Palubní dvouplošné stíhací letadlo Grumman XF4F Wildcat (Divoká kočka) vzniklo pod1e stejných specifikací amerického námořnictva z roku 1935 jako nesporně modernější jednoplošník Brewster Buffalo (BuvoI). V původním uspořádání neměl Wildcat šanci na úspěšné přijetí. Když jej však konstruktéři přestavěli na středokřídlý jednoplošník (úprava v historii stíhacích letade1 ojedinělá), vyhlídky obou "zvířat" se vyrovnaly. Nakonec zvítězila obratnost kočky nad neohrabaností buvola a Wildcaty úspěšně bojovaly až do konce války. Celkem jich bylo postaveno téměř osm tisíc.\nSériové Wildcaty musely v roce 1942 v hlavním výrobním závodě Grummanu v Bathpage ustoupit modernějším Hellcatům. Protože si je však piloti oblíbili a zejména v Tichomoří si obratné stroje vedly úspěšně, ujala se v dubnu 1942 další výroby Eastem Aircraft Division společnosti General Motors v Lindenu, stát New Jersey. Aby se dělníci s montáží dobře seznámili, bylo několik draků spojeno šrouby místo nýtů a rozebírány a znovu skládány sloužily jako učební pomůcka. Nejprve pokračovala pod označením FM-1 stavba verze F4F-4, odlišující se však křídlem se čtyřmi kulomety Browning (místo šesti) s větší zásobou střeliva.\nLetade1 FM-1 bylo postaveno 1127, ale už o rok později je nahradily modernizované FM-2, v prototypech vyzkoušené ještě mateřským závodem. Vyzbrojeny byly, opět čtyřmi kulomety Browning, ale dvouřadový čtrnáctiválec Pratt & Whitney Twin Wasp nahradil devítiválcový Wright R-1820-56 o výkonu 992-1007 kW s jednostupňovým dvourychlostním turbokompresorem. Jeho instalaci provázelo jak zlepšení výkonů, například takřka dvojnásobná stoupavost, tak i změna tvaru krytu motoru, jinak uspořádané výfuky a klapky pro odvod chladicího vzduchu a vyšší SOP. Kvůli většímu výkonu byly FM-2 přezdívány Wilder Wildcat ( Divočejší kočka ). US Navy je poprvé převzalo v září 1943, výroba skončila v dubnu 1945 po dokončení 4777 letadel.\nMalá a obratná letadla prošla všemi bojišti, osvědčila se zejména proti Japoncům. Uvádí se, že jejich piloti zaznamenali celkem 432 sestřelů nepřátelských letadel.\nNěkteré stroje FM-2 amerického námořnictva byly po vyřazení ze služby používány k postřiku polí. Po létech o ně projevili zájem i milovníci historie. Počátkem 90. let bylo v USA registrováno 19 Wildcatů.\nV Evropě létá jediný Wildcat. Vzorně jej restaurova1 Steve Hinton. 14.ledna 1993 jej znovu zalétal a vzápětí prodal The Old Flying Machine Company v Duxfordu.\nGeneral Motors FM-2 Wildcat je celokovový jednomotorový jednomístný stíhací letoun se zatahovacím podvozkem, určený k působení z paluby letadlových lodí.\nTrup má poloskořepinovou konstrukci z výztuh a přepážek pokrytých plechem z hliníkové slitiny. Křídlo s hlavním nosníkem a pomocným, na němž jsou zavěšeny vztlakové klapky a křidélka, má přední část z lisovaných žeber a podélníků pokrytých tlustým plechem, za nosníkem je konstrukce pokrytá tenčím plechem. Poloviny křídla je možné pro hangárování sklopit podle trupu. Odštěpné vztlakové klapky se automaticky vysouvají při poklesu rychlosti.\nKřidélka s hliníkovými žebry jsou potažena plátnem, na pravé po1ovině je vyvažovací ploška.\nStaticky a dynamicky vyvážená kormidla mají kovovou konstrukci potaženou plátnem, všechna nesou vyvažovací plošky ovládané pilotem.\nZatahovací podvozek ostruhového typu je ovládán ručně klikou a řetězovým převodem. Kola hlavního podvozku (o rozchodu pouze 1,95 m) jsou vybavena pneumatikami Bendix o rozměrech 26x6 a opatřena olejopneumatickými tlumiči a hydraulickými brzdami. Otočnou ostruhu je možné aretovat v přímém směru, za ní je v zádi umístěn lanky vysouvaný přistávací hák o délce 104 cm.\nPohonnou jednotkou je vzduchem chlazený devítiválcový hvězdicový motor Wright R-l820-56 o výkonu 992 -1007 kW, opatřený jednostupňovým dvourychlostním turbokompresorem a ve verzi R1850 -56WA také zařízením vstřikujícím pro zvýšení výkonu vodu do válců.\nVýzbroj: V křídle byly uloženy čtyři kulomety Browning ráže 12.7 mm se zásobou až 450 nábojů, pod křídlo bylo možné zavěsit dvě pumy po 45 kg, posléze také celkem šest neřízených raket HVAR ráže 127 mm, případně dvě přídavné nádrže.\n1 2 perokresba\nRozpětí (m) 11,58\nDélka (m) 8,77\nVýška (m) 3,67\nNosná plocha (m2) 24,15\nHmotnost prázdného letounu (kg) 2514\nNejvyšší vzletová hmotnost (kg) 3729\nMaximální rychlost ve výšce 6000 m (km/h) 513\nCestovní rychlost (km/h) 264\nPádová rychlost (km/h) 105\nStoupavost (m/s) 14,7\nDolet (km) 1250-2170\nDostup (m) 10600


Obyčejná brambora - PressReader\nAsi vám připadá zvláštní nabádat k pěstování brambor. „Zemáky“dnes nepatří mezi trendy potraviny, které si labužníci opečovávají na svých znovu obnovovaných záhumencích. Možná je čas jejich pověst změnit.\nv době, kdy jsou listy ještě zelené.\nZvláštnosti pro fajnšmekry Kromě raných odrůd se vyplatí také pěstovat speciality, Gastronadšenci rádi ochutnají například hlízy nejrůznějších historických odrůd brambor. Některé brambory mají speciální využití: dnes opět velmi vyhledávanou odrůdou jsou takzvané Keřkovské rohlíčky. Tato poloraná konzumní odrůda byla vyšlechtěna už v roce 1940 ve stanici Keřkov u Přibyslavi. Sytě žlutá dužina a výjimečná lojovitá konzistence, která zaručuje vysokou pevnost hlíz po uvaření, předurčuje tyto brambory pro přípravu vánočního salátu. Rohlíčky přečkaly úpadek v popularitě ve zkumavkách genové banky Výzkumného ústavu bramborářského v Havlíčkově Brodě a ke konzumentům se vrátily v roce 1995.\nPřímo ve zmíněné instituci pak vznikly kromě jiného i dvě odrůdy, které překvapí barvou: odrůda se sytě fialovou slupkou a modrofialově mramorovanou dužinou nazvaná Valfi a stejně barevná rohlíčkovitá Val Blue. Díky přítomnému antokyanovému barvivu nabízí spotřebitelům vysoký obsah antioxidantů, a jsou tedy lidskému organismu o to prospěšnější.


Warriors Orochi - zbijte je všechny - iDNES.cz\n18. dubna 2008 0:01, aktualizováno 0:01\nMlátiček na PC příliš nevychází. Warriors Orochi se mezi ně sice řadí, ale žádný zázrak to není.\nBojovka na PC\nSkoro to samé jako DW4H\nStokrát omílané téma nezachrání ani obrovské množství bojovníků. Oproti Dynasty/Samurai Warriors minimum novinek. Už to začíná být nuda.\nČistokrevné mlátičky nejsou na PC moc časté. Proto fanoušci žánru (jestli nějací zbyli) čekají na každý nový přírůstek jako na smilování. Warriors Orochi jsou sice rubačkou, ale jestli mají býti oním smilováním, tak tedy nevím. Dám do souvislosti některá fakta. Tato hra již vyšla před nějakým časem i na konzolích a ani tam přílišný úspěch neslavila. Další důležitý fakt je to, že je nesmírně podobná Dynasty Warriors 4 Hyper. Bude to hlavně tím, že má obě hry na svědomí jedno vývojářské studio, které je lokalizováno kdesi v zemi vycházejícího slunce. Poslední, co zmíním, je to, že hra spojuje dvě Warriors série. Již zmíněné Dynasty Warriors a pak Samurai Warriors, přičemž samurajští bojovníci ani na PC nezavítali. Vše podstatné do úvodu je zhruba venku.\nZápletka je takováto. Je tu zloduch, který se jmenuje Orochi a je to Hadí král. Jako správný padouch musí dělat pořádné zlotřilosti. Rozhodne se, že pro své vlastní potěšení unese za pomoci magie nějaké ty udatné bojovníky z Číny v období Tří království a feudálního Japonska. Nebyl by správný příběh, kdyby se nepostavila vlna odporu proti jeho počínání. Ve hře se objevují čtyři klany. Z královské Číny to jsou Shu, Wu a Wei, to jsou ty, které se objevily ve hře Dynasty Warriors. Z Japonska jsou to potom Samurajové, kteří naproti tomu měli své místo v Samurai Warriors. Každý z klanů má svou vlastní příběhovou linku. Pokud se podívám na prezentaci příběhu, tak to není nic převratného. Hlavním problémem je, že ten kdo nezná obě série (a to je na PC vysoce pravděpodobné), tak si bude mezi všemi těmi jmény připadat ztraceně.\n"Nepřátel jsou hordy a moc inteligence nepobrali."\nZaměření hry bylo popsáno dost korektně. Myslím tím definice mluvící o mlátičce a rubačce - hra skutečně nenabízí moc navíc. Každá mise se odehrává v rámci jedné, pokaždé jiné mapy a okolo úkolů na konkrétní mapě zadaných. Žádné geniality nečekejte. Úkoly se omezují na zlikvidování někoho konkrétního, případně záchranu tím, že zlikvidujete všechny ostatní. Vždy máte dány podmínky, po jejichž splnění vyhrajete a naproti tomu stanovisko, za kterého prohrajete. Herní náplň je taková, že běháte po mapě (pro přesun můžete využít i koníka) a rubete všechny co vám přijdou co cesty. Nepřátel jsou hordy a moc inteligence nepobrali. Tím beru ty bezejmenné. Sem tam se objeví nějaký důstojník (jsou to ti se jménem) a ten může dělat problémy, obzvláště v pozdějších fázích hry, kdy se jich sejde víc najednou.\nNa mapách nebojujete sami. Myslím tím, že vždy máte nějaké ty spojence, jejichž přítomnost ve hře je spíše symbolická. Pokud neberu tu možnost, že vám nepřítel zabije toho, jenž je vyjmenován v podmínce pro nesplnění jako postava, která musí přežít. K těm spojencům. Jejich funkce je plést se do cesty - tedy někdy jsem takový pocit měl. Několikrát jsem se pokoušel zmlátit spojenecké vojáky, což naštěstí nejde, protože to by počty spřátelených armád notně klesly. Rozeznat spojence od nepřítele je někdy v té vřavě vpravdě oříšek. Jediní opravdu užiteční spojenci jsou důstojníci, kteří umí přiložit ruku k dílu a dokážou počty nepřátelských panáků redukovat.\nJiž jsem zmínil, že jsou ve hře čtyři klany a každý z nich má jinou příběhovou linku. Na začátku každé si zvolíte tři postavy za které budete hrát. To je novinka oproti minulým sériím, kde se volil jen jeden. Neznamená to, že by postavy bojovaly najednou, ale to, že jeden se mlátí a další dva jsou v záloze pro vystřídání v případě potřeby. Ono „v záloze“ neznamená, že by stály někde stranou, oni se prostě jako kouzlem transformují přímo v boji. Je velmi pravděpodobné, že si vyberete jednu oblíbenou postavu a vyměníte ji pouze na chvilku v případě, že potřebujete, aby se v záloze uzdravila. Celkový počet ovládatelných bojovníků je úctyhodný a oficiální čísla hovoří o sedmdesáti sedmi. Rozděleni jsou do tří skupin – PWR, TEC, SPD, přičemž každá skupina je trochu jiná. Není však jisté, že když vám bude vyhovovat styl boje jednoho zástupce skupiny, tak vám budou automaticky vyhovovat všichni ostatní v rámci jednoho okruhu.\nS postavami také souvisí RPG prvky. Za likvidování bojovníků získáváte zkušenostní body. Postava, se kterou bojujete se leveluje rovnou, ostatní potom může vylepšovat přidělováním zkušeností v kampaňovém menu. Atributy pro zlepšení jsou klasické, jako život, útok, obrana, rychlost a musou, které slouží pro předvádění speciálních útoků. Jednotlivé kolonky zlepšuje počítač sám po každém dosažení nové úrovně, takže s žádným výročním přidělováním bodíků nepočítejte. Další novinkou oproti předchůdci (berme oproti DW4 na PC) je takzvaný Weapon Fusion, který slouží ke zlepšování zbraní a při jehož používání jdou taktéž na odbyt zkušenostní body.\n"Ať hrajete jakoukoliv mapu, tak si po chvíli připadáte jako v začarovaném kruhu."\nHratelnost je vcelku klasická. Pokud hrajete na gamepadu, tak obzvláště pak palec dostává řádně zabrat a hrozí, že se zběsilé mačkání stane tikem. Vaše postava se může ohánět základním, silovým, speciálním a musou útokem. Ještě umí skákat. Musím podotknout, že ač je to rubání vcelku bezduché, tak se to hraje docela dobře, ale pořád je to jedno a to samé - a to je zásadní problém. Trošku zpestření může nabídnout změna postavy, ale i tak je to stále dokola. Ať hrajete jakoukoliv mapu, tak si po chvíli připadáte jako v začarovaném kruhu. Tuny nepřátel a čas od času nějaký ten důstojnický pán na holení. Hraní na klávesnici sice není ideální, ale je to rozhodně lepší, než tomu bývá u jiných portů z konzolí.\nTím se dostávám k pár slovům o kvalitě konverze. Nedopadlo to nejhůře, ale rezervy se najdou. Přeci jen se hraje lépe na gamepadu, zejména díky nevhodnému ovládání kamery, které by bylo ideálnější pomocí myši, se kterou hra moc nepočítá. Za grafiku a zvuky si ale autoři zaslouží pořádně přes hýždě. Vizuální stránka se od dob PC verze DW4 vůbec nezměnila a z přiložených screenshotů posuďte její kvalitu sami, je taková, no... několik let stará. Zvuky taktéž nenadchnou. Hudba sice zajímavá je, ale že by excelovala, to se říct nedá. Z ostatních zvuků si zapamatujete tak akorát: “Hu, hju, hvá,“ protože to jsou citoslovce, které přibližně vydává váš bojovník. Jo, a potom ještě sténající nepřátele.\nWarriors Orochi jsou dobrou hrou na odreagování. Je to přímočaré rubání a to nemusí sednout každému. Po chvilce hraní je to pořád jedno a to samé, navíc bez těch pár novinek stejné jako Dynasty Warriors 4 Hyper. Doporučit se dá tento titul těžko, snad jen věrným fanouškům žánru, ale ti už stejně nejspíše utekli na konzole. K výslednému hodnocení - pokud vlastníte DW4H, tak si ještě nějaké to procento odečtěte.\nAutor: Mihal Kuliš


