostal ani potvrzení o přijetí této korespondence.\nDne 19.3.2004 český tisk přinesl stručnou zprávu, že admirál Jokič byl odsouzen.\nJe to jen malá ilustrace práce soudu, který nakonec mluvčí NATO Jamie Shea jednoznačně charakterizoval: „Státy NATO tyto soudy zřídily, financují je a denně podporují jejich činnost. My dodržujeme, nikoliv porušujeme mezinárodní právo“ ještě dodal. (Právo 18.5.1999).\nUvedl jsem jen několik poznámek charakterizující „právní“ podstatu předmětného soudu a způsob jeho praktického výkonu „spravedlnosti“. Myslím, že nemusím více dodávat. Jistě by další informace mohla nabídnout česká členka tohoto soudu.\nOtázka jugoslávské krize v českém povědomí a veřejnosti je přes mohutnou kampaň „našich“ německých novin účelově zaměřených proti Srbsku, zde je nutno předně jmenovat Mladou fontu dnes a Lidové noviny. Tři čtvrtiny našich obyvatel „straní“ Srbům. Nepomohla ani velká angažovanost stran KDU-ČSL, Unie svobody a ODA a Petra Pitharta, (jeho otec v Jugoslávii pracoval), který vyzvedl statečnost Jana Rumla „zcela nedvojsmyslně vyslovit plnou podporu akcím NATO a šel statečně hájit bombardování do televizní arény“, (Rumlova osobní a jak je vidět úmyslná odpovědnost za zmaření zprostředkování s možností předejití konfliktu je popsána v následující kapitole). Na pomoc si vzal pan Pithart i jednoznačné prohlášení představitelů „své“ lidové strany na sjezdu, který „bere vážně všechny závazky vyplývající z našeho členství v NATO.“ Jako právník opomněl dodat, že Severoatlantická smlouva zná jen jediný závazek a to v článku 1 „ Smluvní strany se zavazují……. Zdržet se ve svých mezinárodních vztazích hrozby silou, nebo použití síly jakýmkoliv způsobem neslučitelným s cíly Spojených národů“. A postavil se za vyjádřen…že „ jugoslávská válka má pro formování hodnotových postojů této společnosti větší význam než listopadové události před deseti lety, protože tenkrát toho v sázce nebylo tolik. Obávám se, že měl pravdu“ dodával Petr Pithart. (Právo 8.6.1999). Tento výmluvný představitel agresivního útoku proti Jugoslávii má ve všem jasno: “ Tuto armádu je třeba ničit a zničit, protože za poslední dekádu přepadla již tři sousední státy: Slovinsko, Chorvatsko a Bosnu. Vedla tři války, všechny na cizím území, a zůstala po ní zničená města, masové hroby, koncentráky, desetitisíce mrtvých. Je to armáda agresivní navenek, teroristická dovnitř (dnes do Kosova)….. , hromadně popravují muže, hromadně znásilňují ženy a zapalují celé vesnice“ (MF Dnes 14.5.1999).\nToto byla slova senátora a představitele našich křesťanů a protože nebyla ani pravdivá, tak nemohla padnout na půdu pochopení. Nebyl však sám. Účinným propagátorem agrese byl i prezident Václav Havel, dle kterého „jsou možnosti zasáhnout v případě ozbrojeného konfliktu i bez souhlasu Rady bezpečnosti OSN, pokud k tomu zavazují humanitární důvody.“ (Právo 13.2.1999). Řečeno ještě před válkou proti Jugoslávii při předávání Řádu bílého lva III. třídy předsedovi Vojenského výboru NATO Klausovi Neumanovi z SRN.\nNa druhé straně v této názorově vyhrocené době předseda Sněmovny Václav Klaus v lednu 1999 navštívil Jugoslávkou ambasádu a podepisoval tam svoji knihu „ Česká cesta“. Byl to protest proti přípravě NATO na válku. Zatím co Miloš Zeman naopak opět v přípravě na válku prohlásil, že on by na tuto ambasádu nešel.\nVáclav Klaus jako předseda Poslanecké sněmovny byl v této době velmi aktivní, aby vyjádřil svůj nesouhlas. Stačí se zamyslet nad jeho stanovisky: “Někteří naši politici a žurnalisté si totiž chtějí našeho několikadenního členství v NATO „užít“ a tváří se proto „rozhodně, ostře a válečnicky“…. Je to typické české siláctví, které zakrývá slabost ….. a vůbec neuvažuje skutečné zájmy České republiky….- jde o boj proti všemu srbskému obyvatelstvu“.\nJugoslávie, či Kosovo je úhelným kamenem pro přístup člověka k lidským hodnotám, k mezinárodnímu právu, OSN a jeho zásadám a nakonec k míru a válce. Je dobrou vizitkou našeho národa, že přes veškerou proněmeckou masáž, jak uvedeno výše, zaujal ve své zdrcující většině správné místo.\nSám jsem napsal v této době úvahu o „Kosovu v nás“. Vzhledem ke svému osobnímu vztahu k Jiřímu Pelikánovi jsem chtěl, aby právě tento článek, myslím, že jemu tak blízký, vyšel v „jeho“ Listech. Byl jsem odmítnut. Není od věci se k tomuto prohlášení vrátit, protože má nadčasovou hodnotu.\nO Kosovu v nás (psáno 30.5.1999 pro Listy – neuveřejněno)\nJsme členskou zemí NATO. Stali jsme se jí ne z bezpečnostních důvodů. Ale z potřeby některých z nás politicky či ideologicky se doidentifikovat, neboť od toho se odvíjí podstata hodnocení i osobních dopadů v případě nepochopení či nezachování se. Natoidní demokracie se však, až příliš brzo projevila v praxi. K tomu nám slouží Kosovo a náš souhlas s vedením agresivní války. Stačí jediné – nepochybovat o pravosti ne daného, ale řečeného… z obrazovky. Průzkumy (anonymní) ukazují, že přesto 2/3 lidí pochybují a s vedením války nesouhlasí. Je proto asi jen otázkou času, kdy bude třeba se ptát přímo a nejraději na pracovišti (armáda, MV, MZV apod. instituce) „Souhlasíš se vstupem…“ samozřejmě do NATO a do války. Válčící společnost musí mít přece jasno, protože demokratická diskuse je to nejnebezpečnější a mohly by vznikat pochyby, připuštění protiargumentů či dokonce důkazů. Pak teprve bude nutno opět založit disent, jak vise filozofa doporučuje již nyní (Bělohradský) a opět platit svoji cenu. Zde teprve dojde ke skutečné identifikaci (morální) – i tak je možno rozumět euroatlantickým hodnotám.\nAno budeme muset skončit s hrou na „jako“ a s vysmíváním se troglodytům v nás. Válka probíhá již dosti dlouhou dobu, abychom si zvykli, že jsme válčící stranou. Jsem realista, ale přesto žádný dokument NATO neopravňuje nikoho, a tím méně z vlády, vymlouvat se, že jsme dosud nebyli požádáni o zapojení se do té které akce apod. Naopak my jsme dali souhlas, a co se děje, je z našeho rozhodnutí. Válku nevede NATO, (Washingtonská smlouva to ve svém článku 1 ani neumožňuje), ale jednotlivé státy.\nDo událostí vstoupil další nový prvek – soudní tribunál, anachronicky představovaný občanskou válčící stranou, což ovšem ministerskému předsedovi Zemanovi stačí, aby „respektoval nezávislost soudu“. Stejně tak je lépe hovořit o bombardování, než o válce a pomlčet, že definice agrese označuje bombardování jako jednu z forem agresivního činu. Naše letadla bombardovat nelétají. Pouze dopolední nebe máme zamořené od přeletů. Tak se nám to jeví, ale agrese je i „jednání státu, který povolil druhému státu, aby použil jeho území ke spáchání agresivního činu“(článek 3 písm. f, definice agrese přijaté v roce 1974 Valným shromážděním OSN). Naše nebe patří k našemu svrchovanému území a tím je založena i mezinárodní odpovědnost. Samozřejmě před „nezávislým“ soudem. Nejvyšší soud vynášíme však nad sebou sami, ale rozhodně bývá potvrzen až historií.\nV poslední době se nám ukazuje ještě jedna cesta z morální mizérie. Před vstupem do NATO bylo hlavním argumentem posílení naší suverenity příslušnosti k mocným, i když za cenu změněného bezpečnostního prostředí nejenom Evropy. Současné analysy placené z prostředků MZV dávají jistotu vojensko – politického zařazení do souvislosti s nutností „více či méně častého přizpůsobování se aliančním zájmům a rozhodnutím“. Kosovo tak obnažilo nejen každého z nás, ale i stát jako servilní instituci. Či je to dobrý návod k dalšímu chování? A nejen to. Ze stejného prostředí a za stejné peníze vychází úvaha, že „ v našem případě nedostatečná stabilita politického prostředí způsobená nezvládnutelnými procesy transformace ekonomiky společnosti – představuje velice riskantní prostředí pro existenci malých a středních států, jako je Česká republika“. Takže již jde o samu existenci státu. A to vše pod nadpisem studie „Češi a Němci společně“.\nA jsme opět tam, kde vše začalo v roce 1991 – u Genschera a SRN. Ne u vůle a zájmu Němců. Ti poprvé v jejich historii mají zájem se starat o místní záležitosti a problémy, které se jich přímo týkají a kterým rozumí nejlépe. U Němců tím vzniká šance, kdy tmelícím prvkem je společný občanský zájem a ne identifikace se zájmem státním, zpravidla předkládaným jako národním. Je to přístup přirozený, svědčící o občanské zralosti. Přináší však zákonitě oslabení pozic centrální vlády, zvláště když integrační tendence v podmínkách rozděleného světa i Německa přestaly působit. Náhradou byly teorie o bezpečnostním vakuu i možnost vyvolání konfliktních situací, které jsou zástupnými operacemi k oživení vlastního nacionálního zájmu. Kupodivu, nebo raději zákonitě, poměr zastánců naší vlády a démonizace Srbů koresponduje s respektem k potencionálnímu protektoru (jak uvedeno výše).