Seznamy nejčastěji používaných anglických slov | Učte se anglicky | EF\nSeznamy nejčastěji používaných anglických slov\nAnglická slovní zásoba je velmi rozsáhlá – odhaduje se, že má okolo 250 000 rozdílných slov (a zhruba třikrát tolik různých významů slov). Od většiny učitelů angličtiny nicméně uslyšíte, že pokud zvládnete 3000 těch nejčastějších, dokážete porozumět anglickým novinám, knihám, filmům a rozhovorům z nějakých 90 až 95 %. A navíc – jakmile bude jednou vaše slovní zásoba takto velká, bude pro vás už snadné učit se nová slovíčka průběžně a jejich význam dokážete bez problémů z kontextu odhadnout sami. Je však potřeba vědět, která slova jsou ta nejčastější – abyste se učili to, co je doopravdy důležité, a neztráceli zbytečně čas.\nNejčastěji používaná slova se naučte ze všeho nejdříve\nJednou z nejefektivnějších metod, jak se učit nová slovíčka, je zaměřit se na ta, která se používají nejvíce. Níže uvedené odkazy přinášejí několik takových seznamů – čím začít. Slova, jejichž význam neznáte, si najděte ve slovníku či na internetu. Mezi nejlepší pomůcky při studiu slovní zásoby patří kartičky, ať už klasické papírové nebo v nějaké verzi online. Tajemství úspěchu rozšiřování slovní zásoby totiž spočívá v pravidelném procvičování, a právě k tomu se kartičky skvěle hodí.\n100 nejčastěji používaných anglických slov\n50 nejčastěji používaných anglických sloves\nUčíte se nová slovíčka? Jděte na to logicky\nJakmile zvládnete tyto krátké seznamy, můžete se posunout k těm obsáhlejším. Pamatujte však, že i když rodilí mluvčí běžně znají 20 000 slov\na víc, k porozumění většiny běžných rozhovorů a textů vám bude bohatě stačit zvládnout 3 000 těch nejčastějších. Tyto seznamy vycházejí\nz frekventovanosti jednotlivých slov v angličtině, proto mezi nimi nenajdete výrazy jako "tiger", "skirt" či "spaghetti" – ta jsou sice ve slovníčcích začátečníků běžná, ale v konečném důsledku je zase tak moc nevyužijete. Chcete-li se naučit anglicky rychle a efektivně, zaměřte se nejprve na zapamatování nejběžnější slovní zásoby – určitě to bude lepší než nějaké náhodné soubory slov, které vám ale v komunikaci příliš platné nebudou.\n1000 nejčastěji používaných anglických slov\n3000 nejčastěji používaných anglických slov


Nejhorší vodovodní potrubí ve Zlínském kraji pochází z „akcí Z“ - iDNES.cz\n11. června 2015 12:13, aktualizováno 12:13\nLidé ve Zlínském kraji pijí vodu z potrubí, které je na některých místech i sto let staré. Po nedávné aféře v pražských Dejvicích, kde kontaminovaná voda přiotrávila tisíce lidí, se proto zákazníci vodáren logicky začali obávat o kvalitu pitné vody.\n„Telefonických i e-mailových dotazů věnovaných údržbě vodovodního systému a jakosti vody jsme v posledních dnech obdrželi hodně,“ potvrdila Markéta Bártová, mluvčí společnosti Moravská vodárenská. Ta v kraji zásobuje vodou desítky obcí a měst včetně Zlína.\nV Praze stálo za znečištěním vody nezmapované slepé rameno. Viry a bakterie se ovšem podle všeho mohou do vodovodu dostat i přes staré a poškozené potrubí. Podle odborníků prý ale není důvod k jakékoliv panice. A to přesto, že jen ve Zlíně zasahovali loni vodaři u 488 poruch vodovodu.\n„Ke kontaminaci dodávané pitné vody fekálním znečištěním, tedy odpadními vodami, ve městě v posledních deseti letech a ani předtím nedošlo,“ ujistila Bártová.\nVýraznější znečištění pitné vody v posledních letech nezaregistrovaly ani další velké vodárny působící v regionu. Firmy navíc musejí ze zákona dodržet přísné limity kvality vody. Průběžně ji proto testují akreditované laboratoře.\nPoslední velkou událost, která zasáhla do chuti i složení pitné vody, tak představují povodně z roku 1997. Záplavy tehdy vyřadily z provozu úpravnu vody v Tlumačově. Zásobování vodovodní sítě v celém Zlíně pak musela zvládnout pouze úpravna na Klečůvce. „Vzhledem ke změně směru proudění vody v potrubí jsme tehdy z opatrnosti obyvatelům Zlína doporučili vodu převařovat,“ řekla Eva Javoříková z krajské hygienické stanice.\nPotrubí v Kroměříži pokládali už za Rakouska-Uherska\nPrvní veřejný vodovod začal v krajském městě fungovat v polovině 20. let v éře Tomáše Bati. Žádné funkční vodovodní trubky z této doby však už pod Zlínem nenajdete. „Nejstarší stále využívané potrubí pochází ze 40. let minulého století. Funguje hlavně ve čtvrtích s baťovskou zástavbou,“ konstatovala Bártová. Jde například o Zálešnou nebo Podvesnou.\nŽe by přitom bylo potrubí, které svým věkem aspiruje na muzejní exponát, zároveň nejnáchylnější k poruchám, údajně neplatí. „Nejvíce závad registrujeme u vodovodního řadu vybudovaného za socialismu. Trubky nebyly v akcích Z dobře obsypané, navíc jsou z nekvalitních materiálů, proto praskají,“ informoval Eduard Sedlář, vedoucí provozu pitné vody Vodovodů a kanalizací Kroměříž.\nPrávě v Kroměříži mají z oslovených měst v kraji vůbec nejstarší úseky potrubí. Část z nich pamatuje rok 1918, některé trubky dokonce vznikly už za Rakouska-Uherska. „Poruchy na nich zaznamenáváme zřídka, spíše je musíme čistit od nánosů,“ přiblížil Sedlář.\nPřesto prochází vodovodní systém v Kroměříži i dalších městech postupnou obměnou. Stejně je tomu také ve Vsetíně, kde voda do kohoutků domácností putuje i v 70 let starých trubkách.\n„Postupně se jich zbavujeme. Staré potrubí bývá vyrobeno z šedé litiny, která je křehká a praská. Dnešní trubky už jsou z mnohem pevnější ocelové litiny,“ vysvětlil vedoucí provozu vsetínských vodovodů a kanalizací Miroslav Chmela.\nNejstarší úsek dodnes provozovaného vodovodního řadu v Uherském Hradišti pochází z roku 1925. Měří zhruba 300 metrů a vede pod ulicemi Boženy Němcové a Svatováclavská. „V převážné části centra města je původní potrubí vybudované v roce 1932,“ podotkl ředitel Slováckých vodáren a kanalizací Lubomír Trachtulec.\nNa havárie vodovodního potrubí, kterých ve městě vzniká kolem 10 až 15 za rok, mají nejvýraznější vliv špatné uložení trubek, nepřiměřená blízkost dalších inženýrských sítí, dopravní zatížení ploch nad potrubím a klimatické podmínky.\nTémata: Voda, Zlín, Dejvice, Kroměříž, Rakousko-Uhersko, Božena Němcová, Tomáš Baťa, Uherské Hradiště, Vsetín, Tlumačov, Klečůvka, Zlínský kraj, bakterie, pitná voda, Kontaminace\nPraha chce po problémech se závadnou vodou vypovědět nevýhodnou dlouhodobou smlouvu s vodárenskou společností Veolia,...


Právník Magnitskij byl posmrtně uznán vinným z daňových úniků – Novinky.cz\nPrávník Magnitskij byl posmrtně uznán vinným z daňových úniků\nMoskevský soud ve čtvrtek uznal vinným zesnulého právníka Sergeje Magnitského z daňových podvodů. Případ po uznání viny soud zastavil. Magnitskij zemřel v policejní vazbě v roce 2009. Podle ochránců lidských práv byl ruskými dozorci ubit, protože poukázal na korupci státních úředníků.\nčtvrtek 11. července 2013, 10:22 - Moskva\n(Aktualizováno: čtvrtek 11. července 2013, 12:01 )\nSoučasně s Magnitským shledal soud vinným i šéfa britského investičního fondu Hermitage Capital Williama Browdera. Ten zůstal v zahraničí a odsouzen byl v nepřítomnosti. Dostal devět let vězení, tedy trest, který požadovali žalobci.\nMagnitskij pracoval jako auditor pro britský fond. Poté, co uvedl, že rozkryl korupční síť, jejímž prostřednictvím státní úředníci připravili Rusko o víc než 200 miliónů dolarů, byl v roce 2008 sám zatčen a obviněn z daňových úniků. Zemřel o rok později ve vazební věznici.\nSoud s Magnitským je zřejmě prvním přelíčením v Rusku vedeným po smrti obviněného.\nRodina zesnulého právníka považuje soud za nezákonný.\nPřípad vyvolal také rozepři mezi Ruskem a Spojenými státy. Američtí zákonodárci v reakci přijali tzv. Magnitského zákon, který uvaloval sankce na několik ruských představitelů kvůli porušení lidských práv. Ruský prezident pak v reakci posvětil zákon zakazující Američanům adoptovat v Rusku sirotky.


Přestavba pivovaru Domažlice za 110 milionů skončí do konce roku | Společnost | Zprávy | Plzeňská Drbna - zprávy z Plzně a okolí\nDokončení přestavby domažlického pivovaru na multifunkční kulturní centrum, která už měla být v těchto dnech hotová, se posouvá o dva až tři měsíce. Rekonstrukce se prodraží o několik milionů korun. Podlahy v západním křídle mají statické problémy. Hotové jsou jižní křídlo a část západního. Novinářům to dnes řekl starosta Zdeněk Novák (Sdružení pro město Domažlice). Budova pivovaru z roku 1720 je památkové chráněna, tradice vaření piva ve městě sahá do roku 1341.\nPřestavba pivovaru, kde už byl v roce 2015 opravený hvozd, tedy pivovarská věž, převyšuje 110 milionů korun. Evropská dotace tvoří téměř 40 milionů.\n"Původní dřevěné podlahy v západním křídle začaly po položení nových konstrukcí klesat. Nastal problém se statikou a musely být vyhotovené znalecké posudky na závažnost vady i na odstranění," uvedl Novák. Problémy se objevily ve všech patrech kromě přízemí, nad nímž není dřevěná podlaha.\nStropní konstrukce si o několik centimetrů sedly. Už je zpracován návrh na jejich vyztužení. "Bohužel bude nutné použít železné traverzy, což naruší pohled na ty dřevěné stropy a sloupy, který jsme se snažili zachovat," řekl. Znalec zpracoval varianty vyztužení. "Dokončení křídla se zpozdí o dva, možná tři měsíce," uvedl Novák.\nJižní křídlo a první nadzemní podlaží západního křídla jsou už opravené. V jižním křídle bude v přízemí pivnice, v prvním patře komunitní centrum a ve druhém víceúčelový sál. V přízemí západního křídla bude pivovarská technologie, muzeum sklářství a pivovarnictví, v prvním patře restaurace a ve druhém a třetím knihovna, v podkroví víceúčelový výstavní sál. "Hotové části nemůžeme otevřít, protože vše je stavebně i technologicky propojené. Musí se provést kolaudace celého objektu," uvedl Novák. Pokud nenastanou další komplikace, měla by být celá stavba hotová koncem roku.\nPivovar budou provozovat Domažlické městské lesy, které nakoupí ze svého technologii za více než deset milionů korun. U restaurace vypíše město soutěž na pronájem. Technologie v pivovaru zatím není. Byla už dvě výběrová řízení, která musela být zrušena, teď se vypisuje třetí. "Na Velikonoce už bychom mohli mít pivo, v první fázi domažlickou desítku a dvanáctku," uvedl. Roční kapacita 3000 hektolitrů nebude v počátku plně využitá. Pivovar, jehož provoz by měl být ziskový, chce výhledově prodávat pivo i za branami, například při Chodských slavnostech.\nAutoři ČTK | Foto město Domažlice\nŠtítky ČR, stavby, památky, pivo, správa, Domažlice


Mezi největšími inzerenty v říjnu ČSSD — Médiář\nMezi největšími inzerenty v říjnu ČSSD\n20. 11. 2013 01:39\nPropagaci v bloku povinně vysílaných spotů v České televizi měla ČSSD zadarmo\nProducent potravin a přípravků péče o tělo a domácnost Unilever byl také letos v říjnu největším zadavatelem reklamy do tuzemských médií, měřeno ceníkovými cenami. Kvůli předčasným parlamentním volbám poslední víkend v říjnu se v první desítce inzerentů za minulý měsíc objevila také ČSSD, která proinzerovala víc než Sazka či kosmetický gigant L’oreál. Ukazují to čerstvá data monitoringu mediálních investic Admosphere.\nTOP 10 ZADAVATELŮ DLE CENÍKOVÉ HODNOTY REKLAMNÍHO PROSTORU, 1. - 31. 10. 2013\nUnilever ČR 175.249.000\nHenkel ČR 144.933.000\nFerrero Česká 131.904.000\nLidl Česká republika 112.599.000\nProcter & Gamble Czech Republic 112.260.000\nČeská spořitelna 91.982.000\nČeská strana sociálně demokratická 75.392.000\nL’oréal Česká republika 69.991.000\nV prvním ze dvou inzertně nejexponovanějším měsíci roku v předvánočním období daly nejvíc do propagace banky a spořitelny (podzimní kampaně uvedly Česká spořitelna, GE Money Bank, Wüstenrot, ČSOB či Zuno). Následovaly parfémy a auta (Škoda uvádí nový Rapid) a jako čtvrté politické strany, ty obsadily prostor v ceníkové ceně 321 milionů Kč.\nTOP 10 KATEGORIÍ DLE CENÍKOVÉ HODNOTY REKLAMNÍHO PROSTORU, 1. - 31. 10. 2013\nBankovní a spořitelní služby 555.813.000\nParfémy a toaletní přípravky 466.383.000\nOsobní automobily 371.539.000\nPolitické strany a organizace 320.884.000\nŠirokosortimentní prodejny a řetězce s převahou potravin 288.014.000\nKakao, čokoláda a cukrovinky 258.989.000\nVitamíny, minerály, potravinové doplňky 222.585.000\nDetergenty, čisticí a lešticí prostředky 152.053.000