17 tipů (na místa), kam schovat peníze | ziba\nTIPY A ZAJÍMAVOSTI 25.12.2020\nKam schovat peníze? Těchto 17 tipů vám pomůže důmyslně ukrýt peníze před kýmkoli. Podívejte se na zajímavé možnosti skrýší v tomto článku.\nŘada lidí přechovává podstatnou část svých ušetřených peněz na bankovním účtu. Někteří jsou však vůči bankám skeptičtí a preferují možnost úspory uchovávat doma.\nTo však představuje bezpečnostní riziko, zejména v případě, že by se do domu vloupal zloděj. Naštěstí existuje více možných míst, kam schovat peníze, u nichž máte šanci, že je tam nikdo nenajde – anebo se k nim nebude schopný dostat.\n17 tipů na místa, kam schovat peníze\n1) Pod stolní lampu\nJestliže máte doma stolní lampu, můžete peníze umístit pod ni. Většinu lidí nenapadne se tam podívat – maximálně tak ty, kteří by uklízeli a chtěli pod lampou vysát.\n2) Pod žehlicí prkno\nNe každý má doma žehlicí prkno, někdo prostě žehlí na stole.\nAle pokud jste vlastníky žehlicího prkna, můžete bankovky jednoduše schovat pod potah žehlicího prkna – a protože žehlička potah nepropálí, nemusíte se obávat, že byste bankovky během žehlení poškodili.\n3) Do lahvičky od léků\nVálí se vám doma prázdné lahvičky od léků? Pokud máte nějaké neprůhledné lahvičky, můžete je použít jako úložiště peněz.\nIdeálně vyberte takový lék nebo přípravek, který lidé běžně nepoužívají – favoritem v tomto směru je například projímadlo. Obdobnou variantou je peníze umístit do prázdné krabičky od léků.\n4) Do vázy\nTímto uschováním peněz zabijete dvě mouchy jednou ranou – zkrášlíte si domov a zároveň schováte peníze někam, kde je nikdo hledat nebude.\nPeníze umístěte do vázy a zakryjte je umělými květinami. Umělé květiny nikdo zalévat nebude ani se nestane, že by je na rozdíl od zvadlých skutečných květin chtěl vyhodit.\n5) Pod televizi\nNe každý má v dnešní době doma klasickou televizi – mnozí lidé si vystačí s televizní kartou na počítači. Ale pokud to není váš případ, není nic jednoduššího než bankovky umístit pod televizi.\nJde o obdobný tip jako u schování peněz pod lampu. Jen se ujistěte, že televizi a její okolí čistíte vy a nikoliv někdo jiný!\n6) Do kalkulačky\nJestliže používáte klasickou kalkulačku a nikoliv pouze tu na mobilu nebo v počítači, můžete ji využít ke schování peněz. Funguje to trošku podobně, jako když si studenti schovávají do kalkulaček taháky.\nOdšroubujte její zadní část, peníze vložte dovnitř a poté krytku znovu přišroubujte. Kalkulačka je tak běžným domácím i kancelářním vybavením, že by jí žádný zloděj nevěnoval víc než jen krátký pohled.\n7) Do mrazáku\nMožná znáte tip, že je dobré zmrazit kreditní kartu, pokud má někdo problémy s přílišným utrácením peněz. Stejně tak je ale mrazák místem, který může skrýt vaše úspory – od platební karty přes papírové bankovky až po zlaté mince.\nJen je nezapomeňte před uschováním umístit do plastového sáčku se zipem, aby nedošlo k jejich případnému poškození.\nZískejte peněžní bonusy zdarma\n200 Kč nebo 500 Kč? Podívejte se na tyto odměny, které můžete bezplatně získat.\n8) Do spíže\nPokud zrovna není hladový, spíž je poslední místo, kam by se zloděj díval. Využijte toho a umístěte peníze do prázdných krabic od cereálií, sáčků od mouky, krabiček od kávy a čaje… Představivosti se v tomto směru meze nekladou.\nJen se ujistěte, že jste předtím danou krabici či sáček pořádně vyčistili – mít bankovky ušpiněné od zbytků mouky je něco, čeho se většina lidí chce vyvarovat.\n9) Do trezoru\nMožná trochu nudné a neoriginální, ale zato účinné. Trezory se dají sehnat v různých velikostech a cenově od pár stovek korun.\nNezapomeňte, že existují také sejfy, které ochrání peníze nejen před zlodějem, ale také třeba před požárem.\n>>Ucelený přehled trezorů a sejfů naleznete zde (včetně cen).\n10) Do šatníku\nZejména dámský šatník naplněný desítkami kousků oblečení je v tomto směru vděčnou skrýší. Nikdo nebude mít trpělivost se probírat každou bundou, mikinou, kalhotami a dalšími, jen aby v kapsách i jinde objevil náhodně poschovávané bankovky.\nKam schovat peníze? Velkým favoritem je srolovat peníze do ruličky a vložit je do ponožek. Ponožek má většina lidí opravdu hodně, což znamená, že mají i hodně potenciálních míst pro uložení úspor.\n11) Za šuplíkem\nNikoliv V ŠUPLÍKU – do šuplíků se každý zloděj podívá. Ne všichni však vědí, že šuplíky zpravidla nedoléhají až ke konci zásuvného prostoru. Využijte toho, vložte peníze do obálky a připevněte ji izolepou k zadní části šuplíku – i když ho někdo otevře, dozadu neuvidí a bankovky zůstanou v bezpečí.\n37+ tipů na vydělávání peněz najdete zde.\n12) Uvnitř nepoužívané hračky\nJestliže máte už poněkud odrostlé děti a doma vám leží staré hračky, využijte toho. Vložte peníze do panenky, ukliďte ji a užívejte si pocit, že vašim úsporám nic nehrozí. Jen se ujistěte, že se k podobně vylepšeným hračkám nedostanou žádné děti nebo že se je někdo znenadání nerozhodne vyhodit.\n13) Do země\nLidé žijící v bytech tento tip pravděpodobně neocení – ale ti, kteří mají vlastní zahradu nebo aspoň dvůr, ho mohou směle použít. Umístěte peníze do pevné nádoby a zakopejte ji pod zem na dvoře nebo v zahradě. Hlavně nezapomeňte, kam jste je zakopali!\nJestli se chcete ujistit, že se výše popsaný hororový scénář nestane skutečností a máte doma psa, jednoduše peníze zakopejte pod psí boudu. Takhle nikdy nezapomenete na to, kde se nacházejí a můžete je kdykoliv znovu v případě potřeby vykopat.\n14) Do banky\nKam schovat peníze? Dejte si peníze raději do banky na účet (třeba tento účet je zcela zdarma a navíc nabízí spoustu výhod) nebo využijte bezpečnostní schránku.\n15) Do fotoalba\nDokážete si představit zloděje, který se rozhodne si prohlédnout vaše rodinná fotoalba? My také ne. Namixujte fotky s penězi anebo fotky vynechejte úplně a místo toho do rámečků ve fotoalbu vložte peníze.\nRodinná fotoalba zpravidla zajímají právě jen danou rodinu, a nikoho jiného, takže vaše finance by měly být v bezpečí.\n16) Uvnitř smradlavých sportovních bot\nToto možné místo, kam schovat peníze, mluví samo za sebe, ale pro jistotu si ho krátce rozeberme.\nNajděte nejsmrdutější sportovní boty, které máte, pro jistotu se v nich ještě po náročném dni stráveném prací projděte bez ponožek a potom do nich umístěte bankovky. Nikdo se zdravým rozumem nebo aspoň fungujícím čichem se bot nebude chtít dotknout.\n17) Do falešných knih\nNa závěr se jako varianta nabízí falešné knihy, které uvnitř místo příběhů skrývají trezor, kam můžete peníze zamknout. Jestliže doma máte v knihovničce řadu knih, jedna falešná mezi ně hravě zapadne.\nStejně jako u oblečení v šatníku platí, že zloději nebudou mít čas ani chuť individuálně prolistovávat každičkou knihu. Bezpečnostní schránky ve tvaru knih snadno zakoupíte za přívětivou cenu na internetu.\nTIP na falešné knihy\nPořiďte si tuto nenápadnou falešnou knihu na peníze a cennosti, kterou lze navíc i zamknout.\nZAKOUPIT KHIHU NA PENÍZE (ZDE)


