10 lahodných pomalých cooker recepty - VÝŽIVA\n10 lahodných pomalých cooker recepty\nZískání lahodného, zdravého jídla nemusí zahrnovat hodiny v kuchyni. Místo toho si připravte nějaké čerstvé ingredience bohaté na živiny, dejte je do pomalého sporáku a uvolněte se, dokud to nebude hotové. Teď mluvíme! Vyzkoušejte tyto jednoduché recepty s pomalým sporákem na snídani, oběd nebo večeři. Je tu ještě jedna pro dezert (OK, že člověk není tak výživný, ale trochu potěšení je dobré pro duši, ne?).\nQUIZ: Už jsi jel docela dnes?\n1 snídaně: javorový hruškový ořech z vlašských ořechů\nod Kathy Hester, autora blogu The Vegan Slow Cooker a Zdravé pomalé vaření\nOvesné vločky mohou pomoci snížit hladinu cholesterolu, snížit riziko vzniku cukrovky typu 2 a pomáhat snižovat krevní tlak pomocí vyloučitelného vlákniny. Navíc jsou vlašské ořechy skvělým zdrojem omega-3!\n1/2 šálku ocelového řezaného ovesu\n2 šálky neslazeného mléka bez mléka (místo toho můžete použít vodu)\n1 hruška, nakrájená\n1/2 čajové lžičky extraktu javoru\nsladidlo dle výběru, podle chuti (1/4 lžičky stevia)\n1/4 šálku vlašských ořechů, nakrájené\nčerstvě strouhaný muškátový oříšek\nmrholení javorového sirupu (volitelně)\nPředeň: Sprej trouby trochu ulehčte. Přidejte všechny přísady s výjimkou sladidla a náplně. Vařte na nízké přes noc po dobu 7 až 9 hodin.\nV dopoledních hodinách: míchat ovesné vločky a přidat sladidlo. V horní části se může zdát vodnatá, ale pokud se rozmíchá, měla by být jednotnější konzistence. Nahoru s vlašskými ořechy a posypeme čerstvým strouhaným muškátovým oříškem. Provede 2 až 3 porce\n** Vezměte prosím na vědomí, že tento recept používá menší pomalý sporák 1 1/2 až 2 litry\n2 Snídaně: Keriho pomalý sporák Snídaně Burrito\nod Keri Glassman\nKromě přidání zipu je kapsaicin zdravou látkou v kajenském pepři, který může pomoci snížit bolesti, zvýšit zdraví našeho kardio a zabránit vředům. Navíc je štíhlá krůta skvělým zdrojem bílkovin, který vám během dne pomůže snížit méně kalorií.\n1¼ libry štíhlé, zemní krůtí\n12 uncí nakrájených rajčat\n1 jalapeño, nakrájené na kosti a naočkované\n1 oranžová paprika, nakrájená na kostičky\n¼ čajové lžičky čipky\n¼ čajové lžičky čili prášku\n4 8-palcové celozrnné tortilly\n1. Přidejte všechny přísady kromě tortilly do dvoukvorkového pomalého sporáku. Promíchejte a ujistěte se, že krůta není spojená dohromady.\n2. Cook na nízké po dobu 8 hodin. Před podáním nezapomeňte promíchat.\n3. Podávkujte uvnitř 8-palcové celozrnné tortilly s vašimi oblíbenými výplněmi, jako salsa a řecký jogurt! Provede 4 porce.\n3 Oběd: Squashová polévka Butternut\nStephanie O'Dea, NYT Nejprodávanější autor z Make It Fast, Cook It Pomalu a Totálně Společně: Klávesové zkratky k organizovanému životu\nTato bohatá, sametová, plná chuťová polévka má chuť, jako by měla v sobě špičky másla a krému. Ale to není! Squash je nabitý vitamínem A a vitamínem C, což z něj činí dokonale zdravou volbu na oběd.\nKliknutím zobrazíte recept.\n1 velký squash sklenice\n2 malé střední cibule, nebo 2 lžíce cibule vločky\n4 šálky vývaru, kuřecí nebo zeleninové\n2 malé jablka (fuji), loupané a kostičky\n1 1/2 čajové lžičky kosher soli\n1/4 čajové lžičky černé pepře\n1/4 čajové lžičky koriandru\n1. Vystřihněte squash na polovinu dlouhých cest. Pokud mikrovlnnou troubu celý squash po dobu 2 až 5 minut na vysoké, kůže změkne, ale budete muset stále používat silný silný nůž. Pokud najdeš již oloupaný a nakrájený butcherut squash, použije to.\n2. Vysejte semena a vláknitou buničinu. Kartáč olivový olej na vnitřní straně squash a pečeme ho v troubě na 400 stupňů po dobu asi 15 minut, nebo dokud si můžete oloupat kůži pryč od masa.\n3. Připojte svůj pomalý sporák a otočte ho na výšku. Přidejte vývar, cibuli a jablko. Míchat koření. Zakryjte, abyste nechali teplo.\n4. Poté, co squash dokončí pražení, přidejte ho do hrnce. Zakryjte a vařte na nízké po dobu 6 až 8 hodin, nebo na vysoké asi 4 hodiny.\n5. Směs v malých dávkách s mixérem nebo pečlivě promícháme s ručním mixérem.\nSLOUPEC: Squashová polévka na podporu mládí\n4 Oběd: BBQ vepřové sendvičové sendviče\nRachel Brandeis, MS, RD\nVepřová panenka je stejně tak chudá jako kuřecí maso. Tyto sendviče servírujte zeleninovým salátem, který se hodí pro jednoduché, vyvážené jídlo.\n1 zdobená vepřová panenka\n1/2 tenké plátky cibule\n1/2 šálku grilované omáčky\ncelozrnné sendvičové buchty\nZakryjte dolní část pomalého sporáku s nakrájenou cibulí, nahoře položte panenku a zakryjte BBQ omáčkou. Vařte na nízké nastavení po dobu 7-8 hodin (dopředu v noci na oběd). Vezměte panenku, rozkrojte dvěma vidličkami a přidejte zpět na omáčku a cibuli. Podáváme na celozrnné buchty.\n5 Slow Cooker Squash Squash\nJim Perko, CEC a Kristin Kirkpatrick, RD\nButternut squash má nízký obsah tuku, vysoký obsah vlákniny a lahodnou srdečně zdravou volbu pro každé jídlo.\n1, 5 lbs. butternut squash, loupané, naočkované, střední kostky\n1 velké jablko Fuji, střední kostky\n2 lžíce zlatých hroznů\n½ šálku pomerančové šťávy\nUmístěte přísady do pomalého sporáku, s výjimkou rozinky. Umístěte je uprostřed, aby se nehořely. Vařte na vysoké teploty po dobu 2 hodin. Dělá 8 porcí - velikost porce: ½ šálku\n6 večeře: Balsamic kuřecí a jarní zelenina\nVěděli jste, že žluté papriky jsou plné vitamínu C? Ve skutečnosti velká dávka obsahuje 569 procent denního doporučeného příjmu. Váš imunitní systém vám poděkuje za tento recept!\n6 vykostěné kuřecí stehna bez kůže\n2 cukety, nakrájené na kousky\n2 žluté squash, nakrájené na kousky\n1 oranžová paprika, nasekaná\n1 žlutá paprika, nasekaná\n1 červenou cibuli, oloupanou a nakrájenou na kroužky\n1 česnek česnekovitý, oloupaný, hřebíček neporušený\n¼ šálku balsamico octa\n2 čajové lžičky bezlepkové omáčky Worcestershire\n¼ lžičky kosher soli\nPoužijte 6-litrový pomalý sporák a přidejte kuře. Ve velké misce míste nakrájenou zeleninu, česneku, ocot, omáčku Worcestershire, sůl a pepř. Chyť se spojit. Tuto směs nalijte na kuře. Zakryjte a vařte na nízké po dobu 6 až 8 hodin, nebo na vysoké asi 4 hodiny. Podávejte s hnědou rýží nebo quinoa. Provede 6 porcí.\n7 Zeleninová guláš přes postel Quinoa\nGale Compton, zakladatelka a autorka kuchařky, Skinny Ms.\nQuinoa je často označován jako jeden z nejlepších zdrojů bílkovin v rostlinné říši. Je bohatý na vlákninu a má nízký glykemický index, který je ideální pro ty, kteří chtějí vykořenit pár liber.\n1 malou cibuli, nakrájenou na tenké kroužky\n1 ½ šálků dětské mrkve, loupané, nakrájené na polovinu\n2 střední červené brambory, nakrájené na 1 "kostky\nKosher nebo mořská sůl podle chuti\n2 šálky zeleninového vývaru, nízký obsah sodíku\n2 větve čerstvého tymiánu, odstraňte stonku a vyhoďte\n1 lžíci čerstvě nasekané ploché listové petrželky\n2 šálky organického baby špenát, nasekané a volně zabalené\n1 šálek nevařené bílé quinoa, opláchnuté\nV malé pánvi přidejte olivový olej, obraťte se na středně nízkou teplotu a nakrájejte na cibuli, dokud se nekouří, asi 4 minuty. Přidejte česnek a pokračujte v další minutě. Přidejte cibuli, česnek, mrkev, brambory, bobkový list, černý pepř a sůl, aby se zpomalil vařič, zakryjte a vařte přibližně za 8 hodin. Během posledních 15 minut vaření přidejte tymián a petržel.\nMezitím přidejte quinoa a vodu do středního kastrolu, pokryte, přivedete k varu na středně vysoké horko. Snižte teplotu na vaření a vařte 15 minut nebo dokud nebude absorbována veškerá kapalina. Chloupka s vidličkou a poklopem, dokud není dušička připravena k servírování.\nVypněte pomalý sporák, přidejte špenát a kryt, dokud nevhasne, asi 2 minuty. Odstraňte bobkový list, promíchejte a posaďte se přes lůžko quinoa. Provede 6 porcí.\n8 Večeře: Momma's Downhome Turecko Chili\nod Gale Compton\nVymažte se z tohoto chilli a dostanete 19 gramů štíhlé svalové bílkoviny a tuny antioxidantů, které mohou snížit riziko některých typů rakoviny.\n1 libra chudé mleté krůtí prsa, přibližně 93% štíhlá\n1 žlutá cibule, nakrájená na kostičky\n1 čajová lžička třepená šalvěje\n1 (15 uncí) může fazole, vyčerpaný\n1 (15 uncí) může černá fazole, vyčerpaná\n1 (14, 5 unce) může nakrájené rajčata, žádná sůl\n1 (6 oz) může rajčatová pasta, žádná sůl\n2 lžíce chilli prášek\nZkombinujte první 6 ingrediencí ve velké misce. Smažte směs krůty v velké pánvi na středním ohni, rozdrobte krůty na malé kousky, vařte, dokud už nebudou růžové. Vypusťte veškerý tuk, přidávejte krocan do pomalého sporáku spolu se zbývajícími přísadami. Přidejte vařené maso a všechny výše uvedené přísady pro zpomalení sporáku, vařte na nízké 6 až 8 hodin. Přidejte dodatečnou vodu ke konci doby vaření, pokud je to požadováno. Provede 6 porcí.\nVÍCE RECIPÍ: Vegetariánská chili\n9 vegetariánských chilli s kuřecím masem a Quinoa Twist\nTato vegetariánská chili je dostatečně vyzrálá, aby test provedla s milovníky masa. Quinoa a čočka zabírají bílkoviny, vlákniny a antioxidanty a dýňová šťáva a dýně dodávají pěknou chuť pádu a pomáhají zrychlovat imunitní systém v zimě.\n2 litry vroucí vody\n½ šálku čočky\n½ šálku sušených cizrnů\n2 lžíce olivového oleje rozděleného na polovinu\n1 1/2 hrnky cibule, nasekané\n5 česneků, mletých\n½ lžičky mletého červeného pepře\n½ lžičky mleté skořice\n1 ½ lžičky mletého kmínu\n¼ čajové lžičky kurkuma\n1 čajová lžička kosher soli\n2 ½ šálků beztučného, nižší sodíkového rostlinného vývaru\n1 (28-unce) plechovka celých drcených rajčat, ne vyčerpaných\n2 šálky butternut squash, nasekané a loupané\n2 šálky dýně, nakrájené a loupané\n6 šálků vařené quinoa\n1. Do hrnce přidejte 2 litry vařené vody s čočkou a cizrnou, zakryjte. Nechte 1 hodinu před vypuštěním a poté je přidejte do 6kilového pomalého sporáku.\n2. Po ohřevu velkého odborníka na středně vysokou teplotu přidejte do pánve 1 polévkovou lžíci oleje a zajistěte rovnoměrné pokrytí. Přidejte do cibule, šlejte ji 4 minuty a několikrát promíchejte.\n3. Přidejte česnek a slante po dobu jedné minuty za míchání.\n4. Zahrňte rajčatovou kaši, červenou papriku, skořici, kmín, kurkuma a sůl. Během míchání protřepejte 30 sekund.\n5. Přidejte cibuli a směs česneku do pomalého sporáku. Nalijte zeleninový vývar a přidejte vodu a rajčata a vařte v pomalém sporáku na vysokých 8 hodin.\n6. Přidejte zbytek oleje (měl by být 1 polévková lžíce) na velkou panenku na středně vysokém ohni, opět se ujistěte, že pokryje pánvi.\n7. Sauté dýňový a butternut squash na 5 minut, pak jej přidat do pomalého sporáku. Zakryjte pomalý sporák a vařte na HIGH po dobu 1 hodiny.\n8. Jakmile je hotovo, podávejte quinoa. Dělá 8 porcí.\nRECIPE: Chilli Mac 'n' sýr\n10 šošovic a polévky\nKale se nazývá "královna zelených" a jedna z nejzdravější zeleniny na planetě. A to správně. Je nabitá vitamínem A, C a K a je nabízena jako protirakovinová výživa, která také pomáhá snižovat hladinu cholesterolu a snižuje riziko srdečních onemocnění.\n2 šálky cibule, nasekané\n2 šálky pórek, nasekané, pouze bílé\n1 ½ lžičky čerstvého česneku, mletého\n1 ½ čajové lžičky černého pepře\n1 ½ čajové lžičky sušeného tymiánu\n½ čajové lžičky kmínu\n1 ½ šálků celeru, nakrájené\n1 ½ šálku mrkve, loupané a nasekané\n2 šálky sladkých brambor, malé kostky\n3 šálky nakrájených rajčat (nebo 28 uncí mohou nakrájené rajčata)\n6 šálků vody a 4 lžíce přírodní zeleniny (nebo 6 šálků zeleniny)\n1/8 šálku rajčatové pasty\n1 ½ lžíce horké omáčky\n3 šálky kale, bílé a nakrájené\nV opečené pánvi na středním ohni přidejte olivový olej a cibuli se smažte, dokud průhledný nepřidejte česnek a vařte až do vůně. Do pomalého sporáku položte cibuli, česnek a zbývající přísady, dobře promíchejte a zakryjte. Vařte na vysokých teplotách po dobu 4 hodin. Podávejte s vařeným kalem na boku. Dělá 12 porcí.\nRECEPT: Chia Lentils Recipe\n11 Dezert: Hot Fudge Sundae dort s krémem na kakao\nod Beth Henspergera, autora Cookovy knihy Slow Cooker Not Your Mother\nČokoláda. A pudink. A šlehačkou. Už nic neříkej!\n2 lžíce lehkého olivového oleje\n2/3 šálku baleného světle hnědého cukru\n1/4 šálku neslazeného kakaového prášku\n1/2 čajové lžičky instantní kávové espresso\n1 1/2 šálky vařící vody\nKakaový hovězí krém\n3 lžíce neslazeného kakaového prášku\n1 šálek (8 uncí) studeného těžkého bičujícího krému\n1. Postřikujte pomalý sporák maslovým stříkáním s přídavkem másla. Ve střední misce míchat mouku, granulovaný cukr, 2 tbs kakao, prášek do pečiva a sůl. Proveďte studnu uprostřed a zamíchejte do mléka, oleje a vanilky s několika tahy, dokud nebude hladce. S gumovou špachtlí, oškrábejte těsto do džbánu a vyhlaďte rovnoměrnou vrstvu. Hnědý cukr, kakaový prášek a espreso smíchejte v malé misce; nalijte do vroucí vody a bít, dokud nebude hladký s šlehnutím. Jemně nasypeme těsto; nehýbejte se.\n2. Obalte a vařte nahoře po dobu 1 3 / 4-2 1/4 hodiny, dokud bambusový špalík nebo kovový koláčový tester nevstoupí do středu, vyjde čistý a dort je pevně nahoře při stisknutí prstu. Při pečení kombinujte cukr a kakao v mísící misce a míchat. Nalijte do studené smetany a míchat s šlehačkou, dokud nebude smíšená a žádná hrudka. Zakryjte a nechte ochladit nejméně 30 minut, aby se cukr rozpustil.\n3. Vypněte zařízení. Odstraňte víko a nechte koláč stojící odkryté asi 30 minut, aby se ochladilo, aby se zahřála a zahuštěná omáčka. S elektrickým mixérem šlehajte krém na měkké vrcholy. Dělá 2 šálky.\n4. Servírujte teplý dort na jednotlivé misky a nakrájejte několik lžic omáčky. Nahoře s houbičkou šlehačky a třešně. Podávejte okamžitě. Je to stejně dobrá pokojová teplota nebo chlazená. Provede 6 porcí.\nto je ono lahodných 10 hodin (Září 2020).\nTagy: zdravá výživa, výživa, nutriční galerie, recepty, stresové vaření