\nProblém Kosova v nás spočívá hlavně v tom, že každý máme již svoji pravdu a tu opřenu na nepochybných důkazech. Na co tedy diskuse, stačí odsoudit svého oponenta a tento odsudek důsledně materializovat. Je zřejmé, že válka o Kosovo v nás bude ještě velmi dlouhá a nesnadná.\nČesko – řecká iniciativa ve věci Kosova je důležitá. Svědčí přece jen o naší odpovědnosti, ale i traumatu v každém z nás. Dále však také o zupáckém odsudku jakékoliv tvůrčí či dokonce jiné myšlenky a to i přesto, že se váže přímo k existenci lidského života. Byla to iniciativa Jana Kavana, který hledal cestu k ukončení bombardování spolu se svým řeckým kolegou. Pro nás byla ale charakteristická, ale i hysterická kampaň vedena tiskem proti jeho osobě proč má zasahovat do zájmu jiných.\nProblematika Jugoslávie je věcí uznání zásad mezinárodního práva a dokonce případného zneužití lidských práv.\nOtázka nastavení militantního způsobu rozpadu Jugoslávie je evropská odpovědnost nehledě na iniciativní impuls SRN. Pod různými záminkami a zdůvodněním se připojila postupně EU (ekonomický nátlak při Maastrichtu II), USA, ale i naše Česká republika. Nemáme čisté svědomí, tak chceme pomáhat při rekonstrukci země až do případného přijetí do EU, ale pochopitelně upřednostňujeme raději Chorvatsko jako úzkého spojence Německa ve všech dobách, hlavně válečných. Jaký důvod nás k tomu vede – raději se neptat.\nNáprava věcí je vždy velmi složitá. Uznání chyby je věcí pokory a víry v sebe a velkorysosti. Nikdo z aktérů bývalé sociálně demokratické vlády to nedoved a také dosud neudělal. Až na prezidenta Václava Klase. Jeho symbolizující pozice mluvila za převážnou většinu našich občanů. Jak tento zásadní přístup kontrastuje s postojem exprezidenta Havla, který pod tlakem svých poradců a německých „přátel“ odmítl dokonce možnost zprostředkovat jednání v zájmu urovnání sporu mezi kosovkými Albánci a jugoslávskou vládou, tak naléhavě požadovaným Dr. Rugovou a naopak bez vnitřních problémů a zostření konfliktu dokonce pod heslem „humanitárního bombardování“.\nRole českého státu a jeho představitelů může být rozporuplná, ale není a v našem případě také nebyla rozhodně zanedbatelná ke škodě věci.\nO Kosovu, stejně tak jako o Jugoslávii bylo napsáno v poslední době mnoho knih a úvah. Mají pochopitelně různou vypovídající hodnotu, přístup i závěry. Můj přístup je pohled člověka, který vzhledem k okolnostem pracovního zařazení, ale i osobní zainteresovanosti měl možnost pracovat v terénu a seznámit se s problematikou podrobněji a tím i na sebe vzít díl odpovědnosti.\nAniž bych chtěl předcházet zhodnocení celé situace, musím předně bohužel konstatovat, že při mé „kariéře“ jsem se mohl účastnit různých jednání, kde byl podstatný osobní přístup, mnohdy i odvaha. Bez větších potíží bych byl schopen nalézt pozitivní hodnocení i závěry, které vedly k pozdější vlastní osobní spokojenosti jako jedinému a nejpodstatnějšímu ocenění své práce. Ve věci Jugoslávie a zvláště následným problémům v souvislosti s Kosovem tento závěr udělat nemohu. Dopustil jsem se závažných chyb, jejichž omluvu a to ne zcela dostatečnou, mohu vysvětlit mojí důvěřivostí v lidi v odpovědných funkcích a nedostatečnou obezřetností při požadavku na jednání, které jsem pokládal nejen za přirozené, ale kdy překvapivý negativní přístup, tak jak se později projevil, dokonce za trestuhodný. Nemohu se zbavit přesvědčení, že v případě odpovídajícího a vyžadujícího jednání české diplomacie událostem a masakrům v oblasti Kosova a v celkové souvislosti se nejenom dalo předejít, ale celou záležitost řešit humánním způsobem (na rozdíl od negativistického přístupu Václava Havla), neboť veškeré okolnosti byly pro tento způsob nastaveny. Diplomacie je uměním kompromisu. Byl jsem shodou okolností v situaci, kdy obě sporné strany se chtěly dohodnout. Potřebovaly pomocnou ruku spočívající v utajeném zprostředkování. Přístupy k jednání byly známé. To vše jsem dobře znal. Vím, že neúspěch nebyla v konečném stadiu má vina, ale předpokládal jsem součinnost ne na správném místě. Prostě jsem nepředpokládal, že na „naší“ straně prezidenta Havla je nevůle zabránit katastrofě, která se nedá zakrýt později deklarovanou „lidskostí“.\nTato má osobní chyba je o to závažnější, že jsem jednal ve své věkové zralosti se zkušeností při řešení a zprostředkovávání v obdobných případech a to dokonce v případě za probíhajících válečných operací (Vietnam). Vždy to byl ovšem vztah k oběma soupeřícím stranám a osobní, často i absolutně nezávislé a to i ve vztahu ke svým autoritám utajené zapojení se na základě vlastní odpovědnosti. K tomu mě nutila i situace určité nedůvěry k centru (v dané době zcela přirozené), což jsem tentokráte naivně nepředpokládal a volil cestu spolupráce a podpory právě centra. MZV a zpravodajské služby, které však v té době již podléhaly jiným zájmům než, jak by měly – svým vlastním a profesním.\nJiž několikráte jsem svoji zkušenost se snažil ozřejmit a popsat (dokonce i v cizím jazyce – v Oxfordu nebo v USA), ale teprve nyní je celá věc dána do širších souvislostí.\nJe nutno se proto soustředit na rozhodující faktory. Přístup USA, Ruska, možnost českého zprostředkování a jednání na základě žádosti kosovského prezidenta Ibrahima Rugova. Informace jsou známě, ale tendenčně utajované. (Pelikán z UK ale i Jiří Dienstbier).\nPochopit proces formování americké zahraniční politiky není snadné. Nesleduje vždy obecně uznávané priority ani vlastního bezpečnostního zájmu a je proto těžko předvídatelná. Je mnoho příkladů, jak tato prvořadá velmoc se dopustila ve svém celosvětovém operačním teritoriu závažných chyb. To dokumentuje i vlastní americká publicistika. Výjimkou není ani bezpečnostní prostředí Evropy. Po rozpadu bipolárního světa nastoupilo období spolupráce realizované v akceschopnosti Rady bezpečnosti OSN (válka v Zálivu) a historicky ojedinělé odzbrojení.\nPři tlaku, v té době ještě Bonnu, na rozpad Jugoslávie hlavním oponentem nebylo, jak by se dalo předpokládat Rusko, to mělo své vlastní problémy, ale silným podporovatelem Srbů v jejich váhavém a v podstatě odmítavém přístupu při dojednávání nového uspořádání Jugoslávie či oddělení byli právě Američané. Američané se postavili jednoznačně a nekompromisně za jednotu země, což ministr zahraničí James Baker jel vyjádřit i přímo do Berlína (19.6.1991) na konferenci OBSE. Stejný přístup měla později i americká demokratická administrativa.\nTehdejší ministr zahraničí USA Warren Christopher, který dne 18.6.1993 jednoznačně prohlásil, že „rozhodnutí Německa urychleně diplomaticky uznat republiky bývalé Jugoslávie zřejmě přispělo k rozpoutání občanské války v Bosně a Hercegovině. V celém procesu uznání byly učiněny chyby a Němci za to nesou odpovědnost, protože o nutnosti uznat republiky přesvědčovali Evropské společenství.“ (Ekonomický nátlak v období Maastrichtu II). Ještě v této době se USA negativně stavěly proti doporučování (V.Havel), aby bombardovali Srby v oblasti Sarajeva.\nZásadní změna v politice USA nastala až jako výsledek mediální kampaně v souvislosti s incidenty v Sarajevu (za které jak se později prokázalo, Srbové nenesli odpovědnost) a Račaku. To bylo ještě v období, kdy situace v Kosovu sice nebyla zcela normální, ale nebyla ještě vyhrocená.\nSpojené státy změnily postupně svůj poměr k Jugoslávii, ale stále zastávaly jednoznačný postoj k problematice Kosova. Stačí jenom ilustrativně uvést vyjádření mluvčího ministerstva zahraničí USA Jamese Rubina (Právo 15.7.1998), že „mezinárodní společenství nikdy nepřijme nezávislost jugoslávské provincie Kosovo“. To vše v období necelý rok před útokem na Jugoslávii.\nSituace se podstatně změnila a to také po příchodu paní Albrightové do funkce ministerstva zahraničních věcí. Byla to ona, která celkem snadno podlehla německému tlaku vykonávaném na ni dokonce přes český Hrad v moci prezidenta Havla a poradce Schwarzenberga. Dále jeho „hochů“ kolem, maďarskou emigrací, která měla vždy blíže k Rakousku – Uhersku a polského Lecha Walesy sledující v této souvislosti nutnost vstupu Polska do NATO jako svoji jistinu, či raději narušení přátelského vztahu USA k Rusku. To byly prvky, které opět dovedly změnit americký přístup, který nakonec vyústil v protisrbské válečné operaci. Dnes není nutno opakovat již známá fakta, jak k útoku na Jugoslávii došlo.\nUČK bojůvky dříve neorganizované teroristické skupiny (také tak označované americkými autoritami) s napojením na Al Kajdu, Talibán, využívaje jejich výcvik, bojovníky a výzbroje z rozpadlých albánských arzenálů likvidující nejprve Albánce spolupracující s administrativou, až do vyvolání otevřených bojů překvapivě za pomocí uvedených „spojenců“ přiměly dokonce členské země NATO, aby v podstatě svými útoky vytvořily de facto letecké síly teroristů.