21.5.2016 - mildas - Quinn\nZažil jsem to již mnohokrát, ne stokrát, ale párkrát už ano: ráno při nástupu ta euforie, smích, řeči o takových monstrech, jaká svět ještě nespatřil… Po pár hodinách veselý hlahol utichá, jen se povídá, je vedro… Po poledni už je často ticho…, kolem třetí se začíná sakrovat a říkat: „Kde jsou…?“, po páté odpolední už si člověk říká, že tedy snad zítra, a když je den poslední, tak že snad příště. A to příště někdy trvá třeba i rok.\nByl jsem kluk, když mi táta přinesl Starce a moře. Později, to jsem už byl větší kluk, mi přinesl povídkovou knížku Fredericka Forsytha s povídkou Císař. A jednou jsem na muškařských závodech dostal DVD. Tyto zdánlivě nesourodé věci pojila jedna věc - marlin.\nPřed třemi roky mi dal kamarád čichnout k moři a jeho velkým rybám. Jelikož stále tvrdím, že s pomočenou plínou v LDN by měl mít člověk na co vzpomínat, a ne jen listovat ve vkladní knížce, zrál ve mně pár měsíců plán. Když můj plán dostal konkrétní obrysy, začal jsem ladit sestavu. Dva účastníci byli jasní, další dva se přidali zanedlouho. „Googlil“ jsem ty nejlepší kapitány, vhodný termín a místo, aby se sen zhmotnil ve skutečnost. Kdo měl někdy na prutu velkou teplokrevnou mořskou rybu, pochopí, o čem píšu. Kdo ji na prutu neměl, tomu to moc přeju, i když třeba namítne, že big game na najaté lodi, kde vše řídí kapitán a vy jste jak otylý Američan, co v životě chytil leda dva čichavce síťkou v akváriu a koupil si zážitek chytit velkou rybu jen z rozmaru a z nudy, že to není nic pro něj. Kapitán rybu najde, chytí, vy párkrát otočíte kličkou a pak vám prut zase odeberou jen proto, abyste nepokazil závěrečnou fázi a od kapitána dostal druhý den za své peníze fotku s několikametrákovou rybou.\nV podstatě je na tom i notný kus pravdy, ale nemusí to být pravda celá. Jeden argument ale pro tento lov ruku zvedá jistojistě - málokdo z nás má prostředky na to, aby koupil loď, najal bocmana a začal brázdit oceány a hledat cesty. A když chcete marlína vidět, jiný způsob není.\nKrálem mezi marlíny je marlín modrý atlantský. Já zůstanu u prostého a ne zcela českého „marlin“. Kde jsme ho hledali, to tak nějak napovídá jeho název. Kanáry, Madeira, Karibik, četl jsem také skvělé články o Azorech, ale mé definitivní rozhodnutí padlo, když jsem si přečetl článek o Kapverdách a shlédl několik videí. Kapverdy jsou poměrně rozlehlé a i na těchto ostrovech jsou horší a lepší místa. Rozpočet byl na můj vkus poměrně vysoký, ale nehodlal jsem ušetřit jednotky procent a jet na průměrné místo. Volba nakonec padla na Sao Vicente. Jako na všechna odlehlá místa i na Sao Vicente jsou drahé letenky, protože tam nelétají charterové lety a není to ani turistická destinace. To bylo pro mě další plus. Náš výlet začal dostávat zcela konkrétní obrysy a já se dostal do fáze, která mě baví skoro stejně jako cesta sama: shánění a koupě letenek, komunikace o pronájmu lodi, placení hotelů a záloh (to mě zase tolik nebaví). Díky internetu se svět změnil a neskutečně zmenšil. A už máme na 2. 4. zamluvené letenky, večer z Prahy do Lisabonu, odtamtud brzy ráno na Sao Vicente.\nPár dní před odletem mám tolik práce, že nemám čas ani propadnout cestovní horečce, kvůli které bych normálně poslední dvě noci sotva spal. V sobotu brzy ráno se teprve balím, pak ještě letím s dcerou na házenkářský turnaj a po obědě odjíždím do Prahy. Naše cesta může začít.\nNa letišti si dáváme s kamarády menší drink a za tři a půl hodiny jsme v Lisabonu. Na tamním letišti už na nás čeká paní se jmenovkou, odváží nás na deset hodin do příjemného a levného hotýlku, kde přespáváme, a v šest ráno nás veze opět na letiště. V poledne už pozorujeme z ptačí perspektivy při přistání lodě více či méně vzdálené od ostrova. Mnohé z nich jsou biggameové, jak později zjistíme.\nUbytováváme se u Francouze Didiera a jdeme na obhlídku městečka Mindela. Nacházíme na Atlantik až kýčovitě krásnou pláž s bílým pískem a na ní až kýčovitě magnetickou hospodu. Zahajovací večírek nezanedbáváme, ovšem také nijak nepřeháníme. Loď máme zaplacenou dopředu, a proto máme v pondělí volno. Úmyslně jsme si lov objednali až od úterý, kdyby se po cestě vyskytla nějaká komplikace a my měli zpoždění. V neděli večer tedy prosíme Didiera o pomoc s pronájmem nějaké malé lodi. Chceme zkusit chytit ryby na mušku, nemáme v úmyslu proválet celé pondělí na pláži nebo ho prosedět v restauraci. A nic jiného se tak nějak v Mindelu dělat nedá.\nMindelo. Ke skále vlevo nahoře nás vzal Giovanni na ryby. Příboj je patrný i z té výšky.\nRáno odcházíme do mariny na místo srazu a vítá nás lehce opilý Giovanni. Když vidí rozdělané muškařské pruty, hurónsky se rozchechtá. Jen tak přikyvuje a vede nás k neuvěřitelnému plavidlu. Bál bych se s tím přejet i Botič ve Vršovicích, natož vyjet na moře. To ovšem ještě netuším, že s tím slepencem z prkýnek a překližek hodlá Giovanni vyjet na otevřené moře do vichru a metrových vln. Cestou s Petrem trolujeme streamery, ale bez úspěchu. Na volném moři muškařinu balíme. V těch vlnách se nedá házet a na hladinové ryby je prý brzy. V pramici je nás šest a ve větru by to navíc bylo o oči naše či ostatních.\nPotupně tedy přijímáme každý jednu pytlačku, jaké si pamatuji z dětství. Na šedesátce vlasci jsou forpasy, na nich háky různých velikostí a maso. Kousky ryby. Dole je hrozen olov, celkem tak 300 g. Drift je ve vichru velmi rychlý, proto taková zátěž. Za chvíli skutečně chytáme první ryby. Celkem se nám jich daří ulovit 15, občas i dublet. Je to takový rybolov z dávnověku, ale docela nás to baví. Protože si nechci nechat tenhle výlet zkazit, krmíme se každý den pilulkami na mořskou nemoc. Tady ale nepomáhají. Vlny jsou strašné, vichr jakbysmet. Za šest hodin na moři jsem vykouřil tři cigarety - kdo mě zná, ten tuší, že jsem se musel potácet na hranici života a smrti.\nUloven na pytlačku z rukou.\nRáno snídáme v 6:30 a v 7:30 přicházíme do mariny ke starší, ale krásné lodi. Vítáme se s kapitánem Stuartem a s bocmany Stevem a Fabiem. Dostáváme krátkou instruktáž a vyplouváme. Znáte to, když přijedete na místo, o kterém jste třeba snili nebo se tam strašně těšili - takové to šimrání u žaludku. Cestou stražíme malé nástrahy, kdyby se spletla dorada, wahoo, bonito nebo tuňák. Jak nás ale náš doprovod informuje, na tyhle ryby je ještě brzy, úlovek by byl spíše náhodný.\nMarlini se loví trollingem, lov je postaven na zvědavosti a jejich vědomí vlastní neohrozitelnosti plynoucího z jejich velikosti. Máme nastražené tři pruty, jen na některých jsou ale nástrahy s háčkem. Často na žádných. Na outriggerech (to jsou ty tyče, které z lodí na big game trčí do strany) visí další dvě. Jde o dráždidla, která mají marlina vyprovokovat. Všechny nástrahy poskakují po hladině.\nTohle dráždidlo bylo největší. Překřtili jsme ho na familiární „Dildo“.\nVe chvíli, kdy na ně marlin začne útočit, kapitán z horní paluby začne rychle dráždidla vytahovat ven z vody, druhý chlapík na palubě nahodí současně těsně za loď připravenou rybu na prutu.\nNastražené ryby dostávaly slušivé čepičky, nad nimiž byl decentní háček.\nPokud má marlin opravdu chuť, rybu vezme a začne mazec. Často se stává, že se marlin přijede jen podívat, kapitán i lodní personál ho vždy vidí. Nespustí z moře oči a začnou ho pak dráždit rybou. Pokud nemá chuť, jen zmizí v hlubinách. Přestože jsem strávil na horní palubě poměrně dost času a hladinu sledoval jako ostříž, nikdy se mi nepodařilo spatřit rybu jako prvnímu. Jejich vycvičené oči prostě vidí jinak. Dokonce i z dolní paluby viděli rybu mnohem dříve než já.\nPrvní hodinu lovu nespouštím oči z nástrah, které dělají na hladině neuvěřitelný cirkus. A pak je to jako vždy - začnete polevovat, povídat, pokuřovat…\n„Fish on the left!!!“ křičí z vršku Stuart a nám začíná cvrkot. Vytahuji rukama naše Dildo, Stuart stáčí obouruč nástrahy na outriggerech a Steve předkládá do brázdy od motorů marlinovi rybu a mistrně s ní pošmrdlává. To vše trvá asi tři vteřiny a my ani nedýcháme a čekáme, jestli se za rybou vynoří meč a hřbetní ploutev. Neděje se tak a my posádku zavalujeme otázkami, proč ryba nástrahu nevzala. To je naprosto běžné, uklidňují nás a nálada na lodi se pomalu dostává zase do zdánlivé letargie. Za hodinu připlouvá další marlin a buď je opět sytý, nebo naše léčky prohlédl. Jak jsem už psal, ládujeme se po zkušenosti z minulého dne prášky na mořskou nemoc. Protože nám bylo včera po jedné pilulce stejně zle, jako bychom nic nesnědli, vzali jsme si ráno po dvou. (Jsou to všechno léky preventivní, na spuštěnou mořskou nemoc už nefungují, musí se brát před vyplutím.) Bohužel ale všechny ty pilulky, stejně jako podobný Kinedryl, člověka lehce uspávají. Monotónní houpání vln a jejich vedlejší účinek konají své. Kolem druhé všichni dřímeme.\n„FFFFFFFIIIIIIIIISSSSSSHHHHHHH!!!!!“ řve opět Stuart, ale tentokrát je to jiné. Ryba se neukazuje a rovnou bere umělou chobotnici, ke své smůle tu jedinou, ve které je hák. Jakmile Stuart zakřičel, stáli jsme všichni během pikosekundy na nohou a pozorovali to neskutečné divadlo: asi dvousetkilové stvoření (informace od posádky, dle nás nadsazená) se vyhouplo nad hladinu, dopadlo na ni a teď neskutečnou rychlostí bere dvoumilimetrový „silon“ z obrovského bubnu navijáku, který spouští ten nejkrásnější zvuk na světě.\nRadek si při losování vytáhl nejkratší provázek, zasedá tedy do zdolávací stoličky a vychutnává si tu dřinu. Je to sportovec, má sílu a nářadí koncipované na ryby o dalších 400 kg těžší mu pomáhá. Za dvacet minut se nad hladinou objevuje karabina, která spojuje dvoustovku s pětimetrovým třístovkovým návazcem na konci sestavy.\nKarabina je už u první kladky na špičce prutu, kterou pro svou velikost neprojde. Přichází Steveova práce. Už má navlečené rukavice a nacvičeným hmatem si omotává vlasec kolem hřbetu ruky. V tu chvíli se nakláníme přes palubu a ve čtyřech metrech už vidíme siluetu ryby. Steve zabírá, vzápětí dělá úkrok dozadu a já vím, co to znamená - protisíla povolila. Marlin je fuč.\nZvolání, kterým si každý z nás ulevuje, je nepublikovatelné. Do večera už se nic neděje, v pět hodin připlouváme do mariny. Připlouvá také dalších asi šest lodí, nad většinou z nich vlaje vlaječka, která je metou nás všech. Jedna loď má vlaječky vyvěšené hned tři. Je to nádherná jachta, asi 18 metrů dlouhá, a soukromá. Patří Američanovi a její cena je neuvěřitelných sedm milionů dolarů. Když však vidím denně jeho ženu zlitou úplně na šlupky, se rty a tvářemi napíchanými botoxem tak, že vypadá jako Donatella Versace, ani mu ten jeho rybářský život nezávidím.\nSprcha, převlékáme se a jdeme do města na večeři. Dva z nás jsou jako vydry, čerstvost a chutnost objednaných ryb kvitují. Samozřejmě u večeře probíráme ryby živé a konstatujeme, že na začátek to bylo dobré. Dva ataky, jedna ryba v podstatě zdolaná. A zase ty řeči o tom, že zítra se uzdoláváme k smrti, že se kdyžtak třeba na marlina číslo 14 a 15 vykašleme a budeme je po záběrech rovnou uřezávat nebo do nástrah vůbec nedáme háčky a budeme si ty marliny jen dobírat, ale spíš ty menší, aby se na nás nedomluvili a nerozmlátili nám loď, … No znáte to.\nJenže zítřek se měl vyvíjet zcela jinak. Ráno klasicky v šest hodin vstáváme, snídáme a přejíždíme do mariny. Vyjíždíme a nastává osmihodinové nic. Vtípky nám dochází kolem desáté, řeči kolem poledne a nálada ve tři…\nPo návratu si dáváme se Stuartem kávu. Je na něm vidět, že ho dnešek taky rozladil. Všichni kapitáni jsou spojení rádiem a světe div se, pomáhají si, konzultují, hlásí si zajímavosti na moři, útoky, zdolané ryby i hejna sardelí, u kterých se logicky drží dravci. Proto jsme věděli, že nějaké ryby se chytily, i když méně než včera. Stuart hledá v počítači teploty vod a ptá se nás, zda bychom zítra nechtěli vyjet dál a na dva dny. Jsme jednoznačně pro. Není tu důvod zůstávat a v teplejší vodě by mohlo být marlinů víc.\nVstáváme v pět, vyjíždíme v šest, tentokrát jsme těžší o náhradní prádlo, zubní kartáčky a já s Petrem o muškařinu. Spát budeme na Sao Antonao. Při přejezdu mezi ostrovy narážíme na hloubku 1 300 metrů, vlny vysoké jako loď a vichr. Jen se držíme pevných bodů a hypnotizujeme protější ostrov, aby se přibližoval rychleji. Ve chvíli, kdy projedeme kanálem, se moře klidní a v závětří ostrova je příjemně. Křižujeme vodu sem tam, já sedím většinu dne se Stuartem na horní palubě. Jsou to přesně ty chvíle, kdy je mi líto, že jsem v mládí věnoval tolik času němčině a na angličtinu se vrhnul až mnohem později a zdaleka ne s intenzitou, jakou bych si přál. Povídáme si o rybách, o moři a já často jen tápu. Stuart je navíc původem z JAR a o čisté oxfordské angličtině, které bych rozuměl lépe, rozhodně nemůže být řeč. Bavíme se o mořském muškaření, Stuart mi říká, že bychom měli jet na „mejdžendželá“. Prosím?, ptám se. No, mejdžendželá. Sorry, ještě jednou? Kam že máme jet? Ne, kam, ale kdy! „Mejdžendželá“ byl May, June, July, tedy květen, červen, červenec.\nStuart neustále sleduje obzor. Hledá hejna ptáků, kteří by se vrhali do vody a ukázali nám tak hejna drobných rybek. Ze stejného důvodu hledá i delfíny. V dálce jedno takové hejno objevuje a stáčí loď tím směrem. Za chvíli jsme přímo v nich. Jsou jich stovky. Mistrně plavou mezi nástrahami, jsou 30 cm od boku lodi, kam jen oko dohlédne, všude je vidět jejich typický oblouk na vodní hladině a siluety těsně pod ní. Je to úchvatná podívaná a my jsme jako Japonci - foťáky, kamery…\nStuart má vůbec oči upnuté jen někam do dálky. Neustále nás upozorňuje na velryby, delfíny, jiné velryby, jejichž názvy nejsem schopen přeložit. Když se naše cesty s mořskými savci rozejdou, stojím dál u Stuarta, pokuřujeme, sledujeme nástrahy i okolní moře. Je už odpoledne, to, na co čekáme a kvůli čemu jsme sem jeli, se nějak nedostavuje. Je ale krásně, sluníme se, delfíni nám poskytli nějaké rozptýlení, ale zklamání z lovu je z nás patrné.\nDívám se shora do moře, když dojíždíme nad velký tmavý stín. V první chvíli si myslím, že je to ponorka, protože tak velký nemůže žádný tvor být. Jenže je. Úplně se mi zastavuje dech. Naše loď má jedenáct metrů, tahle ryba je však mnohem větší. Teprve když nad siluetu najíždíme, mám ideální úhel světla a vidím, s kým máme tu čest. Volám to na ostatní - žralok obrovský, někdy též velrybí. Vidím jeho krémové kostičky s tečkami uprostřed, jeho snad čtyři metry široká hlava je neuvěřitelná. Neskutečné monstrum má ke dvaceti metrům délky. Vědom si své neohrozitelnosti se jen prohne a majestátně a pomaličku odplouvá. Kluci ho, bohužel, z dolní paluby téměř nevidí. Zážitek „jako bejk“, přestože trval jen pár vteřin.\nStuart mi říká, že jsem very lucky man, chlápek, co má štěstí. On že je tři sta dní v roce na moři, viděl jich jen pár a takový exemplář ještě neviděl nikdy. Odpovídám, že very lucky man bych byl ve chvíli, kdybychom si vedle lodi fotili marlina přes půl tuny. Zřejmě to řeknu nechtěně vyčítavým tónem a Stuart jen hodí takový omluvně chápavý výraz. Do večera se nám přijel podívat jeden marlin a o útok se ani nesnažil. Přijíždíme do místa noclehu. Nejzvláštnější místo, na jakém jsem kdy byl. Díky pramínku sladké vody i jedno z nemnoha zelených.\nHotel je tam někde ve stromech.\nV zeleni je ukrytá podle mě bývalá misionářská kaple, na níž je dnes nápis „HOTEL“. Francouz, který ho vede, je děsně milý a děsně mimo. Vede sem jedna polní cesta a z nejbližší vesnice je to sem pět hodin cesty. Provozuje zde, na konci světa, potápěčskou školu s tímhle ubytovacím zařízením. Když připlouváme, vyskakují tři mladí kluci a stahují do moře pramici. My kotvíme loď a balíme věci do igelitu, protože výstup bude jistojistě mokrý. Jde jen o to, kam až nám voda dosáhne.\nPřiplouvají pro nás a asi deset minut tancují s lodí u břehu a čekají na správnou vlnu, která nás hodí na břeh. Nesmí nás ale hodit moc, protože břeh je strmý a kamenitý. Nějak se to nakonec podařilo a já jen nevěřícně kroutím nad tím místem hlavou. S Petrem rozbalujeme muškařinu a jdeme na obhlídku. Nacházíme plážičku, kde by se dalo házet, a tak navazujeme.\nRozházení lajny, nához a vlna nám mušky posílá zpět pod nohy. Když zkusíme poslat mušky do vlny, která se do moře vrací, je to stejné, jen jejich návrat zpět pod své nohy trochu prodloužíme. Nemá to smysl. Jdeme zpět ho hotelu. Francouz podává grog - mango nakrájené ve dvou litrech samohonky. Je tu dost lidí, roztodivné lidské ponoptikum. Dává se s námi do řeči chlapík ve zlatých brýlích a obleku, prý dělal pro německou vládu, týden byl v Praze a jednal s naším ministrem spravedlnosti. Nechci se bavit o ministrech, a tak stáčím hovor jinam. Bývalý legionář, krásná Francouzka, …\nRozeznívá se zvon a to je hoteliérův povel k večeři. Jdeme a nevěříme, co dokázal v těch polních podmínkách vytvořit. Hlavně ryby (které já už nemůžu ani vidět - normálně je nejím, ale na Kapverdách musím), zeleninové saláty, fazole, polenta. Venku mezi stromy stojí lednice s pitím a u ní sešit, kam každý píše, co si vzal, a při odjezdu platí. Potěší nás český nápis.\nPo setmění jede posádka zpět na loď, přespává tam. My jdeme za chvíli taky spát. Napadá mě, že tu kdysi musel být Tarantino, jinde ho scénář k filmu Od soumraku do úsvitu napadnout nemohl.\nVstáváme v pět, hoteliér nám podle dohody nechává u dveří sendviče a kafe. Mladí kluci nás ještě za šera odváží zpět na loď. Už včera jsme se domluvili, že změna místa zlepšení nepřinesla a že přejedeme zpět kolem Sao Vicente až k Santa Lucie. Máme před sebou poslední den. Někdo z nás je nervní, někdo už rezignoval. Na lodi čas neutíká, pokud se nic neděje, nám ale připadá, že letí.\nPozorujeme v dálce gejzíry vody, jež vypouští velryba, ta se však drží v jednom místě. Blízko ní je jedna z lodí. Ozve se chrchlání v rádiu a Steve nám říká, že velrybu něco napadlo, že krvácí a zřejmě umírá. Je to malý druh, myslím, že kulohlavec. Jedeme se tam podívat, nepřibližujeme se však úplně blízko. Kolem velryby krouží celé hejno ostatních a mohly by být agresivní. Smutné a „krásné“ divadlo zároveň ponuré atmosféře na lodi nepřidává.\nPři trollingu se nám ještě naskytne jeden krásný obrázek. Jedna z velkých velryb, zřejmě plejtvák, nám předvádí nejkýčovitějších z kýčů. Krásné vyhoupnutí nad vodu a mořskou hladinu s gigantickou zanořující se ocasní ploutví. Pak si svůj pohár hořkosti dopíjíme až do dna.\nV hlavě se mi líhne myšlenka na nášup, ale tu hodlám chlapcům sdělit až po koupeli u grilovaných krevet a chobotnice.\n„Pánové,“ začínám svůj proslov s vážným výrazem, „jeli jsme sem chytit marlina a chytili jsme ***. Máme ještě zítřek, u Didiera jsem zjistil, že loď je ještě volná. Dáme ještě den, Didier nám dá značnou slevu.“ Polovina je pro, polovina proti. Jeli by na loď, ale chytat jiné ryby. Navíc je tento typ lodí drahý, nemáme dárky pro děti… Rozumím jejich argumentaci a zapojuji všechnu svou diplomacii a přemlouvám a přemlouvám. Dárky dětem koupíme na Shellce na Jižní spojce, manželkám v duty free v Lisabonu… Nakonec se mi je daří přemluvit. „Ve dvě ale konec,“ zní jejich podmínka. Beru si taxi z hospody, kde jíme, a jedu za Didierem všechno domluvit. Ráno si přivstaneme, abychom zkrácený lov malinko prodloužili a Stuart hlásí, že pojedeme na kanál. Asi už taky vymýšlí kdeco. Vlny jsou tu největší, vichr taky. Držíme se všeho, co je napevno k lodi. V jedenáct Steve hlásí (spíš řve jako kráva…) rybu. A velkou. Tenhle okamžik na mořském rybolovu miluju - začne cvrkot, adrenalin kolem vás má snad pevné skupenství. Pozorujeme na deset metrů rybu, jak doráží na nástrahy bez háčků. Má asi 300-350 kg. Chobotnice letí po hladině jako šílené, tak rychle je Stuart zhora vytahuje, já rvu ven Dildo, Steve už má ve vodní brázdě od motoru rybu. Je kousek, snad pět nebo sedm metrů za lodí. Když ji marlin bere z hladiny a klesá do hlubin, ani nedutáme. Nebo možná křičíme, já nevím. Rozječí se brzda, ryba si bere první metry lajny - a ta se vzápětí prověšuje a ryba je opět pryč. Povedlo se jí vykousnout rybu přesně mezi oběma háky.\n„It´s here!!!“ křičí ale vzápětí Stuart z horní paluby a my opět sledujeme, jak tentýž marlin bere chobotnici až vzadu a polyká ji. Tu s háčkem. Opět ten vysoký tón brzdy reelu, ryba si bere třicet metrů a zcela nepochopitelně se jí zase daří háčku zbavit nebo vyhnout.\nTo není možné, říkám si v duchu, to prostě není možné. Nějak vím, že je to konec, že už se nic nestane, že jsme o svoji poslední šanci právě přišli. Zklamání je patrné na všech, i na posádce. Nepotřeboval jsem zdolávat, chtěl jsem ho jen vidět. Pět rychlých fotek u boku lodi, než ho označkujeme a pustíme. Už nejsem ani naštvaný, spíš smutný.\nChytám ryby odmala, vím, že někdy se daří, jindy ne, a nejsem pošuk, abych požadoval záruky na lov. Jen jsme pro úspěch volbou místa, termínu i lodi udělali maximum a nevyšlo to. „It´s fishing…,“ říkáme si ve dvě hodiny s posádkou, když se loučíme. Domlouváme se Stuartem, aby nám poslal fotku ryby z prvního dne. Stál na horní palubě a měl ji jako na dlani, i když ještě asi tři metry hluboko. V den odletu má Petr v mailu tuto fotku:\nJsem si na 99 % jistý, že to naše ryba není. Ta vyskočila jen pár sekund po záběru a pochybuji, že by měl Stuart zrcadlovku s velkým objektivem v tu chvíli v ruce. Spíš mě to šroubuje, než aby mi to udělalo radost, a tak si beru od Petra telefon a v tomto duchu Stuartovi odepisuji. Odpověď nepřišla, přestože jsme si od té doby pár mailů vyměnili, například tento, s rybou, kterou chytili den po našem odjezdu:\nNe, opravdu nelituji, že jsme jeli, i když se nepovedlo to hlavní, kvůli čemu jsme se tam vypravili. Kdysi, když jsem se začal potápět, snil jsem o velrybách, karetách a žralocích a pod vodou je nepotkal. Teď jsem viděl zvířata, která už třeba nikdy neuvidím. Pohled na žraloka obrovského trval díky trollingu jen pár sekund, přesto mám v paměti dokonale vrytou každou tisícinu každé z těch několika sekund. Myslel jsem, že si marlina odfajfkuju a začnu vymýšlet dál, ale takhle se k němu budu muset vrátit. Bez něj to dál nepůjde, je to přece jen fešák…\nPřečteno: 7 955x