SK Kadaň – Petr Čajka: Od florbalu do hokejové reprezentace\nLibor Kult, Kateřina Kundertová | 19.07.2018 | |\nK a d a ň - Narodil se v Kadani, kde také poprvé vkročil na led. Jenže i díky tatínkovi zvítězil u Petra Čajky nejprve florbal. Preference změnilo až stěhování do Prahy, kde začal v Letňanech hrát hokej a dohánět manko na vrstevníky. Povedlo se. Dnes je z něj mládežnický reprezentant, který v dubnu hrál na světovém šampionátu osmnáctiletých, válí ve Švýcarsku a volné chvíle tráví znovu v Kadani, kam se celá rodina přestěhovala.\nPetře, jak je to s vašimi hokejovými začátky?\n„Jako úplně malý jsem ve čtyřech pěti letech začínal s florbalem. Tady v Kadani na zimáku jsem poprvé obul brusle, protože můj bratranec Honza Prokop hrál hokej. Nakonec tu u hokeje zůstal a teď hraje v Chomutově. My jsme se jako rodina museli kvůli taťkově práci přestěhovat do Prahy, kde jsem potom asi ve druhé třídě začal s hokejem organizovaně.“\nTo jste měl proti spoluhráčům asi trochu nevýhodu, ne?\n„Je pravda, že jsem začal později, takže jsem měl velké problémy hlavně s bruslením pozadu. Kluci, kteří hráli hokej třeba o tři roky déle, jezdili cvičení pozadu a já jezdil popředu. Postupem času jsem se do toho nějak dostal, ale s vrstevníky jsem se srovnal až někdy v deseti nebo jedenácti letech. Do té doby jsem hrál za letňanské béčko, ale kluci, kteří byli stejně staří a které jsem znal, hráli za áčko.“\nJak jste nedostatky doháněl?\n„Hodně mi pomohlo, že jsem dělal spoustu věcí i mimo tréninky. Trávil jsem hodně času na veřejných brusleních nebo na výběrech, například na hokejové akademii s panem Pytlíkem. To mě hodně posouvalo a bavilo mě to. I když mi tréninky dělal taťka, bral jsem to automaticky, vozil jsem branku nebo dělal slalom mezi rukavicemi. Dneska jsem mu za to hrozně vděčný, protože taťka nikdy hokej nehrál. Spíš se věnoval v Chomutově takovému hobby florbalu.“\nPETR ČAJKA SI NA MS U18 PŘIPSAL BĚHEM\nSEDMI ZÁPASŮ TŘI BODY (1+2)\nCo vás nakonec vedlo ke změně sportu?\n„Hokej je v Praze asi populárnější než florbal. Když jsme tam přišli, začal jsem chodit do školy v Brandýse a našel si kamarády, kteří hráli hokej. Nejbližší klub byly Letňany, kam jsem to šel jednou zkusit s taťkou a hrozně mě to chytlo.“\nV Letňanech nedávno ukazoval Jakub Vrána Stanleyův pohár. Potkávali jste se tehdy v stadiónu?\n„Zažil jsem jenom trenéry, kteří ho trénovali – pana Zavadila s panem Rouskem. Bohužel jsme se nepotkali, protože on hrál o dva nebo tři roky nahoře a já jsem pořádně neuměl ani bruslit pozadu, takže jsem hrál i níž, než jsem měl. Play-off NHL jsem prožíval, protože jsem k němu i vzhlížel. Trénoval společně s Vencou Karabáčkem a panem Zavadilem i mimo Letňany, kam jsem se k němu dostal na soukromě tréninky i já. Určitě to byl jeden z mých oblíbených hráčů, když jsem dospíval.“\nZ Letňan vedly vaše kroky do pražské Sparty. Kdy se váš první přestupu uskutečnil?\n„Někdy ve čtvrté nebo páté třídě jsem přestoupil s hodně klukama. Šlo například o Vojta Kropáček, Jakub Vojnar nebo Lukáš Rousek. Byla to jenom otázkou času, kdy si větší klub všimne lepších hráčů v malém klubu. V osmé třídě jsme vyhráli mistrovství republiky, tuším, ve Zlíně.“\nV létě 2014 jste se přesunul podruhé v kariéře a rovnou do zahraničí. Jak jste se k angažmá ve švýcarském Oberthurgau dostal?\n„Vzniklo to vlastně na veřejném bruslení a kempech, kde si mě všiml jeden pán, který přišel za mým taťkou. Říkal mu, že se hraje dobrý hokej i ve Švýcarsku, vysvětlil mu celý postup, jak to tam chodí s licencí. Člověk tam musí hrát pět let mládežnický hokej, aby dostal licenci a nebyl brán jako cizinec pro dospělý hokej. Bylo mi v tu dobu třináct let. Řekli jsme si, že je to jedna z možností. I když jsem Spartu miloval, něco mě do ciziny táhlo. Prostě jsem si to chtěl zkusit. Asi na tom má kousek podílu i puberta – být bez rodičů. (usmívá se) Prošel jsem zkouškou a chytli jsme se i s mým kamarádem. Všechno se seběhnulo hrozně rychle. Než jsem se nadál, už jsem tam bydlel. Výhoda byla, že je to poměrně blízko. Dá se tam za sedm hodin dojet, takže u mě mohli rodiče druhý den být, kdyby se něco stalo.“\nPo soustředění dvacítky v Salcburku Petr Čajka odehrál v Brně dva zápasy proti "svým" Švýcarům\nTakže druhého Čecha v týmu Viktora Kozáka jste znal už předtím?\n„Ano, hráli jsme spolu ve Spartě, naše rodiny měli velmi dobré vztahy. Když týden před zkouškou zavolali mému taťkovi, že by potřebovali obránce, Viktor mu přišel jako nejlepší a byl také ochotný tam jet. Taky ho lákalo jít do ciziny, takže jsme šli spolu a uchytili se. Byl jeden z nejlepší roků ve Švýcarsku – velké dobrodružství a společné cesty na trénink.“\nV zámoří bydlí mladíci v rodinách. Funguje to ve Švýcarsku stejně?\n„I tady jsem bydlel v rodinách, což mi nedělalo až takové problémy, protože jsem odjakživa byl dost samostatný. Mám mladšího bráchu, s kterým byla mamka doma a taťka třeba v práci. Anglicky jsem na tom byl dobře, němčinu jsem měl ve škole jenom jeden rok, moc mě nebavila a ani jsem ji moc neuměl. Rodina, kde jsem byl, vůbec anglicky neuměla, mluvili jenom německy. Začátky byly tím pádem hodně zvláštní, ale měl jsem hodně soukromých hodin němčiny, takže jsem zhruba za půl roku základní věci zvládal. I v rodině jsem byl s mým kamarádem, což bylo super, protože jsme si mohli popovídat a navzájem se podpořit. Přibližně jednou do měsíce za mnou jezdili rodiče, což mi taky pomohlo. Teď už třeba vůbec nevnímám, když jsem tam tři měsíce sám.“ (usmívá se)\nJak jste vzhledem k jazykové bariéře zvládal začátky ve škole?\n„Ze začátku jsem nebyl zapojený do všech předmětů. Matematika, angličtina a takové předměty byly v podstatě stejné, takže ty jsem měl normálně. Ale na němčinu, dějepis nebo zeměpis je němčina důležitá, takže jsem trávil čas pilováním němčiny se soukromou učitelkou. Asi po půl roce jsem se připojil do normální výuky. Bylo to těžší, neměl jsem nejlepší známky, ale i to mě připravilo dál do života.“\nZkuste popsat, jak se liší výuka u nás a ve Švýcarsku. Která škola vám dala víc?\n„Víc mi dala asi česká škola, protože tady máme fyziku od šesté třídy do deváté a chemii potom od sedmé do deváté. Tohle všechno mají ve Švýcarsku dříve v šesté a sedmé třídě. Já jsem přišel až do osmé, takže jsem se to musel učit zpětně. Jediné, co jsem se tam hodně učil, byla matematika nebo geometrie, což bych se naučil i tady. Takové celosvětové nebo české dějiny jsem se všechno naučil v Čechách. Švýcarská škola mě připravila do života hlavně díky jazykům, ekonomice a politickým věcem, které jsem se učil až teď v prváku a druháku.“\nPETR ČAJKA ZÍSKAL S JUNIORY ZUGU\nNA JAŘE 2018 BRONZOVOU MEDAILI\nJak střední škola v zemi helvétského kříže vypadá?\n„Je trošku jiná než u nás. Po deváté třídě člověk čtyři roky dělá školu a do toho chodí pracovat. Školu dělá v zaměření, ve kterém pracuje. Dva dny se chodí do školy a tři dny do praxe. Já jsem si vybral obchodku jako všichni hokejisti, takže jsem byl dva dny ve škole, a pak tři dny ve virtuální práci. Byli jsme v kanceláři, dělali různé výpočty a spolupracovali s dalšími čtyřiceti fiktivními firmami po celém Švýcarsku. V Zugu, kde jsem teď hrál, je škola rozdělaná na dva a dva roky. Já jsem úspěšně dokončil první cyklus, takže mám nižší maturitu. Dělal jsem zkoušky ze tří předmětů – počítače, němčina a politika s ekonomikou. Dostali jsme šedesát minut a desetistránkový test, který jsme museli vyplnit, k tomu pak byly ještě ústní zkoušky. Bylo to náročné, musel jsem se dost připravovat. Za dva roky mě čeká už klasická maturita.“\nNezačal jste po čtyřech letech ve Švýcarsku přemýšlet primárně v němčině?\n„Už myslím spíš v němčině, protože už nemám v týmu žádného Čecha, s kterých bych si mohl pokecat jako dříve s Viktorem. Rok, co jsem byl Rapperswilu, byl se mnou další Čech – Fanda Řehák, který teď hraje v Klotenu. Teď už celý den trávím s hokejisty ve škole, v práci nebo na tréninku v němčině. Už nepoužívám angličtinu ani na komunikaci s trenéry.“\nŠvýcarská reprezentace vás nelákala, když jste na šanci v té české čekal?\n„Reálné by to asi bylo, kdybych se tam měl oženit a získat švýcarský pas. Já se k tomu nepřikláním, protože jsem hrdý, když můžu oblékat český národní dres. I když mám Švýcarsko rád, dobře se mi tam hraje i žije, pořád jsem doma v České republice.“\nTeď už jste stabilním členem národních týmů a máte za sebou mistrovství světa osmnáctiletých v Rusku. Jak turnaj s odstupem hodnotíte?\n„Byl to můj sen, abych se tam dostal. I když se nám nepodařilo semifinále a boj o bronz, bylo to krásné. Ani s odstupem času nedokážu říci, čím to bylo. Amerika je kvalitní soupeř, vyřadila nás v semifinále a není moc o čem diskutovat. V posledním zápase už byly přeházené lajny, Švédové chtěli více. Bohužel to musím takhle říct, ale měl jsem pocit, že se hodně našich individualit snažilo něco dokázat. U Švédů to tak nebylo, takže nakonec brali medaili, ale i čtvrté místo je na Česko docela úspěch.“\nNejbližší reprezentační akcí, které se Petr Čajka zúčastní, bude turnaj čtyř zemí ve Švýcarsku\nVáš spolubydlící z pokoje Jakub Lauko ale říkal, že Švédové byli nejhratelnější za celou dobu, co proti nic nastupuje. Potvrdíte to?\n„Co znám Švédy, byli určitě nejslabší, protože jim chyběl například Adam Boqvist. Ve všech zápasech předtím jsme měli šanci tak do poloviny zápasu. Oni nám potom odskočili fyzicky a po všech stránkách. Určitě byli hratelní, ale nám se to poslední zápas nesešlo a dělali jsme hodně systémových chyb. I když byli nejslabší, co jsme je znali, stačilo to, aby nás porazili.“\nVy jste se ve čtvrtfinále s Kanadou podílel na obou českých gólech, když jste jeden vstřelil a na jeden přihrál. Odehrál jste zatím nejlepší zápas kariéry?\n„Asi to byl můj nejpovedenější zápas. Šli jsme do duelu jako outsideři a nikdo nám moc nevěřil. Troufnu si říct, že nás Kanada i trochu podcenila. Zápas nám vyšel jako týmu. Mně se povedlo jeden gól dát a na druhý přihrát, v jiném zápase by se to povedlo někomu jinému.“\nTeď už patříte do dvacítky, se kterou máte za sebou první akci. Láká vás šampionát hodně?\n„Každý to má stejně – je to obrovská motivace a každý se tam chce podívat. Uvidíme, jak na tom budou tahouni týmu, jako je například Filip Chytil. Jestli budou v tu dobu hrát NHL a uvolní se pár míst. Jsem motivovaný dost a udělám pro to všechno.“\nNastoupil jste proti Švýcarům, další akce vás čeká s devatenáctkou právě v zemi, kde hrajete. Jaké jsou pro vás zápasy proti hráčům, které znáte z ligové soutěže?\n„Je to zvláštní. Mám tam spoustu kamarádů a znám je ze soutěže více než kluky, se kterými hraju, protože je tam vidím celoročně. (usmívá se) Je to hezké, když před zápasem vznikne nějaká motivace a sázky. Pak po zápase přijde i nějaké posmívání, které k tomu patří.“\nUž jste musel nějaký úkol plnit?\n„My jsme s nimi prohráli jenom jednou – v přípravném zápase před Memoriálem Ivana Hlinky. Já jsem kvůli tomu celý rok nemohl nosit žádné české mikiny nebo trička. Musel jsem dodržovat švýcarský režim.