Třiplusjedna: září 2018\nbylo to v sobotu. Vyjížděli jsme později než bylo v plánu, tak jsem si myslela, že to bude rychlo výlet, ale nakonec jsme vše důležité a nejdůležitější stihli, jak se to na lázně Luhačovice sluší ...\n... "mami, vyfoť mě v té zatáčce" ...\n... u schodů na kolonádu to nešlo. Kolonáda se opravuje více a více (foto později). Jenom stále doufám, že zachovají ráz tohoto místa ...\n... v mé nejoblíbenější kavárně V Myslivně měli místo, takže bylo jasné, kde si lázeňské kafíčko dáme ...\n... naše konverzace při objednávání rakvičky:\nmanžel: "z čeho je rakvička?" a dodal: "to jako pět minut po dvanácté?"\njá: "no, něco takového"\nčíšnice mezitím vysvětlila, z čeho a jak se rakvička vyrábí. Bertík zachytil jenom něco kolem těch dvanácti hodin, a že já si dám rakvičku až po kávě. Šel si tu svou objednat s tím, že ji chce hned, že přece nebude čekat do půl dvanácté jako já :-)) ...\n... takových jeho postřehů a hlášek máme hodně, jenomže je nestíhám zapisovat a nepamatuji si je ...\n... přece jenom jsem ty schody přes plot vyfotila, bez toho bych nemohla odjet ...\n... celé prostranství bylo takhle zahaleno, bude to veliká rekonstrukce ...\n... Dům Bedřicha Smetany - hotel, se teď jmenoval Hotel Popper. Tam mají kávu taky dobrou, když není místo V Myslivně, chodíme tam ...\n... Bertíkovi bereme s sebou kolo, jinak jsou pro něj Luhačovice "NUDA". Když řekneme, že tam jedeme, koulí očima. Nevím, jak dlouho to takto vydrží ...\nv září 30, 2018 6 komentářů:\nznovu jsem objevila manšestr. Málem bych na něj zapomněla a to jsem po manšestrácích jako holka hóóódně toužila - byla móda pletených kalhot ;-) ...\n... někdy na střední mi jedny naši koupili dokonce v Tuzexu - chtěla jsem rifle - jenomže oni mě v tom obchodě ukecali na manšestráky - byly béžové a vůbec jsme je neměla ráda ...\n... později jsem z manšestru šila i pro kluky a pak na hodně dlouhou dobu nějak z mého života zmizel. Tento týden jsem si ale pořídila sukni i kalhoty z manšestru. V mých momentálně nejoblíbenějších barvách (ta žlutá mě ještě nepřešla) ...\n... sváteční pátek se nám celkem vydařil, i když jsme byli doma. Teda Bertík chvíli lítal venku s kluky. Na oběd jsem vyzkoušela podle kluků v akci zapékanou zeleninu s balkánským sýrem - tady.\nNo, nedala jsem tam řapíkatý celer a přehnala jsem to s hořčicí, ale celkově mě to jídlo neoslovilo. Bertík to nejedl vůbec, neb je tam cuketa a byla vidět :-( ...\n... na spravení chuti mini Pavlovy s granátovým jablkem. Nevíte prosím někdo jak se bezpečně bez poprskání celého okolí dostat dovnitř do jablka? Umývala jsem pak celou kuchyň a bílé tričko to taky odneslo. Dobrota to ale je ;-) ...\nv září 29, 2018 14 komentářů:\nŠtítky: móda, recepty, utrácení\nv září 28, 2018 4 komentáře:\nv září 24, 2018 14 komentářů:\nv září 21, 2018 12 komentářů:


Motokárový víkend v Písku .. - KartingSport.cz | informace ze světa kartingu\nMotokárový víkend v Písku ..\nV motokárovém areálu v Písku - Hradišti probíhal o minulém víkendu "Motokárový víkend", který pořádal Svaz kartingu AČR. Součástí tohoto víkendu bylo několik souběžně probíhajících akcí. V první řadě to byl jarní camp Kartingové akademie AČR, kterou tentokrát nevedl její vedoucí Jan Midrla, ale v záskoku to byl Martin Gregor. Jan Midrla se v sobotu zúčastnil závodu v rallysprintu v Kopné a v sobotu už byl přítomen v Písku. Dále v Písku probíhalo školení mladých a začínajících jezdců. Poslední akcí bylo předvedení a nabídka motorů do motokár kategorie Školní 50. Z této nabídky by měl být vybrán Výkonným výborem Svazu kartingu AČR motor, který by byl použit v nejmenší kategorii začínajících jezdců v nadcházejících sezonách.\nDle velké části přímých účastníků byl "Motokárový víkend " dobře organizovaný a určitě po všech stránkách velmi přínosný.\nV předváděcích jízdách s novými motory pro kategorii Školní 50, předváděla také svou nabídku známá česká tuningová firma KVS Racing. Jak je velmi dobře známo, tak firma KVS je také obchodním zástupcem italského výrobce motokárových motorů IAME. Tento předváděný motor je vážným kandidátem do výběru pro pohon nejmenších motokár, a proto nás firma KVS požádala o představení tohoto motoru i na stránkách KartingSportu. Níže si tedy můžete přečíst podrobnější informace o motoru, který pro kategorii Školní 50 nabízí firma KVS. Pokud budeme požádáni o představení i ostatních nabídek, tak to rádi učiníme.\nSpolečnost Jan Straka - KVS Racing, výhradní dodavatel motorů IAME pro Českou republiku nabízí motor IAME M1 pro třídu Školní.\nMotor IAME M1 je poslední novinka v produkci firmy IAME S.p.A. , která se velmi úspěšně zabývá mj. výrobou závodních motokárových motorů a která reaguje na celosvětový problém v nedostupnosti vhodného motoru pro nejmladší řidiče, při prvním vstupu do motokárového sportu. Jedná se tedy o motor, který byl vysloveně vyvinut pro motokáry (není to tedy motor,který je přizpůsoben z motoru pro zahradní techniku, stavební stroje) a hlavní důraz byl kladen na vysokou životnost motoru a bezpečnost provozu. Bezpečnost provozu je zajištěna tepelnými kryty na hlavě, válci motoru a výfukové krabičce, vypínačem ON/OFF.\nProvoz motoru je velice jednoduchý, snadno se instaluje do podvozku o rozvoru 860/950 mm. Veškeré příslušenství je upevněno na bloku motoru. Provoz motokáry s tímto motorem vyžaduje pouze základní pracovní dovednost a zručnost tatínka či mechanika. Součástí dodání motoru je samozřejmě i 1,5 l palivová nádrž včetně benzínového filtru a hadiček.\nMotor M1 je vybaven odstředivou spojkou, která je navržena za účelem velmi vysoké životnosti bez obložení. Kluzné plochy válce motoru a pístu jsou ošetřeny blíže nespecifikovanou technologií, která značně zvýší životnost těchto dílů. Motor je vybaven long live karburátorem Tillotson.\nSpolečnost IAME se při vývoji tohoto motoru M1 usilovně zabývala hodnotou maximálního výkonu a průběhu točivého momentu. Tato otázka prošla i širokou veřejnou diskuzí. Konečná hodnota výkonu 2,0 HP a točivého momentu 2,5 Nm se stala vhodným kompromisem. Vzhledem k tomu, že současné motory pro třídu Miny 60 disponují výkonem cca 10 HP, tak motor M1 již nebude potřebovat dodatečné omezení výkonu, pokud ano bude toto dále řešeno ve výrobním závodě.\nMotor je navržen tak , aby se mohl dodatečně velmi jednoduše zaplombovat k zamezení provádění dodatečných úprav.\nSpolečnost Jan Straka KVS Racing garantuje požadavky VV Svazu kartingu AČR na motor pro třídu Školní.\nVe Cvikově 7.4.2017\nVráťa Ondráček / KVS 11.4.2017, 20:36 1656x 0x\nVráťa Ondráček 24.5.2019, 22:11 83x 0x\nVráťa Ondráček 24.5.2019, 5:34 121x 0x\nVráťa Ondráček 23.5.2019, 20:27 101x 0x


Přehled kdy a které potraviny zavést při metodě BLW\nautor: Dita | 2.1.2016 | 18 Komentáře(ů)\nPřed nedávnem jsem sem vložila obrázek s přehledem potravin a v kterém věku je zavádět. Nyní přidávám upravenější a přehlednější verzi toho samého. Jak jsem již psala, nejedná se o žádné dogma, takže každá z vás ať se rozhodne co kdy zkusí dítěti podat. Doporučuji však vynechat kravské mléko pro přípravu pokrmů minimálně do jednoho roka a jako samotný nápoj až do dvou let, případně i déle. V případě ořechů doporučuji podávat až od tří let z důvodu rizika vdechnutí. Pokud si nejste jisti, které potraviny a kdy zavést můžete využít individuální konzultaci přes telefon či Skype. Pro více informací klikněte zde.\nkaprik na 29 září, 2016 v 8:26\n1. Proč varujete před medem do dvou let? Kvůli jeho sladkosti asi ne, když banán je mezi prvním ovocem..?\n2. Jak je to s vhodností podávat sezónní zeleninu, ovoce, když se začíná v zimě? Kde sehnat v prosinci čerstvé, když nechci chemické z dovozu? Je třeba možné hranolky zeleniny zmrazit? To pak nebudou kompaktní..\nJarca na 8 října, 2016 v 8:42\nO medu se říká, že je alergenní, asi kvůli pylům.\nJan P. na 8 října, 2016 v 19:31\nAd. 1. Protože med může způsobit botulismus u dětí. Med totiž může obsahovat botulotoxin. Pouze 15% botulismu u dětí pochází z medu. Pokud má dobrý zdroj medu od včelaře, který nepoužívá chemii, tak se není potřeba obávat. Dále med může být alergen, a proto se nedoporučuje podávat do jednoho roku věku dítěte.\nAd. 2. V zimě je s čerstvou zeleninou a ovocem potíž. Pokud můžete využít bedýnky, nebo lokální farmářské trhy máte vyhráno. Spousta zeleniny se dá zamrazit bez poškození struktury např. brokolice, květák, hrášek, dýně, mrkev, kukuřice apod. Bohužel cuketa, okurka a obecně vodnatá zelenina zmrazením ztrácí kompaktnost struktury a proto se nedoporučuje ji zamrazovat.\nRenca na 28 listopadu, 2016 v 7:04\nDíky za zprávu o botulotoxinu. Sama to vím, ale nikdy mi to nikdo nevěřil 😀 😉 pěkný den, Tobě i miminku 🙂\nBarbara Filkorn na 20 října, 2016 v 11:15\nmuzete mi prosim poradit jak jidlo pripravovat? Pect, varit? A jak muzu vyuzit kvalitni olej do pripravy pokrmu. Diteti nachystat jidlo zrejme trochu vychlazene, ze?\nŠárka na 23 listopadu, 2016 v 13:37\nDobrý den, mé dceři bude v prosinci 15 měsíců a stále máme na první řadě MM. Jediné co pěkně papá lžičkou ať už ji krmím nebo jí sama, tak je ovoce převařené ve skleničce (domácí přesnídávky). Vše ostatní pečlivě zkoumá a poté skoro vše končí na zemi nebo rozmazané po stole a zahlásí „tlo, tlo,..“ což v našem jazyce znamená prso. Můžete mi prosím poradit, jak na ni? Děkuji\nLenka Suchomelová na 5 ledna, 2017 v 21:32\nmoc děkuji za vaše stránky. K tomuto článku bych měla doplňující otázky:\nZ čeho čerpá vaše doporučení kdy které potraviny zavádět? Proč kravské mléko až tak pozdě? A proč hrozí u semínek a ořechů vdechnutí, když jinak se u BLW říká, že dítě vdechnuté kousky vykašle?\nMartin na 18 září, 2017 v 4:51\nKravské mléko má nadbytek bílkovin, málo železa a vitamínu D. Nejlepší je kojení, dle WHO do dvou let a déle.\nSabina a Rudolf Kotrčovi na 22 dubna, 2017 v 9:54\nchceme s manželem poděkovat za krásný web i velice přínosnou konzultaci. Když se rozhodnete dělat věci jinak, než je zde běžné, často narazíte. Ani pediatr vám neporadí, často ani neví, o čem vlastně mluvíte. Proto jsme šťastni za takové lidi, jako jste Vy, kteří poradí, neprotlačují nutně jen svůj názor, pomůžou, pochopí a navíc jsou velice milí.\nJeště jednou děkujeme. Kotrčovi\nOlga Sloupova na 31 prosince, 2017 v 20:58\nDobrý den,ráda bych se zeptala jak postupovat v případě,že je dítě na UM.velice Vám dekuji\nDita na 15 ledna, 2018 v 20:31\nDobrý den, doporučuji vám přečíst si článek, kde toto téma probírám. https://jidlodotlapky.cz/umele-mleko-a-metoda-blw/. Případně pokud by vás toto téma zajímalo podrobněji, můžete využít individuální konzultaci https://jidlodotlapky.cz/umele-mleko-a-metoda-blw/.\nEva B. na 6 ledna, 2018 v 18:22\nDobrý den, kdy prosím zařadit ricottu? Syn, 8 měsíců, moc nejí, ale kváskový chleba s ricottou by jedl. Děkuji!\nJan P. na 15 ledna, 2018 v 20:25\nDobrý den, ricotta od 8. – 9. měsíce není problém.\nŠárka na 11 června, 2018 v 14:49\nDobrý den, chtěla bych se zeptat, jestli je nutné začít s příkrmy od 6.měsíce věku dítěte? A pomohou příkrmy s kolikami? Předem moc děkuji.\nKarolína na 14 ledna, 2019 v 19:54\nCo se týče kolik, u nás se vyplatilo vysadit vigantol. Ze dne na den to byla veliká změna. Nevím, zda ho podáváte, ale myslím, že se rada neztratí.. 🙂\nZuzana K. na 26 ledna, 2019 v 16:02\nchtěla bych se zeptat, odkdy je možné zavést výrobky z mléka jako kysaná smetana, cottage sýr, lučina?\nDita na 1 února, 2019 v 11:07\nDobrý den, Zuzano, tyto mléčné výrobky je vhodné zařadit na jídelníček až od 9 měsíce.\nVeronika Slámová na 11 ledna, 2022 v 21:34\nDobrý den, proč celozrnné pečivo až od 2 let?


Český obchůdek. Vítejte v našem Eshopu.\nŘímský kmín – mletý\nŘímský kmín je ve své třídě jedinečný. Díky své silně aromatické a pronikavé vůni se stává mezi kmíny jedničkou. Působí proti plynatosti a je dobrým doplňkem stravy na dobré trávení. Používá se v indické a středoasijské kuchyni, má jiné aroma než běžný kmín a je drobnější.\nPoužívá se k přiostření mnoha druhů omáček, gulášů, polévek a ostatních pikantních pokrmů kuchyně celého světa.\nChlebové koření využijete do chlebového, slaného a celozrnného pečiva. Doporučujeme přidávat do směsí určených do domácích pekáren.\nCitrónový pepř je velmi ostrá směs koření, která jídlu dodá kromě výrazně pálivé chuti také příjemně svěží vůni. Směs je vhodná na přípravu všech druhů steaků, pečených mas, do gulášů i na tučnější sladkovodní ryby (kapr, sumec). Lze ji také použít k přípravě ostřejších olejovo-octových dresinků.\nVýborná kořenící směs na všechny druhy masa.Použití do tvarohových pomazánek,na smaženou zeleninu, na hranolky,při obalování řízků apod.\nIndické koření výborné k přípravě indických a vegetarianských jídel. Koření je vhodné na drůbež a jiná masa.\nKořenící směs je speciální směs na přípravu nejenom čínských, ale i celkově všech asijských jídel s výraznou chutí a vůní.\nKořenící směs do pokrmů z mletého masa. Okoření sekanou, karbanátky atd.\nPepř černý – celý\nPepř se užívá na dochucení polévek, omáček, marinád, nálevů, paštik, mas, vnitřností, ryb, ale i ovoce – jahody se zeleným pepřem či moučníků – medové koláčky s pepřem. Pepřem se obalují sýry i salámy, které díky němu získají ostřejší chuť. V restauracích si můžeme objednat steaky na pepři nebo masové nudličky v pepřové omáčce.