\nVztah americké zahraniční politiky k problematice Jugoslávie a nakonec i k samotnému Kosovu je jednoznačným příkladem, jak snadno je tato, dalo by se domnívat velmi určující linie i tendence nakonec pro celý svět nestabilní. Kosovo je velmi důležitým příkladem, protože v jeho postupném vývoji byly zapojeny všechny fáze diplomatické i státní aktivity. Od stanoviska tradičních vazeb po respektování cizích (německých) tendencí až po převzetí iniciativy a stanovení nové „zásadní“ jakoby vlastní pozice USA, Již výše jsem uvedl, že tato, dokonce náhlá a zásadní změna je americké politice vlastní. Tento přístup je až k nepochopení, protože nakonec nemůže vyjadřovat v podstatě americký vlastní zájem. Pozice Spojených států je tudíž nejen nepředvídatelná, ale mnohdy vyústí v protiamerický náboj. Pokud se tyto věty zdají velmi odsuzující je třeba znovu připomenout, že boj v Afghánistánu, který dnes již mnoho let vedou USA proti Talibánu je bojem proti jednotkám, které byly vyzbrojeny a také vycvičeny samotnými americkými instruktory, aby samozřejmě své snažení namířily proti tehdejším ruským vojskům. Přitom není zcela zřejmé, že rivalita v této oblasti proti vojenské přítomnosti či vlivu a tendenci Ruska dostat se k „teplému“ moři nešla řešit jiným způsobem, protože nebezpečí terorizmu již bylo na světě a jeho směřování předně proti USA bylo zcela zřejmé.\nProblematika působení a využití svých zájmů v prostředí spolupráce se zdá být mnohem složitější a analyticky náročnější než stanovení jasné hranice soupeření nebo dokonce nepřátelství. Zásadní cíle a priority se ale nemění a proto nakonec tyto tendence mají vlastní negativní dopad. Navíc je zajímavé, že dnes nikdo nenajde odvahu k přehodnocení původního přístupu. To bylo o Talibánu, kde dosud není východisko a podmínky za kterých by se muselo obnovit jednání s druhou stranou je chápáno jako porážka. Boj bude muset pokračovat s větší intensitou a za pomoci dalších „ochotných“ zemí, mezi ně patří i Česká republika na základě „závazků“ (nijak nespecifikovaných) vůči NATO. Je nyní již zřejmé, že to není cesta k řešení a samozřejmě v žádném případě k vítězství. Diskuse se vzhledem i k naší účasti rozvinula i na české domácí scéně. Odchod by byla zrada, ostuda a jiné odsudky běžně používané v naších médiích až na rozbory s volným přístupem do veřejnoprávních medií pokud zastávají bojový katastrofícký „gabalovský“scénář.\nObdobný příklad z naší současnosti je i válka Iráku proti Iránu po dobu osmi let, která byla vyvolána z celkem ne zcela pochopitelných důvodů Irákem za podpory USA. Snad jako odveta za íránskou revoluci vedenou proti šachovi Páhlavímu. Nejde jenom o přímou iniciaci vyvolání této války, ale o vyzbrojení irácké armády dokonce zbraněmi hromadného ničení. Irák spoléhaje na bojové spojenectví s USA i na diplomatické stanovisko americké velvyslankyně v Bagdádu „je to Vaše provincie“, Kuvajt zabral. Až tlak ostatních arabských zemí i mezinárodního společenství OSN, nakonec vedl k jednoznačné akci a to dokonce za rozhodujícího vlivu USA k válce proti Iráku, která však zas několik let již měla svévolné pokračování ze strany USA pod falešnou záminkou. Opět z přátelského Saddama Husaina se tak stal nepřítel a země se zmítá po mnoho let opět ve válečných operacích. Řešení vojenské žádné a diplomatické úsilí minimální už jen proto, že by musel být zapojen Irán jako regionální mocnost a to pravděpodobně bude ještě vyžadovat značnou dobu k pochopení. Dokonce by se tím mohl řešit i problém narovnání vztahů s Iránem a to za pomocí Ruska či Indie a Pákistánu. Možnosti jsou, ale vůle chybí. Neodpověděna je otázka proč. Americká politika není jenom nepředvídatelnou, ale stává se často zcela neznámou.\nPodobných příkladů o americké diplomacii je možno uvést celou řadu. Vzpomeňme jen na ještě jeden, který je nám blízký, neboť se nás přímo dotýká. Rozšíření NATO, proti kterému z dobrých a pochopitelných důvodů USA velmi silně vystupovaly. Došlo tak k narušené bezpečnostního prostředí po rozpadu bipolárního světa a pochopitelně spolupráce s Ruskem, na které záviselo řešení problémů amerického zájmu. Rozšíření bylo namířeno proti Rusku a také jako takové bylo motivováno. Podrobně jsem se zmiňoval o této problematice na jiném místě. Jednalo se jenom ale o velmi rafinovaný nátlak na USA, kterému, a to je podstatné, podlehly.\nNa problematice Kosova byla ilustrace do jisté míry nejenom nepředvídatelnosti, ale i nemohoucnosti americké politiky velmi dobře lustrovatelná. Aniž bych chtěl být nedobrým prorokem, není vyloučeno, že Kosovo jako téměř nedílná součást názorových antiamerických tendencí dostane v budoucnu prostor se v tomto smyslu také projevit. Jedná se tedy jenom o pokračování již dlouhé řady amerických omylů.\nJaké je pro tento stav vysvětlení? Země disponuje s řadou různých think tanků, silnou a názorově uvolněnou akademickou komunitou. Nemluvě o velkém a početním zázemí vlastních administrativních institucí. Nesnadno se hledá odpověď. Přes tyto jednoznačně vyjmenované faktory, musí existovat jistá omezenost. Ta je v samotném prostředí amerikanizmu jako země na vrcholu ekonomické síly, (což už není pravda), nejrozvinutějších politických struktur a tím i oprávnění. Postavení výjimečnosti, dané objektivně, jak jinak, zasáhlo americkou společnost všeobsáhle a zbavilo ji nezanedbatelné funkce pochyby. Za této situace není prostor pro myšlení a tím i objektivní zhodnocení svých vlastních potřeb.\nŘešení, jak se zdá, není v rovině intelektuální nebo teorie. USA jsou zemí akce a praxe. Musí projít vlastní zkušeností. V ekonomickém postavení, vnitřním tlaku a nakonec i odklonu zemí, dříve v téměř vazalském vztahu. Bude to poslední dekolonizační proces.\nTento termín v mezinárodních vztazích není jen nadužíván, ale i zneužíván. Zvláště naše žurnalistika a to i veřejnoprávní, od které bychom měli vyžadovat jistou objektivitu převzala tento termín o všech akcích, které iniciovaly samostatně nebo svévolně Spojené státy a k nim se připojil někdo z „ochotných“ a již je z toho mezinárodní společenství. Je tak tomuto uskupení odejímána univerzalita, která jedině mezinárodní společenství tvoří.. Tolik myslím k nutnému vysvětlení. Zřejmé je jen jedno. Stále je tu jistý prvek servility ve vztahu ke Spojeným státům a ten zcela pochopitelně převládá v „nové Evropě“ (té postkomunistické) jejíž, i když někdy sami antikomunisté, se rádi pohybují v minulých dobách, protože v nich stále vidí efektivní formu vládnutí a ocenění za své služby.\nMěli bychom tedy hovořit předně o OSN a regionální organizaci OBSE. V obou orgánech se otázka Jugoslávie i Kosova projednávala a měly by tyto závěry být respektovány. Předně se jedná o rezoluci Rady bezpečnosti OSN č. 1244. Rezoluce je stále v platnosti, i když není respektována. Tím však, jak víme z historie, hůře pro fakta. Rezoluce nám dává možnost posouzení celého stavu věci a skutečné vůle. Není to krize organizací, ale států, které se ze své moci domáhají svého zájmu. Vzpomeňme jen na některé podmínky z citované rezoluce č. 1244. Prostě stanovené cíle ultimata z Rambouillet z 23.2.1999 (Interim Agreement for Peace and Self-Government in Kosovo) přes tříměsíční bombardování se nepodařilo dosáhnout.\nPodle této textace nešlo o dohodu, ale o zahájení války a to ještě formou zabíjení napadeného obyvatelstva leteckými nálety za podmínek že na „cíle“ budou vrhány z opatrnosti bomby z výše 6 .000 metrů. K tomu se naše vláda připojila a na svém tehdejším rozhodnutí stále trvá.\nPo téměř deseti letech však nebylo z této rezoluce č.1244 nic splněno, ale naopak byla vyvinuta velká snaha právě proti této rezoluci.\nZde se zapojila i naše česká diplomacie jako velmi servilní služebník jakémukoliv protiprávnímu jednání, pokud to bude v německých intencích. Ministr Schwarzenberg dokonce před poslaneckou sněmovnou dne 6.2.2008 dal toto své „státnické“ vysvětlení výše citované rezoluce, která uznává plnou svrchovanost Jugoslávie nad Kosovem. „K chápání kosovského případu, jako j sui genesis, je třeba zdůraznit, že Kosovo je jediné území, na kterém je uplatňována již 8 let přímá správa Spojených národů na základě jednomyslně přijaté rezoluce Rady bezpečnosti 1244 z roku 1999. Tímto mezinárodně uznávaným právním aktem byla de iure (!) provincie vyňata z národní jurisdikce Srbska. Pozice české vlády v otázce Kosova vycházejí z těchto základních principů.“\nI laickému čtenáři je zcela jasné, že se jedná o vyslovenou lež a podvod dokonce deklarovaný před poslaneckou sněmovnou. Dokument, který potvrzoval jednoznačnou svrchovanost Svazové republiky Jugoslávie nad Kosovem je panem ministrem označen opakuji, tak jako by „byla de iure provincie vyňata z národní jurisdikce Srbska“.