“ (vypráví oblečen do českých barev)\nSpolubydlícím Petra Čajky na reprezentačních akcích je chomutovský Jakub Lauko\nPrvní tři roky ve Švýcarsku jste pokaždé měnil působiště. Bylo to hodně složité?\n„Každým rokem to byl větší a větší klub, což mě táhlo kupředu. S Oberthurgau jsme skončili asi předposlední a nevěděl jsem, jak to bude dál. Rozhodující byl přesun Franty Řeháka z Davosu, kde hrál první rok, do Rapperswilu, kam s ním šel i jeho trenér. Říkal, že je to skvělý trenér a měl by o mně zájem. Každý přesun obnášel i změnu rodiny a školy. Rodina v Rapperswilu byla skvělá, ze začátku mě vozili i na zápasy, ale měli malého syna, takže jsem jim říkal, že to zvládnu i sám. Bylo to půl hodiny od Curychu, kam jsme jezdili na oběd nebo se dívat na hokej. Když jsem přestoupil do Zugu, bydlel jsem u nich ještě rok, ale bylo to hodinu vlakem, takže se všechno stávalo náročnější a náročnější. Proto jsem se rozhodl bydlet druhý rok v Zugu.“\nČeká vás třetí rok v Zugu, kde už jste nakoukl i mezi seniory. Jak vidíte svou budoucnost?\n„Pokud odehraju aspoň deset zápasů za juniory, už budu mít švýcarskou licenci a nebudu cizinec. Do budoucna bych tam chtěl i hrát dospělý hokej. Líbí se mi tamní životní styl, takže si dokážu představit, že bych tam zůstal raději, než se vrátil za prací do Česka. Švýcarsko má hrozně krásnou krajinu. Hlavně hory, kam jsme jezdili lyžovat. Lidé jsou tam hodní i zlí, jde o to, odkud jsou, protože jedna čtvrtina jsou cizinci. Občas potkám někoho, kdo nesouhlasí s tím, že jsem Čech a jsem tam, takže padnou i narážky na imigranta. Ale já jsem obklopený v podstavě jenom lidmi kolem hokeje a školy, kteří mi vyšli v mnoha ohledech vstříc. Myslím, že tam je i dobře placená práce, takže si dokážu představit, že tam zůstanu. Aktuálně mám tři možnosti – Švýcarsko nebo americkou a kanadskou juniorku. V Americe bych nastupoval za Waterloo Black Hawks, kde hrál i Matěj Blümel. V Kanadě by šlo o Erie z OHL. Teď to ještě nechávám volné. Žádnou smlouvu podepsanou nemám. Mám ještě čas, takže se poradím s agentem, co pro mě bude nejlepší cesta. Buď můžu hrát seniorský hokej v Zugu nebo jít více na oči do Severní Ameriky. Myslel jsem i na to, že Kloten s Fandou Řehákem spadl do druhé nejvyšší soutěže, takže bychom si proti době mohli zahrát v juniorce i mezi dospělými, kde bych hrál za béčko. Teď bych se na místě nedokázal rozhodnou. Každá cesta má svoje plusy a mínusy.“\nCo vám dva zápasy v NLB ukázaly o seniorském hokeji?\n„Byl to úplně jiný hokej. Bylo to těžké, ale jsem hrozně rád za šanci. Naskočil jsem kvůli zranění jednoho cizince. Navíc tam byl nový švédský trenér, se kterým se máme navzájem rádi. Kdybych příští rok zůstal, mohl bych dostávat šanci pravidelně, přestože můžu ještě dva roky hrát juniorku.“\nPříspěvek sdílený Trhači Kadaň (@trhacikadan), Dub 20, 2018 v 11:09 PDT\nJste ročník 2000, ale letošní draft se vás ještě netýkal. Sledoval jste ho, abyste příští rok věděl, do čeho případně půjdete?\n„Draft jsem sledoval, protože tam byla řada mých kamarádů, které znám. Jeden z nich byl i Kuba Lauko. Všem jsem to moc přál. Překvapilo mě, že se nedostalo třeba na Matěje Blümela, Karla Pláška nebo Adama Gajarského. Tihle kluci odehráli dobrý šampionát. Matěj byl v USHL, dal Američanům čtyři góly u nich doma, což se jen tak někomu nepoštěstí, byl tam na očích a mě se jako hráč hrozně líbí, takž mě to mrzí i za něj.“\nMyslíte už nyní na příští draft?\n„Vůbec se na něj nesoustředím. Chci odehrát co nejlepší sezónu. Věřím, že když se mi bude dařit v týmu a dostanu šanci v nějakém nároďáku, šance by byla reálná. Je to až za rok, takže to je strašně daleko. Půjdu krok za krokem.“\nProgram máte celý rok hodně našlapaný. Stíháte vůbec nějaké koníčky?\n„Věnuji se na 120 procent hokeji. Volného času mám úplné minimum. Když je třeba volnější víkend, věnuji se škole. Letos jsem nebyl ani lyžovat, což mám moc rád. Když jsem poprosil trenéra, tak žádný problém nebyl, jen mi promlouval do duše, abych dával pozor a nezranil se.“\nCo Petr Čajka a hokejové vzory?\n„Z českých hráčů jsou to David Pastrňák s Jakubem Vránou. Celosvětově se mi nejvíc líbí Auston Matthews z Toronta. Nesnažím se je kopírovat, jen se mi líbí, jak hrajou.“\nSestřih ze čtvrtfinálové bitvy s Kanadou! Petr Čajka poslal skvělou přihrávku, a poté vstřelil z individuální akce vítěznou branku. (: @narodnitym) #petrcajka #cajka #21 #trhacikadan #skkadan #trhacivnarodaku #gol #asistence #repre #reprezentace #representation #odchovanci #ms #mistrovstvisveta #u18 #rensta #repost\nPříspěvek sdílený Trhači Kadaň (@trhacikadan), Dub 26, 2018 v 11:41 PDT\nFoto: Ronald Hansel, Juniorský hokej.


Reportáž ze zápasu Hellas Verona - SPAL 2013: statistiky, reportáž - EuroFotbal.cz\n7. Samuel Di Carmine\n11. Samuel Di Carmine\n47. Davide Faraoni -\n54. Valentin Eysseric 66. Bryan Dabo\nHellas Verona: Boris Radunović, Federico Dimarco, Koray Günter, Davide Faraoni, Matteo Pessina, Miguel Veloso (89. Emmanuel Badu), Sofyan Amrabat, Darko Lazović, Valentin Eysseric (89. Eddy Salcedo), Fabio Borini (84. Mattia Zaccagni), Samuel Di Carmine (75. Giampaolo Pazzini)\nSPAL 2013: Karlo Letica, Nenad Tomović, Kevin Bonifazi, Bartosz Salamon, Mohamed Fares (46. Jakub Iskra), Mattia Valoti (46. Marco D'Alessandro), Mirko Valdifiori (46. Alessandro Murgia), Bryan Dabo, Gabriel Strefezza (84. Krisztofer Horváth), Georgi Tunjov (75. Federico Di Francesco), Andrea Petagna\nRozhodčí: Simone Sozza\nUtkání ve Veroně mělo jasného favorita v podobě domácího celku. SPALu se ani v samotném závěru sezony nedaří a nyní už je jasné, že skončí na posledním místě tabulky.\nHellas měl skvělý nástup a po jedenácti minutách už vedl o dva góly. Nejprve Samuel Di Carmine hlavou překonal Leticu a o pár minut později přidal i druhou branku, když po DiMarcově přihrávce stál ve správný čas na správném místě. SPAL mohl snížit po standardní situaci, ale ránu Petagny vytáhl Radunović. Hellas měl šance utkání ještě v prvním poločase rozhodnout, ale žádná z dalších šancí neskončila gólem.\nDomácí se dočkali až po obrátce. Hned na začátku si Marco Davide Faraoni naskočil na rohový kop a hlavou zvýšil na 3:0. Tím byl zápas praktiky rozhodnut. SPALu by v tu chvíli pomohla rychlá kontaktní branka, ale na tu nedošlo. I když se ještě urodily některé šance na obou stranách, výsledek už se nezměnil.


Jóga - Trololol.cz\nJóga Markéta Kolaříková\nKomiksy › Jóga\n<<>> 2279 zobrazení\n4.75 / 5 20x Abyste mohli psát do diskuze, přihlašte se nebo se zaregistrujte.\nTagy: vtipné obrázky, vtipy, komiksy, komixy, vtipné obrázky se zvířaty, zvířataObsah, který vás může zajímat\nBydlíte v panelácích? Takhle byste mohli bydlet v některých mega městech světa.\nVelká část České Repuibliky, asi možná jedna třetina, určitě bydlí v hustěji osídlené části (respektive v některé z více těchto částí), které ještě donedávna obklopovaly totalitní šedé paneláky s balkóny ne nepodobnými králikárnám. V dnešní době celá řada těchto brekeke budov doznala změn v podobě barevnější a tak trochu antidepresivní fasády. Jak si ale vedou ostatní hustě osídlená místa, respektive "bytové domy" v jiných částech světa?\nStará láska nerezaví. Říká se. Možná proto, že když se to dobře namaže, nedostane to hned korozi. A kdo maže, ten jede. V každám případě dodáváme, že hororové příběhy My Silent Story patří ke špičce v celosvětovém měřítku, když vezmeme v potaz, že autor je zjevně vyšinutou osobností s talentem a dělá to v rámci možností zdarma, respektive je to k dispozici pro všechny, aniž by museli cokoliv platit (a současně vás prosí o přispění na jeho účet, což kvitujeme). Tento komiksový díl si bere na paškál velmi dopodrobna tématiku, jakou je láska a zamilovanost. Když dáte ženě svoje srdce, nečekejte, že vám dá to svoje. A už vůbec ne to, že vám vrátí i to vaše. To si raději vemte hypotéku na nový.\nvtipný trololol komiks zvířata jóga web: Trololol.cz\nrubrikace: Srandovní obrázky (Zvířata), Komiksy i tohle je způsob jak zneškodnit cíl :-D\nJaké to je, spát se zvířetem :-))


Kalendář - Oficiální stránky obce ZŠ a MŠ Hořátev\n+420 724 201 930\nZŠ a MŠHořátev\nÚřední deska ZŠ\nVýtvarné, literární a jiné soutěže\nŠkola Hořátev v médiích\nZákladní škola a mateřská škola plukovníka\nBedřicha Krátkorukého, Hořátev\n Domácí úkoly\n Týdenní plány\nZákladní škola a mateřská škola plukovníka Bedřicha Krátkorukého, Hořátev\n17. 1. 2022 od 08:00 - 21. 1. 2022 do 12:00\nMísto konání: Medvědí Bouda - Špindlerův Mlýn\nMedvědí Bouda 17.1 - 21.1.2022\nDva proti šesti aneb vzpomínka na Bedřicha Krátkorukého\nBedřich Krátkoruký, narodil se 8. 10. 1913 v obci Hořátev. Prodělal pilotní výcvik v rámci vojenské prezenční služby a v letech 1937 – 1938 prošel stíhacím kurzem u leteckého pluku č.4 v Hradci Králové. Sloužil jako stíhač na Aviích B-534 až do okupace. Uprchl do Polska a poté do Francie. 17. 5. 1940 byl odeslán na frontu, kde sloužil spolu s dalšími Čechy, mj. Účastnil se bitvy o Francii a Británii. Sklízel úspěchy v leteckých bitvách, zde popisuji jednu z nich.\nDva čeští letci, por. Karel Kuttelwascher a rtm. Bedřich Krátkoruký hlídkují na svých Hurricanech nad jižní Anglií. Vystoupili nad oblaka a pohybují se ve výši 10.000 metrů nad mořem. Klid v této závratné výšce netrvá dlouho, zpráva o blížícím se nebezpečí přichází brzy. Šest nepřátelských Messerschmidtů 109 má kurz ve stejná místa. Teď už je zřetelně vidí a stačí okamžik, aby si uvědomili, jak se s nimi vypořádají. Němci jsou zřejmě překvapeni, že oba letci přijímají boj. Němci se rozlétají ze skupiny, jednu z nich sleduje por. Kuttelwascher, druhou rtm. Krátkoruký. Dva ze šesti Messerschmidtů jsou zasaženi, boj jde dál. Když je zasažen další nepřátelský letoun, zbývající tři se zachraňují útěkem. Hrdinní letci se v pořádku vracejí na mateřské letiště, kde jsou překvapeni uvítáním a vřelými gratulacemi.\n15. 1. 1943 se Bedřich Krátkoruký při jeho posledním letu nad kanálem La Manche srazil s jiným letounem, kdy byli oba piloti oslněni zimním sluncem. Sice se snažil o nouzové přistání do moře, to se mu však nezdařilo. Stroj i s pilotem zmizeli pod hladinou ledového moře a Krátkoruký se na hladině již neobjevil.\nCelkové skóre B.Krátkorukého činilo 5 sestřelů nepřátelských letounů. Jeho jméno je zapsáno na pamětní desce číslo 125. Runnymedského památníku R.A.F. Prezidentem Havlem byl povýšen do hodnosti plukovníka in memoriam.\nOficiální stránky obce ZŠ a MŠ Hořátev © 2022\nPoslední aktualizace: 15. 1. 2022


Zásady ochrany osobních údajů - CompuTips\nTyto zásady ochrany osobních údajů stanoví, jak www.computips.org používá a chrání jakékoli informace, které nám poskytnete při používání této webové stránky.\nwww.computips.org se zavazuje zajistit ochranu vašeho soukromí. Tyto zásady ochrany osobních údajů mohou čas od času procházet některými změnami. Možná budete chtít tuto stránku občas zkontrolovat, abyste se ujistili, že mezitím provedené změny jsou v pořádku.\nNaše webové stránky shromažďují pouze jména, e -mailové adresy a adresy URL webů vložené do příslušných textových polí uživateli, kteří nás kontaktují nebo zanechávají komentáře pod blogovými příspěvky.\nTyto informace se používají pouze pro účely zpětné vazby. Tyto informace neposkytneme žádným třetím stranám. Výjimky lze povolit, pokud to zákon vyžaduje.\nAbychom zajistili bezpečnost vašich údajů, zavedli jsme vhodné fyzické, elektronické a manažerské postupy.\nCookie je malý textový soubor, který pomáhá analyzovat webový provoz nebo ukládat vaše preference při návštěvě konkrétního webu.\nSami cookies nepoužíváme; používáme však služby Google Analyics, které vytvářejí soubory cookie.\nCookies pro konkrétní webovou stránku můžete kdykoli deaktivovat změnou nastavení prohlížeče tak, aby cookies těchto stránek odmítla.\nNaše webové stránky obsahují odkazy na jiné webové stránky. Tyto webové stránky mají své vlastní zásady ochrany osobních údajů; a neodpovídáme za ochranu a soukromí jakýchkoli informací, které poskytnete při návštěvě takových stránek.\nMěli byste být opatrní a podívat se na prohlášení o ochraně osobních údajů vztahující se na webové stránky.\nOtázky k těmto zásadám ochrany osobních údajů\nPokud máte nějaké dotazy k těmto zásadám ochrany osobních údajů, můžete nás kdykoli kontaktovat.