Hanetka: Vzhledem k důkazům – 11. kapitola – Diagnóza: Johnlock\nHanetka: Vzhledem k důkazům – 11. kapitola\nPublikoval miamam dne Září 17, 2016 Listopad 10, 2016\nTak po té ledové sprše v závěru minulé kapitoly je tahle plná naděje. Žhavé scény tentokrát nečekejte, zato o to víc přemýšlení a uvědomování a možná i fluffu…\nA jako vždycky:\nPoklona vám, moje bety,\nže jste ještě pořád se mnou,\nže češete moje věty\nrukou přísnou, ale jemnou.\nA miamam díky k tomu,\nže mě nechá ve svém domu. 😀\n11. kapitola: Ráno poté\n„Mohl bys mi podat pero?“ natáhl Sherlock ruku.\nSeděl u stolu, naoko soustředěný na notebook před sebou, a zachovával si zdání pečlivé nevšímavosti.\nChvíli se nic nedělo a pak pero z konferenčního stolku plesklo do jeho dlaně.\n„Taky ti přeju dobré ráno.“\nV Johnově hlase nebylo žádné podráždění ani rozčarování – jen obvyklý tón shovívavé rezignace. Sherlock potlačil nutkání se ohlédnout a ještě podivnější nutkání hrábnout po tom zápěstí, než se odtáhne. Takové bizarní impulsy byly dost alarmující. Člověk by myslel, že… aktivity z minulého večera situaci vyřeší, alespoň na chvíli, ale už teď bylo jasné, že takový předpoklad byl zcela mylný.\n„Prosím.“ Sherlockovi vydržela síla vůle jen tak dlouho, dokud měla oporu v jeho hrdosti. Jakmile se na něj nikdo nedíval, přestal předstírat i ten poslední zlomek pozornosti, kterou zdánlivě věnoval notebooku před sebou, a očima sledoval Johna na jeho cestě přes pokoj, dokud nezmizel v kuchyni.\nSherlock se přistihl, jak už téměř došel k závěru, že jeho křeslo, které mělo přímý výhled do prostoru kuchyně, by mohlo být mnohem pohodlnější než židle u stolu. Tiše zaklel a zůstal, kde byl, zavřel oči a zavzpomínal na chvíle o pár hodin dřív, když se vytrhl ze znepokojivého snu a uviděl prázdnou polovinu své postele…\nSherlock v duchu zmáčkl ‚pauzu‘, pak přetočil zpátky tu poslední myšlenku a prohlédl si ji s čímsi, co se hodně blížilo zoufalství.\nDruhá polovina. Správný termín zněl ‚druhá polovina‘. Odkud se vzala ta ‚prázdná polovina‘? Zaškaredil se na tu frázi, stejně jako se zaškaredil na svou postel po probuzení ze snu, ve kterém vůbec nebyla prázdná.\nSetřásl ty obtížné myšlenky, vyhrabal se na nohy… které ho neúprosně zanesly Johnovým směrem. Pracně se přinutil zůstat ve dveřích a opřel se o zárubeň, snad nenuceně.\nJohn se ohlédl. „Jsi v pořádku?“\nSherlock přikývl. John se na něj na chvíli zvědavě zadíval, pak dodělal čaj a položil jeden z hrnků na stůl. Sherlock po něm sáhl a John se pustil do vážného procesu přípravy toastů, otevřel skříňku označenou nápisem ‚Ať tě to ani nenapadne‘ a prozkoumal sbírku džemů. Sherlock nikdy nebyl schopný najít v procesu jeho výběru nějakou logiku, ale dnešek si zřejmě vyžadoval švestkovou marmeládu ‚Victoria plum.‘\n„Když ti udělám něco k snídani, budeš to jíst?“\n„Nepravděpodobné,“ usoudil Sherlock. V tu chvíli měl pocit, že má žaludek zauzlovaný jako drhanou krajku. Otočil hlavu k obývacímu pokoji, pohledem přejel od okna k podlaze a přemohl ho pocit neskutečna.\n„Ale jsi v pořádku?“ Johnův hlas se ozval o hodně blíž a Sherlock skoro vyprskl čaj, když mu do vlasů na krku vjela dlaň. Johnův palec ho pohladil po straně krku a Sherlock se vší silou přinutil odolat nutkání přivinout se k doteku.\n„Hmm… Bude lepší, když si necháš šálu na krku, jestli půjdeš dneska někam ven,“ navrhl John. „Příště budu opatrnější.“ Nechal ruku klesnout, ucouvl k pracovnímu pultu a zvedl svůj hrnek.\nSherlock připomněl svému srdci, že mu nijak nepomůže, ani když se úplně zastaví, ani když náhle zdvojnásobí rychlost.\n„Jestli je to něco, o co bys měl zájem?“ dodal John ostýchavě.\nSherlock se snažil přenést myšlenkami přes ‚příště‘, které mu vybuchlo v mozku, až málem vyrazilo dveře.\n„Abys byl opatrnější? Nijak zvlášť,“ vypravil ze sebe. Pokusil se o úsměv, ve kterém se mísila nonšalance s flirtováním. John vypadal, že si není jistý, co si má o výsledném úsilí myslet. Sherlock si nebyl jistý úplně stejně. Bože, tohle bylo příšerné.\nToast vyskočil a John se obrátil. Sherlock sebral hrnek a přinutil své neochotné nohy vrátit se do obývacího pokoje a k oknu – k tomu druhému oknu. Pár minut se díval ven, ale neviděl nic, co by mu proniklo očima dál. Tucet nahých Irene Adlerových tancujících kankán by v něm vyvolal jen letmý záchvěv strachu, že Mycroft možná strká prsty i do klonování.\n„Určitě nechceš ani kousek?“ John byl zase přímo vedle něj, toast ve zvednuté ruce.\nSherlock se na toast zadíval. Obvykle mu John dával vlastní talíř, když mu nabízel snídani, ale teď tu jen stál a držel jediný krajíček. Měl by si Sherlock ten toast vzít? Nebo do něj prostě jen kousnout? Patřilo se, aby se teď navzájem krmili? Jaké další bizarní rituály na něj číhaly v temných hlubinách těchhle neprozkoumaných vod? A kolik dalších klišé dokáže nacpat do jediného myšlenkového proudu?\nNa druhou stranu byl džem Victoria Plum jeden z jeho nejoblíbenějších a bylo celkem milé, když se o něj John takhle staral. Stravování možná nebude tak nudné, když bude John do toho procesu zapojen víc… osobně. Sherlockovy myšlenky jaksi odběhly od tématu.\n„Asi ne.“ John se odvrátil a šel si sednout ke stolu. Sherlockův žaludek se vrátil k drhané krajce.\n„Takže, práce jako vždycky, že?“ John se opřel dozadu a spláchl poslední kousek snídaně pořádným douškem čaje. Sherlock se na něj podíval. V koutku mu uvízl drobeček. Sherlock se musel soustředit, aby se nenaklonil přes stůl a neslízl mu ho.\n„Teda, zdá se, že dáváš přednost tomu, aby všecko bylo jako obvykle… kromě chvílí, kdy ne.“ John se zamračil. „Doufám, že najdeš nějaký způsob, jak mi naznačit, kdy se to stane, jinak skončím tak, že to budu muset odhadovat a nejspíš se nechat devětkrát z deseti případů odmítnout.“\nSherlock měl pocit, že tenhle odhad je značně mimo. Pak zauvažoval, jaký druh náznaku by mohl John vyhlížet… a jestli by k tomu odhadu nemohlo nějak právě teď dojít. John vstal a vzal svůj talíř a hrnek zpátky do kuchyně. Sherlock potlačil nutkání jít za ním.\nBože, co to s ním je? Otočil se zády do pokoje. Možná měl jít k tomu druhému oknu… Počítalo by se to jako ‚náznak‘?\n„No, myslím, že na chvilku vypadnu ven.“ John už se soukal do bundy a Sherlock zklamaně naslouchal, jak si navléká další vrstvy, místo aby se jich zbavoval. Jeho mozek mu nijak nepomáhal, když mu přehrával video Johnova svlékání ze včerejší noci. Nebylo to poprvé, co se ten záznam promítal.\nNajednou ucítil v zádech nával horka. Nikdo se ho nedotýkal, ale stejně ho cítil. Pak se přímo zpoza něj ozval Johnův hlas.\nTěsně u ramene se mu vznášela ruka. Sherlock si nebyl úplně jistý, jak to ví, ale byla tam.\n„Nebudu dlouho pryč… jen se nadýchám trochu čerstvého vzduchu a možná si vyřídím pár věcí.“\n„Nenech se zdržovat.“\n„Tak se uvidíme později?“\n„OK.“ Ruka se ho dotkla, jen na tu nejkratší chvilku, a Sherlocka to stálo celý ten vnitřní zmatek, aby se k ní nenaklonil. Cítil její obrys, ještě když slyšel kroky na schodišti. Opřel si čelo o sklo a sledoval, jak se John vynořil na ulici.\nProblém byl, že neměl ponětí, co vlastně chce, kromě toho, co bylo nasnadě. Vybavil si, že se na jeho seznamu negativ objevila ‚Závislost‘, ale to by jistě chtělo víc než jednou, aby jí ‚propadl‘? Každopádně to nebylo jen tohle. Alespoň si to nemyslel. V hlavě mu zase naskočil ten sen. Ten sen, ve kterém se John odvážil do té prázdné – do hajzlu – ‚druhé‘ poloviny jeho postele. A nejen se odvážil, ale i uvelebil… pasoval do ní… vypadal v ní tak děsivě správně, že probudit se a zjistit, že tam není, zanechalo v Sherlockovi pocit, že je stejně – krucinál, no tak jo – ‚prázdný‘ jako jeho postel; pocit, který ho vyděsil skoro až k smrti.\nVýsledné rozhodnutí ‚dělat jakoby nic‘ bylo očividně nápadem skoro andersonovsky pitomým, ale jakmile s tím jednou začal, nevěděl, jak přestat… a John teď odchází a myslí si, že od něj Sherlock nechce nic víc než příležitostnou šukačku, aby se zbavil přetlaku.\nJohn odchází a myslí si, že to, co se stalo, nic moc neznamenalo.\nOdchází a myslí si, že prostě budou fungovat dál jako vždycky.\nSherlock popadl svůj kabát.\nLestrade si povzdechl, odhodil stranou jednu ze složek a sáhl po další. Zatracený papírování. Jestli existovalo něco, co nenáviděl…\n„Už jsi je chytil?“\nVzhlédl. „Á, to jsi ty.“ Zavřel složku a pokusil se skrýt úlevu, že může. Sherlock sice mohl být osina v zadku, ale s ním v budově se může dít i něco zajímavějšího než papírování. „Ne, to teda kruci nechytil. A co jsi pro to udělal ty? Docela prd, jestli chceš vědět můj názor.“\nSherlockovy oči se míhaly po místnosti, jako by to bylo místo činu, a Lestrade se nebyl schopen přestat nervózně ohlížet přes rameno. Určitě by si všiml, kdyby za skříňkou se spisy číhal vrah se sekyrou, ne? Neviděl nic, co by nebylo na svém místě.\n„Jistěže jsem v pořádku,“ utrhl se Sherlock. „Proč bych neměl být v pořádku? Jsem dokonale v pořádku.“\nLestrade se opřel zády o židli a upřeně se na něj zadíval. „Kde je John?“\nSherlock zvedl nos nahoru, přitáhl si už tak pevně omotanou šálu ještě výš a ujistil se, že má límec náležitě zvednutý. „To je těžko moje starost,“ prohlásil, přesunul se do místnosti a sedl si na jednu ze židlí umístěných čelem ke stolu. „Nebo tvoje,“ dodal jízlivě.\n‚A jé, trable v ráji,‘ pomyslel si Lestrade. Zvedl ruce ve smířlivém gestu. „Moje chyba,“ nabídl omluvu. „To jen, že co ses vrátil, nedali jste jeden bez druhého ani ránu. Myslel jsem, jestli ho třeba nemáš v kapse…“\nKdyž se od muže naproti ozval podivný zvuk, zamračil se. Sherlock vypadal, jako by kousl do citrónu. „Jsi si jistý, že jsi v pořádku?“ Odpovědi se nedočkal, a tak pokračoval. „Teprve dneska jsem vás oba viděl každého zvlášť.“\n‚Oba,‘ povšiml si okamžitě Sherlock, který očividně už setřásl to, co mu zmrazilo mozek, ať už to bylo cokoliv. „Takže jsi viděl i Johna.“ Jeho tón naznačoval, že právě udělal dedukci desetiletí.\nLestrade pokrčil rameny. „Jistě, před nějakou chvílí se tu zastavil, ale nezůstal. Nemám ponětí, kde teď je.“ Naklonil se dopředu a opřel si předloktí o stůl. „A teď, co ten případ? Máš pro mě něco?“\nSherlock si odfrkl a podíval se otevřenými dveřmi ven z kanceláře. „Zkontroloval jsi ty alarmy, jak jsem ti radil?“\n„Samozřejmě.“ Lestrade prolistoval složky a vytáhl list papíru, který šoupl přes stůl. „Měl jsi s nimi pravdu. Poblíž každého místa, které bylo vyloupené, došlo pár dní předtím k falešnému poplachu.“\n„A všechny si vyžádaly zásah policie, je to tak?“ Sherlock se naklonil dopředu a pohledem projížděl podaný papír.\nLestrade přikývl. „Řekl bych, že jejich načasování bylo trochu moc dobré, jako by vždycky věděli, kolik času mají k dispozici. Když se nad tím zamyslíš, je to očividné.“\n„Rozhodně,“ pomalu pronesl Sherlock. „Divím se, že policejní sbor nevyužívá taktiky myšlení pravidelně.“\n„Ha ha ha, kruci.“ Bože, to je ale nesnesitelnej vůl. Jak to s ním John celou tu dobu vydrží? Ten chlap musí mít svatou trpělivost. Lestrade si přál, aby se odkudkoliv, kam to zmizel, radši vrátil. „Takže jsme to hlídali, ale čím déle jsme čekali, tím to bylo těžší. Máš nějakou představu, kolik falešných poplachů jsme přijali jen za jediný týden?“\nSherlock se znovu opřel dozadu a vypadal, jako že je mu to upřímně jedno.\n„Až zatraceně moc, tak je to. Nemůžeme nechat trčet policajta poblíž každé té lokality donekonečna – nemáme na to lidi.“\nSherlock vypadal tímhle tématem stejně nezaujatý jako předtím.\nLestrade si povzdechl.\n„Šli jsme i po té záležitosti s náklaďáky – jakmile nahlásili nějakou krádež, hned jsme dostali avízo. Ale je to… tedy, je to dobrý, protože zloději obvykle udeří do čtyřiadvaceti hodin poté, ale někdy se stane, že zmizení náklaďáku ani nikdo nenahlásí. Často je seberou z velkých dep; posledně si ta okradená společnost ani nevšimla, že jim nějaký chybí, dokud jsme ho nenašli!“\nSherlock ho poctil pohledem ‚to není můj problém‘, pokrčil rameny a postavil se. Lestrade právě přemýšlel, proč se vůbec obtěžoval přijít, když se Sherlock zastavil ve dveřích.\n„Byl jsi schopen pomoct Johnovi s tím, co potřeboval?“\nLestrade se na něj zamračil. „Myslím, že jo,“ připustil. „Řekl jsem mu, ať to zkusí v archivech.“\n„V archivech. Jistěže.“ Sherlock krátce kývl a otočil se k odchodu.\n„Jsem si dost jistej, že ji tenhle týden nejspíš najde tam,“ dodal Lestrade a neochotně přesunul pozornost zpět ke štosu spisových složek na stole. Hromada vypadala, jako by pokaždé, když z ní spustil oči, ještě povyrostla. Podezřívavě si ji prohlížel a dumal, jestli Donovanová nevynalezla nějakou metodu, jak na ni přidávat, aniž by si toho všiml.\n„Ji?“ Vzhlédl a Sherlock tam pořád ještě přešlapoval.\n„Konstábla Rossovou,“ vysvětlil mu. „Tu přece John hledal. A teď, buď mi budeš nějak užitečný, nebo laskavě vypadni, jo?“\nVrátil se zpátky ke svému papírování, pak zase zvedl hlavu, aby něco dodal… ale jak se zdálo, Sherlock už si vybral možnost číslo dvě.\n„A nechoď otravovat můj tým!“ zavolal Lestrade za jeho mizející postavou.\nJohn stoupal po schodech do bytu a necítil se o nic moudřejší, než byl, když před několika hodinami odcházel. Přesto se alespoň prošel a dokázal ve Scotland Yardu dostat hrnek slušného kafe, což se dříve zdálo nemožné.\nDošel do patra a strčil hlavu do obývacího pokoje, ale ten byl prázdný; a tak prošel dveřmi až do kuchyně. Tam taky nebylo po Sherlockovi ani památky – žádné odporné výpary ve vzduchu a žádné pochybné sloučeniny, které by vypalovaly díry do pracovních pultů. John přešel k oknu, stál tam a zíral ven, ruce založené na hrudníku, ale vlastně nic neviděl.\nSherlock. John nevěděl, co od něj dnes ráno má čekat, ale postoj ‚nic se nezměnilo, tak se neuchyluj k nějakým zatraceným důvěrnostem‘ byl určitě na jeho seznamu možností hned nahoře.\nSherlock si nemusel dělat starosti. Jen to, že se ukázalo, že má tak trochu – šíleně žhavý – zájem vzdát se kontroly v určité oblasti, ještě neznamenalo, že to bude John očekávat celou dobu, dokonce ani v části z ní. Nebyl si jistý, jestli má vůbec šanci na nějaké ‚příště‘, než mu to bez uvažování vypadlo z pusy a zeptal se. Ta myšlenka ho vykopla z režimu ‚doktora‘, do kterého automaticky přepnul, když spatřil kousance na Sherlockově krku.\nTo konkrétní spatření vedlo k dotýkání… po kterém následovalo vzpomínání… které ho uvrhlo do chtění… a John raději vycouval, než se to začalo nebezpečně stáčet k braní.\nSamozřejmě, že mu Sherlock na tu otázku přímo neodpověděl – to by bylo až moc snadné. Přesto neřekl ani ‚ne‘ a John se rozhodl, že to bude brát jako ‚ano‘, dokud nebude jasně informován o opaku. Protože pomyšlení, že by to už nikdy neměl… že by nikdy neměl Sherlocka… o tom vůbec nechtěl ani uvažovat. Výjevy z minulého večera se mu začaly míhat hlavou a on zasténal, spustil ruce dolů, o krok ucouvl a narazil bokem o roh stolu. Přejel si rukou přes obličej.\nA přece… nebyla to vzpomínka na sex, z čeho mu rostl knedlík v krku. Ten se tam vytvořil už dřív, dokud byl pořád ještě úplně oblečený, ve chvíli, kdy pochopil, že Sherlock pláče, aniž by si toho byl vědom; těsně předtím, než Johnovi řekl, že mu chyběl.\nTo byl okamžik, kdy si John uvědomil, že s tím musí pohnout, sexuálně řečeno, protože jinak ho láska, kterou už k Sherlockovi cítil, definitivně ovládne a on ji už nikdy nebude moci dát nikomu jinému. A to by byla smůla, vzhledem k tomu, že ji Sherlock nechtěl… no, ne tuhle její stránku. Ta momentální sexuální stránka, po té byl, zdálo se, celý žhavý.\nJohn zavřel oči. Bože, to bylo úžasné… Nikdy by nebyl věřil, že Sherlock bude takový… že by mohl být takový. Tak nestřežený, tak otevřený, tak… Johnovy myšlenky se zjednodušily do smyslových vzpomínek a on zaklonil hlavu, částečně si vědom, že je jenom dobře, že je Sherlock pryč, ale jeho větší část naplnila tak divoká touha, že si přál, aby byl Sherlock právě tady, právě teď… a k čertu s tím, co by se mohlo stát. Sherlock je dospělý muž. Může se bránit, kdyby chtěl…\nJohn se skoro překotil na záda.\n„Do prdele!“ Chytil rovnováhu – alespoň fyzicky – a zadíval se na Sherlocka, který se zhmotnil vedle ledničky, světle modrý župan přehozený přes oblečení. „Kde ses tu k čertu vzal? Myslel jsem, že jsi venku!“\n„Byl jsem ve svém pokoji.“\nJohn se zamračil. Sherlock svůj pokoj sotvakdy využíval během dne. „Co se děje?“\n„Já jsem se ptal první.“\n„To je nám dvanáct?“\nSherlock na něj upíral pohled s takovou intenzitou, jakou už John hodně dlouho nezažil. Dostával se mu pod kůži, ale úplně jinak než v posledních pár týdnech. „Jsi v pořádku?“ zeptal se a automaticky udělal krok vpřed. Sherlock ucouvl. John ztuhl. „O co jde? Co se stalo?“\n„Co by se asi tak mohlo stát?“ Sherlock prošel kolem něj, John tam zůstal stát a jen sebou trhl, když se mu zbloudilá kudrna otřela o tvář.\n„Ty ke mně čicháš?“ Otočil se, ale Sherlock už byl pryč a opíral se zády o linku, ruce založené a tvář úplně bez výrazu.\n„Cože?“ John se zmateně zamračil. „Šel jsem se projít – říkal jsem ti to. Chtěl jsem něco zkusit, ale nic z toho nebylo.“\nSherlock se nadechl a trochu zvedl bradu. „To pro tebe muselo být zklamání.“\nJohn pokrčil rameny. „No, byl to výstřel naslepo, ale myslel jsem si, že to stojí za pokus.“ Žalostně se na Sherlocka usmál. „Asi bych měl nechat tuhle stránku věcí na tobě.“\nSherlockovi vyjelo obočí nahoru. Pak se zamračil a trochu napětí z jeho držení těla povolilo. „Co kdybys mě zasvětil?“\n„Co kdybys zapnul konvici?“ Pokud chce být Sherlock tak divný, zrovna tak, k čertu, může být zároveň trochu užitečný.\nSherlock zvedl oči v sloup, ale vypadal znatelně šťastněji než před chvilkou.\n„Musíš zmáčknout to tlačítko na…“\n„Velmi vtipné.“ Sherlock sáhl za sebe a stiskl vypínač, pak vykročil vpřed a šel, až byl úplně v Johnově osobním prostoru a přímo se nad ním tyčil. John se napřímil do plné výšky. Pokud šlo o to, kdo se nad kým tyčí, mělo to ale na situaci jen minimální vliv.\nPovzdechl si, že musí natáhnout krk a zaklonit hlavu, aby se podíval Sherlockovi do očí. „Víš, jak jsme se dívali na video z toho vloupání? To zevnitř z klenotnictví?“\nSherlock kývl, ale nezdálo se, že by byl ochoten ustoupit do nějaké optimální vzdálenosti, aby se jim líp mluvilo. John o půl kroku ustoupil. Sherlock ho následoval.\n„Vzpomínáš, že něco upoutalo moji pozornost, ale pak jsem nevěděl, co to bylo?“\nSherlock znovu přikývl. John přímo cítil jeho… sherlockovinu. Odvádělo to pozornost.\n„No, vrtalo mi to hlavou, to je všecko.“ Bezradně rozpřáhl ruce a pokrčil rameny. „Tak jsem šel do Scotland Yardu. Myslel jsem, že možná kdybych se na to podíval znovu, mohlo by mi dojít, co to bylo.“\n„Ne – vůbec nic. Zatraceně k ničemu.“ Sáhl do kapsy u bundy. „Dala mi vytištěný snímek, ale pochybuju, že by to pro mě byla nějaká inspirace, když nepomohlo ani video.“ Rozložil papír, položil ho na stůl a využil příležitosti, aby si sedl a dostal se z dosahu toho tyčení. Významně se podíval na židli stojící v pravém úhlu k jeho vlastní, ale Sherlock se neobtěžoval si toho všimnout a místo toho šel, postavil se za Johna a teď se tyčil za jeho ramenem – pravděpodobně tak trochu pro změnu.\n„Hmm? Aha, konstábl Rossová,“ vysvětlil John. „Byla minulý týden na tom místě činu. Byl jsi k ní hrubý.“ Ohlédl se a vyvedlo ho z míry, když našel Sherlockův obličej jen pár centimetrů od svého.\n„Uvědomuju si, že tahle informace ti asi moc nepomohla, asi sis nevšiml…“\n„Vím, o koho jde.“\n„Aha, dobře. No, chtěl jsem o to požádat Lestrada, ale Donovanová mě odchytila, zrovna když šla od něj, a řekla mi, že jestli ho odvedu od papírování, ke kterému ho konečně dostala, uřízne mi koule.“ Odfrkl si. „Chtěl jsem jí říct tu frázi, cos použil na Franklanda, o tom, že je to od ní nesmírně ambiciózní…“ usmál se při té vzpomínce a pak si povzdechl, „… ale ona už vypadla.“ Na chvíli se odmlčel. „Kráva.“\nSherlock zafrkal smíchy a John se na něj uličnicky ušklíbl, ale byl tak blízko… tak blízko. John polkl a otočil se zpátky k fotografii na papíru, uhladil dlaní sklady, jak ho měl předtím složený v kapse. Sherlock měl zřejmě pocit, že potřebuje pomoct. Johnova ruka se zastavila. Sherlockova ne.