Přivýdělek přes internet více informací na email nebo sami na http://korunaaz.diskutuje.cz\n(Prodám > Lokalita: Praha-město > Cena: 4000 > Vloženo: 01. 03. 2010 v 23:55 > detail inzerátu…)\nÚklid domácnosti, hlídání dětí nebo vašich mazlíčků\nNabízím úklid vaší domácnosti. Pokud budete potřebovat, můžu i pohlídat vaše děti nebo se postarat o vaše domácí mazlíčky. Jsem studentka VŠ, spolehlivá, pečlivá, samostatná a nevadí mi žádná práce. Já Praha – 4.\n(Prodám > Lokalita: Praha-město > Cena: dohodou > Vloženo: 01. 03. 2010 v 23:23 > detail inzerátu…)\nNabízím přivíělěk s firmou EVELINE COSMETICS. Registrace bez poplatků, záleží jen na Vás.\n(Prodám > Lokalita: Hradec Králové > Cena: 0 > Vloženo: 01. 03. 2010 v 20:40 > detail inzerátu…)\nZhubnout jednou pro vždy a přivydělat si\nPotřebuješ zhubnout pár kilo a nedaří se ti? Chceš si později i přivydělat? Neváhej a ozvi se pro více info e-mailem na skalnici@centrum.cz nebo navštiv zdravizivot.webnode.cz\n(Prodám > Lokalita: Svitavy > Cena: k nezaplacení > Vloženo: 01. 03. 2010 v 20:17 > detail inzerátu…)\nPenízky za nákup - úplně pro každého\nSuper práce na doma nejen pro maminky!!! Jedná se o spolupráci s firmou ELDORÁDO. Hledám 3 aktivní spolupracovníky. Potřebujete PC, internet, odvahu začít něco nového a čas zhruba hodinku denně. Není to žádný prodej nebojte se a…\n(Prodám > Lokalita: Svitavy > Cena: k nezaplacení > Vloženo: 01. 03. 2010 v 20:15 > detail inzerátu…)\nPříležitost pro všechny se zájmem o výdělek!\nChcete změnit svoji finanční situaci? Jednoduché, snadné, 1-2 hod. denně, zvládne to opravdu každý! Žádné- schůzky, žádné prezentace, žádné semináře. Jen vy a váš PC. Výše výdělku záleží jen na Vás. Pro podrobné…\n(Prodám > Lokalita: Rychnov nad Kněžnou > Cena: 00000 > Vloženo: 01. 03. 2010 v 19:34 > detail inzerátu…)\nManželé hledaji práci\nManželé z Prahy hledají v podstatě jakoukoli práci.Máme praxi s provozem pensionu,jako udržbář a pokojská.PC uživatelsky.Praha i celá ČR. Tel.: 607 902 934 e-mail : ostapkotab@seznam.cz\n(Koupím > Lokalita: Praha-město > Cena: 1 Kč > Vloženo: 01. 03. 2010 v 19:25 > detail inzerátu…)\nUž žádné dojíždění ! Řiďte svou práci z pohodlí domova. Potřebujete PC, internet, telefon, chuť a odhodlání pracovat. Jsme připraveni Vám pomoci. Pro více informací www.pracujdoma.webz.cz\n(Prodám > Lokalita: Přerov > Cena: 20000 > Vloženo: 01. 03. 2010 v 18:57 > detail inzerátu…)\nelektrikar hleda praci ci brigadu na so a ne tel.605 786 414\n(Prodám > Lokalita: Praha-město > Cena: ukolove > Vloženo: 01. 03. 2010 v 18:53 > detail inzerátu…)