Hobbitův deníček: září 2009\nBudík řve v sedm ráno. Nechápu co se děje, mám pocit, že jsem právě usnul. Ale postupně mi dochází, že je sedm a v tomhle militatním výcvikovém táboře musím na snídani, nebo budu o hladu. Pořadatelé konference sice přednášejícím všechno platí, ale zato od nich vyžadují naprostou dochvilnost a účast na všech workshopech, přednáškách, meetingách i obědech a večeřích. Na snídani účast nevyžadují, ale v osm je první workshop a jak jsem se přesvědčil minule, najíst mi v tu chvíli už nedají.\nBěžně snídám jogurt a rohlík, ale tady mi to nedalo, takže smažený vajíčka, klobásky, slanina, kafíčko, zákusky... Snídáme na krásné terase s výhledem na golfové hřiště a východ slunce. Východ slunce je sice pěkná záležitost, kterou vidím spíše jen ve chvílích, kdy se nám někdy protáhne večer v hospodě, ale že bych to musel vidět každý ráno, te teda fakticky ne.\nHned na prvním workshopu mám co dělat abych neusnul. Leju do sebe další kafe a jdu na předepsaný meeting. Narazil jsem náhodou na firmu, která dělala konzultační služby pro O2 na aukci 2,6Ghz spektra v Něměcku. Vytěžuji z nich maximum informací a domlouvám další spolupráci. Po několika dalších workshopech následuje výborný oběd. Emir z IDC se snaží sesadit k jednomu stolu účastníky panelu o Mobilní TV. Když konečně sedíme všichni u jednoho stolu, tak mi zvoní telefon a volá Michael z Anglie. Omlouvám se a jdu vzít telefon. Nabídku vylepšit nemohou, ale stejně jsem nakonec souhlasil. Takže pravděpodobně 26. října už budu pracovat v Anglii. Telefonovali jsme snad třičtvrtě hodiny, koukal jsem na bezútěšné okolí hotelu a představoval si, jaké to bude v Anglii. Mám strašně smíšené pocity, na jednu stranu to je přesně věc, kterou jsem vždy chtěl zkusit, na druhou stranu to bude pěknej záběr, odtrhnutí od kořenů, od kamarádů a také od rodiny, která zatím nechce jet se mnou a budeme se jen vzájemně navštěvovat. Už během hovoru mi pípá telefon s druhým voláním. Jen co jsem to položil volá mi nervózní organizátorka, že už dvacet minut mám být na meetingu.\nA pak už další série přednášek, workshopů a meetingů končící až po páté hodině.\nVečeře je až o půl sedmé večer, takže vyrážím nejprve do hotelové posilovny, kde terorizuju své tělo poctivých 45 minut a pak jdu do bazénu. Nejdřív se zdá, že po té posilce to dneska nezvládnu, ale nakonec dávám asi 46 bazénů. Se zpožděním jsem dorazil na dnešní „welcome drinks“, které jsou dnes zpestřeny kouzelníky. Fakt machři, jmenují se Urban Magic a umí věci, které prostě nechápu. Po drincích následuje večeře. Dnes večeříme venku na terase a je to fakt paráda. Sedím u stolu s dvouma amíkama z Austinu v Texasu a s Jensenem z T-Mobilu ze včerejška. Nalévá se zase pochybné víno a tak si zkouším říct o pivo. Jsem úspěšný a ostatní u stolu si nadšeně taky objednávají taky. Tématy jsou velký hudební festival v Austinu, kam se podle vyjádření mého spolustolovníka někdy rozhodně musím zajet podívat, Pražské hospůdky, české speciality a Amsterdam. Hlavním chodem je ryba „cod fish“, která je naprosto vzácně hnusná, strašně smrdí a je přesolená. Kolegové ze Švédska ji přirovnávají k jisté Islandské žraločí specialitě po které se údajně poblil i Gordon Ramsay. Většina lidí snědla pouze brambory. Dáváme tentokrát závěrečný drink na baru, kdy kecáme s organizátorem konference a Jensenem. Opět se sotva doplazím na pokoj a kolabuji.\nVystavil Hobbit v 15:06\nBudí mě mamka i Míša, že musím jet pro Matese. Jsem totálně mimo provoz, ale je mi naznačeno, že bych fakt měl vyrazit. Ve stavu, kdy bych se bál chodit jsem jel autem pro obě děti a vezl je zpátky. Reakce nula nula nic a tak jsem jel aspoň fakticky pomalu. Mikrospánku jsem se nebál, věděl jsem, že když usnu, tak pořádně. Stavili jsme se s klukama na Pizzu a pak u babičky D. na kafe, ale nic mě moc neprobralo. Poslední kilometr k poli, kde byli naši s Míšou na brigádě jsem spíš spal než jel. Po zastavení jsem nebyl schopen opustit auto a usnul jsem na sedačce. Vzbudily mě až vosy, ale fůrt jsem byl mimo provoz, ale bylo tak hnusný vedro, že se tam spát fakt nedalo. Volal jsem Míše, jestli mě hodí na chatu, protože jsem fakt nechtěl řídit, když nebylo třeba. Řekla, že už stejně pojedou a opravdu za půl hodiny jsme jeli.\nNa chatě jsme se jen zabalili a vyráželi jsme ku Praze. Byl jsem unavenej, ale už trošku v provozu. Zkoušel jsem usnout, ale nebylo moc kde. Nakonec jsem se rozhodl, že pojedu, dám v Trutnově RedBull a uvidím, kdyby to nešlo přespím u babičky. Řídit mašinu je ale daleko adrenalinovější záležitost než u auta, takže jsem se držel celkem vzhůru, i když pár chybiček v reakcích by se našlo. V Praze jsem jel do práce, protože čekám na nabídku z Londýna a díky těm militatním hovadům co nám nastavují bezpečnostní politiku mi vypršelo heslo, které musí mít dvě velká, dvě malá písmena, dvě číslice a nealfanumerický znak a nesmí se ani podobat pěti heslům předchozím, přičemž se mění každého čtvrt roku. Hovado debilní co to vymyslelo by zasloužilo vyhodit na hodinu pro vytvoření brutální díry do firemní sítě. Samozřejmě, že tato kreténská politika vede k tomu, že má každej napsaný heslo někde v bloku, nebo na papíru o počítače. Ano taky to tak mám. Nejsem Robocop abych si pamatoval směsici čísel a písmen, kterou musím stále dokola měnit.\nKdyž to vyprší, tak jediný způsob jak to obnovit, je zajet do práce. Zkoušel jsem volat na podporu a chtěl ho nějak obovit, ale výsledek byl, že jsem byl den bez přístupu do mailu i poté co jsem do té práce dojel.\nZ práce jedem nakoupit na Chodov a pak už domů. Žádná nabídka nedorazila, ale večer volal Michael z Londýna, že HR se s tím hrozně patlá a že mi řekne nabídku telefonicky. Základní plat byl na spodní hranici, jakou jsem byl ochoten akceptovat, ale k tomu prémie, hromada benefitů a auto. Snažil se ze mě dostat odpověď už během telefonátu, ale bránil jsem se, že to musím nejdřív probrat doma.\nZvěstoval jsem Míše tu radostnou novinu a byla dost hořká. Říkala, že doufala, že to nedopadne. Nechce se jí z Prahy, kde si našla kamarádky a kde děti chodí do školky /teda jedno dítě/. Dohodli jsme se, že to zkusím a že tomu necháme volný průběh. Uvidí se jak to půjde. Byl už pozdní večer a já si ještě nic nezabalil na služebku. Ráno totiž odjíždím na konferenci do Portugalska. Snažil jsem se balit. Nasadil jsem ostrý tempo, jedna zabalená věc za půl hodiny a do půlnoci se mi podařilo mít v kufru troje slipy, troje ponožky a knížku. Míša mi vyprala a vyžehlila obě košile i všechny obě kalhoty co mám. Zbytek dobalím ráno.\nBudím se ještě za tmy a koukám jen pro zajímavost kolik je hodin.\nDESET RÁNO?! No jo, vždyť mi si neotevřeli okenice v klubovně a u hnědejch kachláků, kde jsme spali. Budím Macaxe a motivuju ho k opuštění Hájenky. Slíbil jsem Míše, že v devět budu na střelbách v Bernarticích. Snad to stihnu. Jediný co jsme museli uklidit, byla skoro plná flaška whisky a sáček pistácií. To se uklízí docela dobře, takže za nějakejch deset minut už sedám na mašinu a jedu. Instrukce byly poněkud vágní. U jednoho obchodu doprava a pak už nás uslyšíš. Nejdřív jsem minul obchod a pak jsem zjistil, že hledat střelce mezi kopci a na motorce je docela výzva. Na motorce jsem neslyšel nic, když jsem zastavil a vypnul motor, tak jsem střelbu slyšel, ale určit odkud to šlo v kopcích - no docela jsem si pojezdil.\nDorazil jsem akorát včas. Míša zrovna střílela. Trefila asi tři asfaltový holuby z dvaceti nebo kolika, ale bylo to rozhodně lepší než minule. Táta prohlásil, že se zlepšuje, že to chce jen cvik. Takže hned bylo znovu vzneseno téma, kdy koupíme flintu za dvacet tisíc. Ukázal jsem výpis z účtu, kde bylo asi mínus 40 tisíc.\nJinak to tam bylo fajn, musel jsem sice pít Birelly, ale grilovalo se prase a bylo hezky, takže pohoda, klid. Během pauzy jsem odvezl klíče od Hájenky ke Štefkovi a poseděl tam na kafe. Maj barák sice jak já říkám v Polsku prakticky u moře, ale je tam nádherně. Seděli jsme na verandě, koukali do údolíčka a kecali o všem možným. Prostě totální relax.\nPo střelbách jsme jeli k ségře na stavbu do Rokytníka. Mile mě překvapilo, že za ty prachy postavili docela solidní barák. Mluvilo se, a plány vypadali na takovej malej domeček. Je tam hezky, ale práce v okolí je dost nejistá záležitost.\nZ Rokytníka jsme jeli na chatu, kde jsme místo slibované romantiky koukali na Superstar a pak šli spát.\nVystavil Hobbit v 23:29\nRáno jsem zaznamenal kolem sebe nějaký cvrkot, ale když jsem se vzbudil podruhé, byl už byt prázdný. Míša s dětma jela napřed do Trutnova. Já je měl následovat na motorce. Je úžasné, jak teď díky tomu, že se možná budu stěhovat pryč začínám vnímat vše kolem sebe úplně jinak. Schválně jsem nejel až do Hradce, ale sjel jsem z dálnice už u Poděbrad, abych si vychutnal krásnou přírodu a cestu přes Jičín a Čistou s výhledama na hory a tak. Počasí bylo luxusní. Začínal podzim, svítilo sluníčko a krajina chytala nádherný barvy. Jel jsem si na pohodu a vychutnával tu krásu kolem sebe.\nV Trutnově jsme s Míšou a Matesem jeli do Sejf na chatu za tetou. Nikdo tam ale nebyl. Vzali jsme aspoň divočáka Ferdu na vycházku. Zase krásná podkrkonošská krajinka a na louce se promenádoval lovecký pes, divoké prase a za nimi rodinka s dítětem. Lidi zastavovali a nechápali. Lehli jsme si na louku a vychutnávali tu nádheru. Jsou to přesně tyhle momenty, které člověku dodají strašně moc energie a kdy si říká, že je všechno tak jak by mělo být a takhle to už zůstat.\nMíša chtěla do lesa a já na Hájenku, takže jsme se před pátou sbalili a jeli domů. Volal jsem Macaxovi, že už mířím na Hájenku a zda tam budem spát. Potvrdil, že to je dobrej nápad, ale že nemá klíče. Otočil jsem se a jel jsem pro ně ke Štefkovi. Pamatoval jsem si, že bydlí kousek za Trutnovem. Pamatoval jsem si to blbě. Ač je to prý jen 16 km, tak mi to přišlo, že jsem projel už větší část Polska a za dalším kopečkem mě čeká už jen moře. Navíc jsem si nemohl vybavit, kde vůbec bydlí a tak jsem jel tak nějak „po čichu“ a každou chvíli jsem měl pocit, že tohle už je vono. Až u cedule Lampertice se pamět konečně rozhýbala a dodala mi podobnou mapu. Vyzvedl jsem klíče a hurá zpátky. Na Hájence už čekal Macax. Máme připravovat noční hru rovery. Nějak jsem to neprozřetelně slíbil Drgymu, když jsme minulej tejden tak skvěle popíjeli v Kotvě.\nNež jsme vyrazili nalili jsme si na dva palce kanadské whisky a připili jsme si na prohibici, kterou prosadil Kuba, který je po nemoci a nesmí teď rok pít, tak v tom asi nechce být sám. Vyráželi jsme ještě za světla a prošli jsme celou trasu včetně některých vychytávek, které s tou whisky v hlavě byly dost náročné - na druhou stranu, když jsme to zvládli my s whiskou, měli by to zvládnout roveři bez whisky, ale v noci. Nechci prozrazovat trasu, takže musím přeskočit a vrátím se k tomuhle záznamu až po půlce října, kdy bude Hájenka.\nNa Hájence jsme si zatopili a dali ještě skleničku whisky. Cesta nás dost vyčerpala, takže jsme za chviličku spali jak nemluvňata.\nVystavil Hobbit v 22:30\nV devět jsem už zase v práci. Vtipně jsme si totiž s Markem naplánovali schůzku kvůli tomu CDMA projektu. Marek tam v devět nebyl, tak jsem šel na kafe. V devět nula pět mi zvonil telefon kde jsem. Nechal jsem kafe kafem a šel jsem dolů. Předal jsem mu kompletní info o CDMA, ale během diskuze jsem se zmínil o připomínkách k výběrovému řízení na pásmo 2,6GHz. Mění se zadání a místo CDMA mám prioritně pracovat na tomhle. Kolik to pro nás může znamenat peněz, jakou hrozbu, co je třeba, potřebujem to vůbec atd. Šílené je, že tohle pásmo je určené pro mobilní datové sítě nové generace s názvem LTE (teoreticky až 150 Mb/s, prakticky cca 10 – stále desetkrát více než současné UMTS síť třetí generace 3G). Jenže ač šamani tvrdili, že LTE bude realita roku 2010, tak já tvrdím, že to bude komerční realita nejdříve roku 2015 – nejsou koncová zařízení, technologie je spíše v pilotu, než v provozu, ceny jsou z říše astronomie, díky krizi jsou brutálně omezené investice do hokusů, pokusů. A předpovídat co bude v roce 2015 v telco světě, to je zase spíše oblast astrologie. Přesto jsem zkusil dát dohromady co se dalo. Využil jsem i svých nových kontaktů v UK. Ukázalo se, že máme hromadu studií, analýz a článků k tématu. Ale co člověk to názor, takže je to jenom o tom vybrat něco, čemu člověk tak nějak intuitivně věří.\nTCD byl dnes Na Kopečku. Předali jsme Jirkovi Š. tričko, které jsme mu koupili na Žatecké dočesné. Ptali jsme se tam v jednom stánku, zda mají tričko pro obchodníka co neprodává. Měli ho. Bylo na něm napsáno „Nic po mě nechtějte, nemuseli byste se dočkat.“ Jiří z něj měl nelíčenou radost. Z našich srandiček ohledně jeho prodejní úspěšnosti už méně. Skončilo to sázkou, že do příští středy něco prodá. Vsadili jsme se o tři stovky, tak uvidíme.