\n„Pokračuj.“ Sherlockův hlas mu zachraptěl do ucha a Johnovi začalo srdce v hrudníku bít hlasitěji. Ani jeden z nich si neuvědomoval, že Sherlockova ruka teď úplně zakrývala tu Johnovu, nebo že jejich prsty se mezi sebou propletly.\n„Co? Co, ehm… No dobře. Ano. No, vzpomněl jsem si, že ona u toho případu byla, tak jsem se zeptal Lestrada, kde bych ji našel, a ona byla celá šťastná, že mi může pomoct – vděčná za cokoliv, co ji dostane od archivování, říkala.“\n„Mohl jsi požádat konstábla Greeninga.“ Když Sherlock promluvil tentokrát, ústy se skoro otíral ze strany Johnovi o krk.\n„Je to muž…“ Sherlockovi se s lehkým povzdechem vytratil hlas. „Ačkoliv možná bych si dělal starosti i kvůli němu, teď když vím, jak to s tebou je.“\nJohn se na židli otočil. „Starosti?“ zopakoval.\nSherlock vypadal rozmrzele, že mu to slovo uteklo. Narovnal se a vyprostil si ruku. John ho pustil.\n„Takže to nebylo moc produktivní dopoledne?“ řekl Sherlock už normálním tónem, odtáhl si židli, kterou předtím opovrhl, a posadil se, oči upřené na obrázek.\nJohn si prohlížel jeho obličej, ale Sherlock nevzhlédl. „No, přišel jsem na to, kde Anderson schovává svou tajnou zásobu kafe Jamaican Blue Mountain, takže ten den nebyl totální ztráta…“\nNezdálo se, že by to na Sherlocka udělalo dojem.\n„… ale ne,“ přisvědčil John a zadíval se stejně jako Sherlock dolů na fotografii zlodějů v akci, jeden, jak drží plátěnou tašku napřaženou k pultu, druhý se zbraní namířenou na zákazníky. „Pořád ani o jednom z nich nevíme ani to nejmenší.“\n„Ó, to bych neřekl.“\nJohn se usmíval, ještě než vůbec zvedl hlavu.\nSherlock se pousmál tak napůl. „Tenhle…“ ukázal na lupiče, který držel zbraň, „buď pochází z Midlands, nebo tam strávil nějaký čas, soudě podle jeho přízvuku.“ Protáhl obličej. „Řekl té prodavačce ‚kachňátko‘.“\n„A proč ten…?“ mávl rukou John k jeho kyselému výrazu.\n„Kachny,“ odpověděl Sherlock temně. Nevysvětlil to.\n„A jeho jméno začíná na ‚K‘ – buď jméno, příjmení nebo přezdívka, ale rozhodně takhle.“\n„Jak to jenom můžeš…?“\n„Co ti svědkové říkali? Že tenhle druhý…“ Sherlock poklepal prstem na fotku neozbrojeného pachatele, „… byl naštvaný, když ten se zbraní uhodil tu ženu, a křičel na něj. Kdosi říkal, že nadával, ale ostatní tvrdili, že jenom ‚začal‘. Všichni se shodli na prvním slově.“\nJohn musel vypadat stejně nechápavě, jako se cítil.\n„Proč by polykal nadávku? Dokonce ani cenzurní politika stanice BBC není tak nelogická… Jak asi uvažuje? Je v pořádku provést ozbrojenou loupež a přitom se při ní stydět klít? Směšné!“ Sherlock zavrtěl hlavou. „Ne… Bylo to jméno toho druhého zloděje, co začal křičet – mnohem pravděpodobnější reakce a taky důvod, proč to utnul.“\nJohn otevřel pusu, ale pak ji zase zavřel.\n„Co je?“ Sherlock vypadal, že se ho to ticho dotklo.\n„Snažím se přijít na variantu slova ‚úžasné‘, kterou jsem ještě nepoužil.“\nTeď byla řada na Sherlockovi, aby se pokusil dát dohromady větu, ale taky to vzdal. Pohled mu odlétl stranou a po krku mu začala stoupat vlna ruměnce. John získal dost slušnou představu o metodě ocenění, jejíž použití právě teď zvažoval. No, ne vlastně metodu… ale hlavní poslání bylo vyjádřeno hlasitě a jasně. Část Johnova mozku už zkoumala terén a odhadovala možnosti: podle jeho soudu ten stůl vypadal dobře, ačkoliv židle, na které Sherlock seděl, skýtala také nesporné možnosti… zrovna tak jako pult… a pak tu byl… Musel si dát stopku. Sherlock byl nepředvídatelný – bylo nebezpečné předpokládat ‚ano‘, když to zrovna tak mohlo být ‚ne‘.\nNatáhl ruku. Sherlock nevypadal, že by si jí všiml, dokud mu John nevzal bradu do dlaně. Sherlock zaváhal, ale pak se k ní přitulil a očima pomalu vyhledal Johnovy.\nJohn ho pohladil palcem po lícní kosti. „Ptám se.“\nSherlock se na něj díval a chvíle se prodlužovala. John nedokázal sledovat všechny ty výrazy, které mu prolétly tváří, ale obával se, že je jich na jednoduchou odpověď až příliš. Zdálo se to jako věky, než odpověděl.\n„Tohle nebude fungovat.“\nJohn se držel, aby zůstal úplně nehnutě. „Myslíš tím teď?“\n„Myslím tím ‚vůbec‘.“\nNepokusil se odtáhnout, ale John nechal ruku sklouznout.\n„Není na takové rozhodnutí trochu brzy?“\n„Je to očividné.“\n„Tohle není to, co chceš.“\n„Neříkej mi, co chci,“ varoval ho John. „Já chci věci, o kterých ty jsi v životě neslyšel.“\nSherlock se ostře nadechl. „Možná bys byl překvapený.“\n„No tak mě překvap,“ zvedl John bradu.\nSherlock zamrkal a pak na chvilku pevně zavřel víčka. „Přestaň. Vyvádíš mě z míry.“\n„Ne dost, abych se spokojil s rychlovkou na kuchyňském stole.“\nJohn kývl a zvedl se na nohy. Pak se přesunul za Sherlockovu židli.\n„A co kdybychom se podívali, jak dlouho dokážu protahovat, než tě udělám… na kuchyňském stole? To pro tebe zní dost jako ‚experiment‘?“\nPromlouval do Sherlockova ucha a shlížel dolů na dlouhou křivku krku, vyklenutého před ním, jeho vlastní značky z předchozí noci jako modré a fialové praporky vytyčující teď už zabrané území. Teď už jeho, povykovaly instinkty, které se rvaly s jeho pokusy je potlačit. Pomyšlení, že by už nikdy znovu neochutnal Sherlockovu kůži, bylo jako nůž, obracející se mu ve vnitřnostech, a jak puls, který sledoval, nabíral rychlost, John strašně toužil naléhat. Ustoupil dál.\nSherlock zvedl obě ruce a položil je naplocho na stůl, zhluboka se nadechl a viditelně se pokoušel se uklidnit. „Tohle je důvod, proč to nebude fungovat.“\nJohn se zády opřel o pult a zamračil se, protože nechápal, čím to už stačil podělat.\nSherlock se otočil na židli a podíval se po něm. „Protože to ‚H‘ může znamenat spíš ‚hodný‘ než ‚Hamish‘. Jsi až moc čestný. Dřív nebo později začneš znovu chodit na rande a pak už mi nebudeš k dispozici.“\nJohn se zakabonil. „Tak za prvé, dostal jsem kopačky od více žen, než jsem si vůbec obtěžoval zapamatovat, právě proto, že jsem ti byl celou tu zatracenou dobu ‚k dispozici‘. Za druhé, zrovna teď na randění nemám ani pomyšlení. Za třetí, hledáš problémy tam, kde žádné neexistují, a…“ ztratil nit.\n„Za čtvrté,“ napověděl mu Sherlock.\n„Nakonec,“ řekl John rozhodně a pak nedokázal nic vymyslet. Sáhl po starém a oblíbeném. „Meleš kraviny.“\n„Vážně?“ Sherlock se postavil, otočil se a přisedl si na stůl, takže k sobě byli čelem. „Takže kdybys byl s někým v dlouhodobém vztahu, pořád bys neměl problém se mnou píchat pokaždé zas a znova, když by sis myslel, že to potřebuju? Doopravdy?“\n„Já…“ John chvíli nevěděl, jak dál. „O čem to k čertu mluvíš, jaký ‚dlouhodobý vztah‘? Ty jsi můj dlouhodobý vztah.“\n„Ale to nejsem, ne? Ne, nedělej tenhle obličej. Ty víš, jak to myslím.“\nJohn se pokusil nedělat ‚ten obličej‘, ať už Sherlock myslel jakýkoliv. Pravděpodobně to byl ten, co zrcadlil pocit, že shlíží dolů do propasti a přemýšlí, jestli do něj někdo naposledy strčí, aby ho do ní shodil. Polkl.\n„Idiote.“ Sherlock přikročil a popadl ho za ramena. „Já nemyslím tohle. Ano, pořád jsme ‚Sherlock a John‘… ‚John a Sherlock‘. Omlouvám se – někdy se ti povede na mě zapůsobit až do té míry, že přecením tvou inteligenci.“\nJohn okamžitě vyměnil předchozího držitele první příčky v kategorii ‚nejpodivnější komplimenty, jaké jsem kdy dostal‘. Nebyla to velká skupina a většina z už existujících položek byla rovněž od muže, který teď na něj s obavami shlížel.\n„V pořádku?“ optal se ho Sherlock. John přikývl, ale Sherlock se nepohnul pryč. „Myslel jsem tím, že uspořádání, jaké jsi mi nabídl, není ve skutečnosti to, co bys od života chtěl, že? To už jsi mi řekl.“ Čekal, ale John neměl ani ponětí, kam tím směřuje. Sherlock si povzdechl. „Sex, romantika a mazlení na gauči,“ citoval.\nJako by mu v hlavě zazvonil na zvonek – John si vzpomněl na rozhovor, který vedli, když se vrátili od Wigginse. „To bylo před týdnem – to si pamatuješ úplně všechno?“\nSherlock tu tázací část věty ignoroval. „A ony se tvoje požadavky během týdne změnily? O tom pochybuju. To bylo upřímné prohlášení. Nepokoušel ses mě o něčem přesvědčit, netýkalo se to žádné konkrétní kontroly nebo otázky orientace, byl to jednoduchý výčet – něco, co dokážu pochopit.“\nJedna ruka mu vyjela nahoru k Johnově krku, jako by se bál, že by se mohl otočit, ale John neměl v úmyslu kamkoliv odcházet.\n„A co dokážu pochopit, je fakt, že ti nemůžu dát polovinu vztahu a čekat, že se přestaneš poohlížet po celém,“ dokončil Sherlock.\nJohn na něj zůstal zírat. Měl pravdu, samozřejmě že měl. Pomyšlení, že by po zbytek života nikdy s nikým už doopravdy nespal, v něm vyvolávalo pocit chladu a osamělosti. Sherlock byl sice středem jeho světa, ale John by nikdy nebyl šťastný, kdyby ho bral jen jako příležitostnou šoustačku, ať už si byli v ostatních oblastech života jakkoliv blízcí. Část jeho já by vždycky toužila po té náklonnosti, po citu… strádala by bez něj.\nPředstavil si někoho, kdo by chtěl, aby s ním potom zůstal – někoho, koho by se mohl dotknout, kdykoliv by chtěl, obejmout ho, kdykoliv by to potřeboval… Někoho, kdo by byl schopen si říct o polibek, zrovna tak jako o pero. Chtěl to. Nemohl to popřít.\n„Je možné, že to nikdy nenajdu,“ podotkl. „Rozhodně nemládnu a je těžké si představit někoho, kdo by se vyrovnal s naším životním stylem. V každém případě jsem teď volný – proč hledat problémy, které se možná ani nikdy nevynoří?“\nSherlock jako by zapomněl, že má ruku pořád na Johnově krku. Teď ho palcem hladil tam a zpátky a John se pokoušel nereagovat, ze strachu, že kdyby si to uvědomil, nechal by toho.\n„Ale přesto by ses rozhlížel,“ namítl Sherlock. „A být o deset kroků napřed, to je můj obvyklý ‚styl‘, nemyslíš?“\n„Ale já nechápu, proč…“\nSherlock zvedl ruku. „Já to nesnesu, Johne.“ Hlas měl najednou řezavý a ustoupil zpátky. „Nedokážu snést, že bys spal se mnou a poohlížel se po někom jiném. Že pokaždé, když by ses ohlédl po hezké policajtce, pomyslel bych si: ‚Je to ona? Je tohle ta pravá?‘ A pak bych se podíval na tebe a přemýšlel, jestli naše naposled bylo opravdu naposled.“\nZhluboka dýchal a na čelisti mu přeskakoval sval. John na něj zíral. „Nemůžu uvěřit, kolik času jsi věnoval tomu, abys o tom přemýšlel.“\n„Byl jsi pryč hromadu hodin,“ odpověděl Sherlock vyhýbavě. Odkašlal si a zdálo se, že se snaží sebrat. „Nikdy bych za takových podmínek nebyl schopný pracovat. To by bylo neúnosné.“\n„A co kdybych…“\n„Ne, Johne. Zříci se policejních důstojnic to nevyřeší.“\nJohn zavřel oči. Jak se mohl den, který začal tak nadějně, zvrhnout v tak úplnou kupu hnoje? Nemohl uvěřit, že ten minulý večer zůstane jediný… Představy všech těch věcí, které neudělali, mu začaly běžet myslí a on měl chuť začít křičet vzteky.\nOtevřel oči a Sherlock se na něj díval… Stál tam s těma svýma očima a lícními kostmi a kudrnami a krkem a kůží… Bože, ta kůže… tak bledá, citlivá, neuvěřitelně vnímavá kůže… A on to všecko viděl, měl Sherlocka přímo před sebou… držel ho tepajícího v dlani… měl prsty uvnitř něj… rozložil ho na kousky a viděl ho, třesoucího se a bezmocného, a teď už nikdy… nikdy znovu nebude moci.\n„Jdi ode mě.“ Hlas měl sevřený sebeovládáním. „Prostě jdi pryč…prosím.“\n„Sherlocku… já nedokážu…“\n„Tak to nedělej.“\nJohn se k němu otočil zády a oběma rukama sevřel pult. „Ty to nechápeš.“\n„Ano, chápu.“ Sherlock přikročil, takže stál přímo za ním. „Ale ty ne.“\nRuka se mu jako had ovinula kolem pasu a John se od ní skoro odtrhl. Byl tak soustředěný na to, aby se ovládal, že Sherlockova další slova sotva vnímal.\n„Díváš se, ale nevidíš.“\n„Sherlocku, Bůh mi pomoz, jestli teď začneš citovat ty svoje žvásty, ohnu tě tady přes ten stůl a donutím tě toho litovat.“\nObjala ho i druhá ruka a Sherlock ho hravě kousl do ucha. „Rád tě to nechám zkusit, ale nedokážu si představit, jak bys mě mohl donutit litovat něčeho, co by vedlo k tomu, abys mě ohnul přes stůl.“\nJohn se odsunul od pultu, aby se mohl otočit. Sherlock ho okamžitě nacpal zpátky a sklonil se, aby ho políbil na krk.\n„Co… Co to děláš?“ Johnův zmatek dokázal to, co jeho sebekontrola ne, a těch pár neuronů, které neměly nic společného se sexem, mu začalo v mozku vybuchovat.\n„Neshodli jsme se právě na tom, že to bude muset být buď všechno, nebo nic?“ zamumlal Sherlock.\nJohn si nemyslel, že někdy dřív slyšel Sherlocka mumlat, ale jelikož to vypadalo, že se pokouší rozepnout Johnovu košili zuby, usoudil, že se to nepočítá.\n„Vážně, Johne – prošel jsem s tebou logiku věci krok za krokem.“\n„Co že jsi to udělal, ještě jednou?“ Kognitivní mozkové buňky bojovaly ztracenou bitvu. Bylo to prostě až moc Sherlocka, s čím se musel potýkat.\nSherlock zvedl hlavu a uštědřil mu rozhořčený pohled. „Vysvětlil jsem, proč je tvůj návrh na ‚přátelství s benefity‘ předem ztracená věc. Stál jsi přímo tady!“ Pohled mu klesl k Johnovým ústům. „Prosím, pokus se držet krok.“ Teď se nad ním rozhodně zase tyčil.\nJohn mezi ně zvedl ruku a přidržel si Sherlocka od sebe. „Co to říkáš? Přestaň dělat chytrého a prostě mi to pověz.“\nSherlock zvedl oči v sloup, pak strčil Johnovi před oči ruku a sevřel ji volně do pěsti.\nNarovnal palec. „Nezávazný sex mezi námi nepřichází v úvahu.“\nDalší byl ukazováček. „Takže je to ‚všechno nebo nic‘.“\nRozbalil prostředníček. „Což znamená, že to bude ‚všechno‘.“\nSpustil ruku a vrátil ji Johnovi do pasu, kde se mu okamžitě začal dobývat pod oblečení. „Je to dost jasné?“\nJohn na něj zíral nahoru a cítil se, jako by mu někdo právě strčil mozek do ždímačky a on se jen díval, jak se točí a točí. Pokusil se soustředit.\n„OK, pobral jsem ‚za prvé‘,“ souhlasil – jeho původní návrh teď, když si o něm promluvili, opravdu vypadal odsouzený k záhubě.\n„A sledoval jsem tě k ‚za druhé‘.“ Sherlock byl typ osobnosti, která byla velice ‚všechno nebo nic‘.\nZvedl obočí. „Až u toho salta mortale k ‚za třetí‘ jsem se ztratil.“\n„Vážně?“ věnoval mu Sherlock nevěřícný pohled. „Jsem snad idiot?“\nJohn otevřel pusu, ale jeho vlastní pokus troufnout si na ‚chytrolínské‘ teritorium byl přerušen, ještě než začal. Bleskla mu hlavou zbloudilá myšlenka, napadlo ho, jak mohou být polibky mezi dvěma stejnými osobami tak strašně odlišné, ale moc si s tím nelámal hlavu, protože Sherlock se tentokrát ujal vedení, a John chtěl zjistit, co s tím udělá. Odpověď ho skoro šokovala.\nJakmile Sherlock zjistil, že ho John neodstrčí, jeho ruce se na Johnových bocích osvobodily z šatů a vznesly se, jedna vzala do dlaně jeho tvář a druhá mu vklouzla po straně za krk. Sherlock přerušil polibek, zvedl mu hlavu tak, aby se mohli jeden na druhého zaměřit, a pak se znovu sklonil. Líbal Johna sladce, líbal ho něžně, nedobýval se mu do úst ani nebojoval o dominanci, jen mu vždycky jemně vsál ret a pak se odtáhl… ale nikdy ne daleko, nikdy ne dál než na jeden nádech mezi nimi, a bylo to skoro… ne cudné, protože sem tam se tam mihl i jazyk… ale nebylo to agresivní, nebylo to naléhavé, nedělalo si to nároky na nic víc, než jaké to už bylo.\n‚Tohle není o sexu,‘ došlo Johnovi a jeho vlastní ruce se zvedly, aby okopírovaly Sherlockovo držení. ‚On mě zahrnuje náklonností.‘\nZ toho uvědomění se mu málem podlomila kolena. Mohl to Sherlock opravdu myslet vážně? Opravdu chtěl zkusit ‚pořádný‘ vztah? Nikdy předtím o něco takového neprojevil ani špetku zájmu. Určitě nemohl…\nSherlock ho špičkami prstů jemně pohladil po tváři a John vydal zvuk, který neměl daleko k zafňukání.\nRty mu nakreslily linku podél čelisti a Sherlockův hlas se mu tiše ozval do ucha. „Vím, že je to pro tebe risk, ale chci to vyzkoušet. Necháš mě to zkusit?“\nJohn se odtáhl, aby se na sebe mohli podívat. ‚Risk‘ to byl, to byla pravda. Jestli nechá Sherlocka zajít v tomhle dál a on si to pak rozmyslí…\n„Nebezpečné,“ zašeptal Sherlock.\nJohnovi se stočily koutky do úsměvu. „Teď se mě prostě nestydatě pokoušíš svádět.“\nJako kdyby se na to opravdu musel ptát. John se možná spálí, ale mít Sherlocka opravdu jako ‚svého‘… Být schopný mu dát náklonnost, která pro něj byla, jak bylo čím dál jasnější, úplně nová… Některé věci za plameny stojí.\nOdstrčil Sherlocka a ustoupil stranou.\n„Tohle není jen sex – mluvíme tu o intimitě,“ varoval ho. „Nejspíš ti to bude připadat mnohem obtížnější.“\n„Jestli si tě vezmu do postele, už tě v ní samotného nenechám.“\nJohn natáhl ruku.\nSherlock ho za ni vzal.\nBBC Sherlockcase-ficHanetkaJohnlockjohnlock překlad do čjnsfwpřeklad johnlock povídekSherlock povídkyverityburnsverityburns povídky\nPředchozí příspěvek Hanetka: Vzhledem k důkazům – 10. kapitola\nNásledující příspěvek Leylon: Starí priatelia\nZáří 18, 2016 (03:26)\nAsi bych neměla mít ze Sherkocka psinu, když se v tom tak plácá, že jo, ale nemůžu si pomoct. Kdyby bral věci tak, jsk jsou, nechal jim volný průběh a nedělal ze všeho takovou vědu…, jenže on je při tom všem tak roztomilej, že se na něj nelze doopravdy zlobit.\nLiss má pravdu, teď by to mělo skončit, protože jestli se něco podělá, tak oba nabydou přesvědčení, že to nebude fungovat, a těžko říct, koho to bude bolet víc. Taky bych následující kapitoly nejradši zhltla nejednou, ten týden je vždycky k nepřečkání. Škoda, že neexistuje zákon, který by Haničku přiměl ty intervaly zkrátit z týdne na půl hodiny.\nZáří 18, 2016 (13:02)\nŽe bychom to teda ukončily? Když se tak bojíte toho, co bude dál??? No – a co udělám s těmi dalšími osmi kapitolami, když jich už šest a půl mám přeložených?\nNene, hezky si to vychutnáte všecko. I s tou angst fází – řeknu vám, že jsem si užívala i ji. Protože potom si člověk o to víc vydechne u toho vyříkávání a objasňování a vyznání… Je to jak medová náplast. A tady bude, bez obav.\nA zákon – no, nejdřív zkuste prosadit zákon, že překladatelé fanfiction nemusí do práce – a bude času dost. 😀\nZáří 17, 2016 (19:36)\nJá jsem ale ostuda- zapomněla jsem okomentovat minulé 2. kapitoly! Hlavně krásné básničky, která se ti Hanetko velmi povedly a doufám, že ve vlastní tvorbě budeš pokračovat 🙂 A teď co se týče uplynulých kapitol- huh, začíná přituhovat (doslova 😀 ). Od drobných náznaků (položení ruky na koleno) to teda přešlo v … no, v něco mnohem žhavějšího!! Kolikrát si říkám, že už mě u Johnlocku nemůže nic překvapit, ale pak přijde něco takového, jako minulá kapitola a jsem z toho úplně paf! Na konci minulé kapitoly ale Sherlock opravdu zasloužil nakopnout a na začátku této vlastně taky. Oba kolem sebe pořád opatrně našlapují, hledající si důvody proč spolu nemohou být. A jsem strašně ráda, že Sherlock po tom všem váhání konečně našel odvahu udělat rozhodující krok. A tady, tímhle roztomilým mazlením v kuchyni by to mohlo skončit. Protože v pokračování určitě bude angst fáze a to sem z toho rozrušení nenapíšu už tuplem nic 😀\nZáří 18, 2016 (12:56)\nSherlock si bude kopanec zasluhovat ještě víckrát. Ale nemáme to tele právě proto tolik rádi? Angst fáze přijde rozhodně – tahle povídka je vlastně celá jako na houpačce – ale slibuju, že stojí za to. 😉\nZáří 17, 2016 (13:37)\nTo bylo tak ňuníííí… fakt krásné! Oni se tak pomalu dostávají jeden druhému pod kůží! A to jak Sherlock žárlí je krásný. Ale po téhle kapitole vím, že už to nějak půjde. Patří k sobě. A tenhle díleček byl vážně překrásný.\nDěkuji za super překlad. A už se těším na další sobotu!\nZáří 18, 2016 (12:54)\nPrávě, že pomalu. A ještě je to bude oba hodně stát – bolesti i prozření. Ale oni se ke zdárnému konci nakonec doberou…\nZáří 17, 2016 (13:34)\nBožínku… Sherlock a jeho skoro andersonovsky pitomé nápady…. Sherlock, který konečně myslí i na něco jiného, než na případy… Sherlock, který myslí na Johna… A to svádění… bože…\nTýden je strašně dlouhá doba 🙂\nZáří 18, 2016 (12:53)\nSherlock, který konečně myslí na něco jiného, než na případy… a v tom bude právě kámen úrazu. Bohužel… andersonovsky pitomý je občas správné označení. 😛\nZáří 17, 2016 (09:48)\nBože. Keď Sherlock raz za čas pouzije mozok aj na niečo iné ako na prípady stojí to za to. A to ako zvádzal Johna, tak to bolo niečo teda. Asi budem musieť prestať čítať každý týždeň aby som posledné kapitoly zhltla naraz….. Už sa teším čo bude budúcu časť 😉\nZáří 18, 2016 (12:52)\nTo jsem ráda. Těšení znamená, že vás to ještě neomrzelo… 😀