Pakt Molotov-Ribbentrop: Sláva a pád reálpolitiky | 27. 8. 2010 | Lukáš Rázl | Britské listy\nSmlouvy, které „měly znamenat mír pro naši dobu“ z konce třicátých let minulého století, jsou právě jedny z nich. S výjimkou Mnichovské dohody je to pak především i smlouva z 23. srpna 1939, která tehdy ohromila celý svět a která představovala vrchol období appeasementu: Pakt Molotov-Ribbentrop. Pakt, který v okamžiku svého uzavření představoval nejen diplomatickou, ale i geopolitickou revoluci v mezinárodních vztazích.\nZ hlediska diplomacie šlo o překvapivé ukončení nepřátelství mezi Třetí říší a Sovětským svazem, které bralo svůj počátek od Hitlerova uchopení moci v roce 1933. Existuje bezesporu množství interpretací tohoto paktu. Přičemž mainstreamovou je ta, která pakt Molotov-Ribbentrop hodnotí jako ďábelsky bezskrupulózní pokus "dvou největších tyranů moderních dějin" o sovětsko-německé rozdělení světa. Že pouze dva "ďábelské režimy" vyjevily svou pravou podstatu a spřáhly se proti svobodnému světu. Bohužel, nemohu s tímto souhlasit.\nPakt Molotov-Ribbentrop byl jen logickým důsledkem kolapsu evropské politiky kolektivní bezpečnosti, kdy v důsledku uplatňování politiky appeasementu bylo, především ze strany Velké Británie, principielně expanzivní Německo orientováno k hledání svého „nasycení“ v oblasti východní Evropy. Tedy v oblasti, v které nevyhnutelně muselo dříve či později dojít k jisté kolizi mezi Říší a SSSR, která by z hlediska Británie fatálně oslabila oba kandidáty na dominanci evropského kontinentu, a tím by Británii umožnila, a to bez jediného výstřelu, realizovat opus magnum britské zahraniční politiky, který je v platnosti již od 17. století: Udržet mocenskou rovnováhu na kontinentu v rovnováze a zabránit vzniku libovolného kontinentálního hegemona, ať by co do svého původu pocházel z Madridu, Paříže, Berlína nebo Moskvy.\nTím, že se Stalin prostřednictvím paktu Molotov-Ribbentrop, který byl svého druhu coup de diplomatie, vymkl z této britské strategie a onoho roku 1939 chladnokrevně změnil stranu a přisedl po bok svému předchozímu protivníkovi, přivodil ze dne na den této evropské rovnováze moci definitivní konec. Tento konec rovnováhy moci mezi velmocemi statusu quo, tedy velmocemi, které si přály uchovat stávající rozdělení světa v principu nezměněné (Francie, Británie), a těmi, které požadovaly jeho zásadní změnu (Německo, Itálie, Japonsko a nyní i SSSR), následně umožnil Hitlerovi jeho pokus o světovládu. A přivedl Wehrmacht nejen do Paříže, ale na konec až na břehy Volhy. V této souvislosti je proto pakt Molotov-Ribbentrop též často vykládán nejen jako morální selhání Sovětského svazu, který údajně demaskoval Stalina jako ve skutečnosti Hitlerovi obdobnou stvůru jen a jen lačnící po cizích územích, ale i jako příklad katastrofálního selhání sovětské diplomacie a sovětské geopolitické strategie.\nHitler prý přechytračil Stalina tím, že jej tímto paktem postavil do role dočasně „užitečného mouřenína“, který „trapně posloužil jen proto, aby mohl jít“. Posloužil svou vojenskou nečinností v době německého obsazování západní a jižní Evropy, která Říši „kryla záda“ při získáni evropské kontinentální hegemonie. A aby toho nebylo dost, SSSR navíc i svými pro Třetí říši životně důležitými obchodními dodávkami surovin a potravin, vykrmil nebezpečného německého otesánka natolik, že tento se jej následně, o dva roky později, 22. června 1941 pokusil svým útokem a následnou genocidní válkou pozřít a zničit.\nMorální klišé stranou\nPo Mnichovu, v letech 1938-39, nestála již otázka po další velké evropské válce v poloze zda ano či ne: ale kdy. A zda „hned“ – anebo až „zítra“. Mýlil se skutečně Stalin tolik, když přistoupil na uzavření tohoto paktu? Vedly jej k jeho uzavření skutečně především „věčné“ imperiální ambice Ruska usilující o maximální teritoriální expanzi, kterou je údajně Rusko posedlé bez ohledu na to, zda v Kremlu sedí vládci té či oné, rudé nebo bílé ideologie? Anebo byl ze Stalinova hlediska pakt Molotov-Ribbentrop de facto jediným prostředkem, jak se v daný okamžik vyhnout válce bez podpory západních spojenců, a dost možná dokonce i proti nim? A navíc válce v Evropě proti Německu a v Asii proti Japonsku, tedy na dvou frontách současně? Nebyl tak vlastně celý pakt Molotov-Ribbentrop jen jedinou, z hlediska SSSR skutečně realistickou strategií, jak zajistit své přežití tváří v tvář Třetí říši v okamžiku, kdy se reálpolitika stala jedinou alternativou k politice kolektivní bezpečnosti, která se z důvodu nezájmu demokratických velmocí koncem třicátých let zhroutila? V tom případě by však celý pakt ztrácel mnoho ze svého diabolického charakteru a z hlediska dějin diplomacie by bylo třeba jej zásadně přehodnotit.\nNa cestě k paktu\nStalin před II. světovou válkou často kritizoval anglo-francouzskou politiku appeasementu, veden upřímnými obavami, že ústupky Hitlerovi pouze povzbuzují jeho chuť k dalším a dalším ziskům. Sám ideologickým tvůrcem doktríny o socialismu v jedné zemi, odmítl svého času teorie Lenina a Trockého o permanentní revoluci, které chápaly Rusko jen jako „otýpku chrastí“, na jejímž osudu záleží jen do té míry, aby se jejím prostřednictvím mohla zažehnout světová revoluce. Stalinovi na sovětském Rusku a jeho přežití jako konsolidované velmoci naopak záleželo velmi. A jeho zahraniční politika se proto v průběhu jeho vlády stávala stále méně revoluční co do ideologického marx-leninského obsahu (samozřejmě nikolivěk co do jazyka), a naopak stále více realistická a pragmatická co do svých cílů.\nPrávě z těchto důvodů hodnotil Stalin nástup nacistů k moci s jejich otevřeně revizionistickým programem vůči versailleskému mezinárodnímu systému jako primární hrozbu. Jako hrozbu právě vůči tomu systému, jehož dědicem a čistým benefientem byl svým způsobem i Sovětský svaz. Byl to totiž versailleský diktát vítězných západních (dohodových) velmocí vůči poraženému Německu, které Rusku umožnilo odvolat platnost Brest-litevské smlouvy, kterou Trocký na Leninův příkaz v roce 1917 s Němci podepsal a která znamenala pro Rusko ztrátu (kromě jiného) Pobaltí, západního Běloruska a celé Ukrajiny. A Stalin, který na rozdíl od západních vůdců osobně četl Hitlerův Mein Kampf, od samého počátku tušil, kterým směrem hrozí vybití se narůstající agrese probuzeného německého kolosu.\nStrategie Sovětského svazu, jak čelit této hrozbě, která nastala v okamžiku příchodu Hitlera k moci, byla realizována velmi rychle. SSSR obratem ukončil ty zbytky spolupráce s Německem, které se zrodily v roce 1922 v Rapallu, upustil od mezinárodní politiky neúčasti a neutrality a do značné míry se upřímně oddal principům kolektivní bezpečnosti, které platily na půdorysu Společnosti národů. Do ní SSSR vstoupil příznačně v roce 1934 – právě přesně rok poté, co z ní naopak Německo vystoupilo.\nKdyž v lednu 1934 došlo k uzavření polsko-německé smlouvy, která byla jednoznačně revizionisticky namířena proti Sovětskému svazu a jeho západní hranici, souhlasil Stalin, který tonul v obavách z německo-polské aliance, a to hned v dubnu 1934, s plánem na uzavření Východního paktu – tzv. východního Locarna, které mělo garantovat hranice versailleského systému ve východní Evropě. Mělo jít vlastně ze strany západních spojenců o systém bezpečnostních garancí vůči východoevropskému cordonu sanitair mezi Německem a SSSR. A tedy de facto i o garanci hranic SSSR. Neochota Británie s Francií k zavázání se k východnímu Locarnu, především s ohledem na razantní britské zamítavé stanovisko, které si na ní závislá Francie nemohla dovolit ignorovat, však bylo první známkou nastávající zásadní změny v britské politice. Změny dané britskou představou o neudržitelnosti kontinentálních poměrů na východ od Rýna, a to ať již z morálních nebo realisticko-strategických důvodů. A o potřebě jejich kontrolované změny za účelem inkorporace Německa do nového systému při zachování – v úvodu této práce definované – dlouhodobé maximy britské politiky. Přičemž celý komplex této politiky je znám jako politika appeasementu.\nStalinova reakce na kolaps východního Locarna, v duchu trvajícího přihlášení se SSSR k systému kolektivní bezpečnosti, byla série vlastních bezpečnostních smluv, mj. s Československem a Francií. Stalin, v duchu bolševické ideologie, zároveň aktivizoval i boj kominterny proti „fašistickému nebezpečí“, které mělo zevnitř ovlivňovat politiku, mj. i západních mocností, proti smíru s Německem a naopak k pevnému postoji vůči němu.\nAvšak situace se dále nezadržitelně vyvíjela: V červnu 1935 došlo k uzavření dohody mezi Německem a Británií o omezení německého námořního zbrojení. Z hlediska Británie tato smlouva znamenala de jure Hitlerův souhlas s přesměrováním německého expanzionismu. A to od globálních cílů, které principielně ohrožovaly britské impérium, výlučně na evropský kontinent. Vzhledem k souběžným bezpečnostním garancím Británie vůči Francii a britskému nadále trvajícímu odporu vůči garancím jakýchkoliv hranic na východě, šlo z hlediska Británie vůči Německu o jednoznačný signál: Revizi svých hranic musí Německo hledat nikoliv v zámoří nebo na západě, ale výlučně na východě!\nJiž v tuto chvíli byla kolektivní bezpečnost z britské viny mrtva. Nicméně vše ještě nebylo tak zřejmé, jak se jeví v historickém odstupu. Situace spěla k anšlusu Rakouska, který byl popřením Versailles a bezpečnostních garancí Británie s Francií, a rovněž tak k Mnichovské smlouvě a k obětování Československa. Tedy k situaci, která z geostrategického hlediska znamenala definitivní zborcení všech ofenzivních vojenských plánů Francie pro případ války s Německem. Především pak plán na otevření druhé fronty proti Německu ve střední Evropě. Od tohoto okamžiku zbývalo Francii, ve srovnání s Německem relativně vojensky, ekonomicky i politicky slabší, jediné: Setrvat ve svých opevněních za Rýnem a doufat v úspěch diplomacie Albionu. Francie tímto definitivně přestala hrát roli jako samostatně jednající velmoc. Ve hře zbývalo pouze Německo, Británie a SSSR.\nZ hlediska SSSR však likvidace Československa znamenala i jiný, naprosto nový faktor: Umožnila Třetí říši rozkročit se napříč východní Evropou. Prostřednictvím vytvoření politických satelitů v podobě Slovenského štátu a Horthyovského Maďarska mohli Němci rychle zahájit budování své vlivové sféry hluboko na Balkáně – především pak v Rumunsku, ale i v Pobaltí, kde v roce 1938 Němci anektovali na úkor Litvy Memel a baltské pobřeží. Německá říše se tak stále rychleji rozpínala blíže a blíže k sovětským hranicím.\nVztahy mezi SSSR a Německem klesly tou dobou již na bod mrazu. Z memoranda náčelníka generálního štábu SSSR Šapošnikova pro členy politbyra VKS(b), včetně Stalina, vyplývá sovětské hodnocení vojensko-politické situace v druhé polovině roku 1938. „Politická situace v Evropě a na Dálném Východě určuje jako nejpravděpodobnějšího protivníka Sovětského svazu země fašistického bloku – Německo a Itálii, podporované Japonskem a Polskem. (Přičemž) si tyto země kladou za cíl přerůstání politických vztahů se SSSR do ozbrojeného střetu ... Rozkolísaná politika Anglie a Francie umožňuje fašistickému bloku hledat v případě války se SSSR u nich porozumění v podobě neutrality ... Sovětský svaz musí být jednoznačně připraven k válce na dvou frontách, na západě proti Německu a Polsku (!) a na východě proti Japonsku." (Boris. M. Šapošnikov in: Fiedler, Jan. Historie a vojenství. Praha: 3/2003)\nPředstava o německo-polské alianci vůči SSSR, která se zrodila z jejich smlouvy z roku 1934 totiž tou dobou, vzhledem k participaci Polska na parcelaci Československa, ruku v ruce s Třetí říší (polská anexe Těšínska a některých slovenských území) dostala v sovětských očích nový impuls. Německo a Polsko začaly být dokonce sovětskou Stavkou (generální štáb) považováni za spojence připravující s tichou podporou západních velmocí útok na Sovětský svaz. Přičemž někteří polští historici dodnes otevřeně litují, že se Polsko tehdy nedohodlo s Hitlerem a že společně nezničili nenáviděné Rusko: „Mohli jsme najít své místo na straně Říše, téměř stejné jako Itálie... Pak bychom byli v Moskvě, kde by Adolf Hitler spolu s Rydzem-Smiglym (v roce 1939 vrchní velitel polské armády) přihlíželi přehlídce vítězných polsko-německých vojsk.“(Rzeczpospolita, Wieczorkowski, 28.9.2005)\nVe vojenských plánech Stavky z roku 1938 se proto adekvátně počítá s kombinovaným úderem polských a německých armád na SSSR, přičemž některé východoevropské státy, konkrétně pak Estonsko, Lotyšsko, Rumunsko a Finsko, jsou v pokračování Šapošnikova memoranda výslovně uváděny jako státy, které se nastávajícího německo-polského útoku na SSSR budou velmi pravděpodobně účastnit. A to buď jako spojenci Německa, anebo Polska. Což Šapošnikov hodnotí jako potenciálně rozhodující faktor celého střetnutí, který může přinést rozhodující převahu na německo-polskou stranu a přivodit Sovětskému svazu vojenskou porážku. Ne náhodou jsou právě proto všechny tyto východoevropské státy o rok později, v době podpisu paktu Molotov-Ribbentrop objektem eminentního sovětského zájmu, který se je snaží „začleněním do své zájmové sféry“ preventivně „vytrhnout“ z jakékoliv potenciální aliance, která by mohla v budoucnu uvažovat o útoku proti SSSR.\nO Stalinově pohledu na vývoj tehdejší situace pak svědčí jeho projev na XVIII. sjezdu VKS(b), kde k mezinárodní situaci po okupaci zbytku Čech v březnu 1939 řekl: „Před našimi zraky dochází k nezastřenému znovu rozdělování světa a sfér vlivu ... Hlavní příčina tkví v tom, že především Anglie a Francie upustily od politiky kolektivní bezpečnosti a od politiky kolektivní obrany proti útočníkům. Ve skutečnosti znamená jejich politika nevměšování nadržování útočnosti. V jejich politice nevměšování je možno vycítit snahu a touhu nepřekážet útočníkům v jejich nekalém díle. Nepřekážet dejme tomu Německu ... aby se zapletlo do války se Sovětským svazem ... Zdá se, že pobízejí Němce dále na východ, slibujíce jim snadno dosažitelnou kořist a domlouvajíce jim: Jen zahajte válku proti bolševikům a dále půjde vše hladce ... To se velmi podobá pobádání a povzbuzování útočníka." (Stalin, Josef. Otázky leninismu. Praha: 1950. str. 548-550)\nStalin v této řeči zcela jistě reagoval na skutečnost, že když dne 15. března 1939 vpochodoval Wehrmacht do Prahy, což bylo v příkrém rozporu se zněním Mnichovské dohody, v které se jak Francie, tak Británie zavázaly ke garanci nezávislosti zbytkového československého státu, došlo v ten stejný den v Dusseldorfu k uzavření oficiální smlouvy mezi Británií a Německem, která se sice zaměřuje na obchodní spolupráci, ale ve své preambuli konstatuje, že „nejvyšším úkolem obou smluvních stran je zajistit další pokračující spolupráci obou smluvních stran ... za účelem zajištění míru (výhradně) mezi smluvními stranami“ (Kremlev, Sergej. Rossija i Germanija: Puť k paktu. Moskva: Astrel, 2004. str. 309). Nejednalo se tedy o nic jiného než o další potvrzení od vedoucí země v tandemu západních spojenců – Británie, že z její strany, pokud bude pokračující eskalace Německých požadavků směřovat správným směrem (rozuměj na východ), ideálně v alianci s Polskem, nebude jim činěna z její strany žádná překážka.\nNa nejvyšší míru znepokojený Stalin na krizovou situaci reagoval zcela jinak, než jak je mu tradičně připisováno: Neobrátil se na Hitlera, ale vzhledem k tomu, že i on chápal, že systém kolektivní bezpečnosti je již bezpečně mrtev, nabídl v dubnu 1939, a to ihned po okupaci zbytku Čech, Francii a Británii pevnou, trilaterální politickou a vojenskou alianci. Alianci zaměřenou výslovně proti Německu, s klauzulí o povinnosti vstoupit do okamžité války v případě, že bude kterýkoliv ze signatářů aliance (Německem) napaden. „16. dubna Sověti předložili oficiální návrh na vytvoření jednotné fronty pro společnou pomoc mezi Velkou Británií, Francií a SSSR... Nemůže být žádných pochyb..., že Británie a Francie měly přijmout ruskou nabídku.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 326)\nAvšak! Ačkoliv Británie s Francií začaly o předložené nabídce se Sověty jednat, nejevily skutečného zájmu dosáhnout s ním konkrétních vojensko-politických ujednání. Bez ohledu na Stalinův pružný postoj se naopak snažily veškerá jednání, která probíhala od dubna do srpna 1939, protahovat „do nikam“. Příslovečným se v této věci stalo vyslání britské delegace na jednání o této alianci do Moskvy v době vrcholící krize v srpnu 1939. Tehdy britská delegace namísto obvyklé dopravy letecky – odcestovala do Ruska zcela překvapivě lodí. Navíc natolik „pomalou“, že jen samotná cesta na jednání s netrpělivým Stalinem, jehož Rudá armáda v té době již na Dálném Východě sváděla ostré boje v Mongolsku s Japonskou armádou, se takto protáhla na celých 14 dnů.\nProč? Britové o žádnou alianci s Rusy nestáli. Ba právě naopak. „Kdyby byl býval pan Chamberlain po obdržení sovětského návrhu například odpověděl: Ano, my tři (Britové, Sověti a Francouzi) se dáme dohromady a zakroutíme Hitlerovi krkem ... historie by se ubírala jiným směrem. (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 328) ... Hitler si nemohl dovolit pustit se do války na dvou frontách.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 326) Protože však jejich cíle byli jiné, tak v okamžiku, kdy byli západní spojenci fait accompli postaveni Stalinem v průběhu srpna 1939 před rozhodné stanovisko k jeho nabídce – znělo konečné anglo-francouzské slovo: „No, sir.“\nNávrh západních spojenců nakonec zněl pouze tak, že „SSSR je povinen poskytnout Velké Británii a Francii okamžitou pomoc v případě, že by ... byly napadeny (Německem). Návrhy však neobsahovaly sebemenší zmínku o pomoci poskytnuté z jejich strany Sovětskému svazu v případě, že by se (on) sám ocitl ve válce.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 332) Návrh tak neznamenal nic jiného než snahu postavit SSSR do vůči západu nerovného postavení, kdy SSSR musí „tahat cizí kaštany z ohně“, zatímco se svými problémy „si musí vystačit sám“. Tedy žádná skutečná aliance, přičemž logicky právě o tu, vzhledem k Německu a Japonsku na svých „humnech“, šlo Stalinovi především. Přičemž všem bylo jasné, že „Rusko nemůže přistoupit na (žádnou) dohodu, nebude-li se s ním zacházet jako s rovnocenným partnerem.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 337)\nOficiálním zdůvodněním spojeneckého stanoviska sice bylo, že vzhledem k tomu, že „Sovětský svaz nemá s Německem přímou hranici, musel by v případě vypuknutí konfliktu s Německem žádat Polsko či jiné státy o povolení pro průchod svých vojenských jednotek, což by možnost efektivního zapojení Rudé armády do případných vojenských akcí vůči Německu nepřípustně podvazovalo. A proto je vzájemná vojenská aliance mezi západními spojenci a SSSR vyloučená.“ (Roberts, Geoffrey. Stalinovy války. Praha: BB Art, 2008. str. 58) Není třeba se dovtípit, nakolik byla na tento závěr v jednáních reakce Sovětů šokovaná.\n„Ani dnes není možné přesně stanovit okamžik, kdy Stalin definitivně zanechal všech úmyslů spolupracovat se západními demokraciemi a rozhodl se pro smíření s Hitlerem. (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 336) ... Ještě 4. srpna 1939 mohl německý velvyslanec Schulenburg telegrafovat z Moskvy pouze toto: Sovětská vláda je ve skutečnosti ochotnější přistoupit ke zlepšení sovětsko-německých vztahů, ale stará nedůvěra k Německu stále přetrvává. Můj celkový dojem je, že sovětská vláda je v tuto chvíli rozhodnuta podepsat dohodu s Anglií a Francií.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 350)\nVe skutečnosti se však již tehdy rozeběhl u špiček sovětského vedení proces přehodnocení celé spolupráce se západem. Podle názoru Sovětů byly západní důvody k odmítání společné aliance proti Hitlerovi mnohem hlubší: Stalin se obával, že Britové a Francouzi to s bojem proti Hitlerovi nemyslí vážně. Ve skutečnosti byl přesvědčen, že se ho pouze snaží vmanévrovat do postavení, v němž by vlastně musel bojovat za ně. Jak Stalin později řekl Churchillovi: „Měl jsem dojem, že rozhovory byly (Anglo-Francouzi) vedeny neupřímně a pouze s úmyslem zastrašit Hitlera, s nímž by se později proti nám západní velmoci dohodly.“ (Roberts, Geoffrey. Stalinovy války. Praha: BB Art, 2008. str. 58) A tedy, jinými slovy, šlo o snahu pokračovat v appeasementu v té podobě, která předpokládala, že by byl Hitler a jeho agrese obráceny na východ – proti slabší straně mocenského trojúhelníku. Proti SSSR, který takto, na rozdíl od vojenskou aliancí spojené Francie s Británií – by zůstal proti Německu, navíc s Japonskem v zádech, stát sám.\nPřičemž právě toto bylo na každý pád opravdovou Stalinovou noční můrou. A to i přes to, že obavy z původní německo-polské aliance v průběhu roku 1939 vyprchávaly. A naopak právě německé přípravy na vojenský vpád do Polska se stávaly čím dál zřetelnější. Největší otázkou pro Stalina počátkem srpna 1939 totiž již bylo, nikoliv zda k německému vpádu do Polska dojde, ale až k němu dojde, kde se následně německé armády zastaví? Před Smolenskem nebo až v Moskvě?\nŠlo o bezpečnostní hrozbu pro existenci sovětského státu natolik silnou, že ve jménu jejího potlačení musel Stalin v každém případě jednat. Jinak by zůstal čelit sevření Němců a Japonců, za tichého přihlížení Británie s Francií, osamocen. A proto se Stalin rozhodl k diplomatickému saltu, které naprosto změnilo pravidla hry toho horkého léta roku 1939. Rozhodnutí učinil pravděpodobně až 19. srpna, kdy toto rozhodnutí projednalo politbyro, přičemž následně Stalin západním spojencům oznámil: „Otázka vojenské spolupráce byla aktuální několik let, ale nebyla nikdy vyřešena... Naše vojska byla připravena, ale francouzská a britská vláda protahovaly politická a vojenská jednání příliš dlouho.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 351) Tři dny poté dorazil do Moskvy Ribbentrop k jednání, která vyrazila dosavadní diplomatickou iniciativu z britských rukou.\nStalin se tím jen na první pohled rozhodl k nemyslitelnému – ke spojenectví s nepřítelem. Jak řekl Churchill, „(Rusku) pravděpodobně zbývala pouze jediná cesta... Blížící se bouře měla vbrzku vypuknout. Rusko se o sebe muselo postarat samo.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 329)\nKlasické hodnocení britské politiky appeasementu je, že se pokusila politikou ústupků Německu z versailleského mírového uspořádání, definovaných jako pokusy o kompromis s ním, udržet mocenský status quo v Evropě. A tedy zabránit válce. Přičemž dlouhodobým britským cílem bylo touto politikou posílit mocenský status quo v Evropě o integrované Německo tak, aby evropská rovnováha moci na kontinentě nebyla jednostranně vychylována ani ve prospěch Francie, ani ve prospěch nevyzpytatelného rudého Ruska. Ale, opřena o „nasycené“ Německo, stala by se v principu rovnovážnou. A tedy, z hlediska Británie jako mocnosti stojící mimo systém evropské mocenské rovnováhy, ideální k dosahování pro ni výhodných maximálních výsledků – a to s minimem vlastní vynaložené energie (moci) při zásahu do celého systému. Jinými slovy, šlo o to, aby se kontinentální Evropané navzájem dokonale drželi v šachu, zatímco jedině Británie by si podržela „kontrolní balík akcií“. Přičemž tento by jí umožnil, že bez jejího souhlasu by se na kontinentu nemohlo hnout ani „stéblo“.\nBohužel však Británie neodhadla, kam až je možno, při „sycení“ Německa zajít. A celý její pokus o dosažení nové mocenské rovnováhy se zapojením Německa se tak z důvodu její kalkulační chyby, stal celému jejímu úsilí osudný.\nExistuje však ještě i jiný, dodatečný pohled na strategii appeasementu, který není často zmiňován, bez kterého však britskou politiku třicátých let nelze považovat za logickou a tedy pochopit. Toto hodnocení se v pohledu na bazální cíl appeasementu neliší od výše uvedeného, ale domnívá se, že v meziválečné Británii postupně sílil názor, že rizika spojená s inkorporací Německa do systému evropské mocenské rovnováhy jsou příliš velká a že německé požadavky, které by vedly k jeho „nasycení“, jsou s dosažením této rovnováhy v principielním rozporu. A tedy, že „nasytit“ Hitlerovo Německo pro možné zapojení do systému rovnováhy moci znamená paradoxně vlastně to samé, jako zničit kontinentální mocenskou rovnováhu en block.\nA právě proto se Británie rozhodla ke skryté manipulaci směru německé expanze na východ. Tedy tam, kde v prvé řadě neležely žádné životní zájmy impéria a zároveň, kde se dříve či později měly ambice Německa buď naplnit, anebo ještě lépe vysílit. A to v optimálním případě v konfliktu s bolševiky do té míry, že zeslabené Německo bude muset přijmout Británií nabízené místo v jejím novém evropském „koncertu“.