\nVečer jsme přemýšleli s rodinkou kam vyrazit. Míša navrhla do číny. Našel jsem na netu údajně nejlepší čínu v Praze. Je to Vršovická 1. Tak ceny rozhodně odpovídaly. Polívka za pade, jídlo za 150. To bylo tak všechno. Pivo měli jen v lahvi – to bych ještě čínské restauraci, ač s krvácejícím srdcem, odpustil. Obsluha zmatená. Když děti polili ubrus džusem, tak vyměnila jen nejvíc politej ubrousek a zbytek nechala být. Polívku mi nepřinesli a když jsem se na ní asi po půlhodině znovu zeptal, tak mi číšníce odpověděla:\n„Já zapomněla. Ty ji fůrt cééš?“ a nakonec ji přinesla, když jsem byl v půlce jídla. Jídlo dobré, ale nijak úžasné. Kuchař je zjevně obrovský fanda do sóji. Maso v ní přímo plavalo. Ještě horší to bylo s polívkou. Moje milovaná pikantní, pálivá polévka byl normálně sójový vývar – bylo to nežratelné. Nechal jsem ji téměř netknutou. Ani se nezeptala, jestli mi na ní něco vadilo a já po tom týdnu neměl sílu se o něco hádat. Zaplatil jsem brutálních 500 korun českých a jelo se domů.\nRáno v devět máme Staff meeting. Klasicky se scházíme asi o půl desáté. Někdo mi fůrt volá, ale je to neznámé číslo, tak to ignoruji. Najednou přišla SMSka, že tam je ten člověk z Anglie a už půl hodiny na mě čeká. Nechápu jak je to možné, v kalendáři to mám až od dvanácti ale letím dolů. Vůbec jsem si nestihnul vzít oblek, kravatu, nic, prostě jsem tam přiletěl, tak jak jsem byl s notebookem v podpaží. Pohovor byl docela fajn. Příjemnej neformální týpek, co mě trochu pokoupal otázkami ohledně strategií, ale většinu času jsme spíše mluvili o svém vnímání světa a firmy a vůbec. Celkově jsem z toho neměl špatnej pocit. Pohovor končil tím, že bych se měl sejít ještě s jeho šéfem, aby mě také viděl. Na podmínky jsem se zeptal, ale netušil vůbec nic. Jsem pěkně nérvózní. Jdu na rychlý oběd s Petrem K., ale myšlenkama jsem úplně jinde. Čekám kdy se ozve Javier, že mě chce také vidět. Potkal jsem ho cestou z oběda a domluvili jsme se na třetí hodinu. Nejsem schopen se na nic soustředit, takže víceméně jen přečkávám čas do tří hodin. Bavil jsem se ještě s Markem a ten mi řekl, že už s Javierem o penězích mluvil a že jejich očekávání bylo zhruba na úrovni mého současného platu, ale že je překvapilo, že mám rodinu a dvě děti a tak to zkusí nějak pošéfovat. Na pohovor jdu až o půl čtvrté. Opět příjemné popovídání s člověkem se kterým jsem si prostě hned od začátku „sednul“. Pobavilo mě, když na konci říkal, že ho ten pohovor dost uklidnil. Ptal jsem se proč. Prý protože Markovo doporučení bylo tak dobré, že jsem musel být buď tak dobrej, nebo a to je častější případ, tak neschopnej, že se mě chtěl zbavit. Na závěr se sám zmínil o podmínkách, že mají více kandidátů a že očekávali, že tu pozici obsadí někým z UK za místních podmínek, které jsou pro mě asi neakceptovatelné. V duchu mě napadlo, že je fakt úžasný jak hodně naše země za ta léta poskočila kupředu. Slíbil mi, že zkusí přes HR zajistit rozumnější podmínky a něco co nazval „relocation package“ – soubor podmínek usnadňujících mé přemístění. Takže to mám za sebou, uvidíme jak to dopadne. Vnitřně mám výborný pocit z pohovorů, ale strach z podmínek. Strašně bych si přál jet do Anglie a zkusit si práci tam a být tam nějakou dobu i s celou rodinkou, ale mám strach, abychom si nezhoršili životní úroveň, což by rodinka těžko nesla. Navíc Míša se začala cukat a mluví o tom, že tam asi nehodlá být se mnou. Takže celý večery a noci slušnej stres. Jaký budou podmínky, co Míša, co rodinka? Dopadne to? A když jo, jak to budem zvládat?!\nVečer je schůze výboru, kde jsem jim oznámil, že se může stát, že brzy skončím. Jinak se řešily běžné věci – neplatiči, úklid silnice atd. Volal mi Marek a říkal, že jsem prý zapůsobil, takže mám slušnou naději. Zmínil, že je dost možné, že dostanu částku, která je sice více než teď, ale nebyla by adekvátní pro pokrytí nákladů. Takže mě spíš zase rozhodil.\nVystavil Hobbit v 9:36\nRáno vstávám v 6 něco (asi 6:50), což je pro mě úplně neskutečnej čas. Jsem úplně mimo. Snažím se soustředit a daří se mi nějak se dostat do práce. Tam jsem vytisknul podklady a jdeme ke Standovi. Standa je ve vyjímečně dobré náladě. Prezentace k Salamance pro ExCom se mu líbí a má jen pár připomínek. U prezentace k ČRa vs. T-M je veseleji. Tak nějak pro jistotu jsem vytisknul i ty slidy co jsme včera dali dokupy s Martinem B. Marek prezentuje ty zjednodušené, ale SK se samozřejmě ptá na podrobnosti. Pohotově jsem vytáhnul původní slidy a mohlo se jet dál. Naštěstí měl také jen pár připomínek a celkově se zdál s naší prací spokojen. Přes den jsem zapracoval do obou prezentací navrhované změny a ještě jsem se stihnul zúčastnit workshopu ohledně výpočtu ceny za 1MB přenesených dat v 3G síti. Síťaři tam zuřivě debatovali s financemi, protože to jsou dva světy, které se míjejí. Síťaři tvrdili, že skoro nic nelze vyčíslit, náklady nelze predikovat a už vůbec by si nikdo neměl dovolovat se je snažit nějakým způsobem napojit na cenu prodávaných produktů. Jejich pohled je ve stručnosti asi takový, že všechno je stejně ztrátové, takže se pouze strategicky rozhodněte jestli to chcete nebo ne a přestaňte se pídit po každé koruně. Né, že by to byl špatný náhled, oni tu opravdu nejsou od toho, aby hlídali výnosnost firmy a technologií, oni mají zaručit, že síť běží a doručuje požadované. Finance samozřejmě trvaly na vyčíslení na koruny a co nejpřesnějším analytickém nástroji. Po chvíli vzrušené diskuze a pár bolestivých nákladových zjednodušení, které byly finance ochotny akceptovat a ještě bolestivějších odhadech nákladů, které byli síťaři ochotni poskytnout jsme se již během schůzky dobrali ke kouzelnému číslíčku. Což jsem teda vůbec nečekal. Provedeme ještě určitá zpřesnění a holt to bude ‘To číslo’. Později jsem se o tom bavil s kolegou co pracoval dlouho v Austrálii a zjistil jsem, že oni se tehdy dobrali k naprosto stejnému číslu – i když pravda, zcela jiným postupem. Takže asi nebudem úplně mimo.\nVolali mi headhunteří, že by pro mě měli pozici Strategického analytika a možná i manažera pro jednu nejmenovanou tabákovou společnost (jsou vždycky tajemní jak hrad v Karpatech). Pěkně jsme si popovídali a skončilo to tím, že za těch podmínek si Philip Morris musí najít někoho jiného. Ukázalo se, že je to spíše pozice možná analytika, určitě ne manažera. Ale stejně nabídky se teď hrnou jedna za druhou. Krize je asi vážně pryč. Jestli ještě Jirka Š. něco prodá, tak to bude sichr.\nOdpoledne jsem pokecal s Markem ohledně podmínek jaké můžu na pozici v Londýně očekávat. Docela mě vystresnul s tím, že to zas moc velká sláva nebude. No uvidíme, ale nasadil mi slušnýho brouka do hlavy. Ještě jsem si vytisknul naše a slovenské strategie a business plány a večer se připravuji na zítřejší pohovor. Přiletí šéfici z Londýna a já u nich absolvuji pohovor na tu pozici v Anglii. Už dlouho jsem se takhle poctivě neučil.\nVystavil Hobbit v 9:35\nSedím v Mnichově na letišti a do odletu zbývá zhruba 1,5 hodiny. Konečně mám čas trochu dopsat deníček.\nByl to šílenej tejden. Pondělí začlo scénou, kterou ztropil Jeroným, když měl jít ráno do školky. Ač normálně se těší, tak teď měl nějakou blbou náladu nebo co a začal řvát, že nepůjde, nebo že tam minimálně nepůjde se mnou. Chvíli jsme ho utěšovali, ale čas běžel a tak jsem ho popadnul a zatáhnul do výtahu. Byl totálně hysterickej. Míša ho ještě z balkónu utěšovala, což věci nepomohlo – spíš naopak. Ve mě se v dost rychlém sledu střídaly emoce, takže jsem ho chvíli utěšoval, chvíli byl tvrde a řekl, že tam půjde, chvíli vyhrožoval, že ho ze školky odhlásíme a bude bez kamarádů. Vše se stejným efektem. Nedovedete si představit, jak má malé dítě, které neustále řve, chvíli plačtivě a chvíli vztekhle a hystericky, devastující vliv na psychiku rodiče. Kdysi, když jsem četl, že někdo umlátil malé dítě, tak jsem nechápal co je to za psychopatický hovado. Teď se divím, že těch malejch dětí přežívá poměrně hodně.\nV práci jsem začal poklidně zpracovávat agendu co se mi nahromadila za dobu, kdy jsem dělal na Salamance. Odpoledne ale přiběhl Marek s tím, že musíme teď hned a okamžitě zpracovat analýzu dopadů akvizice zákazníků ČRa T-Mobilem. Tak se šlo na věc. Dali jsme dohromady co se dalo, ale za tu krátkou chvíli co byla k dispozici jsme to jen tak halabala naházeli na slidy s tím, že se to zítra doladí.\nAsi v deset večer volá Marek, že to je hrozný a že to musel celé předělat a zjednodušit. Ráno v osm s tím máme jít za SK. Docela mě ten telefonát rozhodil.\nVystavil Hobbit v 9:34\nRáno vstávám překavpivě sám a píšu Míše kde vlastně jsem. Máme jít totiž dneska na nátlačku na prasata do kukuřice. Hned po informování usínám a budí mě znovu až Míša, že už je před barákem. Jedem do Lhoty na otočku, kde je sraz a pak už míříme do prvního kukuřičnýho pole. Jsem unavený, ale není mi zle. Svítí sluníčko a procházíme halekajíce kukuřičnými lány a kolem jsou kopce a hory. Docela relax na hlavu. Za těch posledních čtrnáct dní jsem si toho užil fakt dost. Náš pes Monty maká na jedničku, ale nikde žádný prasata nejsou (možná právě proto). Po druhém lánu se přesouváme do Markoušovic, kde pomáhám mamce s Kubíkem. Poté co Míša přivezla Jeronýma od její mamky jedem na oslavu k babičce D. do Sejf. Pří nákupu v Hypernově zjišťujem, že jsme na chatě v Markoušovicích nechali psa - no co, budem se pro něj muset vrátit než pojedem do Prahy.\nOslava u babičky se těší velké rodinné návštěvnosti, ač někteří se iba len mihli. Verča přivezla také svého nového milého. Letos to je vlastně deset let od doby, kdy jsem psal o její slavné svatbě 9.9. léta páně 1999. No tak letos se rozvedla a začíná nový život. Hlavní atrakcí je ale sele prasete divokého - Ferda, o kterého se už několik týdnu na chatě stará teta Dana. Je ochočený, ale s oblibou vráží čumákem do lidí a někdy tak vehementně, až prokousnul Míše silonky. Pro zpestření jsem tam udělal na ochutnávku sushi. Teta mě pozorovala při přípravě a pak prohlásila:\n"No jako dobrý, ale kdybys mě fakt chtěl udělat radost, tak jsi mohl udělat langoše!"\nJako děti jsme trávili na chatě strašnou spoustu času a já již tam proslul svým kuchařským uměním a nadšením pro experimenty. Langoše byly jedním z mých největších hitů.\nZ oslavy odjíždíme až večer a míříme na chatu do Markoušovic, kde chcem přespat. Cestou měníme plány a rozhodujem se, že pojedem rovnou do Prahy. Vyzvedli jsme teda jenom psa a hurá do Práglu. Hned po odjezdu z chaty jsem usnul, ale budím se vždycky leknutím, že havarujem. Asi před měsícem jsme měli na dálnici krizovou situaci, kdy Míša musela dobržďovat mezi stojícími auty a středovými svodidly. Já spal a vzbudil jsem se v momentě, kdy už se kolem mého okýnka míhaly ze vzdálenosti asi 40cm stojící auta, tak mám teď z toho nějaký trauma nebo co.\nVystavil Hobbit v 23:06\nNaši nakonec dorazili někdy kolem půl třetí ráno. Dali jsme skleničku, povyprávěli pár zážitků a šlo se spát. Ráno jsme je lámali, aby chvíli pobyli, že bychom mohli někam vyrazit, když už jsou v Praze, ale spěchali domů. Tak jsme je vyvezli na Jižní spojku odkud už trefí a sami jsme jeli nakoupit na Chodov. Po nákupu jsme naložili Jerouše ve školce a hurá směr Trutnov. Tam jsem totálně vytuhnul u babičky N. Vzbudil jsem se až v šest večer, rozloučil se s babičkou, dědou a Matesem, kterého měli na hlídání a vyrazil směr Kotva. Míša byla dnes večer s našima na Jelenech v horách, takže jsem měl volný večer. V Kotvě bylo krutě příjemně. Pifka lítaly na stůl, partička čítající Standina, Drgyho, Káťu, Jiřina, Raspu a chvíli i Kláru se skvěle bavila. Hlavním tématem byla trochu nostalgie a hlavně staré časy. Včera jsem totiž probral fotoarchívy a publikoval některé i skoro dvacet let staré fotografie. Z Kotvy jsem se už jenom s Drgym přesunul do Bonanzy, kde jsme potkali spoustu starejch známejch a skvěle poseděli na baru. Majitel Jirka J. zrovna slavil narozeniny a dokonce nás pozval na panáka. Bavili jsme se tím, že jsme na baru vždycky rozsvítili, či zhasli všechny svíčky, čímž jsme v prvním momentě trochu mátli obsluhu, která si nebyla jistá, zda to neudělala nějak nevědomky ona. Pak už byla jen sranda, že během chvilky co posbírala sklo na zemi bar svítil, nebo zhasnul. No jako malý parchanti no. :)\nZ Bonanzy jsme se přesunuli k Drgymu, kde jsme se snažili být tiše jako myšky, takže za chvíli vyletěla Káťa, ať se koukáme ztišit. Pokusili jsme se o to a šli jsme prošacovat ledničku.\n"Už vím, co je v tom bramborovým salátu špatně," prohlásil jsem vědoucím hlasem poté co jsem dofutrovával misku.\n"No to by mě zajímalo co?"\n"Nejsou v něm vůbec žádný brambory."\n"Jestli to nebude tím, že žereš vaječnou pomazánku!"