Diamantová liga: Vadlejcha dostal na pódium poslední hod, Holuša čtvrtý - iDNES.cz\nJakub Vadlejch (ilustrační snímek) | foto: ČTK\nOštěpař Jakub Vadlejch obsadil díky vydařenému poslednímu pokusu 85,31 metru třetí místo na mítinku Diamantové ligy v marockém Rabatu. Celkový vítěz prestižního atletického seriálu z minulých dvou sezon se tak letos poprvé prosadil na pódium.\nPoslední pokus se povedl také Magnusi Kirtovi, jenž výkonem 89,75 m vylepšil vlastní estonský rekord a o více než metr porazil dosud vedoucího Němce Andrease Hofmanna (88,58). Vadlejch svým závěrečným hodem zase odsunul o 12 cm na čtvrtou pozici jeho krajana a olympijského vítěze Thomase Röhlera. Třetí z tria letošních „devadesátimetrových“ Němců mistr světa Johannes Vetter v Maroku nestartoval kvůli zranění.\nNečekaný vítěz Kirt se stal díky rekordnímu hodu čtvrtým nejlepším oštěpařem sezony za německým triem. Tato pozice dosud patřila za výkon 89,02 z Odložilova memoriálu Vadlejchovi.\nHolušův drtivý finiš stačil na čtvrté místo\nČeský rekordman v běhu na 1 500 metrů Jakub Holuša obsadil v čase 3:33,80 čtvrté místo na mítinku Diamantové ligy v Rabatu. Za vítězným domácím Maročanem Brahímem Kazúzím zaostal třicetiletý opavský rodák o 58 setin sekundy.\nHoluša se pohyboval většinu závodu ve středu pole a na dohled stupňům vítězů se dostal svým