\nNěmci po celou dobu Stalinovy diplomatické iniciativy vůči Británii (Francii), tedy od počátku roku 1939, dávali najevo, že sovětské počínání považují za donkichotské. A že na rozdíl od Británie jsou to právě oni, kdo Rusku mohou poskytnout to, co Rusko potřebuje: Jak okamžitý mír s Německem a jejich spojencem Japonskem – tak i záruku dlouhodobého míru prostřednictvím vojenské aliance s nimi. Tedy aliance s tím, koho se sovětské Rusko nejvíce obávalo. A navíc za takových podmínek, které by Británii vyšachovaly z „velké kontinentální hry“, v které se Albion ještě na poslední chvíli prostřednictvím vojenské garance vůči Polsku vydané v dubnu 1939 (kterou zároveň logicky odmítl podepsat i se SSSR) pokusil znovu vzkřísit východně orientovanou expanzi jen čerstvě mrtvé aliance německo-polské.\nNěmci dávali zároveň najevo, že by neměli nic proti tomu, aby SSSR znovu získal právě ta území, která historicky carskému Rusku náležela. A o které Rusko pouze přišlo v okamžiku své slabosti: V době revoluce a následné občanské války.\nVystaven dilematu, zda má sám být terčem, na který je západními spojenci směřována německá agrese, anebo naopak se stát hybatelem věcí, který by mu umožnil oddálit riziko války s Německem a stabilizovat osamocené postavení Sovětského svazu, rozhodl se Stalin jednat přesně podle starého ruského přísloví: „Není-li možno spojit se proti čertu, je lépe být s čertem zadobře.“\nJiž v dubnu 1939 Stalin odvolal, jako vstřícný signál vůči Hitlerovi, Litvinova z postu ministra (komisaře) zahraničních věcí, neboť jeho osoba byla příliš spojená s krachující politikou kolektivní bezpečnosti. Navíc jeho osobní vztahy se špičkami německé diplomacie byly dlouhodobě více než chladné, dost možná i kvůli Litvinovu židovskému původu. Na jeho místo pak Stalin jmenoval Vjačeslava Molotova, jehož schopnosti a diplomatický styl Churchill charakterizoval tak, že by ho „při řízení zahraničních záležitostí Mazarin, Talleyrand a Metternich uvítali ve své společnosti, kdyby ovšem byl nějaký jiný svět, kam by si bolševici dovolili odebrat se.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 332) V každém případě je jasné, že Molotov patřil již od dvacátých let k zastáncům úzké spolupráce s Němci, a to ať již na bázi dohod z Rapalla anebo i jiných ujednání.\nKdyž pak byla po 19. srpnu 1939 v Kremlu ukončena bezvýsledná jednání s Francouzi a Brity o alianci – obrátili se Sověti na soustavně sondujícího Hitlera. A Německo obratem Sovětům předložilo neodolatelnou nabídku. „Články v novinách (začaly ihned) ujišťovat Sověty, že německý lebensraum nenarušuje ruské území, že všude končí před ruskou hranicí. (A) proto nemůže vyvstat žádná příčina konfliktu mezi Ruskem a Německem.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 330) O pouhé dva týdny později již byla v Moskvě podepsána vlastní smlouva o neútočení mezi Německem a Sovětským svazem. Zrodil se pakt Molotov-Ribbentrop. Smlouva o níž se sice mnoho hovoří, přesto je však vhodné si připomenout co bylo vlastně jejím obsahem: „Obě vysoké smluvní strany se zavazují zdržet se jakéhokoliv aktu násilí, jakékoli agresivní akce a jakéhokoli vzájemného útoku buď samostatně, anebo ve spojení s jinou mocností.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 352)\nPakt byl v zásadě sovětským závazkem neutrality v nastávající německo-polské válce. Výměnou za to získal Stalin od Hitlera příslib „oficiálního“ přátelství a dohodu o vzájemném neútočení. A, co bylo nejdůležitější, tajný dodatek, který vymezoval mezi oběma velmocemi vytyčení sfér vlivu. Přičemž si obě smluvní strany zároveň vzájemně uvolňovaly „ruce“ k jejich uspořádání.\nPrvní odstavec tajného dodatku výslovně uváděl, že Finsko, Estonsko a Lotyšsko, tedy státy, které ještě před rokem byly dle Šapošnikova memoranda považovány za členy potenciální aliance připravené k participaci na německo-polském útoku do SSSR, se považují za součást sovětské vlivové sféry. Sovětské cíle v těchto zemích byly v širším pojetí diktovány snahou zabránit využití jejich potenciálu v případném budoucím konfliktu s Německem proti zájmům SSSR. V užším, především vojenském pojetí problému, pak potřebou zajištění strategické hloubky obrany vnitřního sovětského území. Šlo tedy o vytvoření určité nárazníkové zóny, v které by, dle tehdejších názorů Stavky, teoreticky probíhaly případné válečné operace tak, aby destrukce válečného konfliktu neohrozila samotné území SSSR. Jak ale řekl Churchill: „Je třeba přiznat, že ze sovětského hlediska bylo životní nutností udržet pozice rozmístění německých vojsk co nejdál na západ... Rusové měli doslova vypáleny v paměti katastrofy, jaké je postihly ... v roce 1914. Ale teď jejich hranice ležely daleko na východ od míst, kudy vedly v předcházející válce.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 352)\nNikoliv nepodstatný byl též i apriorní ruský zájem ochránit druhé největší sovětské město Leningrad, vzdálené od Finska či Pobaltí pouhých 30 – 70 km, ve kterém bylo soustředěno až 40 % válečného průmyslu SSSR té doby a který byl dle názoru sovětských vojáků „s takto blízkými hranicemi prakticky nehájitelný“.\nDruhý odstavec tajného dodatku geograficky vytyčil dělení Polska mezi Německo a SSSR. Cíle Sovětů byly v této věci v podstatě trojí. V prvé řadě šlo o vyřazení historického, nesmiřitelného nepřítele Ruska – Polska. To bylo ještě rok předtím i v důsledku písemného obnovení polsko-německého paktu z roku 1934, které se projevilo i společnou akcí při likvidaci Československa, dle názoru Sovětů, připraveno k společné vojenské akci s Říší proti nim.\nParticipací na dělení Polska navíc Stalin pro SSSR získal hranici, která shodou okolností odpovídala jak historické, tak přirozené hranici mezi Polskem a Ruskem (resp. Běloruskem a Ukrajinou) a získání tzv. východních polských území bylo na sovětské straně chápáno jako spravedlivé sbírání ruských zemí. Tedy těch zemí, které historicky k Rusku právoplatně náleží, ale vinou slabosti Ruska byly v minulosti dočasně poztráceny.\nPrávě s ohledem na zohlednění všech těchto tří argumentů (přirozené a historické hranice spolu se sbíráním ruských zemí) Stalin odmítl německou nabídku na větší podíl z „polské kořisti“ a výslovně trval pouze na takovém posunutí západní hranice SSSR do nitra Polska, která by zohlednila takto podložené, a do velké míry oprávněné, územní požadavky SSSR (Ruska). Požadavky, které se navíc významně shodovaly s návrhem na delimitaci rusko-polské hranice tzv. Curzonovou linií z roku 1919.\nTato linie, jako navrhovaná hraniční čára, byla v roce 1919 navržena britským ministrem zahraničních věcí Curzonem Polsku a bolševickému Rusku tak, aby odpovídala rozdělení hraničních území na jazykovém principu s tím, že území s většinovým polským obyvatelstvem by zůstalo na polské straně hranic a území s většinovým běloruským či ukrajinským obyvatelstvem by zůstalo na straně ruské. Přibližně takto „přirozeně“ stanovená hranice by přibližně odpovídala zároveň i historické hranici tak, jak od počátku 18. století vedla mezi Kongresovkou (polské království) a carskou říší.\nPolský vůdce, maršál Pilsudski, však v roce 1919 nejdříve Curzonův návrh hraniční delimitace nepřijal. Naopak. Polská armáda se pokusila využít v té době probíhající občanské války v Rusku, a to k rozšíření Polska směrem na východ. Proto polská armáda vpadla na jaře 1919 hluboko na Ukrajinu a obsadila Kyjev. Rudé armádě se tehdy, vystavené realitě polské okupace Ukrajiny, podařilo spojit s ukrajinskými nacionalisty a zahnat Poláky vlastním protiútokem zpět. Tentokrát pro změnu až k Varšavě. V okamžiku, kdy se zdálo, že Varšava padne do ruských rukou a dojde k opětovnému připojení Polska k Rusku, pokusil se maršál Pilsudski i o diplomatické krytí, pro v tuto chvíli ohroženou polskou samostatnost. A proto přijal Brity navrhovanou hranici mezi Ruskem a Polskem na Curzonově linii.\nAvšak poté, co došlo k zázraku na Visle a Polákům, se na poslední chvíli podařilo Rudou armádu pod Varšavou porazit, Pilsudki svůj souhlas s hranicí na Curzonově linii odvolal. Především proto, že díky následující polské ofenzivě hluboko do nitra Běloruska donutil Pilsudski Lenina uzavřít mír. Tzv. Rižský mír, v kterém bylo Rusko nuceno přijmout strategicky nevýhodné, nehistorické a objektivně etnicky nespravedlivé hranice, které, z pohledu Polska, ležely daleko na východ od původní Curzonovy linie.\nZ hlediska paktu Molotov-Ribbentrop je podstatné, že právě toto území na východ od Curzonovi linie, které Pilsudski v roce 1919-1920 na rudé Rusku dočasně rižským mírem vydobil, si druhým odstavcem paktu Molotov-Ribbentrop vzal Stalin zpět. Stalin, jednající v mnoha jiných případech jako velkoruský nacionalista ne-li válečný zločinec, se v této věci příliš neodchýlil od objektivního (?) práva národů. Pokud o něčem takovém lze vůbec hovořit. A proto současnou polskou, nacionalismem naplněnou rétoriku, žalující, v důsledku paktu Molotov-Ribbentrop, na ztrátu těchto údajně východních „polských“ území – je možno zcela odmítnout.\nGeopolitické konsekvence paktu\nPředstava, že Hitler plánoval invazi do SSSR již v okamžiku uzavření paktu Molotov-Ribbentrop a že mu tedy od počátku Stalin tak říkajíc „sedl na lep“, je falešná. Je velmi pravděpodobné, že jak jeho myšlení, tak myšlení nacistických špiček, bylo sice ovlivněno rasovými teoriemi o potřebě získání lebensraumu na východě, ale doposud rozhodujícím názorovým proudem formujícím německou politiku byly teze tzv. německé geopolitické školy představované názory generála Haushofera.\nHaushofer neviděl „budoucnost“ Německa ve vytvoření říše a panství v Evropě. Konsolidace středovýchodní Evropy v německých rukou měla být pouze základnou k mnohem vyšším aspiracím. Pro Haushofera mělo být primárním cílem Německa podstoupit zápas s Británií a vytvořit „na její úkor“ vlastní koloniální systém „mimo Evropu“. A stát se tak světovou mocností, která bude profitovat z kontroly hospodářsky perspektivního „světového rimlandu“ (pobřežní zóny) táhnoucího se podél euroasijského kontinentu. Tedy od Středozemního moře přes Blízký Východ, Indii až do Číny. Šlo tedy o rozvíjení původně Tirpitzových myšlenek, které přivedly Německo k první světové válce. Co je však klíčové – na rozdíl od Tirpitze a v souladu s někdejší politikou kancléře Bismarcka Haushofer věřil, že tohoto cíle může Německo dosáhnout pouze a výlučně v dorozumění s Ruskem. Jedině úzká spolupráce s ním, moderním slovníkem doslova kondominiem Německa a Ruska, mělo německému průmyslovému a politickému potenciálu „jedinečně“ využít euroasijské prostory a zdroje. A jen díky této spolupráci s Ruskem svrhnout z trůnu hrdý Albion! V této souvislosti pak pakt Molotov-Ribbentrop není z německé strany ničím jiným než jedinečným krokem k realizaci této koncepce německo-ruské spolupráce.\nJako potvrzení Haushoferových tezí to byl tento pakt, který umožnil dosažení „rychlé“ německé nadvlády nad Evropou v letech 1939-41. Hitlerovo nesmiřitelné a rasově motivované nepřátelství k Rusku ještě tehdy nebylo na pořadu dne. Naopak, v průběhu závěru roku 1939 a počátku roku 1940 se vedly vážná jednání o přistoupení Sovětské svazu k německo-italsko-japonské alianci států Osy, ve které byl SSSR nabízen podíl na parcelaci britského impéria v podobě Indie a Iránu.\nNicméně katastrofální výkony Rudé armády za Zimní války s Finskem, na přelomu let 1939/40, radikálně změnily předchozí Hitlerův názor na „kvalitu“ rudého Ruska a vedly ke změně jeho názoru na potřebnost geopolitické spolupráce s ním. Především v souvislosti s vlastní neúspěšnou válkou o Británii, která soustavně, již pod novou Churchillovou vládou, odmítala přistoupit na jeho mírové nabídky, se proto Hitler v druhé polovině roku 1940 rozhodl k útoku do Sovětského svazu. Jak tehdy řekl vrchnímu velení Wehrmachtu: (Dospěl jsem k názoru – A. H., že) Rusko – to je faktor, na nějž Anglie spoléhá nejvíce, ale kdyby Rusko utrpělo porážku, pominula by tím poslední naděje, kterou Anglie má ... Proto musí být Rusko zničeno ... a to umožní i uzavření míru na západě.“ (Roberts, Geoffrey. Stalinovy války. Praha: BB Art, 2008. str. 87) Rozbití paktu „o neútočení“ s Ruskem a následující válka s ním je tak z německé strany možno paradoxně chápat nikoliv jako další krok směrem k neomezeným cílům vytvoření nacistického světostátu, ale jako pokus o dosažení míru. O jakýsi PAX TEUTONICUM, ale na principu omezených cílů v podobě kompromisu s Británií a dost možná i poraženým Ruskem (snad zahnaným kamsi za Volhu). Z hlediska plánů Adolfa Hitlera se tak nejedná o nic jiného než o reinkarnaci stejného omylu, kterého se svého času dopustil Napoleon Bonaparte: I on se domníval vidět cestu ke konečnému míru s Británií - v podobě primární potřeby rozdrcení Ruska. Přičemž jak Hitler tak Napoleon nakonec za stejnou chybu zaplatili i stejnou cenu...\nNicméně, právě proto teprve v druhé polovině roku 1940 se staly principy spolupráce paktu Molotov-Ribbentrop z německé strany passé. I když z taktických důvodů ve spolupráci se SSSR Němci pokračovali až do posledního okamžiku vzájemného míru. Pakt však nikdy nebyl ani na okamžik passé pro Stalina, který se války s Němci nesmírně obával. A který nevěřil, že jeho režim může osamocenou válku s nimi přežít. A tak, jako se tonoucí stébla chytá, i on do posledního okamžiku doufal, že snad důsledným plněním paktu, která Říši uvolňuje ruce do všech ostatních stran, snad nakonec přeci jen Hitlera od útoku do Sovětského svazu odvrátí. Z důvodů železné logiky Hitlerovy západní strategie se však jednalo o chybnou kalkulaci.\nNicméně i pro Třetí říši představoval pakt Molotov-Ribbentrop, a to nejméně od srpna 1939 do července 1940, reálnou, i když velmi temnou, alternativu k budoucnosti světa. Alternativu dějin, která mohla velmi snadno přivést Třetí říši k postavení dominia rozkládajícího se od Atlantiku po Ural a od Špicberků po Perský záliv. Naštěstí pro celý svět, Hitler opustil Haushoferovu geopolitickou koncepci a na místo spolupráce se Stalinovým Ruskem se rozhodl pro válku s ním. A v listopadu 1940 schválil Wehrmachtu operační plány k útoku do Sovětského svazu.\nAby invazi navenek ospravedlnil před celým Německem a snad především i před sebou (přiznat otevřeně neschopnost skoncovat s Británií nemohl), prohlásil invazi do Ruska za konečný krok k dobití mýtického lebensraumu. Z hlediska klasické Haushoferovy geopolitiky německé školy, coby politické vědy, se tak Hitler rozhodl ke zhola zbytečnému ideologickému konfliktu o půdu, kterou Německo potřebovalo jen v stále extatičtějších Hitlerových „agrárně-středověkých“ fantaziích. Ke konfliktu, který nakonec pohřbil jak Tisíciletou říši, tak jejího vůdce. Zatímco Haushoferův „skutečný nepřítel Germánie“ – Británie – tak od Hitlera získal „zdarma“, právě díky jeho čím dál silnějšímu snění o lebensraumu, které postupně zcela zastínilo původně racionální důvody, které Německo k invazi do Ruska vedly, spojence (SSSR), který Británii nakonec vyhrál jinak již katastrofálně prohranou válku.\nNa druhou stranu, odhlédneme-li od teorií o lebensraumu, nelze Hitlerovi, jak je argumentováno výše, uzmout ani původní racionalitu celého plánu na ruské válečné tažení – pokud by bylo bývalo úspěšné. Neboť jak se v prosinci 1940 svěřil Churchill Roosveltovi: „Podaří-li se Hitlerovi etablovat v Evropě jeho Nový řád, ať již ve spolupráci s Ruskem nebo jeho zničením ... Británie bude muset přijmout podmínky ... Německa.“ (Blouet, Brian W. Global Geostrategy, Mackinder and the defence of the West. Frank Cass, London. str.4) A tedy akceptovat německou kontinentální hegemonii výměnou za zachování suverenity na Britských ostrovech. V této souvislosti bohudík – ruské dobrodružství Wehrmachtu, stejně jako svého času Grande Armé, nakonec namísto toho zlomilo vaz...\nCo se Stalinova pohledu na pakt Molotov-Ribbentrop, na rozdíl od Hitlera, týče, tento nebyl ani zdaleka naplněn obdobnými, kontinentálně hegemonistickými, natož světovládnými ambicemi. Postoj Stalina k paktu byl účelově pragmatický, s cílem zajistit Sovětskému svazu v anarchickém mezinárodním řádu, který je jedinou realistickou alternativou systému kolektivní bezpečnosti zavrženým především z viny Británie, maximálně pevné a bezpečné postavení. A v tomto účelovém postoji vůči paktu Stalin setrval po celou dobu jeho trvání. Jeho názor na celou problematiku, navíc modifikovaný komunistickou ideologií o nutně narůstajícím konfliktu mezi kapitalistickými státy, mezi které řadil i Říši, velmi plasticky zaznívá z jeho řeči ze září 1939: „Mezi dvěma skupinami kapitalistických států probíhá válka o znovurozdělení světa! Nám vůbec nevadí, když si to spolu pořádně rozdají a navzájem se oslabí. Bylo by pěkné, kdyby bylo zásluhou Německa otřeseno postavení nejbohatších kapitalistických států a obzvláště Anglie ... My teď (po paktu Molotov-Ribbentrop) můžeme manévrovat, stavět jednu stranu proti druhé... Pakt o neútočení (Molotov-Ribbentrop) do jisté míry pomáhá Německu. Příště si přisadíme na druhou stranu ... Polsko je fašistickým státem, utlačuje Ukrajince, Bělorusy a tak dále. Likvidace takového státu za současných podmínek znamená, že máme proti sobě o jeden fašistický stát méně!“ (Roberts, Geoffrey. Stalinovy války. Praha: BB Art, 2008. str. 63)\nSovětský vpád na území Polska, Pobaltí a Moldávie jako konsekvence paktu Molotov-Ribbentrop byl důsledkem uplatňování nacionalistické logiky a geostrategicky racionálně zdůvodněným krokem „sebrat“ to, co by jinak tak jak tak „sebral“ potenciální nepřítel všech – Německo. Z hlediska politického realismu je jej tedy možno chápat jako klasické vyplňování mocenského vakua mocí jednou na úkor druhé. Právě proto sovětský vstup do Polska i Pobaltí uvítal dokonce samotný Winston Churchill, kterého opravdu nikdo ze sympatií vůči Rusku nebo dokonce bolševikům vinit nemůže. Podle jeho projevu z té doby si obsazením území na východ od Curzonovy liniie a vstupem do Pobaltí, se „Rusko řídilo jen chladnokrevnou politikou vlastních zájmů. Mohli jsme si přát (jako Británie), aby ruská vojska stála na dnešní (Curzonově) linii jako přátelé a spojenci, místo jako útočníci (a tedy naši nepřátelé) ... Bylo však evidentně nutné pro zabezpečení Ruska před nacistickou hrozbou, aby ruská vojska na této linii stála.“ (Roberts, Geoffrey. Stalinovy války. Praha: BB Art, 2008. str. 65)\nV Osmnáctém brumairu Ludvíka Bonaparta napsal Marx, že „lidé dělají své dějiny sami, ale nedělají je tak, jak je napadne, za okolností, které si sami zvolili, nýbrž za okolností, které se tu bezprostředně nacházejí a jež jsou jim dány“. (Barša, Pavel. Císař, Ondřej. Anarchie a řád ve světové politice. Praha: Portál, 2008. str. 293) Pakt Molotov-Ribbentrop je možno chápat jako jeden z nejvýznamnějších případů dohody dvou států, které bez ohledu na svoji politiku a zásady se dokáží spojit při hledání modusu vivendi v anarchických mezinárodních vztazích. Uzavřená smlouva poskytla Německu spojence při parcelaci společného nepřítele v podobě Polska. A zároveň blahovolnou neutralitu SSSR po dobu německého válčení v západní Evropě.\nSovětský svaz, dle měřítek té doby, získal z paktu rovněž velmi mnoho. Domníval se, že zmařil úsilí západních spojenců na směrování německé agrese na východ tím, že Francii a Británii poskytl osud právě té oběti německé agrese, kterou ony původně chystaly jemu. Zároveň se Stalinovi prostřednictvím tajného dodatku k paktu podařilo dočasně rozbít potenciál pro vznik německé aliance s východoevropskými státy, které v čele s Polskem v předchozích letech s účastí na případném budoucím útoku vůči SSSR koketovaly. A v neposlední řadě v rámci tradice sbírání ztracených ruských zemí získal Stalin pro SSSR historickou hranici carské říše s Polskem, která odpovídala i majoritnímu etnickému rozdělení většinového obyvatelstva na pomezních územích. Kromě územních zisků přinesl pakt Sovětům i německou neutralitu v době jeho následné války s Finskem, která byla nakonec rovněž velmi vítána.\nTo, že všechny tyto sovětské územní zisky, vzhledem k logice blitzkriegu, coby nového stylu válčení, se staly v nadcházejícím válečném střetnutí, ke kterému Hitlera dovedla logika jeho konfliktu s Británií, nárazníkem, který Wehrmacht překonal během několika dnů či týdnů – v roce 1939 ještě nikdo objektivně tušit nemohl. Na druhou stranu, vzhledem k tomu nakolik pád Moskvy či Leningradu, a spolu s tím i osud celé války visel o dva roky později na vlásku je možné, že i těchto několik stovek kilometrů „na víc“ svoji roli v „znavení“ a „vyčerpání“ dobyvačné nacistické mašinérie sehrálo významnou roli.\nJe zcela jistě tragické býti malým národem ve středovýchodní Evropě. Na druhou stranu si je třeba uvědomit, že dynamika dějin, která státy těchto národů ve své době krutě „semlela“, vzala svůj počátek v nešťastné britské politice, coby nejsilnější velmoci své doby, která principy kolektivní bezpečnosti versailleského systému nikdy nevzala doopravdy za své. A naopak politikou appeasementu navodila takové poměry v mezinárodních vztazích, které zcela logicky vyústily právě do paktu Molotov-Ribbentrop. Do paktu, který je možno oprávněně považovat za jeden z vrcholů reálpolitiky ve všech významech tohoto pojmu – a co do důsledků, které pakt nakonec přivodil – i za symbol jejího pádu. V každém případě „skutečnost, že mohla být taková dohoda (Molotov-Ribbentrop) podepsána, je svědectvím vrcholného selhání britské a francouzské zahraniční politiky a diplomacie za dobu několika let.“ (Churchill, Winston. Druhá světová válka. Praha: Lidové noviny, 1992. Str. 351)\nVůči politice Edvarda Beneše je jistě možno mít mnoho připomínek, nicméně v tomto směru viděl chybnou politiku Británie a na ní závislé Francie velmi jasně. Bohužel tam, kde reálpolitice impérií selhávaly síly mnohem mocnější, nedostávalo se jemu objektivně prostředků k její změně. Z jeho pohledu diplomata kynula malému českému národu jediná šance, totiž že mnohem větší síly nakonec převáží v prospěch jeho národa a „nedají zahynouti nám ni budoucím“. Je to trpké, ale nezbývá než si to přiznat.\nZ pohledu Beneše kynula nakonec malému českému národu jediná, neurčitá šance, hraničící s odevzdaným fatalismem: totiž, že mnohem větší síly, které, jak věřil, tehdy sice neznámé, dříve či později vyjdou na povrch a nakonec převáží v prospěch jeho národa. A „nedají zahynouti nám ni budoucím“. Tato "sázka na neurčito", které v dějinách téměř nikdy nevyjdou, vyšla jen o vlásek. A je trpkým vysvědčením katastrofálního finále velké české, prvorepublikové diplomacie a její víry v "konec dějin", který samozřejmě nepřišel ani v roce 1918 ani kdykoliv později. Budiž nám proto varováním před dalšími vyhlašovanými „konci dějin“ na něž je současnost tak „těhotná“. Nemuseli bychom v budoucnu již mít znovu ono příslovečné „z pekla štěstí“.\nNechybělo však tehdy skutečně mnoho, a kdyby se Hitler neodchýlil od spolupráce se Stalinem a německo-sovětská spolupráce na bázi paktu Molotov-Ribbentrop se nadále rozvíjela, svoboda českého národa, stejně tak jako svoboda evropského kontinentu mohla být ztracena trvale. Geopolitické teorie Halforda Mackindera, které tvrdí, že „kdo ovládne Euroasii, ovládne svět“, nebyly ještě nikdy tak blízko své realizace jako tehdy, když se v srpnu 1939 zrodil v Moskvě tento přízrak rusko-německé geopolitické spolupráce.\nPakt Molotov-Ribbentrop je trvalým vykřičníkem pro všechny ty, kteří zpochybňují politiku evropské integrace, kolektivní bezpečnosti a pevných bezpečnostních záruk. A na místo toho upřednostňují anarchickou strukturu mezinárodních vztahů založenou na ad hoc koalicích „ochotných“, nacionalistické logice a krátkozraké politice národního zájmu v okamžiku, kdy se začínají otřásat základy evropské integrace v důsledku série ekonomických a politických krizí.\nA to v době, kdy celé generace Němců, které již nezažily a ani již necítí zodpovědnost za nacistické trauma a zcela logicky trvají na získání odpovídajícího politického vlivu pro Německo. Vlivu, jehož nárůst je doprovázen historicky tradičním sbližováním Německa a Ruska, přičemž Spojené státy vůči Evropě stále více přebírají někdejší britskou politiku balance of power. To vše zatímco malé, východoevropské státy, smutní dědicové trvajícího mocenského vakua po někdejším Rakousko-Uhersku nevědí, co vlastně chtějí. Ve světle tohoto všeho je varování možnosti návratu reálpolitiky, jakou byla i historie paktu Molotov-Ribbentrop, obzvláště důrazné. Už proto že vakuum, obklopené ze všech stran narůstající energií a hmotou, je dlouhodobě nestabilní a neudržitelné.\nK TOMU HISTORICKÁ ANALÝZA: 19.8.2009, Jan Prokeš: O globálních problémech musejí spolurozhodovat všichni, aneb Poučení z paktu Molotov-Ribbentrop po sedmdesáti letech ZDE