tulipán šaty - Móda 2017 - Časopis Módní Dámské 2017\nČasopis Módní Dámské ⇒ Móda 2017 ⇒ tulipán šaty\nStyl "tulipán" rozšířený současné módy. Zpočátku to bylo používáno pro šicí sukní, ale postupem času se stalo použitelné pro ženskému šaty. Zvláštností modelu je specifická řez sukně: široký v oblasti boků a zužující se ve spodní části. Žena oblečená v šatech Tulipán se podobá titulní jarní květina - těsný top symbolizuje stopku, a konkrétní sukni jako bud.\nToto oblečení je vhodné pro sekulární strany a zvláštních příležitostech. Důležitou roli hraje tkáni, ze které šijí oblečení. Takže, teplé zimní oblečení jsou vyrobeny z trikot, krepdešín, vlna; Letní modely - šifon, bavlna, kaliko; večerní šaty ze sametu, hedvábí, brokátu.\nCharakteristiky šatů ve tvaru tulipánu\nTento styl oblékání má hodně fanoušků, protože outfit je doslova divy s postavou. to:\nTo skryje navíc palců na bocích;\nTo dělá hýždě kulatější;\nKlade důraz na oblast pasu;\ntulipán šaty s vysokým pasem je vhodný pro těhotné ženy.\nTak, tulipán šaty vhodné pro úplné a štíhlých žen. Jediná věc, kterou je třeba vzít v úvahu - růst dívka. Dámy střední výška vhodná délka těsně nad kolena - to je nejvíce univerzální a optimální. Ženy vysoký mohou nosit šaty pod kolena - jejich nohy v každém případě se objeví štíhlejší a delší, ale nízké dívky lepší zůstat na délce mini sukně od té doby rozšířila vizuálně snižuje růst. Univerzální bude černé šaty tulipán, což může být alternativou k malé černé šaty.\nŠaty ve stylu tulipán v moderní módě\nKreativní návrháři nemohli zůstat lhostejní k takovému zajímavém stylu a aktivně používat ji ve svých sbírkách. Takže značka Balenciaga představila veřejnosti tulipán šaty s asymetrickým "otrhané" dole a Alice + Olivia šaty ukázala až po kotníky.\nNeméně zajímavý trend byl kombinace rozšiřujících karet s kalhotami a úzkých kalhot. Podobné experimenty se nechali Diane Furstenbergové a Anna Sui. Značek Calvin Klein, Christian Dior, Cacharel a demonstroval lakonické šaty bez břicha, pohybující se hladce od pasu do sukně. Nicméně, tyto modely jsou méně běžné. Šaty s bohatými tkaninami, jha v pase a řady dalších "excesů" se nacházejí ve sbírkách Karl Lagerfeld, od Fendi a Jason Wu.\nMnoho značek prokázaly bílé svatební šaty ke kolenům tulipán. Tento přístup je doslova vdechl život do nudné dívky klasické svatební šaty.\nOd čeho nosit šaty tulipán?\nV závislosti na modelu a barvy od tulipán šaty lze vytvářet různé snímky.\nNa rande. Tam bude vhodné krátké šaty gang expanze sukně, zúžil. Dno může být vícevrstvá - tato volba dá obraz lehkosti a vzdušnosti. Tulip šaty může být jasně červená nebo světle broskvové\nV divadle. Zde je třeba zvolit velkolepou večerní tulipán šaty. Smart vypadá dlouhé šaty z lehké tkaniny, která drží svůj tvar vzhledem k substrátu z rozvodné sítě. Pokusit se zvednout není příliš krátký, elegantní šaty.\nFiremní večírek. Je vhodné saténové šaty s tenkými ramínky. Pick punčochové kalhoty tón šaty a dát vynikající klasický černý tufli- "loď."\nNa každý den. Pick tulipán dres šaty s dlouhými rukávy. Dá teplo a nebude bránit pohybu. Ideální pro základní šatník.\nJako dekorace k použití, stejně jako tenký řetěz, diskrétní náramku či náušnice elegantní. Kompaktní spojka a šátek, stejně doplňují šaty.\nTulipán (Ivan Krajíček).avi Video.\nPředchozí Článek indické sárí\nNásledující Článek Panama Adidas


Srpuls.CZ | VINYL DISK MUSICK [Recenze] EVACUATE "Endless War"\n>>> R e c e n z e >>> EVACUATE "Endless War"\nEVACUATE "Endless War"\n7" EP (2010 Voltage Records)\nKdyž jsem byl před časem osloven, abych napsal recenzi na první sedmipalec americké skupiny Evacuate, trochu jsem znejistil, protože s kapelou tohoto názvu jsem se doposud nesetkal a pojem hardcore / punk je poměrně široký. Ovšem když jsem zjistil, že skupina je postavená například i ze členů punkových kapel jako Cheap Sex, The Virus a Lab Rats, byl jsem opravdu zvědav, o co půjde! S klidem dnes mohu tvrdit, že Evacuate jsou opravdu hardcore / punk kapelou a rozhodně nejde o nějakou rychlokvašenou trendovou hrůzu. Navíc je zde celkem dost patrný vliv především anglických skupin jako Conflict nebo Discharge, ale i amerických Minor Threat.\nObal i vnitřní příloha jsou provedeny naprosto profesionálně, protože zde nechybí fotografie, všechny texty, současná sestava i místo nahrávání. Přední i zadní stranu zdobí několik fotografií, které nesou všechny jeden zásadní motiv, a tím je válka. Vinyl má černou barvu, ovšem v omezené limitované edici čítající celkem 300 kusů je vinyl barevný a navrch je přiložena i nášivka skupiny. Navíc tento sedmipalec vyšel u Voltage Records z Brna, což je vydavatelství Martina Kejklíčka z tamních Mad Pigs.\nEvacuate z amerického San Diega hrají svižný a melodický hardcore / punk, kterému vévodí dvě kytary, z nichž jedna hraje často kvílivé vyhrávky, které kapele dodávájí až rock'n'rollový nádech. Tomu všemu nasazuje korunu zpěvák a zakladatel skupiny Mike, právě který dříve působil v řadách Cheap Sex a The Virus. Jeho chraplavý a uřvaný zpěv je spolu se zmíněnými kytarami pilířem hudby Evacuate. Na každé straně má skupina po dvou písních. První obsahuje skladby "Sick and Tired" a "Final Solution", druhá je vyplněna písněmi "Endless War" a "Sniper". Žádná ze skladeb nevybočuje z toho, co jsem psal v úvodu, tedy kapela se pevně drží svého žánru a punková syrovost a nasraný zpěv Evacuate neopustí ani při dohrávání posledního válu. Texty jsou především o válečném utrpení. Mým favoritem na tomto ípíčku je jednoznačně titulní skladba "Endless War", která má hned v úvodu velice chytlavý nástup bicích a baskytary.\nMateriál na tento první sedmipalec amerických punkerů byl nahrán přímo v USA na konci března letošního roku. Evacuate jsou skutečně výborná kapela, která staví svou muziku na starém dobrém hardcore / punku, a přesto nepůsobí jako parta patřící do starého železa. Tato nahrávka je povinností pro milovníky starého anglického hardcore / punku a doufám, že kapela nadlouho nezůstane pouze u ní!