Já jsem něco slupnul, zeptal se na noční dění, což prý bylo promítání fotek z dřívějších ročníků, a spěchal do města, navštívit objevený antikvariát. Pochopitelně jsem se spletl, neměli otevřeno od 8, ale až od 9 hodin. Mezitím jsem si zašel do normálního knihkupectví, kde jsem narazil do plánků Slovenské republiky a Košic. V tu chvíli mi došlo, že tam vlastně chceme jet na další akci, tak jsem si je zakoupil asi za polovinu mých vyměněných peněz. A co se týče antikvariátu, po otevření vchodu do budovy a vystoupání do prvního patra jsem si přečetl lístek, že dnes výjimečně mají otevřeno později. Což by kolidovalo s děním na akci, tak jsem věc odložil minimálně o rok.\nV 10:10 zahájil Honza Wotnau oficiální program akce. Začalo se veselou soutěží známou z loňska - stavbou věží z 5.25 palcových disket. Opět soutěžily tři týmy: Commodore, Spectrum a Atari. Za nás letos stavěli Radek, Honza a Bohdan, dařilo se jím lépe než loni polským borcům, kteří nepostavili vůbec nic, ona totiž taková stavba z disket má kupodivu snahu soustavně padat. Přesto zůstali s výškou 40 cm za spectristy s 42 centimetrovou stavbou, Commodore tým dosáhl 53 cm. Jenže nebyly úplně stejné podmínky, naši nevěděli, že nemusí mít stavbu na konci časového limitu, ale stačí kdykoliv se rozhodnout, že je konec, nechat si to změřit, a pak si to klidně může spadnout.\nNásledovala soutěž, orientačně v 10:45, v týmovém hraní střílečky Commando, Atari verze. Je to nějaká pověstná Commodore hra, která se teprve před pár lety objevila na atárku, celou dobu někde schovaná v policích nebo kde. Nebo je to vlastně tak, že donedávna existovala jen verze v zásuvném modulu, který vlastně skoro nikdo neměl. A loni to bylo na Foreveru také předváděné.\nJeden hráč seděl zády k projekci, druhý měl naopak za úkol pozorně hru sledovat a navádět svého partnera. Zajímavé, ale nejsem si jistý, jestli právě Commando je na tohle nejvhodnější. Čekal jsem určitě přihlášení dvojce Radek - Robert, oba mají zájem o tuto hru a oba jsou docela schopní, ale nechtěli. Prý si to zkoušeli a je to nemožné. No, já pochopitelně také nechtěl. Tuto soutěž vyhrála zřejmě dvojice z Maďarska.\nPepa: Za zmínku stojí zejména konverzace maďarských soutěžících a jejich potíže s ovladačem, komentované výrokem: "kurva joystick" - to by nemělo zapadnout. ;-)\nV 11:05 zahájil Wotnau velmi zajímavou hru s názvem "Who am I?" On sám si myslel nějakou herní postavu a zájemci o účast se snažili pomocí vhodných otázek dopracovat k její identifikaci. Já se neúčastnil, protože nemám takový přehled o hrách, navíc Wotnau je prostě uživatel Commodore, a to není přece jen tak úplně stejné. Ale vyhrál to polský atarista Lisu, který měl největší úspěšnost.\nPepa: Zdeněk zcela správně nedokončil poslední větu, neboť Lisu vykazoval nepřehlédnutelnou úspěšnost snad ve všech soutěžích, kterých se zúčastnil.\nPoté, asi ve 12:30, byla přestávka, v níž šli kluci na oběd, kromě mě a Bohdana. On dělal závěrečné přípravy na spuštění naplánovaného Atari portálu, což znamenalo, že psal na svém Falconu nějaké php scripty, ale protože nám tam nechodí systém MySQL, tak to psal nasucho bez zkoušení.\nJá se bavil s Martinem z Bratislavy, který v tu dobu dorazil a také se dověděl již zmíněné problémy od organizátorů. Vzpomněl jsem si i na svůj fotografický přístroj a obešel s ním sál. Nemám ovšem zachycené všechny návštěvníky, protože ti jsou pořád v pohybu. Pozeptal jsem se na emulátory ZX Spectrum a vývoj prý pokročil, už není nutné používat DOSový emulátor s komplikovaným spouštěním, které jsem se nikdy nenaučil, ale je vylepšená windousí verze do chodivé podoby. To bych se po ní měl podívat.\nNenapadá mě nic překvapivého, nového či úžasného, co byl po stolech viděl oproti předchozím rokům. Snad jen, že u polských lidí jsem viděl zajímavou úpravu interface SIO2IDE, které bylo vestavěno i s harddiskem do obalu od kazeťáku. Disk vlastně ani nebyl vidět, ale musel tam být, to je jasné. A jeden mně neznámý Polák měl pájecí pracoviště, kolem sebe spoustu desek z atárek a pilně na nich pracoval. To se dnes už málo vidí. Myslím, že úplně první pájení naživo na nějaké akci byla výroba interface Turbo 2000, krátce po té, co to Jirka Richter vypustil ven.\nNěkdo také říkal, že zde má být přítomný sám velký Konrád, atarista z Polska, známý svojí činností pro systém MiNT na Atari ST a i na 8mi bitových modelech byl aktivní. Moje smůla, že vůbec nevím, který to byl. Jednou jsem mu, tuším, zkoušel psát pozvánku k nám do Prostějova.\nPepa: Zajímalo by mne, jak zkouška dopadla. Snad letos Zdeněk pošle všechny pozvánky na Atariádu naoostro.\nI letos, jako snad každý rok, přijel s maďarskými uživateli Amig i jediný známý majitel Falcona u nich Albert Lukács, kterého znám od doby, kdy u mě na akci viděl Falcona nebo ST, to už nevím. Má jistý problém, že totiž téměř nerozumí anglicky, takže si musí hovory nechat zprostředkovat svými kolegy. Už v pátek večer nějakou dobu diskutovali s Bohdanem u jeho pracoviště, dnes k mému překvapení se vyptával na něco Honzy ohledně jeho SIO2IDE, které si přivezl s atárkem. To mě trošku překvapilo, nevěděl jsem, že ho zajímají i 8mibity. Ovšem, díky jazykové bariéře vlastně nevím o něm skoro vůbec nic. Chtěl jsem si ho při diskuzi vyfotit, ale napadlo mě to pozdě, než jsem připravil aparát, už odcházel.\nVe 14:00 začala přednáška ohledně počítače Sam Coupé, nějak jsem to nepobral, o čem se přesně mluvilo. Ovšem připomnělo mi to prostějovské majitele tohoto počítače, bylo jich docela dost, jak asi dnes skončili. Už si ani nepamatuji jméno tvůrce konverzační hry "Help!".\n14:30 náš MultiJoy a Radkova hra Multris na projektoru, 14:50 Castle Crisis tamtéž. Má to něco do sebe, takové promítání, pro skupinové hraní lepší než televize.\nPepa: Zde bych se chtěl u schopných lidiček přimluvit, aby vlastnoručně podpořili vývoj či úpravu her pro MultiJoy. Dle mého názoru je to jedna z nejzábavnějších součástí programu podobných akcí, jakási osmibitová obdoba PC LANparty. Kdybych měl kdysi MultiJoy, snad bych ani neprodal svou 130XE a nepřešel k Amize, kdoví. Dá-li Bob (C.P.U.) a budu mít zase Atari, musím si nutně MultiJoy sehnat, s ním se mi bude daleko lépe vysvětlovat nutnost pořízení dalšího krámu do bytu. ;-)\n15:10 příprava nějaké hudby, 15:24 provozování nějaké hudby. Celkem jsem to nepochopil a hlavně nešlo o styl, který se mi osobně líbí, ale byl tam nějak zajímavě propojený Commodore s hudební aparaturou, prostě něco zajímavého, jen by to měl popsat někdo jiný, kdo tomu rozuměl.\nPepa: Ano, to by měl, poněvadž to byl pěkný kulturní zážitek. Šlo v podstatě o živé hraní na dvou Commodorech, kterých mělo být původně více, avšak z technických důvodů nebylo.\nPo skončení hudební produkce nastalo placení vstupného. Opět, jako každý rok, byli všichni vyhnáni ze sálu a pak pouštěni jednotlivě dovnitř po zaplacení vstupného 250 korunek a orazítkování končetiny. Nebo také koliksi Euro, už jsem zapomněl přesnou částku.\nKrátce nato začaly hlavní soutěže, to jest předvádění a hodnocení jednotlivých příspěvků. Kategorie realtime, hudba, grafika, intro a demo jsou zaběhnuté a všeobecně známé, poměrně nová je snad ta označená jako wild, ale už přesně nevím, kdy byla poprvé.\nRealtime věci bylo letos doporučené dělat v duchu westernu 7 statečných, v originále Magnificent Seven, organizátoři tohle odvodili od počtu let pořádání akce Forever. Jeden obrázek skutečně byl v tomto duchu a vystupoval v něm bídný systém MS Windows. Jinak asi nic podobného, ono to vyhlášení bylo, pokud vím, udělané až na akci samotné, což zní logicky, když jde o příspěvky, které mají vzniknout přímo na místě, ale spíše bude pravda, že lidi jezdí už dopředu s nápady, co by mohli v omezeném čase tady vytvořit.\nO hudbách nevím celkem, co bych řekl, protože jejich autoři se rozhodně nezabývají mými oblíbenými žánry, snad jen, že na Atari vyhrál X-ray/Grayscale a já jsem trochu pochopil, proč Radek občas říká, že právě X-ray je v muzice mistr.\nPo přestávečce přišly na řadu obrázky, to mám moc rád, protože to není takový hrozný nápor na uši, je to poklidné, vlídné a často i hezké. A to letos bylo, někteří autoři nakreslili nebo snad by se dalo říci namalovali opravdu pěkné věci s využitím dost omezené grafiky malých 8-mi bitových strojů.\nMezi intry na Atari jsem si zapamatoval ERF, průhlednou rotující zeměkouli z Polska. Na jednom kilobajtu velmi pěkné. Popravdě, tohle by se mi líbilo i kdyby to mělo větší délku, vždyť to byla průhledná rotující koule, chápejte, to se snad dřív ani nepovažovalo za možné zvládnout nechat to otáčet rozumnou rychlostí. Nikoliv překvapivě to vyhrálo svoji kategorii, to znamená, že to zastínilo Radkovo PLASTIC i Frantův vtipný vláček. Ale i tyto a další věci - překvapivé množství oproti obvykle chudé (ne)úrodě na atárkách - se při předvádění líbily.\nVelkých dem moc nebylo, ale zato byly příspěvky v kategorii Wild po krátké přestávečce v 21:00 hodin. Radek zde zvítězil se svým filmečkem o nových úkolech pro hlavního hrdinu ze hry Naturix, docela mě překvapilo, že tam byl jistý výjev, zcela se nehodící do celého tématu a grafiky, ale zřejmě se to tak protichůdné jiným lidem nezdálo. Takže prima. Není sice důležité vyhrát, ale když už, tak to potěší, že jo.\nPepa: Tím jistým výjevem byl sám velký Zdeněk na jakémsi vozítku, na kterém se účastnil závodu v rámci jedné zahraniční počítačové akce. Dle mého skromného názoru to byla důležitá součást úspěchu Radkova filmu v soutěži, ale kdo se sám sobě líbí, navíc promítaný na velkém prostěradle, že. :)\nV této kategorii byl zvláštní ještě technický příspěvek s názvem The smalles computer in the scene. Jednoduše to byl zřejmě nejlacinější jednočip, asi řady 51, který měl přímo na nožičkách připájený krystal, svítivé diody a nastavovací přepínač. Diody různě blikaly podle nastavení a celé to bylo zvláštní právě pro svoji drobnou konstrukci.\nPo hlavních soutěžích a po větší přestávce vyhlásili v 23:30 organizátoři ještě soutěž v hádání hudeb, myslím stejně jako loni, pro mě smůla, že šlo zjevně o Commodore věci, rozhodně jsem se vůbec nechytal. Tohle byla asi poslední věc a po ní jsem si šel lehnout pod svůj stůl.\nPepa: Soutěž s přehledem vyhrál Lisu, kterého jistě nemrzelo, že jsem mu vyfoukl trapné dva body, když jsem o pár sekund dříve než on zachraptěl jméno Robert Miles. Kdo nenaposlouchal kvanta hudeb jako on, neměl v soutěži žádnou šanci - poučení pro příště.\nV neděli jsem se probudil v 7 hodin, většina lidí ještě porůznu spala, hromadně se probouzeli kolem osmé hodiny. V 8:30 přišel k našim stolům Vasco, který obcházel přítomné ataristy a nechával je podepisovat na pohledy.\n9:00 - 9:20 proběhlo vyhlašování výsledků hlavních soutěží. Radek kromě již zmíněné Wild kategorie byl oceněný i za skladbu Three Hundred Thirteen a za obrázek Victory, a to v obou případech druhým místem.\nRadek: Protože se mě nikdo z dotěrných reportérů nezeptal, proč se ta skladba jmenuje zrovna "313", tak vám to teda prozradím sám. Ve třech předchozích ročnících demopárty Forever jsem za moje hudební výtvory obdržel v součtu vždy stejné bodové hodnocení: 313 bodů. To je něco tak naprosto zvláštního, že jsem podle toho, na počest nepravděpodobnosti, pojmenoval tuto skladbu. Ta však již získala bodů 433, takže příští rok budu muset vymyslet nějaký jiný název. (A nebude to "433", jak jistě všichni očekáváte. Nebo že by? ;-))\nA protože už byla neděle, znamenalo to den odjezdu, takže přišlo na řadu i balení. Honza Křupka měl jakousi smůlu, někdo si asi omylem vzal jeho obal na spací pytel. Hloupé.\nOrganizátoři již měli většinu práce za sebou - ne že bych chtěl podceňovat úklid sálu a podobně - byl konečně čas i na diskuzi s Lubou Robem a dalšími ataristy z Košic. Což byl vlastně Jookie, nikdo další se nedostavil. Bylo pro mě docela překvapení, že se neúčastnil Mirek Kropáček z Bratislavy.\nJá, Honza a Bohdan máme zájem vyrazit v dubnu na akci do Košic, a tak jsem vytáhl svoje zakoupené mapy a začali jsme se vyptávat na podrobnosti. K mému překvapení Lubo tvrdil, že po cestě je docela dost kusů dálnic a že bude určitě výhodné koupit si na ně oprávnění, což jsem původně neměl v úmyslu.\nBěhem našich hovorů se druhá výprava vytratila, tak nějak najednou, že už jsem ani neměl příležitost zeptat se těch dvou, co tady byly poprvé, na jejich dojmy a hodnocení. Je pravda, že František Houra to má prostě o dost dál než my, a tak nemělo asi pro ně velký smysl tady vyčkávat, když stejně už většina lidí odjížděla.\nPepa: Můj dojem není těžké odhadnout. I když jsem chvílemi trpěl absencí vlastního počítače (pravda, na Atariádě většinou pouze hraju linuxové Kobo Deluxe, v podstatě dvojče Survivor - to byla snad moje první hra na Atari), dal by se shrnout do jedné otázky: Proč už jsem nejezdil dřív?\nMy jsme ovšem měli jiné plány. Honza a Bohdan ještě nebyli na místním hradě a já už před mnoha lety, tak jsme měli jasný plán na něj zajít. Z místa akce jsme odešli chvíli po dvanácté hodině, kdy už na místě byli snad skutečně jen organizátoři. Původně jsem myslel, že se s nimi rozloučíme až před odjezdem, ale vypadalo to, že sál musí být vyklizený dříve, než se z města vrátíme. A proto jsme se raději rozloučili předem.\nPočasí nám přálo, po předchozích dvou zamračených dnech se udělalo hezky, což je důležité, když si chce člověk fotit navštívené město a pohledy z hradní věže a podobně. Na hrad jsme došli ve 12:45, je velký, třetí největší na Slovensku. Ochoz u cimbuří, po kterém jsme posledně chodili, je kvůli stavebním úpravám momentálně nepřístupný. Prohlídka začala ve 13:15, vevnitř mají různé obrazy, jinak to moc původní není, protože celý hrad vyhořel a zůstaly jen zdi, divné, jak to tak nahoře na kopci může od požáru ve městě chytit.\nObešli jsme naposledy centrum města, kluci ještě lezli do hotelu Tatra, který je postavený u skalní stěny, na níž je římský nápis, tudíž je vidět jen z vnitřního okna hotelu, já se přiznávám, že jsem raději pospíchal do auta jíst. A vyfotil jsem si budovu s akcí, sluníčko se již otočilo natolik, že svítilo přímo na čelní stranu. Na to jsem čekal, hloupé, že v tu dobu už tu nezbývala žádná vozidla návštěvníků. Všude klid, prázdno, jakoby tu prve ani nebyla masívní akce nadšenců.\nOficiální stránky akce:


Ženě soud potvrdil 12 let za přípravu vraždy manžela - Novinky.cz\nNovinky.czKrimiŽeně soud potvrdil 12 let za přípravu vraždy manžela\nSilvie Puškášová u Vrchního soudu v Olomouci Foto: Petr Marek, Právo\nŽeně soud potvrdil 12 let za přípravu vraždy manžela\n30. 9. 2008, 12:56 – OLOMOUC\nNa 12 let do věznice s ostrahou poslal v úterý Vrchní soud (VS) v Olomouci 45letou Silvii Puškášovou za to, že připravovala vraždu svého manžela. Potvrdil tak verdikt Krajského soudu v Brně z letošního 19. června, proti kterému se Puškášová odvolala.\nPřípad se stal loni mezi koncem září a říjnem v Třebíči. Puškášová tehdy požadovala po Sylvě Sarah Žirovnické, aby našla člověka, který by byl ochoten za půl miliónu korun jejího manžela usmrtit.\n„Obrátila se na ni jako na bývalou manželku někdejšího ředitele pražského Discolandu Sylvie Alberta Žirovnického, který si momentálně odpykává šestnáctiletý trest za vraždu. Počítala s tím, že Žirovnická bude mít kontakty na podsvětí,“ vysvětlil soudce olomouckého VS Petr Angyalossy.\nMělo to vypadat jako pracovní úraz\nUsmrcení Puškášová plánovala tak, aby se stalo v pracovní době jejího manžela a takovým způsobem, aby bylo posuzováno jako pracovní úraz. Tím by získala z jeho úrazového pojištění zaměstnance městské policie peněžité dávky dle zákoníku práce a prostředky z jeho penzijního připojištění.\n26. října předala Žirovnické, která v případu vystupovala jako svědkyně, čtyři fotografie manžela a další informace o něm. Současně podepsala směnku na půl miliónu korun a 29. října souhlasila s tím, že k jeho usmrcení dojde následujícího dne. Vražedný záměr však realizován nebyl, protože byla zadržena policií, a to na základě předchozího trestního oznámení Žirovnické.\nChtěla nové projednávání\nPuškášová se u VS domáhala zrušení rozsudku a vrácení věci krajskému soudu. Namítala, že nebyla v dosavadním řízení zcela spolehlivě a objektivně zjištěna věrohodnost svědkyně Žirovnické a stejně tak nebyla řádně prokázána výše majetkového prospěchu, který měla údajně trestným činem získat.\nNepřiměřeně přísný se ji zdál i uložený trest. Olomoucký VS ale její argumenty neakceptoval. „Krajský soud provedl řádně všechny důkazy a správně je i vyhodnotil. Přiměřený je i trest,“ konstatoval Angyalossy.\nPřed brněnským krajským soudem stanula ve středu pětačtyřicetiletá Silvie Puškášová, kterou státní zástupkyně vinní z přípravy vraždy svého manžela,...