Brankář Buchta vychytal Olomouci bezgólovou remízu v Jablonci - NewsHub\n14. duben 2018 16:02\nJablonec - Fotbalisté Jablonce ve 24. ligovém kole doma remizovali s Olomoucí bez branek. Domácí byli v souboji dvou pohárových aspirantů lepší, ale hostům vychytal bod brankář Miloš Buchta. Sigma závěr dohrávala bez vyloučeného Jiřího Texla. Hanácký nováček se udržel v tabulce na třetím místě o bod před Severočechy. Jablonec po sérii šesti ligových výher z úvodu jara podruhé za sebou jen remizoval.


Apple Watch Series 2 42 mm NIKE+ Space Gray - iPhonárna.cz\nDomů / Watch / Apple Watch Series 2 42 mm NIKE+ Space Gray\nApple Watch Series 2 42 mm NIKE+ Space Gray\n4 777 Kč –16 %\n4 777 Kč –16 % 3 999 Kč\nSpeciální edice hodinek Apple Watch Series 2 se sportovním páskem, aplikací Nike+ Run Club a speciálními ciferníky Nike v ikonické barvě Volt. Ještě lepší Apple Watch se dočkaly vodotěsnosti, GPS modulu, dvakrát jasnějšího displeje a rychlejšího 2jádrového procesoru Apple S2. OLED Retina displej s technologií Force Touch (snímání síly tlaku), jas 1000 nitů, rozlišení 312 × 390 bodů. Hliníkové tělo a Ion-X sklíčko. Zaznamenávají a ukazují řadu parametrů jako je: vzdálenost, čas, spálené kalorie, tepová frekvence a ušlé kroky. Hodinky vám umožní ovládat hudbu, fotoaparát či kameru, upozorní vás na události v kalendáři nebo na příchozí hovor či SMS a mnoho dalších funkcí! Díky reproduktoru a mikrofonu můžete hodinky využívat jako hands-free. Magnetický nabíjecí kabel. Velikost hodinek 42 mm.\nKód značky: MNNT2CN/A\nApple Watch Nike+ 42mm Space Gray Aluminium Case with Flat Silver/White Nike Sport Band\nApple Watch Nike+ je speciální edice hodinek Watch Series 2 vzniklá ze spolupráce značek Apple Nike. Apple Watch jsou opět lepší. Ve verzi Series 2, včetně Nike+ provedení, se dočkaly vodotěsnosti, GPS modulu, dvakrát jasnějšího displeje a také dostaly rychlejší čip Apple S2. Design a funkce jsou pak stejně skvělé jako u Series 1. Apple Watch Nike+ jsou víc než jen módní doplněk, tyto hodinky jsou váš nový společník, trenér nebo i záznamník. S těmito hodinkami budete neustále ve spojení a neuteče vám už nic důležitého, budete posilovat svou motivaci, své zdraví a budete jednoduše zvládat více věcí. Nechte se motivovat a využívejte pokročilé funkce Apple Watch Nike+.\nApple Watch Series 2 ve speciální Nike+ edici\nPokud aktivně běháte jsou Apple Watch Nike+ skvělou volbou. Aplikace Nike+ Run Club vás propojí s miliony dalších běžců z tohoto klubu a odborně vás povede k lepším běžeckým výsledkům. Poskytnou vím také lehký. pružný a prodyšný sportovní řemínek vyrobený z odolného lehkého fluoroelastomeru. Další exkluzivitu jsou speciální ciferníky Nike v ikonické barvě Volt.\nNezáleží na tom, jestli žijete sportem, nebo se jen snažíte vměstnat do každého dne půlhodinku pohybu. Apple Nike+ vás motivují jako váš osobní trenér, abyste nepolevili. Hodinky sledují a zaznamenávají řadu údajů týkajících se vašeho zdraví a podporují vás tak k více pohybu a cvičení. Za tímto účelem můžete například využít aplikaci Aktivita, kde vám tři kroužky Pohyb, Cvičení a Stání ukáží, jak jste byli v daném dni už aktivní v těchto činnostech. V aplikaci Cvičení se zase zobrazují vaše oblíbené tréninky jako první a aplikace si pamatuje váš poslední a nejlepší výsledek u jednotlivých typů aktivit. Jednoduše si zvolte trénink a ukazatele, které chcete sledovat a pusťte se do toho!\nApple Watch Nike+ se zabudovanou GPS přesně změří váš trénink i bez připojení k iPhone. Vyrazte na trénink bez telefonu a nechte si změřit vzdálenost, rychlost a tempo. Vše si pak po synchronizaci můžete přehledně prohlédnout na vašem telefonu.\nChytré hodinky Apple Watch Nike+ 42mm s operačním systémem watchOS3 využívají nejnovější 2jádrový procesor Apple S2. Zobrazení zajišťuje OLED Retina displej s technologií Force Touch (snímání síly tlaku), vysokým jasem 1000 nitů a rozlišením 312 × 390 bodů. Displej je chráněn Ion-X sklíčkem. Hodinky dokáží zaznamenat a ukazovat: vzdálenost, čas, spálené kalorie, tepovou frekvenci a ušlé kroky. Funkce: snímač tepové frekvence, akcelerometr, gyroskop, ovládání hovorů, funkce Hands-Free, upozornění na zmeškaný hovor, ovládání hudby, upozornění na událost v kalendáři, upozornění na e-mail, dálkové ovládání fotoaparátu či kamery. Pro konektivitu posouží bezdrátové technologie Wi-Fi a Bluetooth 4.0. Nechybí reproduktor a mikrofon. Výdrž baterie cca 18 hodin s nabíjením pomocí magnetického kabelu. Velikost hodinek 42 mm.