\nSamozřejmě je nám jasné o co jde a kde je pravda, ale naskýtá se otázka, kdo a co je to za ministra, který tak jednoznačně musí lhát dokonce před autoritou parlamentu.. Jak a za jakých podmínek pracuje celé ministerstvo a jeho „odborný“ právní útvar. V absolutní lživé servilitě. Kde jsou protesty akademické komunity a zvláště právnických fakult. Nic. Nemluvím o mediální sféře, která také ví o co jde a musí (?) mlčet. Jak vychováváme právní vědomí, ale i respekt k faktům u mladé generace? Kde jsou rádo by znalí Přibáňové a kdy skončí na Čro 6 a v TV stále se opakující lekce právního vědomí pana Cepla ve smyslu „v Texasu je klid a pořádek, protože tam vládne ranger a ve světě nebude klid dokud po vzoru Texasu nebudou vládnou celé zemi Američané“.\nNehorázná lež pana ministra mě přivedla k zamyšlení se nad jeho celkovou rolí v naší novodobé historii. Vím, že pan prezident Klaus váhal při jeho jmenování a asi věděl proč. Myslím, že nebude od věci, když pro změnu rytmu vážnosti textu tuto úvahu vložím. Text tohoto článku a jeho hodnocení jsem měl možnost osobně panu ministrovi předat. Poděkování, ale ani jinou reakci jsem neobdržel a to i přesto, že součástí jsou závažné informace i obvinění.\nNa obranu Schwarzenbergů a české politiky\nV čele české zahraniční politiky stál muž tohoto jména. – Karel Schwarzenberg. Nelíbí se mu zásady mezinárodního práva, Charta OSN a její ustanovení, ale horuje pro používání ochuzeného uranu, který účinněji zabíjí lidi a zamořuje dlouhodobě atomovým zářením životní prostředí a vše živé v jeho dosahu.Trochu ojediněle v těchto dnech požadoval dokonce rozšíření NATO o Ukrajinu a Gruzii k hranicím Ruska. O americké základně na českém území ani nemluvě. Svérázně si přizpůsobuje i výklad mezinárodního práva ve věci Srbska, a to kupodivu v zájmu kosovských teroristů (dobové označení USA). Pro mnohé, kteří sledují politické zařazení různých stran v Evropě, je nepochopitelné, že toto vše se děje pod vlajkou strany Zelených.\nJméno Schwarzenberg je v Čechách známé skoro jako Novák, i když každé z jiného důvodu. Jeho nositeli jsou občané…. Neubírejme však význam jednotlivci, ani rodům. Mají svou životní dráhu svázanou s historií země či národa. Jsou často zapsány s hlubokým respektem. Ten se někdy vytváří po staletí a bývá dobře zdokumentován. V tomto duchu nás oslovuje i řada publikací. Někdy je dobře se v nich začíst. Vzbuzují respekt , úctu a v historii byli jejich představitelé spojovány s poctivými zásadami, charakterem a v neposlední řadě i právním citem pro spravedlnost.\nCo naplat: jednotlivý člověk je posuzován individuálně a nejhlubší vryp do trvalé paměti přináší zralé či finální období života, a to pochopitelně s dopadem na člověka samotného, ale i na pověst předků.\nKdysi jsem byl na osobní návštěvě v obnovovaném zámečku u potomka také známého rodu, který je významně zapsán v české historii a diplomacii – Metternicha. Poctivé své jméno se snaží udržet či obnovit – pěstováním vína. Nese po něm i jeho jméno. Dnes žije nekontroverzním životem,\nNe tak pan Karel. Vnesl sice svůj podíl v naší novodobé revoluční době do řízení státu. Moc byla v té době soustředěna na Hradě v blízkém okolí prezidenta Havla. Myslím také, že to byl právě on, který rozhodující měrou určoval prvé období politiky československého a později českého státu po roce 1989 svým působením na prezidenta. A to překvapivě i v oblasti ekonomiky. Přestože na tuto poznámku mě osobně řekl, že jeho role byla daleko skromnější, raději si ale ponechám svůj názor. Je to sice nedávná minulost, žijeme však dneškem.\nDnes odpovídá pan Karel ze své exekutivní pozice za českou zahraniční politiku. Uběhla však určitá doba, vytratily se síly a vliv okolí má nyní zpětný chod – na pana Karla. Myslím, že dle aktivit nemusím směřování ani specifikovat. Naše zahraniční politika by mohla být vedena v klidu, žádné přímé ohrožení není na obzoru a můžeme se soustředit jenom na stabilizaci tohoto stavu doma a snažit se tak napomáhat i ve světě. K tomu by nás vedla možnost aktivního působení v mezinárodních organizacích v pozitivním směru a zdůrazňování všech ustanovení kodifikovaných v mezinárodně právní oblasti. Není tomu tak. Proč tomu tak není se těžko chápe. Nenabízí se žádné odborné ani jiné vysvětlení, které by sledovalo český zájem. Buďme však konkrétní a aktuální. Ponořme se stručně do současných událostí. Není jich málo a radost z nich žádná. Nejde jenom o jejich posouzení, ale přímo o zcela nutné odsouzení.\nBylo by asi nutno, jak jinak, začít psát o Srbsku a tím pádem i o Kosovu. Jsou to věci známé, i když ne správně mediálně pokryté, ale kdo chce vědět, ten informován je. Sám jsem s touto zemí i provincií spojil kus aktivního života. Takže také něco vím i to, že Hrad a jeho poradci (Schwarzenberg, Vondra), odmítli po konzultaci s Němci důvěrně zprostředkovat dohodu mezi Srby a umírněným představitelem kosovských Albánců Dr. Ibrahimem Rugovou. Byla to jeho naléhavá žádost k předejití konfliktu, (podrobněji níže).\nKonflikt skončil. Ne dosažením ultimata před započatém bombardování, ale rezolucí Rady bezpečnosti OSN č. 1244. Kupodivu mnoho o ni nevíme. Asi je to záměrné, neboť bychom se dozvěděli, že rezoluce vítá souhlas Svazové republiky Jugoslávie s rozmístněním mezinárodních civilních a bezpečnostních sborů v Kosovu pod záštitou OSN (odstavec 5) a dále (dle odstavce 4), že bude povolen návrat stanoveného počtu jugoslávských a srbských vojenských a policejních sil.\nNetřeba hovořit o ustanoveních a návratu všech uprchlíků a ochranu jejich práv, rozsáhlé autonomie Kosova v rámci Svazové republiky Jugoslávie. Jakékoliv změny jsou podmíněny rozhodnutím Rady bezpečnosti OSN (článek 19. jmenované rezoluce) a s použitím analogie článku 5. i souhlasem Svazové republiky Jugoslávie. Budiž dodáno, že správa OSN z této rezoluce nic nesplnila a ani neprojevilo v tomto směru žádnou snahu.\nToto jsou některé základní informace k předmětné rezoluci.\nPan ministr s výrazným jménem Schwarzenberg klidně mystifikuje a zalže, že dle této rezoluce byla provincie Kosovo vyňata z národní jurisdikce Srbska. To není jen lež. Je to i nepřátelství a nenávist k základním hodnotám, které určují klid a mír ve světě. Proč pan Karel zašel tak daleko je nevysvětlitelné. Snad opět na radu německé strany. Náš pan ministr odmítl dále analogii s Mnichovem. Škoda, že si nepamatuje mediální kampaň Západu proti ČSR k oprávněnosti mnichovské dohody a důvody proč byla tak nadšeně přivítána ve francouzských a britských metropolích. Ta mediální kampaň nebyla pravdivá, stejně jako mediální kampaň vedená proti Jugoslávii. Proč však ministr musí ještě dnes tyto nepravdy opakovat?\nPan ministr také oznámil svoji připravenost uznat samostatnost Kosova (ne sice v prvé řadě). Staví se tak nejenom proti mezinárodnímu právu, pravomoci Rady bezpečnosti OSN, rezoluci 1244, ale i proti stanovisku prezidenta Klause, který podmiňuje toto uznání souhlasem všech zainteresovaných stran, tak jak stanoví mezinárodní právo…\nEvropská unie, dle nějakého, ale jistě protiprávního rozhodnutí, přebírá správu nad Kosovem. V každém případě však v rozporu s usnesením RB OSN i stanoviskem Srbska. Možná, že si někdo z nás v této souvislosti vzpomene, že část svrchovaného území členského státu EÚ je stále, a již po dlouhou dobu, vojensky okupováno členskou zemí NATO (Tureckem).\nMinisterstvo zahraničních věcí pod současným vedením se snažilo nedávno zabránit (spolu ještě s pěti zeměmi světa !) v OSN projednávání zákazu o používání ochuzeného uranu, který jako součást munice ohrožuje trvale nejenom životní prostředí, ale i životy v oblasti použití (v Srbsku a Iráku). Hlasovali jsme opravdu téměř proti celému světu. Jedná se o politiku zelených v praxi, nebo jen o osobní iniciativu vedení MZV? V každém případě jde až o hrůzné zařazení se České republiky a „zeleného“ministra) v mezinárodním kontextu. Dnes, ale i z historického pohledu je to odsouzeníhodné. Na cti takový postoj v žádném případě nepřidá – ani ČR ani panu ministrovi.\nNa nedávné schůzce NATO se český ministr na rozdíl od jiných účastníků, důrazně postavil za další rozšíření této organizace o Ukrajinu a Gruzii v zájmu přibližování se, a obkličování Ruska. Ostatní země, zvláště Německo a Francie nevidí tuto iniciativu tak jednoduše. Mezinárodní situace v oblasti bezpečnosti není v souvislosti s jinými ohroženími tak jednoznačná a rozhodně není závislá jen na NATO. Skutečný nepřítel je jinde a mimo dosah možností právě NATO a jeho politiky. Tyto úvahy jsou pravděpodobně pro naše „odborné“ ministerstvo příliš sofistikované. Z jeho postojů je vidět snaha po znovurozdělení světa, snaha po vytvoření bloků a přizpůsobení se jeho tvůrcům. Nejsem si ale jist, zda nepřeceňuji schopnost vize našeho ministra, možná, že je to jen ten lepší případ neumětelství, které se časem dostavuje.