Snowbike | Snowbike – Jakub Cejpek\n5.2.2015 by Jakub | 2 Comments\nNa to, že nejsme normální, si naše okolí už dávno zvyklo. A tak zatímco většina populace v zimních měsících buď brázdí manšestr nebo naopak sedí u krbu, my jsme vyrazili na hlavní hřeben Krkonoš na kola…ale ne ledajaká. Jak napoví následující report z Lukášova pera…já se tradičně držel foťáku a děkuji tímto nejen za text, ale především za naplánovanou vylomeninu.\nNa tento den jsme byli s Kubou natěšeni už od prvních padajících vloček letošní zimy. Snowbiky jsou stále populárnější a co bychom to byli za horské vlky, kdybychom je i my neotestovali. Díky klukům ze SCOTT SPORT Praha jsme měli možnost strávit spolu s tlusťochy, pro nás trochu neobvyklý, přesto opět parádní zimní den na hřebenech Krakonošova.\nKolem jedenácté parkujeme v Medvědím koleni na okraji Špindlu, kde už na nás čekají dva Big Edové, nové sněžné biky z produktové řady Scott Scale. Vůbec netušíme, co nás čeká, jaké to bude, jak snowbiky pojedou a o to víc se těšíme.\nVyrážíme po sněhem pokryté silnici směr Špindlerovka, sklon stoupání zanedbatelný, přesto nám hned z počátku moc lehčích převodů na pastorku nezbývá a pomalu se na podhuštěných pneu pohupujeme k první odbočce. Máme přeci biky a jsme na horách, takže hurá do terénu, hezky kolmo po žluté směr hřebeny, stoupání tak přiostřuje a na dlouhou dobu řadíme kašpárka. Snowbike se sice moc neboří i na měkčím podkladu ale pohánět do kopce tohohle 15,3 kg mazílka fakt není žádná sranda. Během pětikilometrového stoupání k bývalé Petrovce zdoláváme převýšení 466 m a nejen že se pekelně potíme, ale především získáváme obdiv nespočtu turistů, lyžařů, sáňkařů. Většina běžných civilistů totiž vůbec netuší, že nějaké snowbiky existují.\nPo více jak hodině jsme konečně na hřebeni, tempo výstupu se tedy od běžné chůze téměř neliší. Tady ale přiostřuje, prašan po pás, takže přichází na řadu tlačení. Jsme ale v takové euforií, že si i to užíváme. U Dívčích kamenů dáváme první traťovku a oblíkáme goráčovky, tolik očekávány první sjezd je tu. Sedlo níž, konečně zařadit velkou placku a jde se na to! Nejdřív trochu techniky a slalomu mezi hřebenovými tyčemi, pak levá a kolmo dolů k Martinovce, cesta nic moc prošláplá, závěj střídá závěj. Polet střídá polet.\nSjezd na snowbiku v prašanu je freeride neskutečných rozměrů. Chce to hlavně rychlost a trochu odvahy, crashů se bát nemusíte. Když je všude kolem více jak metr hlubokého prašanu, padáte jak do peřiny. Maximálně se pomlátíte o vaše kolo, chce to hold rychle a daleko vystupovat. Platí tu jednoduchá rovnice, čím víc sněhu a prudší sjezd, tím víc se válíte. Tu se vám zapíchne přední kolo do prašanu, tu vás to zas vyhodí mimo cestu. Je to fakt psina, kterou si ale neskutečně užíváte. Chce to jen dobré rukavice, nepromokavé oblečení a rozhodně přilbu.\nOd Martinovky přichází klidnější úsek v podobně traverzu k Labské Boudě, občas tlačíme, občas jedeme. Příjemným překvapením je, že naprosté většině protijedoucích běžkařů vůbec nevadíme. Že jim nějak znehodnocujeme prošláplou stopu nikoho ani nenapadne, naopak jsme spíše opět středem pozornosti. Na Labské dáváme luxusní vývar a trochu odpočinku. Po parádním manšestru pak valíme dál přes Pančavskou louku směr Vrbatovka.\nOdtud následuje dlouhatánský sjezd na Mísečky plný driftů. Stačí zahamtnout zadní brzdu, chytit dobrý balanc a ze snowbiku máte rázem sáňky. V závěru sjezdu mizíme z cesty do lesa, ať to ještě stojí za to. A z Míseček dolů do Špindlu? Po sjezdovce, jasná věc. Lanovky už nejezdí, tak jí máme celou pro sebe, nářez. Od spodní stanice lanovky na Medvědín to máme naštěstí už jen kousek, nohy totiž těžknou. Začíná se stmívat, jsme zpět u auta a naše první 24 kilometrová snowbiková zkušenost je u konce. Jedním slovem, pecka!\nCategories: outdoor | Tags: bajk | Permalink\n6.2.2015 at 01:50\nNadherný, vypadá to užasně v tom hlubokém prašanu.\nPkné fotky, Kubo.\nPingback: Arco letecky | Jakub Cejpek Photography