Tieto a Oracle - dvakrát tolik inovací\nUspět v podnikání znamená mít vizi a ten nejlepší tým\nPotřebujete rychle reagovat na měnící se prostředí, vést a řídit za pohybu. To vám umožní pouze ta nejmodernější technologie. Tieto a Oracle vám mohou usnadnit transformaci vašeho podnikání. S inovativními produkty od Oracle a Tieto, které vás naučíme inteligentně využívat, brzy uvidíte výsledky.\n20 let úzké spolupráce. strategická aliance.\nSpolečnost Tieto se během více než 20 let úzké spolupráce se společností Oracle stala jejím „platinovým“ partnerem a zároveň zákazníkem v severských zemích. V rámci partnerského programu Tieto je vztah se společností Oracle založen na vytváření přidané hodnoty pro zákazníky díky špičkovým produktům Oracle a know-how společnosti Tieto.\nJako partner vnímáme význam kontinuálního rozvoje technických kompetencí. Za tímto účelem zaměstnáváme více než 400 profesionálů a specialistů certifikovaných společností Oracle a přibližně 1 800 dalších odborníků na produkty Oracle.\n9 oracle specializací\nSpolečnost Tieto zatím vyhověla kritériím pro udělení devíti specializací Oracle v různých produktových oblastech. V roce 2013 Tieto plánuje získat další.


Olivový olej extra panenský 500ml BIO Latzimas - Dia - Bio - Racio - Bezlepkové potraviny\n> BIO>Olivový olej extra panenský 500ml BIO Latzimas\nOlivový olej extra panenský 500ml BIO Latzimas\n166,78 Kč s DPH\nOlivový olej extra panenský 500ml BIO Latzimas Kréta.\nVýběrová kategorie olivového oleje získaného přímo z oliv výhradně mechanickými postupy. Olivový olej Latzimas zachovává všechny prospěšné látky obsažené v plodech a má excelentní chuťové vlastnosti. Je zlatožluté barvy a vyznačuje se příjemnou vůní čerstvých oliv s nepatrným bylinným nádechem.\nRodinný podnik s dlouholetou tradicí Latzimas s. a., sídlí na největším z řeckých ostrovů, který je pěstováním oliv proslulý, na Krétě. Olivové háje, lisovna olejů i balící linka jsou nedaleko města Rethymno na jeho severním pobřeží.\nZdejší olej špičkové kvality je výsledkem vynikajících klimatických podmínek a tisícileté tradice. Pro jeho výrobu jsou vybírány nejlepší olivy z vlastní sklizně, plody jsou zpracovány na moderním lisovacím zařízení extrakcí za studena. Oleje jsou baleny v souladu s nařízeními Evropské unie.Olivový olej Latzimas zachovává všechny prospěšné látky v plodech obsažené a má excelentní chuťové vlastnosti. Je zlatožluté barvy a vyznačuje se příjemnou vůní čerstvých oliv s nepatrným bylinným nádechem. Charakteristická je ovocná chuť s mírnou „hořčinou“. Je skvělý pro každý typ kuchyně – jako přísada do salátů, polévek, omáček, i na vaření. Extra panenský olivový olej by se však neměl zahřívat nad teplotu 180 °C.\nEnergetická hodnota ve 100g výrobku: 3763 kJ / 899 kcal\nz toho mononenasycené mastné kyseliny 80 g\nz toho polynenasycené mastné kyselina 6g


Normálně se stav u vedoucího v Kobylisích, na férovku mu řekni o co ti jde a uvidíš. Je pohodovej, rozumnej, ten ti řekne co a jak. Maximálně když nebude mít místo u sebe (uteklo tam dost Hloubětínskejch), tak může poradit kam. Jj. Ten Hloubětín mi to trochu zkomplikoval. Dokonce i v ofiko inzerátu...\ndreamerCZ: Možná jde o to, že busy tečou personálně ještě o několik řádů více než tramvaje... No, já si taky myslím, že v tom něco takovýho bude. Jako, že mě nebudou chtít pustit páč nemaj lidi. Což mě je ale úplně u ****** :) To je jejich problém. Já buď zůstanu u DP, ale na tramvajích, nebo půjdu...\nHodnotit stáje je podle mně při zvažování změny práce mimo. Buď to chceš jít dělat, nebo ne. Spíš ty praktické důvody, ale potvrdím Ústečáka, že přechody mezi vozovnami nejsou nic výjimečného. Takže někam nastup, rozhlédni se, osahej si koloběh (kde, jak a co se střídá, co ti vyhovuje, atd...), nez...\nAhoj kolegové a kolegyně z kolejí ;) Měl bych na vás prosbu. Byl by někdo ochoten sdělit mi jak jste na tom momentálně průměrně finančně? Kolik si tak standardně nosíte domů čistá ruka? Já chci přejít z busů k vám, ale předpokládám, že si asi pohorším a rád bych věděl jak moc. Rozumějte, kdybych nem...\nTak nástupy jsou jasný, to máme podobný. Mně by spíš zajímala délka směn. A jestli máte taky tůrákový diagramy a jestli jo, tak jestli je problém se do nich dostat. Protože já byl na šejdrech měsíc a stačilo. Jako fajn, že je tam pauza tři, čtyři hodiny a příplatek za dělenou směnu, ale vzhledem k t...