\nVystavil Hobbit v 22:57\nRáno se snažím probrat, ale mozek stále nedovede zařadit a protáčí se na volnoběh. Konečně se před devátou vymotávám z postele. Už jsem skoro u motorky, když mi volá Oscar z práce a chce nějaký informace. Všechno mu postupně melduju a na konci chce abych mu poslal jednu starší prezentaci. Říkám: "No problem" a jdu nahoru poslat mail. Ten mizernej jeden jedinej mail mi zabral přesně 51 minut. Nejprve se notebook nechtěl probrat. Pak najel, našel jsem přes desktop search skoro hned správnou prezentaci, ale v tu chvíli se počitač zasek a jen brutálně jel harddisk. Po asi deseti minutách jsem to nevydržel a natvrdo ho resnul. Znova jsem našel prezentaci a chtěl jsem ji otevřít, abych se ujistil, že je to ta pravá. Notebook se znova zasekl - nekupujte si nikdy HP! Třetí pokus a sláva, chci poslat mail s prezentací. Neodešel. Vrátila se hláška "Schránka překročila limit velikosti". Zabil - zabil bych naše sysadminy, co mají na starosti mailový systém. 100 MB na schránku není limit - to je bejkovina. Promazávám maily a chci to znovu poslat. Outlook píše jenom "Probíhá připojování". Schazuju VPN a zkouším ji znova nahodit. Bez úspěchu. Přepínám na záložní ADSL a konečně spojeno a odesláno. Do toho tam celou dobu řval Kubík, kterého máme na hlídání. Skoro jsem se nervově složil.\nDo práce jsem dorazil na desátou. Hned u výtahů jsem narazil na SK a chtěl jsem začít vysvětlovat důvod mého zpoždění. Jenže najednou se tam objevil i Salvador a SK mu vysvětloval důvod svého zpoždění. Někdy je ten osud docela vtipálek. Dopoledne jsem dal dohromady e-mailovou agendu a pak už jsem musel na jedno jednání ve městě. Cestou zpět jsem koupil slivovice, kterýma musíme uplatit techniky, aby nám udělali školení. Celé odpoledně dělám na prezentaci výsledků úterního jednání pro ExCom. Markovi se podařilo domluvit, že do Londýna letět nemusím, ale že ten člověk stejně přiletí příští středu a tak si se mnou na hodinu sedne. Finální prezentace se povedla, ale jdu domů až po šesté. Jdeme s rodinkou na pizzu a pak domů, kde Míša kouká na Ordinaci a já nahrávám staré fotky na facebook. V deset přišla SMSka, že naši už letí a to měli přiletět až v jednu. Míša vyráží na letiště, kde zjistila, že přiletí až v jednu, že slovy "už odlétáme" asi mysleli, že se zvedli z pláže. Nahrál jsem fotky a dopsal deníček. Bude skoro jedna v noci. Jdu si otevřít nějaké hodně dobré vínečko a počkám až přijedou.*\nBudím se v hospodě s hlavou na stole a říkám, že už si další pivo nedám. Pak zjišťuju, že je pátek a já musím do práce.\n"Sakra a já vlastně vůbec nespal! A to jsme včera byli v práci do noci!" nadávám.\nPohled barmana mě ujišťuje, že jsem na tom stole spal asi celou noc. Mám dobrou náladu, protože jsem vyspalej a je už pátek.\nNajednou mě budí mě brutální smrad. Zjišťuju, že to celé byl jen krásný sen. Ležím doma v posteli a vedle mě šťastně sedí Mates a prohlíží si nějaké fotoalbum. Když zjistil, že jsem vstal, tak mi nadšeně ukazuje fotky.\n"Matesi, ty ses posral?!"\n"Boba? Jo!" odvětil ležérně. Vstal jsem a připravil se do práce. Míša nikde. Už jsem byl dost nervózní, když konečně dorazila. V práci jsem na devátou. Snažím se dohnat agendu ostatních projektů, protože poslední týden byl na sto procent věnován Salamance. V poledne jedu ke Kozlovi na oběd. Dorazilo docela dost lidí a suprově jsme pokecali. S VOLNÝm to jde do kopru. Nedopadl jim ten nákup Radiokomunikací, takže musí vymyslet něco převratného. Na konci oběda mi volá neznámé číslo. Telefon blbne a nejde to zvednout. Na třetí volání se to konečně podařilo. Ozvali se mi headhunteři z Londýna, že o mě mají zájem na pozici v rámci skupiny na kterou jsem se tam hlásil. Domluvil jsem si telefonický pohovor na čtvrtou hodinu. Hned po hovoru jsem to zabalil a vyrazil zpátky do práce. Byl meeting ohledně výsledků projektu Salamanca. Většina lidí nevěří, že se to nakonec uskuteční tak, jak bylo navrhováno. Domlouváme se na zpracování podkladů pro pondělní ExCom. Před čtvrtou letím na Gammu a tisknu si CV a jdu do prázdné zasedačky a čekám na hovor. Volají mi až ve čtvrt na pět. Kecáme přes hodinu a závěr je že mě "definitivně doporučí dál". No tak uvidíme, to by s životem ale brutálně mávlo zase jiným směrem. Navíc budu muset asi v ponděli letět do Londýna na pohovor s mým možná budoucím šéfem.\nVečer to doma probírám s Míšou a řešíme všechny možný dopady, jaký by to mohlo mít. Pak ještě dlouho do noci dodělávám zápis ze shromáždění SVJ. Spát jdu někdy ve dvě.\nVystavil Hobbit v 23:20\nRáno jsem úplně mimo. Dávám se do gala a protože je mokro, tak vyjímečně jedu autobusem. Cestou si čtu "The McKinsey Way" a při čtení mi některé věci co se dějou v práci, začínají zapadat do sebe. V práci hned otvírám a dodělávám prezentaci. V deset máme ale prezentaci výzkumů ohledně značky a zákaznické spokojenosti. Během ní mi volá člověk z financí, že sítě si uvědomily, že potřebují o 150 miliónů více, než včera řekli. Myslel jsem, že mě trefí šlak. Podle těch posledních čísel už byly napočítány všechny modely a udělal jsem už i grafy do prezentací. Odpovídám, že mají smůlu - čísla byla včera uzavřena a rozhodně se už nic nebude měnit. Navíc v tom mnohamiliardovém modelu těch 150 miliónu nehraje zas tak zásadní roli a výsledek to stejně nezmění, takže změnu jednoznačně odmítám. Finančák je z toho dost nervózní. Konejším ho, že sumární výsledky uvedu v rozsazích +- 100 miliónů a že navíc pokud cokoliv bude schváleno, tak se musí provést detailní nákladová analýza a ne ta naše střelba během osmi hodin.\nGenerální svolal schůzku na pátou večer. Všichni brblají, že tady budem sedět do večera. Schůzka je ale během dne posunuta na sedmou večer a brblání rázem raději ustalo. Po obědě jsem ještě stihnul si nad celou prezentaci sednou s Markem, který měl, jak se později ukázalo, skvělý nápad na použití správných pojmů, ovšem také důležité podněty na to, co bychom měli vypíchnout.\nCelé odpoledne sedíme s týmem nad prezentací a pilujeme každý slide. V pět je vše hotovo a chybí jen naformulovat jedna věta. Jdu s výsledkem za Markem. Ten ale prochází celou prezentaci a upravuje skoro každou stránku. Čas běží a já začínám být dost nervózní - nemám rád změny na poslední chvíli, protože kvůli opravě drobnosti se tam často dostane hrozná bota, nebo se omylem smaže něco klíčového. Za dest sedm už Marka vyhazuju od počítače a dávám tisk. Tiskárna vytisknula pět stránek a pak nahodila hlášku "doplňuji toner" a chladnokrevně přestala tisknout asi na pět minut. Konečně vylezla alespoň jedna kompletní prezentace, sešívám ji a dávám Markovi, kterej jde napřed. Postupně jsem zkompletoval pět kopií, což musí stačit a bežím do zasedačky ke generálnímu. Čeká se ale ještě na PS, takže máme čas. Marek zase začal měnit prezentaci a pak posílá změněné stránky na tiskárnu, že je ještě vyměníme v již vytištěných prezntacích. Jesus je z nás trochu nešťastnej, protože si už začal dělat poznámky zrovna do vyměňovaných stránek. O půl osmé konečně začínáme. Více jak dva měsíce práce odprezentované během pár desítek minut. Předkládali řešení, o kterém jsme věděli, že není zrovna tím, co by si vedení přálo, přesto je to dle názoru všech lidí v týmu to nejlepší co můžem udělat. Čekali jsme, že nás s tím stejně vyrazí. K mému obrovskému překvapení došlo k zásadnímu obratu a naše doporučení byla vesměs schválena a Salvador rozhodnul, že se teda musíme pokusit to udělat tak, jak je doporučováno v závěru dokumentu. A navrh přidal poklonu, že je to jeden z nejlépe zpracovaných dokumentů, jaké dostal. Bylo pozdě večer, já byl vyčerpaný, ale měl jsem neuvěřitelně dobrej pocit. Cestou do kanceláře nás ještě pochválil SK a pokecali jsme o motorkách. Pak už jsme jeli domů. Vezl mě Tomáš Š. a cestou jsme kecali o naší pracovní historii. Tomáš měl strach, že se informace o výsledku dostane ven dříve, než se ji dozví partneři v projektu. Bylo sice vyhlášeno moratorium na výsledek do pátku, ale shodli jsme se, že tam bylo příliš mnoho lidí na to, aby se to nevykecalo.\nDoma mě čekala Míša s večeří. Po večeři jsem sednul k Facebooku, abych se podíval co se vůbec za ten den kolem dělo. Míšu to rozčílilo, takže jsme se nakonec trochu víc chytli. No, ale skončilo to happy endem. ;-) *\nVystavil Hobbit v 23:57\nVstávám kolem osmé a jedu na mašině do práce. Dávám si v klidu dohromady podklady pro prezentaci, když mi volají kolegové, že by mě potřebovali na deset minut na Vyskočilce, kvůli nějakým finančním nejasnostem v projektu Salamanca. Vyrážím tam a z deseti minut je rázem několik hodin. V poledne volá Marek, kde jsem a že by také rád věděl k čemu jsme došli. Domlouváme se na obědu v Grossetu, kde ho seznamuji s aktuálním stavem projektu a konzultuju s ním některé body. Celé odpoledne sedím s týmem a dáváme dohromady zejména ty finanční vstupy. Museli jsme zavolat znovu lidi ze segmentů a po brutálním nátlaku jsme je donutili trochu zrealističnit čísla, která nám dávají. Stejně mi to celé připomíná předpovídání počasí na konkrétní den v příštím roce. Jasně, bude to červen, tak bude asi teplo, pršet by nemuselo - tak to tam napiš. Prakticky až v šest večer máme všechny čísla pohromadě. Jedu domů. Večer koukám s Míšou na Superstar a potom mi to nedá a otvírám počítač a zpracovávám prezentaci. Mám velmi silné tušení, že kdybych to neudělal, tak se zítra zblázníme. Končím někdy krátce po půlnoci a jdu spát. Zítra máme výsledky prezentovat generálnímu.\nVystavil Hobbit v 23:49\nNeděla byla takový poklidný den zpestřený divadlem pro děti ve Šterboholech, kde jsem zároveň nakoupil suroviny na výrobu čínské pikantní pálivé polívky. Sezamový olej jsem teda vůbec nesehnal a i v některých dalších věcech jsem musel improvizovat. Doma jsem se dal do velkolepého vaření, kdy jsem ušpinil i nádobí, které nemáme. Na konci mého snažení byl výtvor, který byl netradiční, velmi chutný, ale nenazval bych to čínskou pikantní pálivou polévkou. Nepodařilo se mi zejména dosáhnout vhodné konzistence, protože Solamyl udělal jen podivné hrudky, které jsem raději postupně všechny vylovil. Příprava té záhady mi zabrala celý večer a ochutnávali jsme snad až kolem desáté. Pokud někdo máte dobrý tip na recept, nebo na to, kde nejlépe sehnat suroviny (sezamový olej, směs pěti koření, atd.) tak sem s tím!\nVystavil Hobbit v 23:44\nRáno se budím o půl osmé a jsem si jistý, že umřu. Čeká mě ale důležité jednání ohledně projektu Salamanca a tak se dávám do pořádku. Koupel, holení, vyžehlit košili a hurá do práce. V devět už jsem seděl na jednání. Původně jsem byl docela čilej, ale postupně jsem zjišťoval, že konce asi nedožiju. V 9:42 jsem se musel omluvit a skočit si dolů koupit salát a colu, abych se vůbec stabilizoval. Pak už to bylo lepší a dorazili jsme to až do konce. Ač mě to stálo neskutečné psychické síly. Jednalo se o poměrně komplikovaných věcech s dopadem napříč a bylo třeba poměrně rychle a správně reagovat. Skončili jsme kolem dvanácté a já měl pocit, že uběhlo několik dní. Hned po jednání jsem jel s Jirkou do Číny na ohradu, kde jsme se sešli i s Milanem a Špágrem. Čína mi pomohla, ale přišlo vyčerpání a únava. A v práci mě čekal další dvouhodinový meeting a tentokrát pro zpestření v angličtině. No stejně chci vidět, jak někdo ty potřebné miliardy schválí. Prezentující prezentoval takovou tou dikcí přednášejícího profesora "a-lá uspávač hadů". To byla pro mě smrt. Musel jsem si skočit do automatu pro dvojtý kafe abych to dal. Končili jsme po páté hodině a já měl chuť líbat koberec, že jsem to dneska dal. Úplně hotovej jsem se doplazil domů, kde mi Míša řekla, že mi přišel Neocube, který jsem si objednával ve středu. Ta hračka mě tak pohltila, že jsem s tím blbnul snad ještě do půl dvanácté, než jsem šel spát.\nVystavil Hobbit v 19:58


Droždínští hasiči mají nový vůz do lesa — ČT24 — Česká televize\nDroždínští hasiči mají nový vůz do lesa\nDobrovolní hasiči v Olomouci – Droždíně mají novou cisternu. Vzhledem k tomu, že jednotka to má nejblíže na Svatý Kopeček a do radíkovského lesa, má i požární vůz speciální úpravu. Vyšší podvozek a pohon na všechna čtyři kola.\nZdroj: HZS Zlínského kraje Autor: Ivo Mitáček\n„Technika, kterou měli droždínští hasiči, už byla zastaralá a neumožňovala jim efektivně zasáhnout,“ uvedla náměstkyně primátora Eva Machová z TOP 09. Za hasičský mercedes zaplatila radnice skoro tři miliony.\nDroždínští hasiči vyjíždějí k zásahům několikrát do roka. „S tou starou avií, co jsme měli, jsme toho moc udělat nemohli. Teď máme cisternu na 800 litrů,“ prohlásil zástupce velitele Jindřich Culek. Kromě požárů povolávají profesionální hasiči dobrovolníky i k povodním nebo polomům.\nSbor v Olomouci – Droždíně má sedmdesát členů. Aktivních hasičů, kteří mohou na výjezdy, je kolem deseti. „Vyjet jsme schopni do patnácti minut,“ dodal Culek.\nV olomouckých místních částech je osm sborů dobrovolných hasičů. Na jejich provoz přispívá radnice ročně přibližně jedním milionem korun. „Sdružuje se v nich přes tři sta lidí, ale to včetně důchodců. Požární plán počítá se 108 aktivními hasiči,“ řekl Radek Zapletal, vedoucí odboru ochrany olomouckého magistrátu.