\nZávěrem je třeba uvést, že je vždy třeba hledat řešení. Postoje v uvedených případech nejsou jen důsledkem neodbornosti či neznalosti. Jsou však trestuhodné, neboť jde i o zmařené životy. Upřímně myslím, že někdo může dobře pěstovat víno, jiný chodit v zelené kamizole po lesích, ale na příchod pochybného pana Čunka do vlády by se čekat nemuselo. Jsou i jiné závažnější důvody. Stačí se jen rozhlédnout po těch, kteří nás do tohoto myšlenkového marasmu v politice zatáhli.\nJe možno podat panu ministrovi pomocnou ruku. Musil by ji však sám mít pevnou a být schopen jednat. Co mu brání, aby se jako český představitel omluvil Srbsku, tak jak to udělal prezident Klaus, za naši agresi? Tomu Srbsku, které stálo v každé kritické době na naší straně. Buďme si upřímní a držme se jen historických skutečností. Byl by to projev státníka, ale i akt v zájmu udržení historické hodnoty vlastního Schwarzenbergského rodu.\nUvedené příklady jsou sice výmluvné, ale nejsou ojedinělé. Stejně závažná je i otázka jak na tyto skutečnosti reagují ostatní pracovníci ministerstva dosazovaní nejen stranou zelených a ODS, ale po dlouhou dobu i sociálně demokratickou stranou pana Kavana. Jak hodnotí z metodického a faktického hlediska tyto postupy vlastní diplomatická akademie, která další kádry připravuje a její sesterská Akademie ve Vídni pod vedením mého známého, disidenta, spisovatele a diplomata Jiřího Gruši. Nechce se věřit, že tyto postupy jdou mimo jejich zaznamenání. (Pokračování)\n(Výňatky z nedávno publikované knihy „Utajená zákulisí“, která vyšla v nakladatelství Petrklíč)


Barbecue : Chlubitko\nDovoluji si Vám představit další dio z mé dílny,jako vždy zaměřené na válku ve Vietnamu. M-106 /Tamiya/ , vozík /Verlinden?/ , figurky/různí výrobci/ , tráva/sisal/ , kaplička/vlastní výroba/ , budha/? : ?/ , strom/větvičky a koření/ , barvy/syn. agama ,olej.umton/ , had/miliput/ , doplňky/různí výrobci/ , měřítko/1:35/\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154465Verze : 0\nTak to se ti povedlo vypadá to fakt dobře\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154492Verze : 0\nDalší pěkná prácička z namu, gratulují!Jenom pořád nemohu přijít na jednu věc, co se to vlastně bude podávat k obědu.\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154539Verze : 0\nBohužel detalnější foto nevyšlo ,ale věř tomu je to had\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154646Verze : 0\nJako vždy skvělá práce,prostě dokonalé.\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154667Verze : 0\nzase je to nádhera, že si s tím byl na eday 2005?jěště kde si sehnal ten časopis co tam drží ten voják?\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154670Verze : 0\nNo nějakou tu soutěž sem s tím v druhé půlce loňského roku objel. A k tomu časopisu,stačí zakoupit jakýkoliv erotický časopis a vytříhat z něj malé obrázky jako jsou reklamy na tapety mobilu nebo erotické linky a slepit je do hromady a náležitě pomačkat,Titulní strana je ze setu od verlindenu.\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154688Verze : 0\nSKVĚLÁ PRÁCE! ... velice se mi to líbí...s tím časopisem to je dobrá rada\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154689Verze : 0\nZdeněk Petrovič: diky za info o jídelníčku...to si tu erárni stravu chlapci pěkně zpestřili .Ad časopisy: no nevím jetli se kolem roku 68 nosily tak fajné tanga jako dnes\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154694Verze : 0\n..... no nevím jetli se kolem roku 68 nosily tak fajné tanga jako dnes\nTo nevím,já sem 74' ročník a na tohle se "stydím! starších dam zeptat Ale neřeším to až takovej "úsťovkář " nejsem Každopádně je to podle mne nejednoduší a nejlevnější způsob jak modely vybavit oblíbeným doplňkem a používám to i na plakáty v bunkrech a technice. :DJo a díky všem za pochvalu.\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#154720Verze : 0\nJako vždycky smekám, celý život budu tvůj fanda !\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#156029Verze : 0\nTo Zdeněk Petrovič: nevím, jestli mne zrak nešálí, ale jestli je to had, tak by to mohla být už "pěkně prohřátá" kobra - to podle toho "límce"...\nK tomu dodám, že jsem "žral leccos" a na hada (samozřejmě ne na kobru) mám já i moji tehdejší podřízení dost "rychlé a řídké" vzpomínky a kluci od "sousedů", když zkusili totéž, tak to "hodování" uzavřeli (tedy se otevřeli) zase druhou stranou... a taky mockrát, stejně jako my.\nAle zpátky k realitě - chtěl jsem se zeptat na ten muniční přívěs, asi nebudu daleko od středu terče, když řeknu, že je to "dvoutunový" druhoválečný M-10, resp. jeho "inovovaný bratříček" M332, vyráběný v padesátých letech...\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#156198Verze : 0\nTo palič:druhoválečné označení bohužel neznám,ale je to skutečně M332 a pochází z produkce fi.Verlinden. Jo a k tomu hadovi :měla tam být původně slepice nebo tak něco,ale zdálo se mi to takový "suchý"\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#156203Verze : 0\nSlepice??? To by nebylo stylové - po ní nikdy tak pěkná běhavka být nemůže...\nNestřihneš si ještě jedno dioráma ve stylu "o sekvenci filmu dál" - stejné rozestavení vozidel, akorát maníci jak "tiše zvrací/kadí do houští" a k tomu nějaký dobrý text... To by na soutěžích mohlo bodovat.\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#156323Verze : 0\nto Zbycho na tvou otázku zda se nosily "tak fajné tanga jako dnes" je odpověď jednoduchá (sice jsem to zkoumal až pár let potom ) ale nenosily, ony ty léta přes "sexuální revoluci" nebyly až tak divoký v Playboyi a podobných tiskovinách byly dámy často docela dost zakryté a tanga snad ani nebyla já na ně aspoň nenarazil a ani jsem o nich od kolegů výzkumníků v témže oboru neslyšel\nto palič ale hadi se normálně jí (aspoň v asii) to jen ukazuje na vaši kuchařskou neschopnost\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#156333Verze : 0\nNásledky hodování raději vynechám u něktrých lidí by se to nemuselo setkat s kladnou odezvou,každopádně na toto téma už podobné dio vzniklo je sice z WWII a nekonzumují hada,ale ten amík bere "zatáčku" opravdu na poslední vteřinu.Příště musím vybírat stránky do Playboe svědomitěji aby se nám to nezvrhlo v nějakou "ohnivou " diskusi.Všem děkuji za připomínky a slibuji další dio,jen co vzniknou kvalitnější fota.\nURL : https://www.valka.cz/Barbecue-t40327#156335Verze : 0


30 denní výzvy - Jana Collinson\nHned na začátek musím říct, že proti cvičícím lidem opravdu nic nemám. Naopak! Vážím si jejich odhodlání. Já sama teď čtvrtým měsícem pravidelně cvičím (a musím se pochválit za to, že mi to zatím vydrželo tak dlouho), ale stále častěji si všímám lidí, kteří se zničehonic stanou úplně posedlými nějakou měsíční challengí a v době, kdy ji plní, nemluví v podstatě o ničem jiném. I to se dá nějak přežít. Teď ale začnu mluvit o problému, který tu vidím.\nČlověk, který se nehýbe jinak než na tělocviku ve škole dvakrát týdně (a i tam je to bída), se zničehonic utrhne a denně se div nestrhne, jen aby skutečně docílil těch dokonalých svalů na břiše a krásně tvarovaného pozadí, nohou atd. Po 30 dnech velmi intenzivního tréninku, za který by se nemusely stydět ani hvězdy akčních filmů, se zase vrátí do svého běžného režimu. Rozvalí se doma na gauč a pustí si nějaký seriál. A má pocit, že má splněno. Pak se zase diví, že svaly pomalu mizí - vždyť přece cvičil celý jeden měsíc! Tak se bude zase dva měsíce přemlouvat, aby nějak začal novou 30 denní výzvu a zase se strhne jako budík. Po dalším úspěšném kole, po kterém si znovu poklepe na rameno, jaký je to pašák, si otevře brambůrky a pohyb se z jeho života znovu vytratí.\nTomuhle tedy nerozumím. Když chci nějak vypadat a už se konečně k nějaké činnosti dokopu, proč to tedy jeden měsíc dělat na 150 % a zbylých 11 měsíců v roce se této činnosti věnovat na -5 %?\nTím nechci říct, že jsou 30 denní výzvy zbytečnost, to určitě ne. Jsou dobré, pokud má člověk problém s motivací. Pomohou začít. Pokračování je testem síly vůle. Když si vytisknete plánek a pak si ho hezky zaškrtáváte, je to rozhodně super pocit. Ale důležité je vytrvat. Nic nemá smysl, když se to dělá takhle hrozně krátce.\nCo si o tom myslíte vy? Mají podle vás tyto výzvy cenu?\nTags: fitness, názory\nFitBlogies 29. června 2016 19:36\nFajn článek a souhlasím s tebou:). Výzvy se dají brát jako odrazový můstek pro jiný životní styl a ne jako jednorázová akce. Pokud se člověk rozhodne na sobě něco změnit, tak by se tomu měl věnovat delší dobu, ne-li zbytek života (samozřejmě s mírou). A ještě si myslím, že není dobré makat na jedné části těla každý den po dobu 30 dní (i třeba s pár dny přestávek).