1. Šly z rána ke hrobu Marie Magdaléna a matka Jakuba a ještě jedna žena, sobě pro útěchu, mrtvému na památku, šly z rána ke hrobu dva dny po Velkém pátku. - ppt stáhnout\n1. Šly z rána ke hrobu Marie Magdaléna a matka Jakuba a ještě jedna žena, sobě pro útěchu, mrtvému na památku, šly z rána ke hrobu dva dny po Velkém pátku.\nPrezentace na téma: "1. Šly z rána ke hrobu Marie Magdaléna a matka Jakuba a ještě jedna žena, sobě pro útěchu, mrtvému na památku, šly z rána ke hrobu dva dny po Velkém pátku."— Transkript prezentace:\n1 1. Šly z rána ke hrobu Marie Magdaléna a matka Jakuba a ještě jedna žena, sobě pro útěchu, mrtvému na památku, šly z rána ke hrobu dva dny po Velkém pátku. 2. Šly z rána ke hrobu sotva se rozednělo oživit vzpomínku, pomazat mrtvé tělo, balzámem zpomalit zánik a zapomnění, na chvíli podržet, co bylo a co není.\n2 3. Šly z rána ke hrobu a hrob byl otevřený, tak dovnitř vstoupily zmíněné již tři ženy. Kampak se poděl ten, za nějž šly držet smutek? Chtěly mu prokázat poslední dobrý skutek. 4. A když si říkaly, že to snad není k víře, bázeň na ně padla, jak kdysi na pastýře. Dva muži stáli tu, šat sněhobílý měli a světlo svítilo až oči přecházely.\n4 5. Tu ženy poklekly, sklonily tváře k zemi a muži řekli jim: "Zbytečně mezi těmi, co v prach se navrací hledáte Pána svého, hroby jsou pro mrtvé, ale ne pro živého." 6. Vzpomeňte, co slíbil váš mistr Ježíš živý a znovu čekejte veliké Boží divy. K čemu jsou balzámy, hroby a mauzolea, když je teď před námi svátek vzkříšení těla.\nStáhnout ppt "1. Šly z rána ke hrobu Marie Magdaléna a matka Jakuba a ještě jedna žena, sobě pro útěchu, mrtvému na památku, šly z rána ke hrobu dva dny po Velkém pátku."\nCHARLES BAUDELAIRE: ZDECHLINA (MRŠINA)


Proč si opice močí na nohy – 21stoleti.cz\nMarylandští vědci rozluštili dlouholetou etologickou záhadu. O zvyku některých primátů močit si na nohy se ví už několik desítek let. Za tu dobu se objevilo několik hypotéz o důvodech takového chování.\nOpice tím měly zlepšovat své uchopovací schopnosti, které jim umožňují šplhání na stromy, někteří soudili, že se močí zbavují nečistot a nejvíce zastánců si vysloužila verze, že se tímto způsobem ochlazují.\nNejnovější studie však ukazuje, že ani jedna z těchto variant neplatí. Marylandští etologové několik měsíců sledovali chování opic při různých hodnotách teploty a vlhkosti vzduchu a dospěli k závěru, že klimatické podmínky nemají na močení na nohy žádný vliv.\nNaopak se ukázalo, že je opice využívají k sociální komunikaci. Dominantní samci si močí potírali dlaně a chodidla časteji v případech, že o ně projevila zájem samice. Slabší samci naopak moč využívali po prohraných soubojích.\nVědci z toho usuzují, že tento zvyk má sloužit pro zvýšení sympatií u dalších členů skupiny. Opice tak mohou ukazovat, že nemají žádné agresivní záměry. K přesnému vyhodnocení důvodů tohoto chování však budou zapotřebí ještě další studie.\nZdroj: American Journal of PrimatologyAutor: Petra Soukupová


Prodej Dům 10 414 000 Kč 812 m²\nNabízím vám ke koupi rodinný dům o dispozici 6+1 s obytnou plochou 297 m2. Dům je zasazen do zahrady o velikosti 812 m2. Rozvržení domu: v 1NP se nachází vstupní hala a zádveří, vstup do garáže, která je součástí domu, prostorný obývací pokoj s přístupem na terasu a kuchyně s jídelnou. Do 2NP vedou prostorné dřevěné schody. V patře se nachází velká ložnice s vlastní koupelnou, tří neprůchozí pokoje, koupelna s vanou, dvěma umyvadly a toaletou. Celé schodiště mezi patry prosvětluje velké okno. Nabízena nemovitost se nachází ve velmi žádané a luxusní lokalitě Prahy - východ v obci Mukařov. Technické parametry domu: Na výstavbu nemovitosti byly použity kvalitní materiály a prvky, dům je ihned k nastěhování. Okolo domu se nachází rovinatá zahrada. Dům není podsklepený. Svislé nosné konstrukce jsou zděné, ve 2NP jsou stropy ze sádrokartonových desek, krov je dřevěný. Fasáda je ze strukturované omítky, vnitřní omítky jsou sádrové hladké, obklady v koupelnách a WC keramické. Okna jsou plastová. Podlahy v místnostech jsou smíšené: laminátové + keramická dlažba. Vytápění je ústřední plynové včetně ohřevu TUV. Objekt je napojen na elektroinstalaci 220/380 V, vodovod, splaškovou kanalizaci. V okolí je veškerá občanská vybavenost. Obec Mukařov se nachází v odpočinkové zóně nedaleko rybníka Požár. Výhodou nemovitosti je lokalita v okrajové a velmi klidné častí obce. Ulice ve které se dům nachází, je slepá a do budoucna muže bít oddělena závorou i monitorovacím systémem. Díky tomu vznikne soukromá lokalita nové zástavby s několika rodinnými domy. Další výhoda spočívá ve velmi dobré dostupností do centra Prahy, které je vzdáleno necelých 25 km. Půdorysy domu jsou na vyžádání. Dočasně zařazeno do energetické třídy G, PENB prozatím nedodán. Doporučují prohlídku.


Zarůstání dírky po piercingu | diskuze holkynapokec.cz\nAhoj. Mám piercing v jazyku a chtěla bych si ho na nějaký čas vyndat kvůli nové práci. Zaroste mi dírka v jazyku? Uvažuji, že si ozdobu budu dávat jen občas aby mi dírka nezarostla.\n12. Led 2009 | Počet odpovědí: 17\nÚnor 14th, 2009 v 18.49\nS jazykem sice nemám zkušenosti, ale v pupíku mi dírka nezarostla ani po půl roce.\nSrpen 23rd, 2009 v 19.16\nAhoj Lado, jsem si jistá, že ti dírka v jazyce určitě zaroste, páč to není pupík. Stačí to, že nově píchlý piercing v jazyku má mnohem kratší dobu hojení než pierc v pupiku!! Pupík se může hojit i půl roku, kdežto u jazyka je to většinou týden dva, a to z jednoho prostého důvodu, máš ho v ústech, kde se rány mnohem lépe uzdravují díky slinám. Teď jsem vyndala piercing na rty, zevnitř to už mám celé zahojené a zarostlé, kdežto zvenku je stále vidět dírka. A pamatuju si, že mi stačilo na noc piercing vyndat a ráno už jsem měla problém naušnici zandat.\nListopad 17th, 2009 v 23.41\nAhojky,chtěla jsem se zeptat-mam takové dilema-rozmýšlím se mezi piercem do jazyka a pod ret na stranu.Do jazyka je to prý větší riziko ale pod tím rtem nevím jak se to hojí když bych se chtěla piercingu zbavit..Poradíte mi?? =)\nListopad 29th, 2010 v 10.04\nmno ani se neptej.. piercing sem si vydělala asi před hodinou když sem šla k zubaři a už tu dírku nemůžu najít.. nahoře na jazyku je zarůstlá.. mno hrůůza..\nČervenec 3rd, 2013 v 17.21\nJá měla piercing vytáhlý asi 34hodin a dírka už je fakt hodně stáhlá a těžce se mi tam dával\nSrpen 5th, 2013 v 23.14\nAhoj holky, mám takový problém… asi si nechám udělat piercing do ucha (do lalůčku) . Moc se mi to líbí.. ale, až ho nebudu chtít a budu si chtí vzít normal naušnice, tak mám to nechat trošku zarůst.. nebo co mám dělat, když si chci nechat zase normalní dírky? A zase nosit normálně náušnice?\nÚnor 26th, 2014 v 15.15\nAhojky chci si nechat roztáhnou ušní dírku roztahovákem……jen tak 3-5milimetrů a zajímalo by mě jestli pak zaroste až se mi nebude líbit. Mohli by jste mi pomoci, Děkuji\nDuben 6th, 2014 v 12.14\nAhoj, mám piercing v jazyku a příští týden jsem objednaná na operaci a piercing musím vyndat, ale bojím se že mi okamžitě zaroste zpátky už ho nevrátím, máte s tím někdo nějaké vzkušenosti? piercing mám cca 4 měsíce a ještě nikdy jsem ho nevyndavala, pákrát jsem se snažila si ho vyměnit za jiný ale když už jsem se odhodlala, kulička mi nešla rozšroubovat. Předem děkuji za odpovědi\nKvěten 15th, 2014 v 18.30\nchtěla bych se zeptat…mám piercing v pupíku a koupila jsem si nový, vyměnila a v té dírce se hýbe, je užší než ten předtím. Zúží se ta dírka? A za jak dlouho? Mám ho tam od úterý a pořád se hýbe. Předem děkuji za odpovědi.:-)\nDuben 12th, 2016 v 9.48\njá byla včera na chirurgickém odstranění osmičky, tak pierc z jazyka musel ven.. teď je to přes 24 hodin a pořád prostrčím, takže to je individuální…\nDuben 14th, 2016 v 8.51\nAhoj mám dotaz čeká mě laparoskopie a mám pirs.v jazyku nemáte někdo zkušenosti s tím jestli si ho budu muset vyndat?Jestli zaroste?Případně jestli je nějaká náhrada kterou mužů při zákroku mít aby nezarostla dirka?\nÚnor 9th, 2017 v 21.48\nAhoj,mam piercing v rtu dole na leve strane uz asi pul roku,ted mam praci kde ho nemuzu nosit a uz asi 2 mesice ho nenosim. Kdyz ksem si chtela nedavno vratit,slo to tezce a jen do pulky. Myslite ze mi to zarostlo a jestli budu muset nechat propichnout znova? Dekuji\nKvěten 16th, 2017 v 4.52\nAhoj holky můj známí měl ho venku 4mesice a dírka byla sice už uska ale nebyl problem ho tam dat . Takže asi vážně to je individuální\nŘíjen 1st, 2017 v 21.10\nmám pierc ve rtu, bo jakože pod rtem, na obouch stranách a přemýšlím, že si to vytáhnu protože mi bohatě stačí ten co mám v nose a v jazyku, zaroste mi díra úplně nebo ne?\nDuben 17th, 2018 v 21.00\nZdravím všechny má přítelkyně by chtěla piercing do genitalii, ale váháme oba, když by jej po čase vyndala zarostou dírky?\nBřezen 21st, 2019 v 11.42\nZdravim ja mela piercing v jazyku rok a po roce jsem ho vyndala a opet po roce sem ho dala zpatky takze individualni….\nDuben 9th, 2020 v 10.30\nZdravím jen jsem chtěla všem říct , mám pirsing v jazyku a rtu , ve rtu mi nezarostl ani když jsem ho pul roku nenosila , jazyk jsem nenosila už tak rok a dneska jsem našla pirsing doma při úklidu a normálně jsem si ho nasadila vrchní dírka potřebovala trochu sílu a malinko to bolelo ani nic strašného 🙂


Martin LX1E - imozart.cz\nElektroakustická kytara Little Martin představuje skvělou volbu na cesty, hraní u táboráku nebo domácí cvičení. Přes své kompaktní rozměry disponuje tónem a kvalitou zpracování, které si spojíte s nástroji s logem Martin.\nVrchní deska kytary je vyrobena z masivního smrku Sitka, zadní deska a luby jsou zhotoveny z moderního materiálu HPL v dekoru mahagonu. Na březovém krku naleznete hmatník z kompozitního materiálu Richlite osazený dvaceti pražci. Tento ekologický materiál vizuálně podobný ebenu je charakteristický skvělými akustickými vlastnostmi, trvanlivostí a stálostí.