Naprosto souhlasím a gratuluji k odvaze\nnaprosto s Tebou souhlasím a gratuluji k Tvojí odvaze něco takového uskutečnit. Jako dítě si velmi dobře pamatuji, že se všude tvrdilo, jak nic není nebezpečné, hráli jsme si na pískovišti, které potom státní orgány až po 14-ti dnech začali okamžitě vyměňovat písek a to s přísným zákazem pískoviště využívat, protože hrozilo, že obsahuje radioaktivitu. Jen díky náhodě jsme doma okamžitě začali dostávali jodid a velmi dobře si pamatuji, že jsme o tom nesměli ve škole mluvit......\nJeště jednou gratuluji a stojím při Tobě! Lenka Krčová\nNevim jak v Ostravě, ale v Praze byla radioaktivita zanedbat\nV době Černobylu jsem studoval na ČVUT a mimo jiné jsme taky měli laboratoře kde jsme měřili radioaktivitu. Zvýšení radioaktivního pozadí (přirozená radioaktivita která je okolo nás stále) jsme zaznamenali dříve než se proflákla informace o Černobylu, a protože nikdo nic nevěděl, začali se samozřejmě hned šířit různé fámy a spekulace, vč. toho že začala 3. světová válka :-) Ale pamatuju se, že naměřené hodnoty byly sice několikanásobně větší než normálně, ale pořád o několik řádů nižší, než aby mohli být nebezpečné lidskému zdraví. A pochybuju, že ve východní části republiky byla informace výrazně horší, Ostrava zase neni o tolik blíž Černobylu než Praha. Talže podle mě je to naprosto zbytečná, uměle vykonstruovaná kauza, která akorát zdržuje soudy od důležitějších věcí!\nA co když to nebylo Černobylem?\nCo když zdravotní potíže způsobují lékaři, kteří místo aby studovali nové léčebné metody studují zákony, aby se mohli zviditelňovat?\nRe: A co když to nebylo Černobylem?\nMyslím že nemá potřebu se zviditelňovat, už teď ji to muselo stát tolik úsilí které by nedělala kvůli nějakému bezcenému zviditelňení. držím jí palce\nVážená paní doktorko, absolutně podporuji Tvůj článek k Černobylu a s tím související trestní oznámení. Jsem přesvědčena, že i po tolika letech to má svůj smysl. Biješ se za nás všechny nemocné i zdravé. Jana Lauermannová\nNemůžu než souhlasit-lhostejnost mne zaráží\nNejsem fundovaným člověkem,nejsem ani jaderný fyzik ani lékař. Jsem jen člověk,který v té době žil faktem zůstává, že mnoho mladých lidí,aniž by to byla urážka neví co se v té době stalo .Nevěřím tomu že jsou lhostejní jen žijí v jiné době a to co bylo tehdy zatajováno nám, jak se o tom mají dovědět dnes oni ,dnešní garnitura zatajuje a mlží stejně jako kdysi komunisté.Já jako laik k celé této události mohu jen dodat svůj laický názor možná hloupý,ale můj. Stojím pevně za p. Dratvovou znám jí již několik let je mou ošetřující lékařkou a není z těch kteří by si díky medializaci potřebovali vylepšit svůj profil,na rozdíl od mnohých ,kteří lhali tenkrát,tudíž jim nezbývá nic jiného než lhát i dnes.Všechny okolní státy měly problémy s radioaktivním spadem,jen tehdejšímu Československu se jakoby zázrakem vyhnul.Neznám statistiky,ale pevně věřím p. Dratvové jsem přesvědčen,že tyto kroky nepodniká pro svůj prospěch .A všem kteří ještě pochybují.Pere se za vás a vaše děti . Velecký Josef\nPodpora paní doktorce Dratvové\nPaní doktorku obdivuji a držím ji palce v boji se státní byrokracií. Po Černobylu jsem zmokla a od té doby mám problémy se štítnou žlázou. Věřím tomu, že bylo zasaženo radioaktivním spadem hodně lidí a mají vleklé zdravotní problémy. Nejhorší na tom je, že celou kauzu budou posuzovat lidé, kteří jsou mladí a je jim jedno, co se tehdy zamlčelo. Přesto Vám paní doktorko moc děkuji\nZdejsi soudruzi jsou ocividne tou\nhavarii postizeni a nemeli by sem nic psat. Jak mohl nekdo na nekoho podavat TO po havarii, kdyz to komanci tajili hezky dlouho a bezpecnostni opatreni prakticky nikdo krome par komancu z UV neznal?? To jsou kydy na Stupidovu cenu...\nLekarka se podle clanku rozhodla podat trestni oznameni az potom, co se dozvedela, ze se mohl stat trestni cin, viz ten dokument kterej ukazal jak dotycnej felcar ignoroval nasledky radioaktivity. Do te doby se myslelo, ze komanci proti tomu neco delali, coz neni pravda a z tv se o tem dnes muzeme presvedcit. Ten lekar s komancema z UV ma na svedomi stovky lidi, mrtve decka, nebo postizene atd. Drzim palce pani doktorko, ale zkorumpovane a navic bolsevicke soudy v CR nejsou kvalifikovane neco podobneho soudit a nikdy nebudou..\nRe: Zdejsi soudruzi jsou ocividne tou\n...všechno...nebo ještě něco?...nepotřebujete kapesník?....\n... jdi se bodnout, svobodniku, jsi jen ukazka pitomecka, kterej asi nerozumi psanymu textu .. Nojo, ono co taky cekat, kdyz jsi to dotahl jen na svobodnika.., to je asi tak maximalne ukonecenj ucnak, ne?\nCeska spolecnost ochrany pred zarenim..\nKde se tohle bere a kdo ty lidi tam voli??\nse potřebuje zviditelnit...nic víc...\nteď po 25i letech podává trestní oznámení...\nRe: se potřebuje zviditelnit...nic víc...\nNepotřebuje se zviditelnit svobodníku, ta paní to neďělá ani za učelem vlastního zisku dál ti to asi nemá cenu vysvětlovat "bohužel" :(\nNěkteří lékaři jsou známí díky tomu že jsou dobří\na ti druzí zase tím že podávají žaloby. Není to ten problém?\nRe: Někteří lékaři jsou známí díky tomu že jsou dobří\npročpak jste neprotestovala v době kdy k havárii v Černobylu došlo? ÚV KSČ i pan president měli přece známé adresy.\nJá v té době žil a kdyby na havárii v Černobylu nebyli přišli Švédové, tak jsme se tady nedozvěděli vůbec nic! A spekulovat po 25 letech co se tehdy mělo či nemělo je dneska už zcela zbytečné. Nesmíte zapomínat, že Komunistická strana rozhodovala co se zveřejní a jak. Protestovat jste mohla a dokonce byste i ten protest přežila, ovšem do roku 1990 byste pravděpodobně myla okna a nebo dělala uklízečku na WC. Případně jste mohla skončit v kriminálu za šíření poplašné zprávy.\nA k výzkumům po tolika letech? Co jestli na porodnost nemělo vliv olovo v benzínu, případně jiné kovy a sloučeniny, které šli z komínů. Také nevíte jaké chemikálie jsme jedli v potravinách.\nVaše studie je možná zajímavá pro odborníky, ale trestní oznámení - to jste přehnala. Vy se chcete zviditelnit před volbami? Pokud ano, tak myslím, že teď v republice mám spíš starosti ekonomického rázu.\nRe: Vážená paní doktorko,\nJeště doplním. Paní doktorko, zakalkulovala jste do svého výzkumu také všechny pokusné výbuchy atomových, vodíkových a neutronových pum, které dělalo USA, SSSR, Francie, Velká Británie, Pákistán, Indie, Čína a Korea včetně výbuchů v Hirošimě a Nagasaki?\nMáte naprosto přesně zjištěno, že z těchto pokusů se k nám nic nedostalo? Zjistila jste přirozenou radioaktivitu a k tomu i výskyt radonu z důlních děl? Pochybuji, že Vám nějaký stát zapůjčil superpočítač na takový výzkum a ten co bude v Ostravě ještě nemá ani budovu.\nPříspěvek, který má hlavu a patu, takových se vidí málo.\nAle je vidět, že jej psal člověk, který má potíže s logikou. Proč olovo z benzínu nebo jaderné výbuchy v 50. letech, o kterých mj. píše, působily jen na podzim po výbuchu Černobylu a především tam, kde "vypršela" radioaktivita?\nVážený pane. Podívejte se na fotku paní doktorky. V době havárie byla nejspíš na gymnáziu. Kdo by jí poslouchal a i kdyby pustil by jí tehdejší vládnoucí aparát na vysokou školu?\nNo pán to myslel tak, že za totality co jsme si to jsme si, a už nemá cenu vytahovat kostlivce ze skříně. Taky proto může Milouš Jakeš blahořečit v televizi zesnulou členku ˇUV KSČ a shodou okolností i herečku atd\nŽil jsem v té době v Bozkově, kde, jak někteří vědí, jsou krasové jeskyně s podzemní říčkou. Jak je možné, že v době po výbuchu potratilo osm z jedenácti těhotných? Před tím a ni potom k ničemu podobnému nedošlo.\nVaši morálku naštěstí nemám a nesdílím. Díky lidem s názory jako Vy tu mohli komunisté vládnout tak dlouho.\ndneska ti Idnes to je hruza....\nsamy masin nebo lekarka co si spletla stoleti...\nRe: dneska ti Idnes to je hruza....\nAspoň jeden lékař, který je věrný své přísaze.\nMnoho z těch,\nkteří se podíleli na bagatelizaci jsou dosud ve svých funkcích, včetně paní Drábové. Přece vážně neočekáváte, že někdo z nich řekne, že tenkrát vědomě lhal. Na druhou stranu je velká neznámá, co se skutečně mohlo a mělo dělat. Taky není pravda, že se neudělalo nic.\nPaní doktorce v zásadě fandím, ale je to marný boj. Pravdu stejně nikdo nechce znát, pokud je vůbec nějaká objektivní pravda zjistitelná. Pravda také je, že jsme na případnou havárii připravení stejně mizerně, pokud ne hůře než tenkrát. Ale není to argument proti jaderné energetice.\nV mnoha lokalitách v Rakousku to tenkrát schytali mnohem více a taky proti tomu nic nepodnikli, jen dodatečná opatření spíše psychologického rázu. Dneska tam točí propagandistické filmy o Temelínu, ale skutečná opatření pro obyvatelstvo jsou stejně nepřipravená, jako v roce 1986.\nRe: Mnoho z těch,\nRakousko v té době bylo neutrální a udělalo jen to, co mu povolili z Moskvy výměnou za to, že z něj nebyla po válce Rakouská socialistická republika. Nezapomeňte, že Rakousko dobila vojska SSSR!\nTomu nevěřím, že Moskva Rakousku nařizovala, co má nebo nemá dělat. Jak konstatovali i tamní ekoaktivisti, prostě ten rozsah byl takový a nehoda tak nečekaná, že nebyli schopní něco podniknout. S veškerou jarní zeleninou a většinou tehdejší úrody by museli zacházet jako s jaderným odpadem. Tohle by žádný stát na světě ekonomicky nezvládnul. Taky odkud by vzali čisté potraviny, které by nahradily výpadek vlastní produkce? Když to nechají lidi sežrat, tak ono to nějak dopadne. Radši budeme věřit těm odborníkům, kteří tvrdí, že se nic neděje.\nRe: Paní lékařko:\nPaní doktorka se už vzbudila, ale Vy ještě hluboce spíte v bludech komunistických "odborníků".\nza neinformování byli tehdeší představiteleé státu .. ty ovšem k soudu nikdo nehnal... co si vezmete na starci...? Kolik si asi může pamatovat..., Co se dá dohledat...? zbytečnost, jen "osladit" zbytek života člověku, který se rozhodoval v podmínkách o nichž se dnes mnohým ani nezdá...\nTaková prokurátorka Polednová byla taky jen spolehlivé kolečko tehdejšího režimu... To není argument.\nbyla.. ale rozhodovala o konkrétním osudu, konkrétního člověka.. a podle mého, stačilo odsouzení bez trestu odnětí svobody... ale to je samozřejmě jen můj názor, nikomu jej nevnucuji... Trest odnětí svobody v tomhle věku člověka nijak zvlášť neomezí....pokud vezmete v úvahu, že podmínky se blíží běžnému domovu důchodců...\nTrest má být trest.. tohle nemělo základní aspekty\_ trestu, nápravu a poučení...\nVy si myslíte, že naše vezení někoho napraví a poučí? Ale i přes to nedoporučuji je hromadně rušit.\n....a jen doufám, že je oznámení podáno formálně správně. To, co tady komouši tajili jsme naštěstí věděli díky vysílání BBC a Svobodné Evropy, ale taky si pamatuji, jak lékaři skupovali jodidové tablety, ale lidem nic neřekli....\nProstě komouši, co oplotili republiku, aby z ní udělali lágr pro ovce a jejich klasické manýry - dnes mnozí managéři, že.\nRe: Držím palec....\nKdyby na to nepřišli Švédové a ještě náhodou, tak jsme tady nevěděli nic. Pokud Vám to není známo, tak na to, že bouchl Černobyl přišli Švédové, když jim v jejich jaderné elektrárně hlásil radioaktivitu měřič u vstupních dveří. Hledali, kde jim to uniká a nakonec přišli na to, že je to zvenku.\nKomunisté vážený pane udělali to, co dostali nařízeno z Moskvy. Asi nevíte, že byl tehdy vtip, že na hradě je telefon do Moskvy, který má jen sluchátko. Mluvit se do něj nedál.\nProsím Vás, neblábolte o věcech, o kterých nic nevíte. Ta radiace byla tak silná, že ji dostatečně indikovaly přístroje v každé vojenské posádce (pravda, tam je zapínaly jen občas). Já jsem se to dozvěděl od kolegů z radiochemické laboratoře, kteří mi taky hned předvedli, jak mi září boty. O řadu hodin dřív to věděli v našich jaderných eledktrárnách atd.\nS tím jódem to je naprostá pravda. Všichni zdravotníci vyfasovali tablety i pro své rodiny. Ale měli o tom mlčet. Takže manžel jako dítě tablety dostal, protože maminka byla zdravotní sestra. Moje rodina ne. Možná pak mohlo být vše jinak...\nVážená Paní Doktorko,nemáte pravdu!V době kdy jsem otěhotněla bylo krátce po havárii v Černobylu,mám zdravého syna a když jsem se ptala svého ošetřujícího lékaře jestli mám zažádat o přerušení těhotenství chvilku mlčel a pak řekl že je nesmysl přerušit těhotenství protože moudrá příroda vytvořila placentu a hlavně že nemám plašit,mám být v klidu a užívat si radostné očekávání.Syn je zdráv a spíše než žalobou kvůli Černobylu by Vás měla zajímat současnost a ovzduší na Ostravsku kde to v době zhoršených rozptylových podmínek je strašné,zdraví nebezpečné a určitě smog způsobí mnohem více onemocnění na našem území než havárie v Černobylu...\nvy jste vtipná osoba - především je Váš syn ZATÍM zdravý, a i když mu to vydrží, nic se tím nedokazuje - čímž mu to samozřejmě jako normální člověk přeji.\nVaše oslí můstky ke smogu jsou úplně jiné váhy, á propos, když tak marginalizujete vliv havárie v Černobylu, kde jste byla se svým bojem proti smogu v 1986, kdy byly podmínky nesrotvnatelně horší ?\nBuďte ráda, že máte zdravého syna. To já jsem takové štěstí neměla. Otěhotněla jsem týden před výbuchem a syn krátce po porodu zemřel. V obci, ve které jsem bydlela, (do jednoho roku po výbuchu), zemřeli všichni chlapci. Přežila jenom jedna holčička a ta je postižená.\n... neni prokazano, mohlo zpusobit ...\npripomina mi to "koureni muze zabijet" - nebylo to totiz jednoznacne prokazano ;)\nObtěžovala jste se na tu Ostravu zajet, třeba začátkem zimy a jednou se nadechnout? Po tomto pokusu (ano jde o zdraví) je každému normálnímu člověku jasně, že tam nešlo o problémy způsobené XY km vzdáleným černobylem, ale vlastním "vzduchem" na ostravsku.\nRe: Paní doktorko\nVáš příspěvek nemá logiku, tedy pokud nemáte na Ostravsku tak špatný vzduch jen po jaderných haváriích.\n.. neni pani doktorka nahodou primo z Ostravy?\nJak chceš změnit minulost?\n... co třeba podat oznámení na středověké nájezdníky ?\nRe: Jak chceš změnit minulost?\nŘekl bych, že už prokazatelně nežijí, takže to není možné.


Recenze a informace o Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 )\nRecenze a informace Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 )\nPopis: Autobaterie Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ): Značka Duracell je už dlouhá léta synonymem kvality a výdrže v oboru baterií. Dopřejte proto šťávu i svému vozu z toho nejlepšího zdroje energie. Jelikož jsou moderní automobily protkány takřka nekonečnými elektrickými rozvody a vybaveny stále větším množstvím elektroniky, je na místě volit kvalitní autobaterie s dlouhou životností. Autobaterie Duracell jsou navíc konstruovány tak, a… Zobrazit celý popis >>>\nInformace o Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ) DURACELL\nVeškeré popisky a specifikace Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ) si přečtěte níže či přímo na webu e-shopu Alza.cz Auto-moto, který toto zboží prodává v obchodě. Toto zboží si můžete pořídit již od 2 339 Kč přímo online. Zobrazit více informací a nabídku zde >>>\nKomentář: Dnes jsem využil slevové akce Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ) a rovnou jsem nakoupil a pár korun ušetřil. Jsem maximálně spokojený a až budu příště kupovat Autobaterie tak nakoupím opět zde.\nKomentář: Tento týden ve čtvrtek odpoledne jsem produkt Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ) objendávala a hned v pátek by bylo doručenio. Vše v pořádku, a tuto značku DURACELL mám ráda. Zboží je dle mách představ. Vybírala jsem i podle videorecenze Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ) na youtube, kde jdou nějaké videa ze zahraničí a rád se na produkt povídám i na videu.\nKomentář: Obchod Alza.cz Auto-moto má výborné ceny v sekci Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 )Autobaterie i rychlé vyřízení objednávky a široký výběr. Nakupuji v online eshopech často v Alza.cz Auto-moto jistě ještě nakoupím. Spokojenost.\n- produktový kód 9005753086012\nProzkoumejte veškeré komentáře k výrobku od e-shopu Alza.cz Auto-moto.. Komentáře píší zákazníci, co produkt vyzkoušeli nebo koupili. Máte zde tak zaručenou zpětnou vazbu k Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ). Bude si tak jisti, zda je nákup správná volba.\nSpokojenost s výrobkem Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ) od kvalitní značky DURACELL\n- informace se co jim na Duracell Advanced DA 72, 72Ah, 12V ( DA72 ) líbilo nebo naopak nelíbilo najdete v odkazu na Heuréku výše


Provádění masáží prostaty je nedílnou součástí léčby prostatitidy. Existují různé druhy stimulace. Nicméně nejúčinnější je považováno za přímý efekt, který lze provést buď ručně pomocí prstu nebo pomocí hardwarových metod.\nZástupci silnějšího pohlaví se musí starat o své zdraví, jinak se dříve či později může každý z nich setkat se sexuální impotencí.\nLéčba erektilní dysfunkce může být pomocí účinných doplňků stravy. Populární k dnešnímu dni, bio-doplněk je El Macho.Producent slibuje, že při použití phytopreparace může muž obnovit erekci, prodloužit pohlavní styk, zvýšit hladinu testosteronu v krvi a vytvořit svalovou hmotu.\nJak špatné je kolo pro prostatu?\nProstatická cysta není v medicínské praxi neobvyklá, čelí až 30 procent mužů střední a stáří.Toto nepříjemné onemocnění může významně zkazit život pacienta.