Adrenalinové sporty zažívají v Česku boom | Plus\nAdrenalinové sporty zažívají v Česku boom\nDonedávna bylo pod „adrenalinové sporty“ řazeno téměř vše, co vyčnívalo z fotbalovo-hokejového vnímání u nás. Aktuální situace je ale už hodně odlišná. v Česku rozkvetl v jeden z největších „adrenalinových trhů“, i ve světovém měřítku. Michal Jurman.\nFoto Wikimedia Commons, Che 010\nJeště před pár lety bylo do sousloví adrenalinové sporty řazeno téměř vše, co jakýmkoliv způsobem vyčnívalo z tradičně zažitého fotbalovo-hokejového vnímání reality u nás. Aktuální situace je ale už hodně odlišná. Zatímco bungee jumping se stal jakýmsi prehistorickým přežitkem, „adrenalinový trh" v Česku mezitím rozkvetl v jeden z největších, a to i v celosvětovém měřítku.\nPro některé jde o zpestření civilního života, pro jiné o důležité sebepoznávání. Všichni milovníci adrenalinových sportů ale mají společné to, že bez endorfinu v krvi by nemohli žít.\nZačneme u atrakcí, které přeci jen i dnes zůstávají milovníkům adrenalinu nejhůře dostupné. I proto se jim věnují hlavně ryzí profesionálové. Jedním takovým je i účastník rallyového mistrovství světa Martin Prokop, kterého zastihnete většinu roku v útrobách vozu, pojmenovaného romanticky ženským jménem Fiona.\nJízda v podobném rallyovém speciálu připomíná let těsně na zemí v obrněném tanku, který jako by byl žvýkačkou doslova přilepen k šotolinové trati. Ve skutečnosti je samozřejmě vše jen a pouze o mistrovství daného jezdce.\nJeště více děsivější zážitky můžete podstoupit, pokud se vydáte do říše zřejmě nejvíce nebezpečné zábavy ze všech, tzv. swoopingu. Tedy létání na padáku v extrémních rychlostech těsně nad zemí, které v posledních letech zaplatilo u nás už několik odvážlivců cenou nejvyšší.\nVe swoopingu rozhodují i drobné detaily nejen o úspěchu, ale i holém přežití. Kvůli velkému riziku se také všechny velké závody konají nad vodní hladinou. Neoficiálně se ale dějí mnohem divočejší věci: průlety nad hlavami lidí, trefování se mezi domy, do otevřených branek apod. Lidí, kteří něco podobného zvládnou vskutku mistrovsky, přitom není mnoho.\nSwooping|foto: Wikimedia Commons, blee per\nDalší skupinu vzdušných dravců tvoří letečtí akrobaté, které u nás reprezentuje už několik let hlavně Martin Šonka, pilot slavné světové série Red Bull Air Race. Hodnoty přetížení se u tohoto adrenalinového sportu mohou dostat až za hranici +6G.\nVšechny tři předchozí adrenalinové sporty jsou ovšem velmi fyzicky, ale zejména finančně náročné. Trh lidsky i finančně dostupných adrenalinových zábav pro ryzí amatéry je, ale i tak už dnes hodně široký. V jeho čele stojí hlavně skydiving, neboli padákový seskok z letadla.\nSkáče se většinou z výšky okolo tří kilometrů v tandemu s profesionálem. Za podobným adrenalinem navíc jezdí do Česka v posledních letech čím dál více cizinců. Nejvíce jich je z Koreje a na českých letištích na ně narazíte velmi často.\n„Skydiving u nás není tak populární a hlavně je hodně drahý. Já mám kamarádku, která to tady vyzkoušela a doporučila mi to. Důležité je pro nás, že je to tady mnohem levnější než jinde v Evropě. Rozdíl je třeba oproti Švýcarsku až dvojnásobný," popisuje důvody, proč se vydal za skydivingem do Česka Jihokorejec Kim.\nKdo by chtěl navíc spojit podobné pocity z létání s pobytem ve vodní říši, pro toho už je zase nachystaná naprostá adrenalinová novinka v Česku, říká se jí flyboarding. Na speciálním prkně s tryskami můžete létat až 9 metrů nad hladinou a následně se jí prokousávat až do vodních hlubin.\nMichal Jurman vyzkoušel flyboarding na vlastní kůži|foto: Michal Jurman\nJak je patrné z předchozích reportážních cest za adrenalinem, možností jak vyplavovat endorfin do krve je u nás ale celá řada. Adrenalinové sporty ovšem nemají být jen o exhibici vlastního ega, ale cestouk vlastnímu niternému obohacení.