Plaváček (1986) [TV film] - FDb.cz\nPlaváček [TV film]\n„Muzikál pro děti podle pohádky K. J. Erbena Tři zlaté vlasy děda Vševěda“\nObsah filmu Plaváček\nMuzikálově laděná televizní pohádka „Plaváček“ vznikla, jak už název napovídá, na motivy známého dílka pro děti od Karla Jaromíra Erbena „Tři zlaté vlasy děda Vševěda“. Vděčné téma o Plaváčkovi, jemuž u kolébky věští sudičky za manželku princeznu, královu dceru, se v roce 1986 dočkalo zpracování s představiteli české popové scény. Zpěvák Stanislav Hložek, jehož tehdejší generace teenagerů milovala zejména pro jeho společný hit s Petrem Kotvaldem „Holky z naší školky“, se zhostil role Plaváčka, v níž se uchází o ruku krásné princezny v podání Ivety Bartošové. Aby se však se svou milovanou mohl oženit, musí navštívit děda Vševěda a...\nMuzikálově laděná televizní pohádka „Plaváček“ vznikla, jak už název napovídá, na motivy známého dílka pro děti od Karla Jaromíra Erbena „Tři zlaté vlasy děda Vševěda“. Vděčné téma o Plaváčkovi, jemuž u kolébky věští sudičky za manželku princeznu, královu dceru, se v roce 1986 dočkalo zpracování s představiteli české popové scény. Zpěvák Stanislav Hložek, jehož tehdejší generace teenagerů milovala zejména pro jeho společný hit s Petrem Kotvaldem „Holky z naší školky“, se zhostil role Plaváčka, v níž se uchází o ruku krásné princezny v podání Ivety Bartošové. Aby se však se svou milovanou mohl oženit, musí navštívit děda Vševěda a princeznině otci od něho donést tři zlaté vlasy. Pohádka vynikala nejen líbivými melodickými písněmi, ale též pěknou kostýmní výpravou. Milovníky památek zcela jistě zaujmou exteriérové scény snímané v zámeckém parku v Průhonicích. < Zobrazit méně\nStanislav Hložek ..... Plaváček \nIveta Bartošová ..... princezna \nMarie Rottrová ..... královna \nPavel Bobek ..... král \nJosef Zíma ..... starý Děd Vševěd \nPavel Vítek ..... mladý Děd Vševěd \nLinda Finková ..... sudička \nJitka Molavcová ..... sudička \nLaďka Kozderková ..... sudička, matka Děda Vševěda \nKarel Černoch ..... uhlíř, Plaváčkův otec \nJiří Helekal ..... rybář \nMilan Drobný ..... převozník \nVáclav Neckář ..... mládenec \nRichard Adam ..... stařec \nPavla Burgetová ..... nejstarší uhlířova dcera \nJaromír Petřík ..... role neuvedena \nKarel Jaromír Erben ..... pohádka "Tři zlaté vlasy děda Vševěda"\nZobrazit všechny herce a tvůrce filmu Plaváček >\nHudební pohádka, kterou režisérka Pokorná-Makoszová obsadila tėměř výhradně zpěváky. Sice oceňuji odvahu a originální nápad a také dobré kostýmy ale tento druh zábavy, který v 80.letech žažíval v naší televizi boom (např. Zpěváci na kraji nemocnice, Co takhle svatba princi aj.) není nic pro mne. Ukoukat se to jistě dá ale trvalejší hodnota veškerá žádná.\nDá se ocenit odvaha zhudebnit takhle dlouhý text (i když konec už byl hodně zrychlený), ale kolovrátkové popěvky jsou děsné. Přebytek popových zpěváků té doby asi způsobil, že už nevěděli coby.\nJe to muzikál, takže pro mě nic moc. Ikdyž jako malý jsem ho několikrát viděl. Na druhou stranu je třeba dodat, že zde účinkují samé známé tváře vesměs zpěváků a zpěvaček ( ale i herců ) té doby. Což je jistě pro film velké plus, protože dneska už pospolu těžko někde uvidíme.\nKlasická pohádka Tři zlaté vlasy děda Vševěda tentokrát zpracovaná jako muzikál. S.Hložek a I.Bartošová - jak rozdílné osudy hvězd pop music. Obsazení pěveckými hvězdami let 80., pěkné písničky, zajímavé kostýmy - to ovšem na více než průměrné hodnocení nestačí. celý text přebásněný ale úrovně Princezny se zlatou hvězdou to nedosáhlo.\nKrom ne extra propracovaných studiových kulis, občas šílených kostýmů (snad žádné ženě nejsou vidět vlasy) a u mnoha písniček velmi podobných melodií tomu k vlastnímu údivu jinak nemám co vytknout. Veškerý text zpívaný, ale rozhodně lepší než podle mě přeslazená Princezna se zlatou hvězdou; asi dalo fušku to všechno složit. Většina písní děj skutečně posunuje dál. Kostým a paruka Děda Vševěda mě dostaly:)\nPřehlídka dobových zpěváckých hvězd a hvězdiček ve sledu povětšinou příliš průměrných až podprůměrných písniček. Celek působí poněkud nesourodě a zároveň po chvíli začíná nudit.\nTak tohle mě hodně překvapilo. Příjemně. Notoricky známá pohádka v hudebním kabátku, a to velmi slušivém. Takové ty ucajdané pohádkové melodie jsou tady zdařile střídány poprockovým odvazem. Trochu mi vadil kontrast mezi půvabnými a dobře volenými exteriéry v blízkosti fotogenických zámků s tradičně levnými televizními interiéry. K tomu ty papouškovsky pestrobarevné oblečky (například ta směšná červená maškara, do které byl navlečen diblíkoidní Václav Neckář, navíc v roli "mládence"). Přes všechny nedostatky je dobře, že se tu jenom zpívá, protože díky tomu není poznat, že většina zpěváků neumí hrát. Bavila mě za všech okolností noblesní Marie Rottrová. A v první řadě Iveta Bartošová, která v té době ještě opravdu dobře vypadala a zpívala. To, že většinu děje měla zlatovlasou hřívu schovanou pod otřesným růžovým kakáčem, je další věc:-)\nUdělat pohádku formou muzikálu a obsadit do ní samé zpěváky - to rozhodně nepovažuji za špatný nápad. Je fakt, že tato pohádka o Plaváčkovi svou tématikou nemůže trumfnout výborné zpracování slovenské výroby s názvem "Plavčík a Vratko", ale špatná rozhodně není. Stanislav Hložek jako Plaváček je skvělý, navíc představoval v době vzniku idol mladých dívčích srdcí. V dobách počátku její pěvecké kariéry jsem měla v oblibě i představitelku princezny Ivetu Bartošovou, což dnes bohužel již opravdu říci nemohu.\nZajímavý muzikál. Pohádka, jež dětem pomůže najít cestu k muzikálům. Škoda, že se moc v televizi nedává....\n64.5 % (55)


Amadeus. Velkofilm na divadelní scéně | Vltava\nAmadeus. Velkofilm na divadelní scéně\nOndřej Brousek jako Amadeus, Jiří Dvořák jako Salieri|foto:Viktor Kronbauer\nHerec a hudebník Ondřej Brousek se představí v roli geniálního skladatele Wolfganga Amadea Mozarta. Divadlo na Vinohradech uvádí v pátek 7. listopadu premiéru hry Amadeus.\nVelkofilm na divadelní scéně – takto charakterizuje režisér Martin Čičvák svoji inscenaci Amadea. Text britského dramatika Petera Shaffera se těší velké popularitě zejména díky filmovému zpracování režiséra Miloše Formana. Jeho snímek z roku 1984 si odnesl celkem osm Oscarů.\nNová vinohradská inscenace se k Formanovu slavnému filmu otevřeně hlásí, ale uchovává si svébytný tvar. Pro režiséra byla největší inspirací samozřejmě Mozartova hudba a také Salieriho slova: Mozart proměňuje obyčejný život na umění.\nS tvůrci inscenace Amadeus v Divadle na Vinohradech natáčela Marina Feltlová.\nNávod k tomu, jak sám sobě odpustit\nPeter Shaffer označil za ústřední téma svojí hry „srážku génia s průměrností“.\nRežisér Martin Čičvák to ve své inscenaci vidí jinak: „Bylo by banální, kdyby to byl konflikt mezi průměrností a genialitou. Jsou to dva nadprůměrní lidé, oba jsou velcí umělci. Jeden z nich ale s lehkostí sází od skleničky vodky to, co všichni ostatní musí vydřít.“\nA co by si měl divák podle Martina Čičváka z představení odnést? „Aby člověk v sobě našel odpuštění za selhání, které uvnitř nosí. Tahle inscenace by mohla dát návod k tomu, jak sám sobě odpustit.“\nOndřej Brousek jako Amadeus, Jiří Dvořák jako Salieri |foto: Viktor Kronbauer\nJako Amadeus se v inscenaci představí herec a hudebník Ondřej Brousek. Jaké to je pro skladatele a muzikanta vyzkoušet si na vlastní kůži roli hudebního génia? „Já jsem měl Mozarta vždycky velmi rád, přijde mi to jako naprostá čistota tvorby. Ale nějak se mu přiblížit, je poměrně těžké. To, co napsal do 36 let, se dá těžko pochopit a pojmout.“\nStejný titul si na jaře vybral režisér Vladimír Morávek v brněnské Huse na provázku. Do hlavních rolí obsadil otce a syna Donutilovy.\nJako Salieriho uvidíme Jiřího Dvořáka, který si tuto roli zahraje už podruhé. Výhoda to pro něho ale rozhodně není.\n„Hrozně jsem s tím bojoval. Stejnou roli jsem před 17 lety hrál v Městském divadle v Brně. V hlavě mi naskakovaly staré škrty a osekat tehdejší pojetí byl neuvěřitelný boj,“ přiznává Jiří Dvořák.\nVedle dvou zmíněných herců v představení účinkují také Ivana Uhlířová, Michal Novotný a další. Autorem scény k Amadeovi je Tom Ciller, kostýmy navrhla Marija Havran, dramaturgii měl Milan Šotek. Nejbližší reprízy jsou na programu 11. a 14. listopadu.\nautoři: Marina Feltlová , Helena Petáková


Olomoucké farmářské trhy se vrací na Dolní náměstí - Deník.cz\nOlomoucké farmářské trhy se vrací na Dolní náměstí\nOlomouc – Hanácký farmářský trh se od radnice stěhuje zpět na Dolní náměstí. Poprvé se farmáři a výrobci na staronovém místě sejdou tuto sobotu 7. září. U příležitosti Dnů evropského dědictví se bude konat i řemeslný jarmark a antikvariátní trhy.\nFarmářské trhy v OlomouciFoto: DENÍK/Jiří Kopáč\nVíce v rozhovoru pro Deník prozradila Markéta Záleská, organizátorka Hanáckého farmářského trhu.\nDolní náměstí je opravené a trhy se po roce stěhují na své původní místo. Jak se lidem na Horním náměstí líbilo?\nDobu strávenou u radnice hodnotím pozitivně, příznivé ohlasy byly od návštěvníků i od prodejců. Myslím, že trhy oživovaly velmi příjemně centrum, někdy v rámci kulturních produkcí, které se tam odehrávaly. Horní náměstí má samozřejmě svou výhodu v tom, že je zde velký pohyb lidí. Nebylo od věci, že na trh chodili i turisté, kteří si nakupovali dobrůtky nebo si odnášeli z trhu nějaký suvenýr, třeba v podobě místní speciality.\nTeď se ale vracíte tam, kde se trhy historicky konaly…\nAno a rádi se vracíme na své původní místo. Takový byl náš původní záměr, chtěli jsme navázat na tradici historických trhů, které se tam konávaly v minulosti. Moc bych si přála, aby si tam lidé opět našli cestu. Náměstí vypadá po rekonstrukci pěkně a má velký potenciál. Měla by se tam odehrávat řada kulturních akcí, které, jak doufám, budou lákat nejen Olomoučany, ale i turisty.\nJaká bude jejich podoba?\nTrhy se budou konat mezi Jupiterovou kašnou a Mariánským morovým sloupem. Termíny zůstávají stejné, od 8 do 13 hodin, první a poslední sobotu v měsíci, mezitím v pátky. Jen v sobotu 28. září se trh nekoná.\nTrh se chystá už nyní, bude něčím zajímavý?\nMožná bude mít o něco slavnostnější háv, koná se totiž v rámci Dnů evropského dědictví a tak celé Dolní náměstí zároveň ožije řemeslným jarmarkem a antikvariátními trhy. Snažíme se vyjít návštěvníkům vstříc, takže trh by měl být prodloužen až do 16 hodiny.\nS jakou nabídkou se farmáři a prodejci do Olomouce sjedou?\nBudeme mít více pekařských výrobků, nastupuje podzimní zelenina a ovoce. Připravujeme dýňobranní, v nabídce budou dýně, patisony, cukety, ale i právě dozrávající ovoce z regionu, jako jsou hrušky, jablka nebo třeba švestky. A určitě i na podzimních trzích bude řada novinek.