Tilda bez roušky: Netradiční portrét herečky Tildy Swintonové přímo z festivalu v Cannes | Reflex.cz\nŠimon Šafránek 6. června 2022 • 12:50\nTrailer k filmu Tři tisíce let touhy\nNelze přehlédnout její vysokou figuru, androgynní tvář nebo odvážně vyčesané světlé vlasy. Ani extravagantní modely, které vynáší na červený koberec. Především se však nedá přehlédnout její charisma. Neznám na festivalovém okruhu nikoho dalšího, kdo by měl vznešenější auru než právě Tilda Swintonová (61).\nPotkávám se s ní ve vyhlášeném hotelu Majestic. Prokličkovat mezi elektrickými limuzínami a fotografy s teleobjektivy, následovat gesto portýra, třetí patro. „Rozhovor bude probíhat v rouškách,“ říká mi asistentka. „Ale na položení otázky si ji můžete sundat,“ dodává účastně. „A jaký to má smysl?“ ptám se. Protočí oči v sloup, pohne hlavou dozadu, je to na hlavu, ale někdo si to přeje. Do hotelového pokoje pak přichází Tilda bez roušky. „Co blbnete,“ podiví se. „Sundejte si to. Já už mám takovou imunitu, že to víc nejde,“ dodá s odkazem na to, že nemoc prodělala nedávno a trpí postcovidovým syndromem: únava, kašel, závratě. Každopádně její šarm je netknutý. Září z ní kouzlo nejkrásnějšího člověka ve vesmíru.\nKlíčová slova: cannes, festival, herečka, portrét, profil, Tilda Swintonová\nPrestiž českého filmu roste, Rusy bojkotovat nemůžeme, říká umělecký ředitel karlovarského festivalu Och


Konference společnosti ABB Factory of the Future, která se poslední listopadové pondělí konala pod záštitou CIIRC ČVUT, přitáhla do sídla CIIRC desítky zástupců firem a technologických odborníků, kteří se chtěli dozvědět, jak koncept továrny budoucnosti vidí právě tento švédský leader na poli robotiky a automatizace výroby.\nKonferenci společně zahájili ředitelka ABB pro ČR a Slovensko, Tanja Vainio, a vědecký ředitel CIIRC ČVUT, Vladimír Mařík, kteří se ve svých úvodních slovech shodli na tom, že spolupráce univerzit a vědeckých pracovišť s výrobními podniky je naprosto klíčová pro zajištění technologického pokroku udržitelné průmyslové výroby budoucnosti.\nNabitý program v jednotlivých blocích představil celou řadu průmyslových témat od energetiky, přes e-mobilitu, automatizaci výroby až po výkladní skříň ABB – robotiku. Publikum ocenilo vysokou odbornou úroveň řečníků, kteří se jednotlivým tématům se svých přednáškách věnovali do velkých detailů.\nKonference tak jenom potvrdila to, co o přestávkách při rozhovorech zmiňovali sami účastníci: Průmysl 4.0 nejsou jen technologie, ale zejména změna myšlení a osobního nastavení. Moderní stroje a roboty z továrny neudělají pracoviště 4.0, pokud není digitalizovaná a není zajištěné vertikální i horizontální sdílení dat a informací v reálném čase. A právě o tom, jak toho dosáhnout, byla konference Továrna budoucnosti.


Příslušenství Discovery Flora & Fauna 24 Prepared Slides Set - sada hotových preparátů | OPTIMA.cz\nPříslušenství Discovery Flora & Fauna 24 Prepared Slides Set - sada hotových preparátů\nSada Discovery Flora & Fauna obsahuje 24 průsvitných hotových preparátů , které lze zkoumat jakýmkoli biologickým mikroskopem se spodním osvětlením. Preparáty jsou kompletně připravené ke zkoumání: jsou umístěné na podložním skle, balzamované preparačním roztokem a zajištěné krycím sklíčkem. Nemusíte tak nic připravovat. Můžete hned začít pozorovat. Všechny preparáty jsou…\nKód: 3311147PN: 78226Záruka: 2 roky


Terpenic Labs - kdo jsou a proč jsme si je vybraly? | Prostě miluju!\nPři prvních výzkumech před asi několika lety jsem moc nepochodila. Už nějakou dobu jsem si chodila pro esence do jídla do jedné rodinné drogérie kousek od nás, kde mají spoustu přírodních věcí lokální výroby a dodávají do barů a zmrzlináren třeba právě éterické oleje. Jenže je prodávají rozlévané a bez etiket a bylo by komplikované dostát všem předpisům, abychom je mohly prodávat. A další prodejce, kteří by nabízeli esence v potravinářské kvalitě, jsem nenašla.\nSrovnávala jsem pak všechny dostupné produkty a související informace. A jako jednoznačně nejlepší mi z toho srovnání vyšli právě Terpenic Labs, dokonce z Katalánska. Měli nejpečlivěji popsané produkty, jejich uplatnění a taky instrukce k jejich použití včetně rizik. Měla jsem dojem, že k esencím přistupují přirozeně a lehce, ale ne lehkovážně. Že milují a znají to, co dělají. Že je to prostě jejich parketa.\nTerpenikové se věnují terapeutickému využití přírodních substancí ve všech podobách – vnitřní cestou, vnější cestou alias kosmetikou a prostřednictvím inhalace. Jejich tým počítá s lékaři, lékárníky, biology, chemiky, aromaterapeuty… Zcela zásadní je pro ně ověřená kvalita – vybírají ty nejlepší suroviny přímo od zdroje a hotový produkt podrobují analýzám. Vědí, že nestačí běžné analýzy laboratoří. Pro spolupráci tak hledali mezi nejlepšími laboratořemi pro oblast esenciálních olejů pro F&F (flavors&fragrances), analýzy jim tak provádí nezávislá laboratoř specializující se právě na tento segment. Garantují tak 100% čistotu a pravost. Navíc se snaží maximum produktů zajistit v BIO kvalitě. Tohle pro mě byla jedna z nejdůležitějších věcí, protože mi dává ohromnou jistotu. Vím, že jejich postoj k esencím není jednostranný, že je řeší ve vší komplexnosti a že za každým produktem je doložená garance.\nTaky je většina esenciálních olejů vyráběna v kvalitě pro vnitřní užití – buď jako doplněk stravy nebo jako potravinářské aroma. Jsou tak jedni z mála v Evropě, kdo vyrábí esenciální oleje bezpečné ke konzumaci. Je to ostatně dáno i tím, že tradičně má oblast Středomoří k těmto tématům blízko. A my jsme moc rády, že vás s tímhle vším můžeme seznámit :).\nPo spoustě načtených knih a několika seminářích jsme se znalostmi o kvalitě zase kousek dál. A jsme moc rády, že jsme tenkrát měly tak šťastnou ruku. Téma kvality esenciálních olejů je totiž mnohem komplexnější. A je taky mnohem zásadnější, než se na první pohled zdá. Jsme proto ohromně rády, že můžeme nabídnout produkty, které skutečně splňují nejvyšší standardy kvality a že se o to starají kapacity ve svém oboru. A jsme vděčné, že se neustále učíme nové věci a rosteme. A to samozřejmě s esencí v difuzéru po boku :).\nCategory: náš příběh\nPrevious post: Znamená bio certifikát, že je esence bezpečná ke konzumaci?\nNext post: Proč není většina esencí vhodná do jídla?


Broskve - lék na stres - Různé 2017 - Časopis Módní Dámské 2017\nČasopis Módní Dámské ⇒ Různé 2017 ⇒ Broskve - lék na stres\nPeach je nejen chutné ovoce, ale také velmi užitečný pro člověka. Přípravky kosmetiky vyrobené z extraktu broskve, pozitivní vliv na vzhled a celkové zdraví člověka.\nPeach dokonale bojuje se stresem, může to být také použita, aby se zabránilo negativním účinkům stresu, jako je silné emoce a vzrušení, různé obavy. Chronický stres negativně ovlivňuje lidské tělo, snížení imunitní systém organismu, takže broskev je unikátní lék. Broskve také dokonale povznášející. Toto ovoce obsahuje mnoho minerálních látek a vitamínů, čímž se posiluje imunitní systém a má pozitivní vliv na celkový zdravotní stav. Není divu, že čínští lidé již od starověku věřili, že broskev prodlužuje život a má pozitivní vliv na lidské zdraví.\nPeach a přípravky na bázi tom, že mají příznivý vliv na ženském těle. Lékařský dohled ukázalo, že při konstantní jejich použití výrazně snižuje bolest při menstruaci a krvácení se snižuje, stejně jako pozitivní vliv na duševní zdraví žen v těchto těžkých dnech. Ženy jsou stále větší odolnost vůči stresu a změny nálady nastane velmi rychle.\nBroskve, která stimuluje imunitní systém, což má za následek zvýšenou stabilitou a škodlivé ekologické prostředí. Proto je tento zdravé ovoce je nezbytné pro obyvatele měst, kde je ekologické prostředí extrémně znečištěných. Nepříznivé ekologické prostředí je zdrojem napětí, takže broskve lze tento problém překonat. Je dokázáno, že při pravidelném používání broskví nebo přípravky vyráběné na jeho základě, stárnutí buněk v lidském těle výrazně zpomalí.\nJe známo, že kosmetické přípravky (krémy, křoviny a masky, domácí vařené), který je složen z broskví, blahodárně působí na pleť, hladké vrásky, neuvěřitelně vyživuje a hydratuje pokožku. To vše je možné ovládat nejen s negativním výsledkem stresu, ale také jim předcházet, protože hlavní roli pro většinu žen, které hrají svůj vzhled.\nRůžovo broskvové líčení aneb lék na kocovinu makeup tutorial Video.\nPředchozí Článek Dýňový koláč - ty nejlepší recepty\nNásledující Článek Které vozy vybírají ženy\nJak Nadezhda Kadysheva ztratila váhu\nJak najít biologické rodiče\nVyberte dárky: Novoroční a omezené sbírky


Chcete jen pár tisíc korun? Podobný úvěr může vyřešit problémy se složenkami nebo jiným výdajem. Nečekané finanční potíže se dostaví právě tehdy, když je nejméně ...\nPůjčka bez úroku stojí za vyzkoušení\nPomocná ruka, která je připravena vždy, když je třeba. Ekonomická injekce, co zabere prakticky hned!V éře internetu to jistě není překvapení, půjčky se mohou vyřídit během ...\nSnadná pomoc, pokud jde o krátkodobý úvěr. Požádáte, a ještě týž den dostanete peníze na účet!Efektivně a rychle, bez složité administrativy, jednoduše a až do ...


Odborný seminář matematiků ve městě vzdělání... - Pardubice ŽIVĚ\nOdborný seminář matematiků ve městě vzdělání…\n18/10/2019 18/10/2019 Admin Petr\nLitomyšl – Jednota českých matematiků a fyziků ve spolupráci s Vyšší odbornou školou pedagogickou a Střední pedagogickou školou Litomyšl pořádají ve dnech 17. – 19. září celostátní konferenci učitelů matematiky za účastí odborníků nejen z České republiky. Hlavní tématem konference, kterou zahájil radní pro oblast školství Bohumil Bernášek, je „Matematika a její aplikace“. Účastníky desátého ročníku na začátku akce potěšil pěvecký sbor pedagogické školy KOKOS.\n„Navzdory nejrůznějším proklamacím jsem přesvědčen, že matematika je na našich školách vyučována velmi kvalitně. Je pouze na učitelích, jaké metody pro výuku zvolí. Konference v Litomyšli je pro pedagogy dobrou příležitostí k získání nových poznatků a k výměně zkušeností,“ sdělil Bohumil Bernášek.\nKonference se účastní více jak 130 účastníků. Připraveny pro ně jsou přednášky například na téma: Svět matematických aplikací, Dva póly naší školské matematiky, Objevování jako příprava na učení aneb produktivní selhávání nebo Finanční gramotnost – jak na zdravý rodinný rozpočet. Kromě přednášek byly připraveny i workshopy.\n„Je potřeba dát dětem maximální intelektuální autonomii. Tím, že vyřeší nastolený problém i za cenu, že to zabere více času, se doberou k řešení a nezapomenou výsledek. Matematika formuje myšlení a mnohdy i hodnotový systém dětí. Problém je potřeba zkoumat a analyzovat. Kolik mátě v životě problémů, na které máte návod? Musíte řešit a přemýšlet,“ řekl Milan Hejný, který diskutoval a přednášel se svým kolegou Františkem Kuřinou.\n← Černá skládka pneumatik…\nHistorická filmová technika v pokladně muzea zůstane až do listopadu… →