Uloveno na síti: Květnový jazz bez karantény | Jazz\nUloveno na síti: Květnový jazz bez karantény\nSvět si ještě nějakou dobu bohužel pobude ve vynucených izolacích, ale pro psychicky ozdravnou jazzovou „nákazu“ naštěstí žádná karanténa není potřeba. O šíření povznášející muziky bez ohledu na špatně propustné hranice se starají Bill Laswell, Portico Quartet či Grégoire Maret s podporou Billa Frisella.\nGregoire Maret, Romain Collin, Bill Frisell – Americana\nO švýcarském virtuózním hráči na foukací harmoniku Grégoiru Maretovi bylo v poslední dekádě slyšet často, jak díky sólovým nahrávkám, tak zásluhou spolupráce s Patem Methenym, Kurtem Ellingem, Cassandrou Wilson či Jackym Terassonem. Na nové album si přizval krom francouzského pianisty Romaina Collina i hvězdného amerického kytaristu a příležitostně také bendžistu Billa Frisella.\nJako koncepci si Maret zvolil „vykreslení rovnostářského amerického snu a objevování odlišných kořenů americké hudby“. Ale neberme ho doslova. Jde tu spíše o žánr a sound, tedy o komorní jazz volně vycházející z americany, nikoliv o věrnou reprodukci americké roots music. Vždyť hned úvodní cover-verze písně Brothers In Arms pochází z repertoáru britské kapely Dire Straits, ač její šéf Mark Knopfler z americany také čerpal. A řada dalších melodií je autorských. I když dojde i na „autentické americké zboží“, třeba v podobě přepracování countryového evergreenu Wichita Lineman.\nCo do atmosféry ovšem poklidná nahrávka s prvky country, folku i blues koncepci naplňuje. A poslouchá se velmi příjemně.\nBaskytarista, producent a zvukový experimentátor Bill Laswell, mimo jiné autor památných ambientních remixů nahrávek Milese Davise (album Panthalassa, 1998), je mistrem hypnotických nálad. Často si vystačí sám s elektronikou a samply, ovšem k natočení nového vizionářského opusu s prvky avantgardního jazzu, fusion, ambientu či dubu přizval hned několik legend.\nNa album Against Empire nezaměnitelně přispěl saxofonista Pharoah Sanders, někdejší člen sestav Johna Coltranea. Za elektrické piano si ve studiu nesedl nikdo menší než Herbie Hancock. A s filigránským rytmickým pletivem vypomohla hned pětice špičkových bubeníků, např. Chad Smith, známý z funkrockových Red Hot Chili Peppers, nebo japonský jazzový maestro Hideo Yamaki (též John Zorn).\nJazz At Lincoln Center Orchestra with Wynton Marsalis - Fifties: A Prism\nAgilní popularizátor Wynton v roli kapelníka big bandu připravil k vydání další z „objednávek“ newyorského Lincolnova centra, suitu zkomponovanou trombonistou Christopherem Crenshawem. Propagační materiály inzerují nahrávku pořízenou živě v roce 2017 jako „přeplňovanou suitu, lomící jazz 50. let čočkami 21. století“. Což docela sedí. Crenshaw zvládl uchopit dominantní jazzové proudy páté dekády (hard bop, modální jazz, third stream...) bez nostalgie, dravě, s moderními kompozičními postupy a soundem.\nCory Wong And Metropole Orkest – Live In Amsterdam\nFunk-jazzový americký kytarista se stal dalším prominentním muzikantem, který se pustil do spolupráce s renomovaným nizozemským tělesem, specializovaným na prolínání jazzu a klasické hudby. Za kvalitu provedení navíc ručí americký dirigent, aranžér a skladatel Vince Mendoza, který s Metropole Orkest spolupracuje už přes dvě dekády.\nVšem zúčastněným se nějak povedlo, že Wongovo pojetí funku zní i s orchestrem odlehčeně, nikoliv „zatěžkaně“. Početný ansámbl přitom vůbec nezahálí.\nLive in Amsterdam by Cory Wong & Metropole Orkest Portico Quartet - We Welcome Tomorrow\nInvenční Britové připravili májové překvapení. Prvního květnového dne publikovali EP, na kterém se posouvají zase trochu jinam než na loňském albu Memory Streams. „Zatímco Memory Streams se soustředilo na údernější živý sound, We Welcome Tomorrow prozkoumává soudobou vážnou hudbu a ambientní textury,“ vysvětluje textová zpráva. A můžeme se jen (v dobrém) dohadovat, kam povede další cesta londýnské kapely.\nWe Welcome Tomorrow by Portico Quartet\nHodně zajímavého se děje také u našich jižních sousedů. Vídeňské trio PRIM, fungující od roku 2015 (původně však v jiné sestavě, zakládajícím členem zůstává jen klávesista Felix Biller), sleduje druhou deskou velmi různorodé inspirace. „Od J. S. Bacha přes klasickou hudbu 20. století až po drum & bass,“ vymezuje si opravdu široké pole působnosti.\nV samotné hudbě ovšem nezní žádná nesourodost. Ani žánrová, ani zvuková, když Biller přeskakuje od akustického nástroje na elektrické piano či syntezátor. Pojítko představuje krom košatých kláves také velmi důrazná hra bubeníka Christopha Karase spolu s melodickými linkami basisty Martina Melzera. V jedné skladbě oživí triový zvuk další nastupující rakouská hvězda, saxofonistka Victoria Pfeilová.\nGarnet Tales by PRIM\nUloveno na síti: V dubnu ještě doma, ale s dobrým jazzem\nMuzikanti toho bohužel kvůli planetární kalamitě moc nenakoncertují. Ale jejich nahrávky zlepšují náladu i během „virového jara“.\nUloveno na síti: Březen, měsíc velkých jmen\nV předjarních týdnech vyšla alba skutečných ikon jako Charlese Lloyda či Carly Bley. Za kamny se nudit rozhodně nebudeme.\nUloveno na síti: Jazzové pole sílí i v únoru, co není bílý\nJako kdyby vydavatelské jaro přišlo dřív. S novými alby se hlásí Wayne Shorter, bratři Woodové nebo marocký virtuóz Majid Bekkas s transovními vynálezy afrických šamanů.


Rozšířená resuscitace s použitím AED — PrPom\nSkóre kurzu je nízké proto, protože se jedná o krátký, čtyřhodinový kurz. Kurz je určen všem, kdo se chtějí naučit správně resuscitovat, poskytovat umělé dýchání a používat AED (automatizovaný externí defibrilátor).\nZážitkovost 4 z 10: během kurzu si resuscitaci prakticky vyzkoušíte. Těšit se můžete také na několik překvapení.\nFyzická náročnost 4 z 10: během kurzu budete provádět resuscitaci až několik minut v kuse. To znamená, že nemusíte mít velkou fyzičku, ale při kurzu se rozhodně zapotíte.\nKvalita kurzu 10 z 10 znamená, že veškerá výuka probíhá dle zásad zážitkové pedagogiky. Lepší způsob výuky v současné době nenajdete.\nKurz je určen pro všechny, kdo se chtějí naučit rozšířenou resuscitaci, včetně umělého dýchání a použití AED.\nÚvod do první pomoci, bezvědomí, dušení cizím tělesem, resuscitace, umělé dýchání, pomůcky pro KPR, resuscitace s použitím AED\nBěhem kurzu si vše prakticky vyzkoušíte a zažijete několik\nAktuálně vypsané termíny kurzu Rozšířená resuscitace s použitím AED\nDalší termín připravujeme (bude upřesněno).\nKde: bude upřesněno.\nZde sjeďte níže pod aktuálně vypsané kurzy.\nNajděte dlaždici s popiskem „Rozšířená resuscitace s použitím AED — Mám zájem! Pošlete mi info o termínu.“, která je označená zde vlevo umístěnou ikonou. > klik na „Další“.\nOzveme se Vám s informací, že Vaši přihlášku evidujeme a pak vždy, když vypíšeme nový termín kurzu,\no který jste projevili zájem.\nPodrobnosti o kurzu Rozšířená resuscitace s použitím AED\nKurz rozšířené resuscitace s použitím AED je určen úplným začátečníkům i účastníkům, kteří již zažili některý náš kurz. Výuka je vedena dle principů zážitkové pedagogiky, proto nebude nouze nejen o praktické nácviky, ale také\no několik „překvápek“. Poskytování první pomoci nepočká, až si dopijete kávu a rozmyslíte si postup. Během kurzu si vyzkoušíte práci se stresem, abyste pak věděli, jak reagovat v reálných situacích.\nBěhem kurzu budete pracovat v malých skupinkách, které zaručí individuální přístup lektora. Práce v malých skupinách vám pomůže si vše několikrát vyzkoušet.\nDarovat zážitkový kurz Rozšířená resuscitace s použitím AED(nebo jiný kurz od PrPom)


Je to nymfomanka nebo .... - Diskuse - eMimino.cz\nProstě lehká holka…?\nMám známou, je ročník 1985. Nastoupila do práce, kde jsem i já. A co se neděje\nUž to táhla, nebo táhne s xx muži. Dva dokonce rozvedla. Víc paeudovztahu najednou nebylo pro ní problém…\nPřitom měla doma manžela (starší asi o 20+let). Můj milý tvrdí, že je prostě nymfomanka. Já osobně a další holky si myslíme, že je prostě ku.va, protože se samozřejmě nechává ráda obětovat a co se ví, je na peníze.\nA pak tu máme jednu holcinu, bylo jí 23 let když ji sbalil na 6 týdnů o 20+let starší chlápek. Spálila mosty s přítelem, k dotyčnému se chtěla nastěhovat a ejhle, to se mu nezamlouvalo. Odstřihl ji. A oba teď konci… Zjistila, že je proutník a románku měl v práci několik\nZasloužilá kecalka 934 příspěvků 08.08.19 16:22\nJo Jo, paní. To za našich mladých let nebývalo, viďte???\nKelišová 5450 příspěvků 08.08.19 16:24\nMůj názor je, že je mi to jedno. Každej je zodpovědnej za sebe, a nese si za své chování následky…\n@MP Krista Jsem o tři roky mladsí, než dotyčná. Tak že ještě mladice\nZasloužilá kecalka 934 příspěvků 08.08.19 16:25\nA drbna první kategorie.\nNeúnavná pisatelka 18405 příspěvků 08.08.19 16:26\nChces jako po nas, aby jsme rozsekly, jestli je kur.va nebo nymfa? Nebo co? …Jestli vas to holky v praci trapi, tak se ji zeptejte ne? Lepsi jak si o ni psat na netu …\nEcht Kelišová 9869 příspěvků 08.08.19 16:26\nJá si myslím, že dokud ti nelezou za tvým chlapem, je ti do toho houby. Jejich věc, jejich život, jejich boj. Od té doby co zmizely z domů pavlače se chodí pomlouvat druhý na emimino\nKecalka 115 příspěvků 08.08.19 16:29\nAneb velmi křehké vztahy live\nZávislačka 2937 příspěvků 08.08.19 16:31\nJa si myslim ze je to trpaslik.