V rozvodně hořel olejový transformátor - Rychnovský deník\nKrálovéhradecko, Rožnov - V katastru části Neznášov začalo hořet v rozvodně vysokého napětí. Příčinou byl elektrický zkrat.\nPožár olejového transformátoru v Neznášově. | Foto: HZS Královéhradeckého kraje\nNa místo zásahu byli vysláni profesionální hasiči z Jaroměře a také profesionální jednotka z centrální hradecké stanice, která přijela s práškovým hasicím automobilem.\n„Došlo k požáru olejového transformátoru, uniklý olej zasypali hasiči následně sorpčním materiálem. Škoda, kterou plameny napáchaly, byla předběžně vyčíslena na jeden milion korun,“ sdělila mluvčí krajských hasičů Martina Götzová a doplnila, že se podařilo uchránit hodnoty v obdobné výši.


Fondy EU pomáhají oživovat kouzlo českých kostelů – EURACTIV.cz\nDetail klanění tří králů. Figury betlému kostela sv. Václava ve Šluknově. Foto: Eva Habel.\nJiž šest českých kostelů z regionu Českého Švýcarska a Šluknovska se zapojilo do nadnárodního projektu oživení středověkých církevních památek v celkem osmi zemích Střední Evropy včetně České republiky, Slovenska, Maďarska či Německa. Projekt THETRIS má přispět k tomu, že se místní obyvatelé začnou více zajímat o lokální sakrální kulturní dědictví.\n„Cíl projektu je dlouhodobý a jeho úspěšnost se zřejmě projeví až v budoucnosti,“ řekla EurActivu Klára Mrkusová z nestátní neziskové organizace České Švýcarsko o.p.s., která se věnuje rozvoji a ochraně přírodních i kulturních hodnot stejnojmenného regionu.\nK tomu, aby lidé na české kostely nezapomněli a našli si do nich cestu nejen o vánočních či velikonočních svátcích, má sloužit i vznikající stezka, která je po památkách provede. Vybrané církevní stavby, mezi nimiž najdeme například Kostel svatého Václava ve Šluknově nebo Kostel Nejsvětější Trojice v Jiřetíně pod Jedlovou, budou postupně opatřeny QR kódy, aby si každý, kdo je navštíví, mohl na svém mobilním telefonu nebo tabletu přečíst o jejich historii.\nVánoční betlémy a místní řezbáři\n„Na výběru jsme pracovali s historiky,“ zdůrazňuje Mrkusová s tím, že vybrat ty správné kostely nebyla v žádném případě procházka růžovým sadem.\n„Důležité pro nás bylo prezentovat kostely s vazbou na starší farnosti, které jsou zmiňované od 13. století a které nejsou tolik známé,“ dodala. Na stezce tak není možné narazit na známá místa, která jsou popsaná v každé turistické příručce či průvodci.\nVybrané kostely totiž podle Mrkusové spojuje především dlouholetá tradice vystavování historických vánočních betlémů od místních řezbářů či hudební tradice. „Jedná se o kostely, v nichž působila barokní hudební bratrstva, nebo kde se dodnes konají koncerty původních německých skladatelů a kde se hrají skladby pro kostel určené,“ vysvětlila redakci.\nDalším kritériem pro zařazení památky na stezku byla i existence unikátní křížové cesty včetně poutních kaplí.\nLidé mají po informacích o kostelech hlad\nPříkladem takového úspěšného oživení církevní památky a jejího zapojení do komunitního života města je Loretánská kaple v Rumburku. Velkou zásluhu na tom má i Klára Mágrová, projektová manažerka z Římskokatolické farnosti-děkanství Rumburk, která se již několik let snaží získávat prostředky na restauraci a renovaci této hodnotné památky. Z tohoto důvodu v ní také pravidelně pořádá výstavy, koncerty, přednášky či oslavy tradičních církevních svátků, do nichž zapojuje místní hudebníky, řemeslníky, školy nebo historiky.\n„Ukazuje se, že o propagaci sakrálních staveb mají místní obyvatelé zájem. Mezi lidmi je po tomto typu informací hlad,“ řekla redakci. Česká společnost totiž podle ní stále dohání informační vakuum z období komunistické vlády.\n„V letech 1948-1989 se o sakrálních památkách mluvilo pouze minimálně a místní obyvatelé mají o historii těchto staveb ve svých obcích často jen mlhavou představu,“ nabízí vysvětlení vzrůstajícího zájmu.\nRegiony jsou samy proti sobě\nTo, že podobné projekty podporují i prostředky z evropských fondů (v případě projektu THETRIS Evropský fond regionálního rozvoje), je podle Mágrové nezbytností.\n„Podpora z EU je velmi důležitá. Ve městech a obcích jsou zdroje na obnovu kulturních památek značně omezené a v posledních letech se příslušné kapitoly státních a krajských rozpočtů ještě snižují,“ řekla EurActivu.\nRegiony jsou ale takovým přístupem podle jejích slov samy proti sobě, protože příliv výletníků pro ně znamená i přísun financí. „Zvláště v pohraničním regionu České Švýcarsko tvoří sakrální objekty zpravidla ty nejhodnotnější památky na katastru obcí. Bez jejich obnovy ztrácí region jeden z důležitých prostředků, jímž lze přilákat návštěvníky a podpořit cestovní ruch,“ vysvětluje.\nByrokracie a šibeniční termíny\nPotřebnost evropských finančních prostředků pro realizaci podobných projektů podtrhuje i již citovaná Klára Mrkusová z obecně prospěšné společnosti České Švýcarsko, která má projekt THETRIS v Česku na starosti.\nI přesto ale poukazuje na některé nedostatky spojené s financováním z evropských fondů. Tím je podle ní v první řadě neustále přítomná byrokracie a složitá administrativa fondů.\n„Z dlouhodobější zkušenosti s realizacemi evropských projektů musím říct, že jejich administrativní náročnost je čím dál větší, protože s každým novým programem se neustále mění a zpřísňují podmínky proplácení dotací,“ řekla Mrkusová redakci.\nZnačnou komplikaci pak podle ní představuje pro příjemce unijních dotací i současný zákon o veřejných zakázkách. „Podmínkami vynucené ´šibeniční termíny´ realizací se jen výjimečně mohou potkat s opravdovou kvalitou a profesionalitou,“ uzavírá.


Objevte trénink v Andalusii, kraji slunce, tepla a moře » SuperCycling.cz\nAndalusie je nejjižnější oblast španělského království, kterou omývá Atlantický oceán a Středozemní moře. Každoročně tam přijíždí spousta turistů, ale co už možná nevíte, stále více si tato část Španělska získává i cyklisty kvůli skvělým podmínkám na trénink.\nJe to oblast, v níž se nachází nejstarší evropské město Cádiz, opředená dávnou historií, s dalšími nádhernými městy jako Sevilla, Córdoba, Málaga, Ronda nebo Granada. Andalusie je největší kraj Španělska s několika národními party a pohořími, na jejichž úpatí se nacházejí krásné a typické bílé vesničky, které najdete pouze zde.\nObrovským lákadlem Andalusie je i mořské pobřeží, které je s délkou 300 kilometrů turistickým rájem po celý rok. I díky krásnému počasí v průměru s 300 slunečnými dny v roce. Také proto navštíví tuto oblast ročně až 12 miliónů turistů.\nA mezi ni je řada cyklistických nadšenců, ať už z řad silničářů nebo milovníků horských kol. I v zimním období se teploty v Andalusii pohybují v rozmezí 15-21 stupňů. Je tam tepleji, než na Mallorce a méně větrno, než na Kanárských ostrovech.\nProto v Andalusii i v zimě potkáte řadu sportovců, kteří využívají teplé počasí pro přípravu. Trénují tam jednotlivci i celé cyklistické týmy.\nVýhodou Andalusie je fakt, že tam není tolik cyklistů jako na Mallorce. Silnice jsou hodně kvalitní, a protože v této oblasti neexistuje prakticky žádný těžký průmysl, při tréninku skoro nepotkáte nákladní auta. Většina aut využívá ve Španělsku dálnice, a proto na menších silnicích není nějak velký provoz.\nŘidiči jsou navíc velmi ohleduplní a zvyklí na cyklisty. Navíc často probíhá kampaň, která nabádá řidiče, aby při objíždění cyklisty od něj drželi odstup metr a půl. Pokud pojedete ve skupince, případně dva vedle sebe, nemusíte se bát nadávek, troubení, nebo dokonce vytlačování ze silnice. Místní policisté jsou na podobné případné prohřešky ze strany řidičů velmi hákliví.\nMilovníci cyklistiky si mohou vybrat z řady tras. Je možné naplánovat tréninky po rovině, ve zvlněném terénu i v horách se stoupáním do výšky 3396 m na vrchol Pico del Veleta, kde vede nejvýše položená silnice v Evropě.\nNa kole je možné navštívit krásné bílé vesničky a poznat neuspěchaný život tamních obyvatel, případně se zastavit v některé z hospůdek a ochutnat andaluská jídla. Pokud vyrazíte na trénink kolem pobřeží, můžete zastavit na kávu v některé z typických kavárniček a okusit místní tapas (talířek s olivami, chorizo, sýr) a přitom koukat na moře.\nA protože má Andalusie rozlohu více než 87 000 km2, je možné jezdit každý den v jiné oblasti a přitom se podvečer vrátit zpět. Každý den zažijete něco jiného, krásného a zajímavého.\nCyklistika je v regionu nesmírně populární, proto se tu závodí i během zimy. V únoru se jezdí etapový závod Vuelta a Andalucia, který letos vyhrál Froome před Contadorem. Vrcholem velké cyklistiky ve Španělsku je Vuelta, která se pravidelně jezdí i v Andalusii. Letos se tam pojede 6 etap z 21.\nAndalusie je ideální i pro horská kola kvůli rozmanitosti tras. Jezdí se tu tradiční Andalúcia Bike Race, kde startují i čeští bikeři. Letos tam v zimě trénoval a testoval kola Francouz Julien Absalon.\nCo se týče ubytování při cyklopobytu, je možné využít služby kvalitních hotelů v nejrůznějších cenových kategoriích, nebo můžete zvolit ubytování v pěkných apartmánových komplexech s bazény, krásnými tropickými zahradami a možností vlastního stravování. Nebo si můžete pronajmout soukromou vilu či typickou andaluskou usedlost. Záleží jen na každém z vás, co preferuje a jaké jsou jeho možnosti.\nŘada lidí má mylné představy o drahých pobytech. Ale opak je pravdou. Já v této oblasti žiji a díky tomu dokážeme zajistit výhodné ceny ubytování. Například ubytování ve tříhvězdičkovém hotelu s polopenzí se dá pořídit v ceně od 22 eur. Apartmán v komplexu s bazénem se dá pořídit už od 9 eur za noc a osobu. Výhodou tohoto ubytování je možnost vlastního stravování. Potraviny jsou tu levnější než v České republice, ceny ubytování se pohybují v závislosti na termínu a počtu ubytovaných osob.\nVýhodou této oblasti je i přímé letecké spojení z řady evropských měst. Do Malagy přiletíte z Prahy zhruba za tři hodiny, létá tam řada společností včetně těch nízkonákladových. Zpáteční letenka se tak dá koupit už od 80 eur za osobu. V případě, že nemáte chuť brát s sebou svoje kolo, je možný pronájem silniček i horských kol na dobré úrovni.\nProtože v oblasti na pobřeží Costa del Sol žijeme a jezdíme, známe tu řadu tras a míst, která Vám můžeme doporučit. Jsme pro vás schopni zajistit kompletní pobyt od ubytování, odvozu z letiště do místa pobytu, přípravy tras i průvodcovské služby na trase, asistenci v případě vašich vyjížděk pro případ neočekávaných situací a další věci.\nSamozřejmostí je zajištění servisu kol, případně pronájmu bicyklu. V případě, že budete po náročném dni řádně zregenerovat, máme pro vás certifikovaného španělského maséra.\nPokud vás láká možnost vyrazit do Andalusie na kolo či dovolenou, neváhejte nás oslovit na následujících kontaktech.\nAutor: Peter Slávik\n*Jan Bárta* z týmu Elkov Author se stal celkovým vítězem francouzského závodu Tour du Loir et Cher UCI 2.2, když s celým týmem strategicky velmi dobře zvládli i poslední etapu.


Lyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem, Česká republika - TIXIK.cz\nTIXIK.cz » Ski areály » Lyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem\nLyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem, Česká republika - cestovní průvodce\nLyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem: Hlídač pokojů\nMapa hotelů Lyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem\nLyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem\nLyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem: Fotografie\nDoporučené hotely Lyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem\nLyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem: Turistický průvodce - tipy na výlety, turistika, nejlepší restaurace\nNejlepší hotely poblíž, Penziony poblíž, Apartmány, Hostely a ubytovny, Nejlevnější ubytování poblíž, Luxusní hotely poblíž, Kempy, Mapa hotelů poblíž, Satelitní Google mapa, Turistická mapa regionu, Cyklotrasy, Plánovač výletů, Lyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem a doprava, Bankomaty, Čerpací stanice, benzinky\nKategorie: Ski areály, Alternativní názvy: Ski Ludvíkov pod Pradědem, Aktuální čas: 20:46:49, Nadmořská výška: 653m, Adresa: Ludvíkov 65, 793 26 Ludvíkov, Česká republika, WWW stránky: www.jeseniky.net\nLyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem je bubínkový vlek. Nachází se ve středu obce Ludvíkov v Jeseníkách v České republice. Obec leží 6km od lázeňského centra Karlova Studánka a 9 km od areálu na Pradědu. Sjezdovka je dlouhá 500 m. Je pravidelně upravována, uměle zasněžována a osvětlena. Vlek jev provozu od 9:00 do 16:00 hod. Večerní lyžování může návštěvník využít středa, pátek a sobota od 18:00 do 20:00. Stravování je zajištěno v přilehlém penzionu. Parkování je 30 m od areálu.\nGPS: 50.0985, 17.3376\nTyto údaje jsme obdrželi jako návrhy od komunity uživatelů TIXIK. Nyní čekají na ověření majitelem. Informace si raději ověřte na oficiálním webu : http://www.jeseniky.net/ski-ludvikov\nLyžařský vlek Ludvíkov pod Pradědem: Recenze\nMartinAura: 78Recenze: 6202010-01-20 09:50:16\nCeník lyžování: dospělí / děti (do 10 let)\n1 den (do 16.hod.) 350,- / 250,-\ndopolední (do 12.30 hod.) 300,- / 230,-\nodpolední (od 12.30 - 16.00 hod.) 300,- / 230,-\nvečerní (od 18 hod.) 220,- / 200,-\nhodinové jízdné (neplatí pro večerní lyžování) 150,- / 100,-\n1 jízda\t30,- / 30,-\n5 jízd\t120,- / 120,-\n10 jízd\t200,- / 200,-\nlyžařský kurz os./den (do 16. hod.) 220,- / 220,-\nKarlova Studánka (3.5km)Karlovice (8km)Malá Morávka (9km)Vernířovice (16km)Loučná nad Desnou (18km)Bruntál (15km)Jeseník (17km)Sobotín (20km)Velké Losiny (22km)


Soukromí jen díky whistleblowerům | VoxEurop (čeština)\nOchrana osobních údajů: Soukromí jen díky whistleblowerům\n13 červen 2013 – The Guardian (Londýn)\nSkandál PRISM odhalil, že americká Národní agentura pro bezpečnost (NSA) dostala volnou ruku k tomu, aby s pomocí soukromých společností pošlapávala základní práva na ochranu soukromí, dokonce i v Evropě. Když nás nejsou schopny ochránit demokratické instituce, musejí pohnat tajné služby k zodpovědnosti oznamovatelé nebo-li whisterbloweři.\nTi, kdo dodržují zákony, se nemají čeho obávat, ujistili nás hned po odhalení hromadných telefonních odposlechů a sledování emailové a internetové komunikace ze strany USA američtí a britští politici. Barack Obama se prohlásil, že hranice sběru elektronických dat jsou ve skutečnosti „velmi úzce vymezené“. David Cameron se zase nechal slyšet, že britské tajné služby jednaly „náležitým a odpovídajícím způsobem“.\nDíky whistleblowerovi Edwardu Snowdenovi nyní víme, že americká Národní agentura pro bezpečnost shromažďuje měsíčně 200 miliard dat. Pořizuje záznamy z mobilů více než 200 miliónů Američanů a získává ohromné množství emailů, internetových vyhledávání a živých chatů od největších internetových firem na světě prostřednictvím programu zvaného Prism.\nAmerická Národní bezpečnostní agentura přirozeně sdílí některé své špiónské úlovky týkající se britských občanů se svými přáteli z GCHQ (britské zpravodajské centrály), a zbavuje tak britské úřady otravné povinnosti shánět si soudní příkaz. Ministr zahraničí řekl parlamentu, že vše bylo povolené, patrně jím samým. Takže ani tam není čeho se obávat.\nTakové plošné sledování samozřejmě dělá z práv na ochranu soukromí, kterou zaručuje čtvrtý dodatek americké ústavy, frašku. To je ústředním bodem debaty od okamžiku, kdy britský deník The Guardian začal tajné informace zveřejňovat. Jenže, milý občane, rizik, že někdo bude na základě zmanipulovaných telefonních nebo internetových „metadat“ chybně nařčen, existuje celé množství a jsou dobře zdokumentována. Jestliže zachycování dopisů je odvěká praktika tajných služeb, pak program Prism dokáže otevřít, zkopírovat a pro případ, že by mohla být usvědčující někdy v budoucnu, uchovat veškerou existující korespondenci.\nAvšak není to jen záležitost soukromí, nýbrž i záležitost moci. Sledování a získávání informací jsou nástrojem kontroly doma i za hranicemi. Historie jejich zneužívání americkými a britskými vládami je bohatá, ať už má podobu podvracení moci a svrhování cizích vlád od Iránu až po Chile, nebo útoku na práva vlastních občanů během studené války a po 11. září.\nAmerická Národní bezpečnostní agentura (NSA) a britská Centrála vládního spojení (GCHQ), jejichž spolupráce je jádrem „zvláštního vztahu“ mezi USA a Velkou Británií, v tom hrají klíčovou roli po desetiletí. Jejich globální odposlouchávací role je základním kamenem aliance anglicky mluvících států (spolu s Austrálií, Kanadou a Novým Zélandem) nazvané „Pět očí“, jež podpírá globální moc západu dominovanou USA. Obě agentury byly založeny za účelem tajně sledovat zbytek světa, ale ve výsledku sledují i své vlastní občany.\nZapojení soukromých společností\nDva prvky jsou tu nové. Prvním je rozsah shromažďování osobních dat, jenž překonává vše, co bylo doposavad možné. Druhým je ústřední role, kterou hrají soukromé společnosti v nástupu státu coby globálního dohlížitele.\nSoukromé společnosti už dlouho udržují těsnou spolupráci s tajným státem. Dodnes pomáhají tajným službám sestavovat černou listinu odborářů a v době studené války financovaly tajné levicové organizace. Jen na rozdíl od minulosti mají dnes komunikaci v rukou právě ony. A na seznamu firem, jejichž servery Prism využívá, najdeme samé americké internetové giganty, jako jsou Google nebo Youtube.\nPodle uniklých dokumentů firmy s NSA spolupracují. Ty to popírají. Nicméně idea, že tato daně neplatící monstra ztělesňují nové liberálně demokratické hodnoty, se nyní ukázala být včerejším marketingovým bludem.\nMotorem rozpínání nového bezpečnostně-průmyslového komplexu je vedle technologie i válka s terorismem. Spolu s všezahrnujícími a smysl postrádajícími odkazy k „národní bezpečnosti“ se k ospravedlnění veškerých nedemokratických inovací používá i boj s terorismem. Jelikož nikdo nechce cestou autobusem či vlakem vyletět do vzduchu, dodává v minulosti zdiskreditovaným bezpečnostním agenturám zdání důvěryhodnosti.\nAvšak stejně jako NSA, GCHQ a jejich sesterské bezpečnostní agentury proti terorismu bojují, tak ho i vyživují. Právě ony poskytují potřebné informace k útokům dálkově řízenými letouny, jež mají na kontě tisíce civilních obětí v Pákistánu, Afghánistánu, Jemenu a Somálsku. Jeden Pákistánec v současnosti žaluje u odvolacího soudu GCHQ za to, že údajně poskytla potřebné „informace“ k dálkově řízenému útoku CIA, jenž zabil jeho otce.\nTy samé americké a britské tajné služby, jež byly v posledních deseti letech zapojeny do rozsáhlých praktik mučení, únosů a dalších trestných činů, stejně jako skandální manipulace s informace týkajícími se iráckých zbraní hromadného ničení, nyní tvrdí, že nás chrání před některými z následků.\nDoma byly GCHQ a NSA zapojeny do špionážních a nečistých operací namířených proti stávce britských horníků v osmdesátých letech. V sedmdesátých letech zase odhalil zahraniční výbor Senátu amerického Kongresu pod vedením Franka Churche systematické zneužívání amerických odposlouchávacích pravomocí proti lidskoprávním a protiválečným aktivistům (spolu s vraždami v zahraničí). Sám senátor Frank Church tenkrát varoval před tím, že potenciál NSA se může „kdykoliv obrátit proti americkému lidu“.\nA přesně to se stalo. Poprvé v prvních letech Bushovy administrativy a nyní za té Obamovy. A ze zkušenosti lze tvrdit, pokud by jeden ze států čelil významné politické nebo průmyslové výzvě, nekalé praktiky by se znásobily.\nTvrzení, že tajné služby jsou nyní předmětem skutečného veřejného dohledu, a nikoliv ministerských štemplů, tajných soudů a správních rad, se opakovaně jeví jako nesmysl. Politické elity mají své vlastní priority. Místo aby od hromadného sledování upouštěli, snaží se britští ministři zavést novou legislativu, která by ho naopak rozšířila.\nAmerické a spojenecké tajné služby jsou nástrojem jak domácí tak celosvětové moci a nadvlády, sahající daleko za hranice boje s terorismem. Odhalené informace ukázaly, že hlavním cílem NSA mezi evropskými státy je hospodářský tahoun Německo, což spustilo vlnu umírněných protestů ze strany německých politiků.\nDemokratické instituce výrazně selhaly v úkolu přimět tajné služby a vojenské operace USA a dalších západních zemí skládat účty. Zůstalo tak na whistleblowerech, Cathy Massiterovou a Katharine Gunovou počínaje a Bradley Manningem a Edwardem Snowdenem konče, aby tuto mezeru zaplnili. Na nás je nyní zajistit, aby jejich odvaha nepřišla nazmar.\n„Transatlantické vztahy nejsou z nejlepších“\n„O námětu k diskuzi pro příští transatlantické zasedání o bezpečnosti, které proběhne v pátek 14. června v Dublinu, není pochyb, píše Le Temps. Na programu bude ochrana soukromí a transfer dat do USA. Jak píše ženevský deník,\neurokomisařky Cecilia Malmströmová (vnitřní záležitosti) a Viviane Redingová (spravedlnost, základní práva a občanství) budou požadovat bližší informace o využívání osobních údajů evropských občanů, které nezákonně shromažďují různé státní a soukromé americké služby. V Evropě, která považuje ochranu soukromí za základní právo, vyvolaly informace zveřejněné na konci minulého týdne rozruch a pobouření. […]\nJe třeba říct, že transatlantické vztahy na téma přístup k datům nejsou z nejlepších. Po 11. září EU dělá, co může, aby odolala nátlaku Washingtonu, který požaduje přístup k nejrůznějším informacím (banka, cestování, rodina) ve jménu boje proti terorismu […]. Brusel neustále přizpůsobuje legislativu, aby občanům zajistil ochranu osobních údajů. V tomto kontextu byl kontroverzní návrh nařízení minulý týden na schůzce v Lucemburku odložen na neurčito, protože se ministři vnitra nedokázali dohodnout. […] Komise chce Evropanům zajistit právo být zapomenut, které by jim zaručovalo respekt k soukromí.\nFactual or translation error? Tell us. Last modified: 13 červen 2013\nČlánek v listu Le Temps fr


Kriminalisté obvinili čtyřicetiletého muže, měl zpronevěřit peníze krnovského hokejového klubu - STA Bruntálsko\nautor: KAROLÍNA ŠŤASTNÁ | 24. října 2017, 13:03\nKRNOV | Až dva roky vězení hrozí čtyřicetiletému muži. Kriminalisté ho obvinili ze zpronevěry peněz krnovského hokejového klubu.\nPolicejní komisařka oddělení hospodářské kriminality obvinila v těchto dnech čtyřicetiletého muže z přečinu zpronevěry. Obviněnému je kladeno za vinu, že v době od listopadu 2016 do ledna 2017 měl jako sekretář a lektor bruslení, v hokejovém klubu v Krnově vyinkasovat od jednoho člena klubu členský příspěvek a od zástupců místních základních a mateřských škol za proběhlé kurzy celkovou částku přesahující 45 tisíc korun, které neměl odevzdat do pokladny klubu.\n„Finance neměl uhradit ani po urgencích klubu, kde nyní již nepracuje. Obviněný se k trestné činnosti doznal a jako důvod uvedl tíživou finanční situaci. Do dnešních dní uhradil klubu pouze 8 tisíc korun,“ informovala mluvčí bruntálské policie Pavla Jiroušková.\nČtyřicetiletému muži nyní hrozí trest odnětí svobody až na dva roky, zákaz činnosti nebo propadnutí věci.\nVybral peníze od zákazníků a nechal si je pro svou potřebu\nZpronevěřil peníze určené na rekonstrukci bytu\nŽena v Bruntále použila firemní peníze pro vlastní potřebu