Měl připravit stát o stamiliony. Exmanažera ŘSD Halu teď pustili z vazby domů | Hospodářské noviny (HN.cz)\n21. 8. 2012 08:54 / 3 minuty čtení\nHala Michal Ředitelství silnic a dálnic korupce dálnice D5 D47\nBývalý náměstek ŘSD Michal Hala, který měl nevýhodnými pronájmy pozemků připravit stát o stovky milionů, po osmi měsících opustil vazbu. Vyšetřování sice ještě neskončilo, vypršela ale nejdelší možná doba, po kterou lze člověka stíhaného pro daný čin držet ve vazbě.\nTehdejší náměstek Ředitelství silnic a dálnic (ŘSD) a bývalý člen ČSSD Michal Hala byl ve vazbě od prosince. Spolu s ním protikorupční policie zatkla také exředitele Petra Laušmana, bývalého právníka podniku Roberta Wolfa a podnikatele Jiřího Neužila.\nPodle policie měli soukromé firmě za úplatek zařídit výhodný pronájem odpočívadel na dálnicích D5 a D47. Ta je pak s výdělkem pronajímala dalším společnostem, především na stavbu benzinek. Stát tím přišel o stovky milionů korun.


Zdraví pod drobnohledem – Zdraviamy.cz\nAutor redakce Zdraviamy · 28.8.2013\nDne zdraví sedlčanské nemocnice se zúčastní přední specialisté jednotlivých oborů a návštěvníci tak budou mít možnost poznat nejmodernější postupy v léčbě či absolvovat individuální poradenství. Sdružení Onkomaják program doplní se svou tradiční Střevo tour, se kterou v českých a moravských městech upozorňuje na prevenci i možnosti léčby nebezpečné nemoci, jež každoročně zabíjí téměř 5 tisíc Čechů. Se svou maketou tlustého střeva nabídne návštěvníkům podrobné informace a pomoc v rámci své kampaně „Vy a my společně proti rakovině tlustého střeva“.\n„Naše aktivity jsou zaměřené nejen na informace o onemocnění tlustého střeva a jeho léčbě, ale také na možnosti, jak se mu vyvarovat změnou jídelníčku a životního stylu. Pozvání k účasti v programu Dne zdraví v sedlčanské nemocnici je tak pro nás další příležitostí, jak přispět k lepší informovanosti a motivaci lidí k péči o jejich zdraví. Jsme rádi, že spolupráce v rámci jednotlivých měst je stále výraznější a v návaznosti na spolupráci s dalšími organizacemi zabývajícími se prevencí a jednotlivým nemocemi, můžeme za zdraví nás všech bojovat společnými silami,“ říká Pavla Freij, ředitelka občanského sdružení Onkomaják.\nV září se Onkomaják kromě Dne zdraví v Sedlčanech připojí také k již VI. ročníku putovní výstavy Ligy proti rakovině „Každý svého zdraví strůjcem“, která začíná už 9. září v Praze 4 před obchodním centrem Arkády.\nDalší informace o nemocnici v Sedlčanech: www.nemocnice-sedlcany.cz\nŠtítky: rakovina konečníkuRakovina tlustého střeva\nOnkoportál a význam poskytování ověřených onkologický\nAutor redakce Zdraviamy · Published 30.5.2013\nAutor redakce Zdraviamy · Published 6.11.2012\nAutor redakce Zdraviamy · Published 3.5.2017\nPrůzkum odhalil, že jen 3 % Čechů chrání svou domácnost detektorem úniku oxidu uhelnatého\nKnihy lékařské / Magazín\nKdyž léky přestávají účinkovat


Yoko Ono | Celebwiki.cz\nDatum narození: 18. 2. 1933\nProfese: zpěvačka, výtvarná umělkyně\nExmanžel - John Lennon\nYoko Ono je výtvarná umělkyně známá hlavně díky manželství se členem skupiny Beatles Johnem Lennonem. Právě jí se dává vina za rozpad kapely.\nYoko Ono se narodila do bohaté japonské rodiny. Její otec byl vysoce postavený bankovní úředník, Yoko Ono ale jeho život nenásledovala. Naopak se stala kontroverzní postavou, která byla členem mnoha protestních hnutí.\nYoko Ono se brzy odstěhovala se svou rodinou do USA, aby se stejně rychle vrátila kvůli protijaponským náladám do své rodné země. Netrvalo dlouho a v Americe byla znovu. Právě v New Yorku se dostala poprvé do světa avantgardních umělců, který ji uchvátil.\nYoko Ono se již velmi mladá provdala za japonského umělce Tošiho, se kterým se ale poměrně rychle rozvedla. Stejně dopadlo její druhé manželství s americkým filmovým producentem Anthonym Coxem.\nDne 9. Listopadu 1966 potkala Yoko Ono osudovou lásku – člena slavné britské skupiny Beatles Johna Lennona. Japonská kráska zpěváka naprosto učarovala. Ten prohlásil, že až s ní poznal skutečnou lásku.\nSpolečně nahrála dvojice Yoko Ono a John Lennon několik alb. Na obalu jednoho z nich se dokonce objevili oba nazí, proto se muselo prodávat v papírovém sáčku. Zároveň vzývali mír, pořádali mírové dýchánky a vedli nespoutaný život.\nVelkým problémem ovšem bylo, když začal brát John Lennon svou lásku na nahrávání své kapely. Ostatním členům kapely se přítomnost Yoko Ono vůbec nelíbila. Nejvíce proti byl Paul McCartney, který se s Yoko Ono usmířil až po dlouhých letech! John Lennon se začal více soustředit na kariéru s Yoko Ono a slavní Beatles se v roce 1970 definitivně rozpadli. Hlavní vinu dávali fanoušci právě japonsko-americké umělkyni.\nPo smrtelném atentátu na Johna Lennona zůstala Yoko Ono v jejich společném bytě. Na přelomu 80. a 90. let minulého století pak začala znovu tvořit a vystavovat své umělecké práce. V roce 2011 zahájila výstavu i na pražské Kampě.\n50 let od konce BROUKŮ: Pravý konec Beatles! číst článek\nNahý pár aktivistů protestoval v posteli. Nový polský kanál mu není po chuti číst článek\nVojta je jen takový panák? Vilhelmová emotivně o soukromí Nudný život prý nezná. Herečka Tatiana Vilhelmová (41) se podle vlastních slov pere už řadu let s he... číst článek\nUž ho má v posteli! Kaira Hrachovcová a svalovec po Vondráčkové se tulí v pelíšku Kateřina Kaira Hrachovcová (45) je sice od rozvodu se zvěrolékařem Janem Herčíkem (62) single, po je... číst článek\nPohřební šílenství okolo slavných hvězd: Elvis, Diana a další Bývá to show, mix komerce, kýče a rituální adorace. Pompézní funusy mají v popkulturním světě tradic... číst článek\nSynové Lennona a McCartneyho: Otcům jsou pod... číst článek\nVdovu Yoko v tichosti obral: Ukradené věci z... číst článek\nHvězda Tváře Jan Maxián: Návrat Nightwork? Š... číst článek\nNaštvaný Lennon psal McCartneymu. Dopis se v... číst článek\nVdova po Lennonovi Yoko Ono skončila v nemoc... číst článek\nLucie Borhyová: Decentní odhalení kvůli foto... číst článek\nBorhyová po rozchodu s Hrdličkou: Soudní bit... číst článek\nNový Nightwork bez Dyka? Prachař se Soukupem... číst článek\nZapomenutý bratr Černocké tvrdí: Petra mě po... číst článek


Co a jak v teologii a církvi? / Christnet.eu – zpravodajství, názory, teologie, kultura\nCo a jak v teologii a církvi?\nNová sekce Magazínu ChristNet.cz\nDo hlubin Internetu / Michal Opatrný / 4. prosince 2002\nPřipravili jsme pro vás novou službu, která by měla dále rozšířit nabídku informací, které náš časopis poskytuje. Prozatím vám byly nabízeny vlastně pouze ty informace, které vybrala redakce. Nyní chceme dát prostor i vám, abyste si mohli zvolit, o čem si chcete na ChN číst. V nové rubrice „Co a jak v teologii a církvi„ máte nyní možnost položit otázku na téma, které vás třeba už dlouho zajímá nebo které vás právě napadlo při čtení nějakého článku na ChN. Stejně se můžete ptát po zdrojích informací k určitým tématům nebo problémům. Nejde zde tedy o diskusi, k tomu je určená rubrika Diskuse, ale především o informovanost křesťanské veřejnosti. Proto si také redakce Magazínu ChristNet.eu vyhrazuje právo zaslané otázky třídit, zejména podle jejich aktuálnosti a náročnosti. Dotazy je možné zadávat přes formulář\nKdo bude na vaše otázky odpovídat? Za celou rubriku je zodpovědný nový redaktor ChN Michal Opatrný. Narodil se v roce 1978 v Praze, kde absolvoval základní a střední školu. V letech 1995 - 1998 se věnoval skupině ministrantů u kostela sv. Vojtěcha na Praze 6. V roce 1997 začal studium oboru Teologie na Teologické fakultě Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích. Během studia se zapojil do práce studentů Teologické fakulty s dětmi a mládeží na českobudějovickém sídlišti Máj ve spolupráci se Salesiánským střediskem mládeže ve čtvrti Čtyři Dvory. Se Salesiány Dona Bosca spolupracoval také jako asistent a vedoucí na Chaloupkách v letech 1994 - 2001.\nNa Teologické fakultě působil v akademickém senátu a jako koordinátor dobrovolné pastorační skupiny „Svatí mniši z Piaráku„, která se věnuje pastoraci studentů. Od roku 2000 spolupracoval na Katedře praktické teologie na návrhu dokumentu o pastoračních asistentech pro ČBK. Fakultu absolvoval v roce 2002; diplomová práce na téma „Zapojení stálých jáhnů českých a moravských diecézí v pastoraci„ . Nyní připravuje svou disertační práci na téma „Laici v sociální pastoraci„ na Institutu pro charitní vědu při Katolické teologické univerzitě v Linci.\nProtože nám jde o kvalitní službu, bude pochopitelně na vaše otázky odpovídat více lidí. Naším cílem je vybudovat elektronicky propojený tým osob, které se specializují v různých směrech lidské činnosti, které nějak souvisí s teologií.\nMgr. Michal Opatrný, praktická teologie, liturgika, dočasně i další obory. - Doktorand na Katolické teologické univerzitě v Linci (Rakousko).\nMgr. Rudolf Svoboda, církevní dějiny. - Doktorand na Teologické fakultě Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích.\nFrantišek Bublan, kanonické právo. - Student 5. ročníku na Teologické fakultě Jihočeské univerzity v Českých Budějovicích. Nyní na výměnném pobytu na Katolické teologické univerzitě v Nijmegenu (Nizozemí).


Nejen kvůli figuře: proč dělat dřepy každý den | ProKondici.cz\nÚvodní stránka\tCvičení\tNejen kvůli figuře: proč dělat dřepy každý den\nNejen kvůli figuře: proč dělat dřepy každý den\npodle ProKondici.cz 17.3.2020\nDřepy mají na lidské tělo příznivé zdravotní účinky. V některých kulturách je dřep, a to hluboký dřep, s celou plochou chodidla na zemi, zcela běžnou pozicí, často používanou jako alternativa k sezení. Pro malé děti je poloha v hlubokém dřepu zcela přirozená. V pozdějších letech pak s každodenním vysedáváním ve školních lavicích tuto přirozenost ztrácíme. Přečtěte si v našem článku proč je dobré dělat dřepy každý den.\n1. Uvolňují dolní část páteře\nJsme kulturou lidí s chronicky ztuhlými zády. Bolest v zádech je jednou z nejčastějších stížností, s níž se setkávají zdravotníci od neurologů až po chiropraktiky a fyzioterapeuty a také maséry. Je to způsobeno tím, že drtivou většinu dne podstatná část z nás prosedí v téměř neměnné poloze. Svalstvo udržující lidské tělo ve vzpřímené poloze tím tuhne a zkracuje se. Pánev je po dlouhé hodiny v nepřirozené pozici, což vede k různým vadám držení a funkce páteře.\nS likvidací tohoto problému může pomoci takzvané sezení na bobku neboli hluboký dřep. Odborníci doporučují tuto pozici všem jako vynikající polohu podporující funkci středu těla a uvolnění zad. Pánev se při ní otáčí dozadu. Tím se natahuje páteř a protahují se ztuhlé a zkrácené svaly v dolní části zad. Pravidelné cvičení hlubokých dřepů pomůže zbavit se přirozenou cestou tuhnutí a bolesti nebo vůbec předejít jejich vzniku.\n2. Protahují Achilovu šlachu\nAchilova šlacha, nejpevnější šlacha lidského těla, spojuje trojhlavý lýtkový sval se svaly chodidla a patní kostí. Není radno ji přetěžovat, o to důležitější však je ji trénovat. Procvičená, pružná achilovka zajišťuje daleko menší riziko jejího poranění a zánětu ať už při běžné chůzi nebo kondičním běhu.\nHluboký dřep je také skvělý způsob, jak obnovit a upevnit správný rozsah pohybu kotníku, a zbavit se tak možných budoucích zranění. Dřep je určitě jednou z nejvhodnějších pozic podporujících jemné a přirozené uvolňování Achilovy šlachy. Protože drtivá většina z nás běžně pozici hlubokého dřepu s chodidly na zemi nezvládá, je třeba nacvičovat ji postupně a správně, nejraději s pomocí odborníka, aby nedocházelo k přetěžování kolen a kotníků.\n3. Zpevňují nohy\nNohy jsou opora, jsou základem tělesného pohybu. Kolik času však věnujeme péči o ně? Když už tu nějaká péče je, jde často o péči spíše kosmetickou. I když někdo sportuje, třeba každé ráno běhá, často si neuvědomí, že nohy, které mu to umožňují, není možné pouze tímto způsobem zatěžovat, ale že potřebují také protažení a celkové zpevnění. Zkrátka že se musíme věnovat právě jim a nemyslet jen na to, kolik ranním během shodíme kil.\nZátěž při dřepu je jakousi protiváhou jednostranné zátěže, jakou je pro nohy například dlouhé stání. Svaly se napínají, aby unesly naši váhu a navíc udržely rovnováhu. Dřep posiluje kyčelní svaly a nastavuje boky do patřičného směru. Správně provedený hluboký dřep posiluje všechny svalové skupiny nohou a podporuje jejich správnou koordinaci.\n4. Podporují napřímení trupu a přirozené rozložení kostí\nKdyž sedíme v hlubokém dřepu, zaujímají pánev, stehna a spodní část páteře zcela přirozenou polohu. Podporuje to správné rozložení pánevních kostí i všech kosterních součástí páteře. Pomáhá to správnému držení těla a bezbolestné napřímené poloze trupu.\nJaký je význam hloubky dřepu a její vliv na zátěž kotníků, kolen a kyčlí? Bylo zjištěno, že čím hlouběji jdete, tím vyšší je zapojení kyčlí v poměru ke kolenům a kotníkům, to znamená, že zátěž se mezi ně postupně rovnoměrně rozkládá.\nDřep, zejména hluboký dřep, je také nejlepším cvikem pro zpevnění hýžďového svalu. Ten je důležitou stabilizační součástí mnoha našich každodenních pohybových aktivit – chůze, zvedání předmětů, běhu. Je rovněž stabilizátorem svalů trupu a nohou. Také stehenní svaly nejlépe zpevníme hlubokým dřepem.\nNěkteří z odborníků na fitness dřepy doporučují jako jeden z povinných cviků, který by lidé měli provádět každý den, i když třeba na žádné jiné cviky nemají čas.\n10 každodenních cviků: kilogram týdně dole