\nZávislačka 4209 příspěvků 08.08.19 16:33\nTak ona 2rozvedla? tak bych rekla ze je spíše problem v těch panech ne? Resila bych svuj život ne zivot ostatních.\nZasloužilá kecalka 540 příspěvků 08.08.19 16:33\nTa první si chce užít, co to jde. Ta druhá je mladá a blbá, možná byla ještě zamilovaná. Je to jejich věc.\nNeúnavná pisatelka 15532 příspěvků 08.08.19 16:36\nno, ale co se jí mají zeptat? Jak by ta otázka měla znít?\nZasloužilá kecalka 560 příspěvků 08.08.19 16:43\n@Anonymní píše: …protože se samozřejmě nechává ráda obětovat…\nSakryš, a jak přesně to obětování probíhá?\nKelišová 7028 příspěvků 08.08.19 16:44\nJeee, to je dobrý skoda, ze tu neni hlasovaci tlacitko.\nAle dobra, zadrbu: ta prvni si podle me hleda lasku a intimitu a nevi, jak na to, tak se rozdává. Jinak uplne neznam charakteristicke znaku k…ev, takze je tezke, jednoznacne zařadit jeste me napadlo, ze konecne na stara kolena poznala orgasmus a nemuze se toho pocitu nabazit, budiz ji přáno.\nA na tu druhou teda nazor nalezam tezko, tu situaci teda nezavidim. Je mozne, ze s pritelem uz mela prechozeny vztah a starsi Donchuan v ni nahle probudil vasen. Kazdopadne urcite to dobre dopadne, najde si tretiho a bude happy.\nJeste mi dovol jedno prani- nebudte na ne zle. Zeny „lehcich mravu“ jsou vetsinou dost nejiste, ale moc fajn holky a ta druha ma asi ted nalozino dost sama o sobe…\nKecalka 107 příspěvků 08.08.19 16:45\nČo ťa vôbec potom??? prečo sa vôbec do nich staráš. Pozametaj si najskôr pred svojim domom, až potom hodnoť… bože ako dedinská drbna.\nNymfomanka - film


Nový kontakt se skutečností\n„Proč se kultura dělí na první a druhou? Existuje vyšlapaná cesta, která je víceméně povinná, a z té cesty se dá sejít. Svoboda, ať už umělecká, nebo občanská, je výsostná mohutnost, řekněme atribut umění a lidské existence vůbec.“ (Eugen Brikcius)\nFrantišek Čuňas Stárek dnes tvrdí, že existuje určitá úměra: čím je na tom mainstream hůř, čím upadá do stále větších sraček, tím je v undergroundu příjemněji a útulněji. Není proto žádný div, že underground normalizační měl své předchůdce nejen v padesátých letech, ale už v období protektorátu. V té době to byli především taneční chuligáni, nazývaní potápky, nebo také páskové – šlo o tanečníky swingu. Americká hudba se šířila po celé Evropě, v nacistickém Německu a Rakousku byl ovšem swing zakázaný. V protektorátu Čechy a Morava se k němu nejdříve přistupovalo smířlivěji – nacisté totiž nepočítali s tím, že česká mládež půjde bojovat na frontu, kde bylo třeba, aby pevný postoj vojáka nebyl podrýván hudbou a tancem nepřítele. Ovšem později byl přesto vydán administrativní zákaz výstředního tance (s detailním popisem toho, co se tím myslí) a poté následoval i zákaz tance úplně, což se zdůvodňovalo tím, že není možné, aby německý voják proléval krev a česká mládež se mezitím bavila pochybnou hudbou a tancem.\nTěsně po válce, a samozřejmě ještě více po únoru 1948, se v české společnosti občas šířil názor, že zákaz americké hudby a pronásledování potápek je to jediné z nacismu, z čeho by si měl socialismus brát příklad. V první polovině padesátých let odvážely bezpečnostní orgány nejvýstřednější tanečníky přímo z Lucerny na bramborové brigády a po týdnu je do Lucerny zase vracely – jejich do té doby pečlivě udržované úbory byly po týdenní dřině špinavé a zablácené, a samotní tanečníci pak padali vyčerpáním a do skoku jim vpravdě nebylo. Za swingový tanec na veřejnosti a později ve druhé polovině padesátých let za rock´n´roll hrozily vysoké nepodmíněné tresty, kampaň proti němu byla neskutečně štvavá – viz soud s tzv. výtržníky z Mánesu v roce 1957.\nNebyli to ovšem jen páskové a chuligáni, kdo si žil po svém. Významnou osobností padesátých let je především básník Egon Bondy (vl. jm. Zbyněk Fišer), původně surrealista, později hledač nové estetiky a společně s básnířkou Janou Krejcarovou první skutečný představitel české poválečné bohémy. Na přelomu let 1950 a 1951 spolu s básníkem a výtvarníkem Ivem Vodseďálkem založil Edici Půlnoc. Tato edice, ve které vycházely Bondyho sbírky totálního realismu a Vodseďálkovy trapné poezie, byla spíše dozvukem avantgardních skupin 30. let a fakt, že je podoba textů samizdatová, byl dán shodou nepříznivých okolností, které naši zemi tenkrát postihly. Díky nim se také zrodilo hlavní krédo nebo spíš cíl edice - sbírky nebyly určeny k publikaci, nýbrž ke konzervaci (uchování).\nNa začátku padesátých let se Bondy seznámil se spisovatelem Bohumilem Hrabalem a výtvarníkem Vladimírem Boudníkem. Boudník byl znám zejména novým výtvarným stylem, který vymyslel, tzv. explosionalismem – své grafické listy umělec realizoval přímo v továrně, kde pracoval. Bydlel s Hrabalem v jeho libeňském bytě, kde se nejméně dvakrát týdně všichni tři potkávali a nad značným množstvím piva vedli dlouhé, mnohahodinové, často celonoční diskuse o literatuře a umění a filosofii. Avšak i přátelství této silné trojky se časem vyčerpalo a rozpadlo, každý šel dál svou cestou. Na zvláštní fakt pak upozorňuje básník a hrabalovský badatel Tomáš Mazal: „Žádný z těchto – jak je nazval Hrabal - ‚něžných barbarů s otiskem prstu Božího na čele‘, ale neskončil moc dobře: Boudník se omylem oběsil, Hrabal spáchal sebevraždu skokem z okna a Bondy zemřel na popáleniny, když mu od cigarety vzplanuly fousy.“\nPo rozchodu s Hrabalem a Boudníkem Egon Bondy vystudoval FF UK, zplodil dítě, našel si novou družku Julii a na konci šedesátých let obrátil svou pozornost směrem k podzemní společnosti v malostranském divadle U Orfea. To vedli herec a režisér Radim Vašinka a jeho žena, které se přezdívalo Bleducha. Vašinka, který se o Bondym dozvěděl od režiséra Grossmana, ho ihned pozval k Orfeovi. Nejprve ovšem přišla básníkova družka Julie divadlo zkontrolovat a pravděpodobně je uznala za vhodné, protože po ní přišel i Bondy sám a už téměř neodešel. Vyhovovala mu zdejší společnost i nonkonformita a neuspořádanost divadla.\nOrfeus byl zrušen v roce 1972, ale to už měl Bondy nový objev. Díky Ivanovi „Magorovi“ Jirousovi se totiž seznámil s tvorbou kapely Plastic People of the Universe, která navíc začala Bondyho texty zhudebňovat. Bondy, který už nepočítal s tím, že by mohl někdy veřejně publikovat, z toho měl až dětinskou radost, do nového podzemního ghetta vstoupil radostně a stal se tak jedním z guruů normalizačního undergroundu. K jeho 45. narozeninám byl věnován první samizdatový sborník undergroundové poezie a Bondy na oplátku zase napsal o „androších“ román „Invalidní sourozenci“.\nBásník, prozaik, překladatel, filozof a učenec. Byl jedním z největších československých myslitelů, které jsme tu ve 20. století měli.


Pozitivní zprávy Brněnská sbírka vyzývá k darování hraček dětem v nemocnici | Pozitivní zprávy\nBrněnská sbírka vyzývá k darování hraček dětem v nemocnici\nMáte doma zapomenutou knížku z dětství nebo v peněžence přebytečnou stokorunu? A už jste dnes udělali dobrý skutek? Pokud ne, nabízí vám tu možnost charitativní sbírka, která shromažďuje hračky pro děti z brněnské nemocnice. Jako u každého dobrého skutku uděláte radost nejen ostatním, ale i sobě.\nKnihy, plyšáky, hry, omalovánky, pastelky i jiné hračky mohou zájemci darovat dětem v nemocnici v právě startující charitativní sbírce. „Záleží na každém dítěti, zda si bude raději číst nebo kreslit, nicméně knížky a omalovánky jsou nejlepší volba,“ radí organizátorka Michaela Slavíčková. Pokud jsou věci v dobrém stavu, mohou být i použité.\nSbírka se koná od 9. do 17. března v budově vysoké školy Newton college Brno. Vybrané hračky připadnou Dětské nemocnici Brno, kde budou rozděleny dle potřeby. „Hlavním cílem akce je sesbírat věci pro děti a zpříjemnit jim tak nemocniční pobyt. Některé hračky budou dětem sloužit jako dárek za odměnu, takže je mohou motivovat k tomu, aby dělaly pokroky v léčbě,“ vysvětluje Slavíčková. Věří také, že její krok může motivovat k podobné aktivitě i ostatní.\nSbírka je pořádána ve spolupráci s Nadačním fondem Modrý hroch, který zařizuje převoz věcí do nemocnice. Důležitým partnerem je i Newton college, kde se sbírka uskuteční za podpory studentů i učitelů. Událost se přitom nekoná poprvé, premiéru měla před dvěma lety. „Byla jsem překvapena, kolik lidí se do sbírky připojilo a jak se k ní stavěli. Byla vybrána spousta krásných věcí pro děti. Nejen že se do sbírky zapojili studenti, ale přispěli i lidé mimo školu,“ vzpomíná Slavíčková. Věří, že letos druhým ročníkem zahájí každoroční tradici.\nA nezůstane jen u toho, v plánu jsou i další akce. Hned v dubnu se chystá například týden kávy, který ve spolupráci se studentským klubem nabídne kávu za dobrovolný příspěvek a celý výtěžek poté věnuje nadaci. Plánuje se také sushi týden či volejbalový den.