Převodovka Volvo I-Shift v toku času: Tři verze | auto.cz\nTitulní strana > News > Profi > Převodovka Volvo I-Shift v toku času: Tři verze\n31.5. 2017 Ladislav Černý\tZveřejněno ve spolupráci s časopisem Auto Profi\nPřevodovka Volvo Trucks nazvaná I-Shift bez synchronizace mezi jednotlivými převody bylo převratným řešením, přestože na trhu již existovaly sekvenční převodovky jiných výrobců. Švédský výrobce však nabídl automatickou změnu převodů s ozubenými soukolími bez spolupráce řidiče a synchronů sjednocujících rychlost otáčení jednotlivých ozubených kol. Vzniklo tak mimořádně rychlé řazení přinášející velké úspory času a nafty. Odhalení převodovky I-Shift bez synchronů mezi jednotlivými stupni doprovázelo premiéru třetí generace Volva FM/FH.\nZískává si důvěru\nProfesionální silniční doprava je jiný svět než obchod s osobními automobily. Dopravci z počátku třetího tisíciletí se na nové ústrojí používající přímo řazenou převodovku s elektromotory provádějící automatickou změnu stupňů bez synchronů dívali zpočátku nedůvěřivě. Převodovce I-Shift nezbývalo než přesvědčit dopravce, že provádí změnu převodů lépe než průměrný řidič.\nV roce 2001 však na trhu už existovaly ústrojí nazvaná AMT (Automated Mechanical Transmissions - automatizované mechanické převodovky). Ty však byly založeny na ručně řazených převodovkách upravených tak, aby umožňovaly automatickou změnu převodů. Nebyly příliš spolehlivé a dopravci s nimi nebyli příliš spokojeni.\nPrvním cílem společnosti Volvo Trucks se stala úprava I-Shiftu pro mezinárodní dopravu, aby motor při jízdě v nejrůznějších podmínkách udržoval optimální otáčky a docházelo k maximálnímu prodloužení životnosti pohonného ústrojí. Převodovka I-Shift s nejvyšším točivým momentem 2400 N.m se stala unikátní kombinací nekomplikované mechaniky spojené s elektronickým řízením. Byla dostupná k devíti- a třináctilitrovým motorům.\nJiž v roce 2002 bylo touto převodovkou vybaveno čtrnáct procent prodaných nákladních vozů Volvo. To svědčí o obrovském technickém pokroku I-Shiftu bez použití synchronů, protože jeho předchůdce převodovka Geartronic (první AMT převodovkou společnosti Volvo Trucks) našla uplatnění pouze u každého stého vozu Volvo Trucks.\nK dalším výhodám převodovky I-Shift patří to, že ve srovnání s ostatními převodovkami na trhu řadí převodové stupně velmi rychle, není potřebný spojkový pedál a že je k dispozici software pro různé druhy provozu.\nJiž v roce 2005 přišla na svět druhá generace převodovky I-Shift s novou konstrukcí přední a zadní části. Konkrétně se to týká předřazené dělicí převodovky a spojkového systému. Snaha směřovala na zkrácení celého ústrojí a přenos většího točivého momentu. Snížení hmotnosti ústrojí přineslo zvýšené užitečné zatížení vozidla. Od druhé generace byla převodovka I-Shift používaná i při stavebních pracích a pro dopravu v lesním průmyslu. Jedinou výjimku tvořil pohon všech kol, ke kterému I-Shift nebyl dostupný. Ve srovnání s dálkovou dopravou obdržela jiný software upravující strategii řazení. Díky přenosu většího točivého momentu zvládla spojenectví se šestnáctilitrovými motory v těžké dopravě.\nS úpravou motorů pro emisní limit Euro V v roce 2009 souvisí i změny převodovky i-Shift přizpůsobené jinému průběhu točivého momentu motorů. Úpravy se tedy týkaly hardwaru i softwaru a pro stavební použití v modelu FMX. Přibyla velmi důležitá funkce pro vyhoupání při zapadnutí vozidla. Do té doby nebylo možné u automatizované převodovky rychle střídat krátkou dobu záběru a uvolnění pohonného řetězce, jak to dělají zkušení řidiči s přímo řazenými převodovkami pomocí spojkového pedálu při nutnosti rozhoupat vozidlo v prohlubni.\n„Od počátku jsme vyvíjeli programy pro různé provozní podmínky a zákazníci si mohli vybírat. Každá nová generace přidala nové aplikace a nyní mohou být převodovkou I-Shift vybaveny dokonce i skutečně velmi těžké stavební nákladní vozy, jako je Volvo FMX,“ řekl Sven-Erik Tibb, manažer útvaru pohonných ústrojí a hybridních vozů společnosti Volvo.\nStrategie řazení automatizované převodovky dosáhla takové kvality, že I-Shift dokáže zajistit stejnou spotřebu paliva jako velmi zkušený dálkový řidič v odpočatém stavu. Ještě markantnější se začala jevit výhoda automatizované převodovky v těžkém terénu, kde proti přímému řazení nehrozí přetočení motoru nad dovolené otáčky a zároveň díky upravené strategii řazení motor zůstává ve výkonnostních otáčkách.\nOd roku 2013 došlo k možnosti spojit převodovku i-Shift s predikativním tempomatem I-See, který na základě načtené topografie trati byť i jiným vozidlem upravuje strategii automatizovaného řazení za účelem co nejnižší spotřeby nafty.\nDalší prvenství si ústrojí I-Shift připsalo na podzim 2014, kdy byla odhalena dvouspojková verze Dual Clutch. Nic nemá společného s obyčejnými dvěma spojkovými talíři. Zde se jedná o ústrojí schopné řadit bez prodlevy, jak to známe například u osobních automobilů značky Volkswagen s převodovkou DSG.\nDual Clutch s dvojitou vstupní hřídelí a dvěma spojkami pro liché a sudé převodové stupně je schopen přenést točivý moment až 2600 N.m, což odpovídá motoru D13K Euro VI. Dvě hřídele jsou zasazené do sebe, takže mají stejný střed otáčení a jde o jednu plnou osu v druhé duté. To znamená, že lze zvolit dva rychlostní stupně současně. Při řazení převodovkou Dual Clutch nedochází k přerušení přenosu síly na kola, což je mimořádně výhodné zejména v kopcovitém terénu, ve kterém prodleva v řazení na vyšší stupeň způsobuje úbytek rychlosti a nárůst spotřeby.\nTaké loňský rok byl pro automatizovanou převodovku I-Shift a nákladní automobilovou dopravu unikátní. Volvo Trucks představilo třetí verzi automatizované převodovky s plazivými stupni. U převodovky s jedním plazivým stupněm a přímým záběrem činí převodový poměr plazivého stupně 19:1, zatímco jednička používá převod 15:1. I-Shift C (Crawler) se dvěma plazivými stupni má extrémní převodový poměr 32:1, díky němuž mechanická převodovka dokáže z klidu rozjet na rovině až 325tunovou soupravu. Další dva plazivé stupně lze získat pro couvání s nejpomalejším převodem 37:1. Podle oblasti využití vozu lze zvolit převodovku I-Shift s jedním nebo dvěma plazivými stupni pro jízdu vpřed a dvěma plazivými stupni (nebo žádným) pro jízdu vzad. Převodovka I-Shift C nachází uplatnění u přepravy mimořádně těžkých nákladů.\nŠtítky Volvo Trucks\tProfi\tTechnika\tNákladní\nPřidat názorDiskuse: Převodovka Volvo I-Shift v toku času: Tři verze


VELKÉ MENU PRO MALÉ GURMÁNY | Gourmet Academy\nŽe jsou na vaření ještě moc malé? Že umí sotva namazat chleba s máslem a vy nemáte trpělivost učit je víc? Pošlete je na kurz vaření pro děti, který vede Martin Staněk. Ví, co děti milují, takže jim vybere recepty na míru. Umí s nimi skvěle komunikovat, takže se se všichni opravdu naučí všechno. A vám díky tomu třeba o víkendech nebo o blížících se prázdninách ubudou starosti s vařením.\nTomatová polévka s vlastními bylinkovými tyčinkami Grissini


Hamburk. V roce 2011 tu hodinový déšť napáchal milionové škody. Jak se bránit napadlo starostu při letu nad městem | Počítáme s vodou\nVstupní náklady na vybudování zelené střechy vyšší než u klasické. Z dlouhodobého pohledu jsou prý náklady srovnatelné. Foto | Optigrün International AG / Hamburk\nV roce 2011 přišel nečekaně silný déšť. Hamburk – jako skoro každé evropské město – má spoustu zpevněných ploch. Během jedné hodiny přívalového deště vznikly škody za 40 milionů euro. Jako hlavní problém se ukázaly právě zpevněné plochy. V roce 2014 dostal při letu nad městem jeho starosta Olaf Scholz nápad. Do deseti let bude mít Hamburk 100 hektarů zelených střech.\nHamburk má asi 70 km2 střech, které se během extrémních dešťů podílejí na vzniku problémů. Vize Olafa Scholze byla prostá. Prostě se střechy města přemění tak, aby byly schopné část dešťové vody zachytit a zpomalit její odtok tak, aby voda nepůsobila ve městě škody. O hamburské střešní revoluci nedávno hovořila Hanna Bornholdtová na konferenci Počítáme s vodou.\nZelené střechy mají vznikat na nových budovách. A v Hamburku se staví o sto šest. Město, které má aktuálně 1,8 milionu obyvatel, se jen za letošek rozrostlo o 18 tisíc nových obyvatel. Zelené střechy se ale budují i na stávající výstavbě. A jak líčí krajinná architekta a projektová manažerka Strategie zelených střech města Hamburku Hanna Bornholdtová, město se snaží kromě informační pomoci své obyvatele k budování zelených střech i motivovat.\nJednou z cest je, že se zelenou střechou majitel budovy ušetří. V Hamburku se totiž platí poplatek za odvod dešťové vody do kanalizace. „Extenzivní střecha se šesti centimetry substrátu umí zadržet 59 % srážek. A protože taková budova pomáhá s řešením problémů s přívalovými dešti, má poplatek za svod dešťové vody poloviční,“ říká Hana Bornholdtová.\nDo roku 2024 má mít Hamburk 100 hektarů zelených střech. Foto | Isadora Tast / Hamburk\nA pak město vznik zelených střech podporuje i dotačně. Do roku 2020 má připravené 3 miliony eur. V programu se podporují střechy od 20 m2, které mají alespoň 8 cm substrátu, podpora je od 14 euro/m2 do 54 e/m2, odstupňováno podle toho, jaká všechna opatření na střeše jsou. Maximální výše podpory je stanovena na 50 tisíc euro. Vstupní náklady na vybudování zelené střechy vyšší než u klasické. Z dlouhodobého pohledu jsou prý náklady srovnatelné. „Náklady na údržbu zelené střechy jsou v horizontu 40 let stejné jako u klasické střechy,“ říká Bornholdtová. Podle Bornholdtové má zelená střecha řadu výhod. V létě ochlazuje, rozdíl může být v extrému i 30 °C. V zimě zase funguje jako izolace. Celkově pak šetří náklady na chlazení a vytápění budov. „Výhodné je spojení zelené střechy a fotovoltaické elektrárny,“ říká Bornholdtová.\nDalší přidanou hodnotou zelených střech je kromě snižování tepelného ostrova a zachytávání vody také zachytávání prachu. Aktuálně je v Hamburku 8 tisíc zelených střech s výměrou 39 hektarů.


C I N E P U R / When Life Was New… / Kevinova báječná šedesátá\nWhen Life Was New… / Kevinova báječná šedesátá\ntéma: Filmové dětství / Jana Jedličková\t/ 29. 1. 2012\nV dějinách televize bylo natočeno nespočet seriálů a sérií o dětství a dospívání, s dětmi i bez nich, o jinakosti světa malých a velkých, dost bylo natočeno i příběhů s dětmi jako hlavními hrdiny. Některé z nich používají děti, aby vyprávěly o dospělých, jiné pracují s motivem dětství, aby se dětem přiblížily a zalíbily. Legendární Báječná léta scenáristického, producentského a manželského dua Carol Black a Neala Marlense vyrobená pro americkou televizi ABC patří k těm smělým projektům, které v prostoru necelých třiceti minut dovolují svým divákům znovu prožít chvilku dětských starostí a radostí, aniž by ve skutečnosti záleželo na tom, zda se jejich idealizovaná představa o dětství ve skutečnosti odehrála tak, jako u televizních hrdinů a hrdinek.\nČlánek vyšel v časopise Cinepur #79, leden 2012.\nV tomto čísle mimo jiné najdete... Gustav Machatý. Touha dělat film / Úsvit autorské monografie v Čechách? (Tereza Frodlová, kniha) • Ze zámku do podzámčí / Kontexty prvních československých filmových pohádek (Lukáš Skupa, téma) • Divák platí, aby přijímal / Rozhovor s Bertrandem Bonellem (Tomáš Pivoda, rozhovor) • Themes for an Imaginary Film / Pravidla symetrie (Aleš Stuchlý, hudba) • Věc: počátek / Věc zamrzlá v osmdesátých letech (Antonín Tesař, kritika) • Editorial č.79 (Aleš Stuchlý, editorial) • a další.\nQuentin Tarantino, Nespoutaný Django a italský western / profil, Jan Švábenický, Cinepur #86\nDívka na přání / Zkušenost obnaženého povrchu / cinepur choice: Cinepur Choice 2011, Jiří Flígl, Cinepur #76\nWestworld / O černém vlku a bílé koze / televize, Ondřej Pavlík, Cinepur #online\nminikritika, Eliška Děcká, Cinepur #43\nV koloběhu krizí a proměn / Poznámky k vývoji argentinského filmu\nÚvod k tématu č. 117 / Cine latino\nCool televize / Generace X a Y v kontextu proměn televizního vysílání\nFargo / Blbostí vytrvale vpřed\nLuck / Trocha toho štěstíčka\nTreme / All That Jazz\nSupernatural / Misha-migos, TV Land & Winchesterova evangelia


Eurobike 07 - G - Výstavy a veletrhy - Bike Technika - MTBS.cz\nEurobike 07 - G\nDalší díl naší Eurobikové "nekonečné" série bude patřit novinám od Gééééé ...\nDalší pokračování reportu z Eurobiku potvrdí to, co jsme psali v díle minulém. Dalším důkazem, že v módě je bílá obut futuristických tvarů je tento model od značky Gaerne.\npokračuje v rozšiřování nabídky biků na 29“ kolech. Mezi fully se objevilo nové 29“ Hifi Pro s elegantně prohnutou horní trubkou.\nDalším tahákem ke stánku slavného otce MTB byl černý twentyniner SuperFly, který byl i součástí stánku na akci Demoday, ovšem do testu ho půjčit opravdu nechtěli.\nNeobyčejně luxusní brzdy vystavoval také méně známý výrobce Gatorbrake,\nna našem trhu zastoupený spíše mezi náhradními destičkami a špalíky. Některé jeho koncepce jsou přinejmenším odvážné, ale vidět náboj se dvěma kotouči a dvojicí třemenů s osmi pístky v každém se nepoštěstí každý den.\nVšechno je určitě funkční, chyběla jen vidlice se dvěma úchyty.\nStandardní expozici kol u značky Ghost\nhodně oživovala ukázka nástřiků designů na dirtová kola série Devil Ride. Mladík, který stříká kola u Ghostu pracoval živě i na výstavě a tak si mohl každý udělat obrázek o tom, co znamená namalovat na kolo pořádný obrázek.\nRozsáhlé představení nových modelů značky Giant\nsi můžete prohlédnout v tomto článku.\nAsi největší novinkou ve stánku Giro\nbyla kolekce brýlí na cyklistiku i pro běžné nošení. Rozšíření nabídky o brýle Giru sluší, stejně jako budou jejich brýle slušet pod stejnojmennou přilbou.\nAgresivní design výtečně sladěný s integrálkami Giro měly i googly na gumu.\nJednoznačně nejzajímavější věc za stánku GT,\nzávodní karbonové kolo na BMX, jsme vám už ukázali v článku Eurobike Highlights. Ostatní 20“ kola na street a podobně byla barevná až oči přecházely, ale pohromadě vypadala nádherně.\nMezi další zajímavosti patřil bezesporu tenhle hipícky laděný twentyniner a názvem Peace-9Rmulti.\nVelký krok směrem k nižší hmotnosti udělalo sjezdové DHi, ale nejvíce lidí se stejně točilo kolem premiérově připravovaných Allmountain novinek\na nových celokarbonovýchkarbonových Zaskarů.\nPřečteno - 8188x Tagy: eurobike2007