MHD jede v rytmu prázdnin, na Silvestra ale posílí - Pražský deník\nMHD jede v rytmu prázdnin, na Silvestra ale posílí\nPraha - Účastníci bujarých oslav příchodu Nového roku mohou také při letošním Silvestru počítat s posílením městské hromadné dopravy. Znát to bude zejména u metra, které pojede v noci ze čtvrtka na pátek až do půl druhé.\nJinak je to ale v těchto dnech, kdy je naopak provoz MHD omezen. Dnes a zítra pojede většina linek pražské integrované dopravy (PID) po〜dle jízdních řádů pracovní den-prázdniny.\n„Zejména v přepravních špičkách to znamená omezení o asi deset až patnáct procent oproti normálu. V provozu nejsou také školní spoje a linky 143, 182, 343, 465,“ upozornil Filip Drápal, mluvčí společnosti Ropid, která organizuje PID.\nSilvestr je speciální\nPoslední den v roce je z hlediska dopravy specifický. Metro bude jezdit podle zvláštních jízdních řádů. Od 7 do 19 hodin bude na všech linkách interval 5 minut (kromě úseku Skalka – Depo Hostivař, kde bude interval 10 minut), od 19 do 21 hodin bude interval 7,5 minuty. Od 21 hodin bude na všech linkách interval 10 minut.\n„Provoz bude prodloužen přibližně do 1. ledna 2010 1.30 hodin,“ pokračoval Filip Drápal.\nNoční tramvaje pojedou dříve\nTramvaje budou na Silvestra do 21.30 hodin jezdit podle jízdních řádů pracovní den-prázdniny. Následně bude zahájen provoz nočních linek v intervalu 15 minut, na všech linkách bude zvýšena kapacita vozidel.\nTaké autobusy budou do 21.30 hodin jezdit podle jízdních řádů pracovní den-prázdniny. Provoz nočních linek bude zahájen přibližně od 22 hodin. Na linkách 501, 502, 503, 506, 507, 509, 512 bude interval 30 minut, na linkách 504, 505, 508, 510 a 511 bude interval 15 minut. Linka 513 bude mít interval 120 minut.\nV pátek 1. ledna bude provoz všech linek pražské integrované dopravy podle nedělních jízdních řádů a v sobotu 2. ledna bude provoz po〜dle sobotních jízdních řádů.


Sada 4 sladěných kalhotek shorty s motivem "Ara" | blancheporte.cz\nVyberte, prosím, barvu smaragdová/žlutá\nKatalogové číslo: 2844901\nToužíte po exotice? Pak si Vás jistě získá tento potisk inspirovaný barevnými papoušky. Sada obsahuje 3 kalhotky shorty s potiskem a 1 jednobarevné. Lichotivý střih shorty. Nohavičky zakončení dvojitým prošitím. V pase zakončení pikotkou. Vpředu saténová mašlička. Lze prát v pračce.


Zabitá Češka byla v Izraeli nelegálně - iDNES.cz\nZabitá Češka byla v Izraeli nelegálně\n9. července 2003 18:33, aktualizováno 18:33\nSedmadvacetiletá Češka, jejíž tělo v neděli objevili izraelští policisté, byla v zemi ilegálně. Podle české konzulky v Tel Avivu Ivany Zuntové může nelegální pobyt souviset s motivem vraždy. "Zaměstnavatelé tyto lidi často vydírají, deportace jsou zde každý den," řekla iDNES.\nTělo mladé ženy objevili policisté v neděli poté, co je zburcoval její slovenský přítel. Policie i ministerstvo zahraničí se ale o případu odmítá bavit.\nČeskému konzulátu izraelská policie oficiálně sdělila pouze to, že našla tělo se známkami násilí. Podrobnosti ale podle Zuntové odmítá uvést, dokud vyšetřování nedokončí.\n"Rodinu jsme už informovali, ale rodiče si nepřejí medializaci případu. Z ministerstva navíc přišlo embargo na jakékoli informace," uvedla konzulka.\nKonstatovala pouze, že izraelská policie nyní v zemi vede velmi tvrdou kampaň proti nelegálním pracovníkům.\n"V těchto dnech je zde velmi zpřísněný režim. Každý den jsou deportace a každý den mi nějaký Čech volá, že byl zadržen a že mu hrozí vyhoštění," podotkla Zuntová.\nZa tříleté působení v Izraeli řešila čtyři úmrtí Čechů, z toho tři byli ilegální pracovníci.\n"Ilegální pracovníci mi dělají velké starosti. Když totiž mají nějaké problémy, nemají se na koho obrátit. Policii se kvůli ilegálnímu pobytu bojí a stávají se tak častěji oběťmi vydírání ze strany zaměstnavatele. Je proto nežádoucí, aby do Izraele jezdili lidé bez povolení," dodala.\nZmizení dívky ohlásil její slovenský přítel v sobotu večer. Policisté ji našli v neděli. Tělo neslo stopy po násilí. Kriminalisté proto nevylučují, že byla zavražděna. - více zde\nV Izraeli vyšetřují smrt mladé Češky\nV Izraeli našli policisté tělo sedmadvacetileté Češky. Mrtvou objevili v neděli poté, co je zburcoval její slovenský...\nSledujeme on-line Melbourne (Od našeho spolupracovníka) Druhé české derby v řadě čeká Karolínu Plíškovou. Turnajová šestka se utká o postup do čtvrtfinále...\nCelé dny teď Eva Drahošová přesvědčuje spoluobčany po republice, aby volili jako ona. Pustila se do...\nItalové uzavřeli silnice do Livigna, po přívalech sněhu hrozí laviny\nSilnice do italského horského střediska Livigno jsou ze švýcarské i z italské strany od neděle až...\nPotíže s živelně parkujícími běžkaři řeší s příchodem nové sezony Boží Dar. Ačkoli má několik...\nMelbourne (Od našeho zpravodaje) Co by to bylo za Australian Open, kdyby na sebe tihle dva nenarazili! Turnaj již potřetí za sebou...\nV případu smrti čtyř dívek, které v roce 2012 zahynuly při nehodě na závodech rallye v Lopeníku na...\nPokud bude SPD ve vládě, nebude mít Německo žádnou horní hranici pro příjem uprchlíků, uvedl předseda strany Martin...\nVIDEO: Vyzkoušeli jsme sílu hurikánu. Lze ustát vítr o rychlosti 250 km/h?


politik, britský premiér\n« Zpět na výpis všech článků | Více informací o David Cameron »\n21.01.2019 23:10 |\nOsobnosti: David Cameron (317 článků) , David Cameron (317 článků) , David Cameron (208 článků) , David Cameron (182 článků) , Donald Tusk (180 článků)\nBritský expremiér David Cameron (51) tráví své dny mimo Downing Street číslo 10 s úsměvem na tváři. Místo debat o brexitu se na pláži u svého luxusního letního sídla v Cornwallu věnuje bodyboardingu. O jeho bezpečí se během toho stará 10 osobních strážců, informoval deník Daily Mail. Český expremiér Bohuslav Sobotka oproti tomu jezdí hromadnou dopravou a bydlí v bytě na Moravě.\nOsobnosti: David Cameron (317 článků) , David Cameron (317 článků) , Bohuslav Sobotka (9546 článků) , David Cameron (208 článků) , David Cameron (182 článků)\nOsobnosti: Andrej Babiš (18722 článků) , David Cameron (208 článků) , Ivan Ivan (1487 článků)\nOsobnosti: David Cameron (208 článků) , Craig Cameron (1 článek)\nVášnivý motorkář Jan Klusáček (ODS) poskytl obsáhlý rozhovor týdeníku Reflex. V něm nešetřil Andreje Babiše (ANO) ani Rusko, ale nevyhnul se ani tématu uprchlické krize či vztahu Česka s USA. Tento politik sám sebe označuje za pravicového pravdoláskaře, a časopis dodává, že tento mladý muž možná jednou napodobí britského konzervativního expremiéra Davida Camerona a stejně jako tento pán přivede svou stranu znovu do vlády.\nOsobnosti: Andrej Babiš (18722 článků) , David Cameron (208 článků)\nOsobnosti: David Cameron (208 článků) , Daniel Herman (633 článků) , Daniel Herman (1098 článků)\nDo čela britské vlády dnes nastoupila Theresa Mayová, která je po Margaret Thatcherové druhou ženou v tomto úřadu v dějinách Británie. Funkcí ji večer pověřila královna Alžběta II. Mayová nahradila Davida Camerona, který odstoupil poté, co se Britové rozhodli v červnovém referendu pro odchod z EU (brexit). V plebiscitu, který sám vyhlásil, Cameron vedl kampaň za setrvání v Unii.\nPoslední interpelace, jimž čelil odcházející britský premiér David Cameron (49), se nesly v žertovném tónu. Navzdory faktu, že Británie opouští Evropskou unii a čelí politické krizi. A že se na hlavu Camerona snesla kritika z kontinentální Evropy už jen za to, že vypsal referendum. Německý vicekancléř Sigmar Gabriel (56) jeho rozhodnutí dokonce označil za „velkou a historickou chybu“.\nOsobnosti: David Cameron (317 článků) , David Cameron (317 článků) , David Cameron (208 článků) , Theresa Mayová (258 článků) , David Cameron (182 článků) , Bohuslav Sobotka (9546 článků)\nOsobnosti: David Cameron (208 článků) , Boris Simon (2 články)\nOsobnosti: Vladimir Putin (3462 článků) , David Cameron (317 článků) , David Cameron (317 článků) , David Cameron (208 článků) , David Cameron (182 článků)


Zajistíme na Vaše večírky, party, svatby, oslavy kdekoliv v ČR i v zahraničí ojedinělou DVD videodiskotéku.\nKompletní profesionální videotechnika pro DVD videodiskotéky s možností prezentací, SMS bránou, potleskoměrem, ozvučením, nasvícením a světelnými efekty, včetně videoprojekcí, plazmových TV nebo TV videostěny.\nProfesionální DJ Mirek Rais má v repertoáru přes 25.000 originálních videoklipů na DVD od 60. let do současnosti.\nVideodiskotéku možno doplnit o umělecký a doprovodný program, laser show, Dancing Heads atd.\nID microsite: 5283, počet zhlédnutí: 786


Jaké téma vás nejvíce pobavilo? A jaké vám tu leze krkem? - Diskuse - eMimino.cz\nRychlá navigace: eMimino.cz » Diskuse » Vše možné » Jaké téma vás nejvíce pobavilo? A jaké vám tu leze krkem?\nExtra třída :D 12685 příspěvků 01.02.11 17:08\nobčas se tu objeví témata zajímavá, někdy přínosná a někdy se nestačím divit, co za hrůzu se tu najde. Takže co vás pobavilo a na jaké téma už začínáte být alergičtí? Také občas přemýšlíte, jestli TO někdo myslí vážně?\ntak sem s vašimi názory, jsem zvědavá\nNeúnavná pisatelka 18313 příspěvků 01.02.11 17:10\nNejvíc mně leze krkem - nejen témata, ale i příspěvky - když se někdo snaží nahradit ve funkci děda Vševěda ( mě samého nevyjímaje)…\nExtra třída :D 13338 příspěvků 01.02.11 17:16\nTak mě točí diskuze na téma: tehdy jsem měla pohlavní styk, tehdy ovulaci, mám dva dny zpoždění, můžu bejt těhotná???? Omlouvám se všem, kterých se teď dotknu, ale to je snad jasný ne????\nExtra třída :D 10546 příspěvků 01.02.11 17:16\nTak poslední dobou mě baví přízpěvky od kamči dalmatinky a nebaví jednotvárné dizkuze od anonymních\nRozčilují mě otázky typu- mám každým dnem dostat MS nebo jsem tolik a tolik dnů po styku, cítím se divně, můžu být těhu? Test si zatím nechci dělat, na něj je asi brzo.\nNeúnavná pisatelka 15672 příspěvků 01.02.11 17:20\nNejvíc mě asi lezou krkem témata typu jsem těhotná nebo ne - když dotyčná odmítá udělat si test i jít k lékaři .\nA co mě nejvíc pobavilo? Záleží, v jakém smyslu to pobavení myslíš - jestli ve smyslu, které mě baví a kam ráda „chodím“, tak moje tři „stálé“ diskuze, pokud ve smyslu ve kterých jsem se nejvíc nasmála, tak to si snad ani nevzpomínám.\nExtra třída :D 12982 příspěvků 01.02.11 17:20\nTak to, co holky zmiňují mě sice taky točí, ale upřímně bych tady ani jiné diskuze nečekala a když už mě to štve, tak na to prostě nereaguju a je to\nAle jinak - mě hodně pobavila diskuze, kde se řešily dětské hlášky a tím způsobené trapasy, ta byla bombovní A pak taky nedávno založená diskuze o orgasmu v roce 1950 tuším No ta byla taky něco\nnejvíc mě štvou témata můžu být těhotná? a pak ty,kde dotazovatelky chtějí co nejvíce vytřískat na státu. Např. mám být samoživitelka nebo přiznat přítele? co je výhodnější? atd…\nExtra třída :D 12685 příspěvků 01.02.11 17:24\na můžu být těhotná|?\njá je chápu, ale když si nejlépe neudělají test…\ntřeba mě nedávno dostal dotaz, jak se miminu dostal do kakání vlas a jak mu to může uškodit\nExtra třída :D 10546 příspěvků 01.02.11 17:25\nTo jako fakt tu bylo nebo to je sranda?\nKelišová 7213 příspěvků 01.02.11 17:27\njojo,temata jestli je dotycna tehotna jsou dobry,clovek aby vytahl vesteckou kouli…pritom je jednoduche udelat tehu test,zajit na krev jako samoplatce a nebo objednat se primo k doktorovi…a stvou me anonymni prispevky,kde si nekdo dela ocividne srandu,holky se pomalu dohadaji a anonym se uz ani neozve…\njinak me pobavily hlasky deti a zminovane cviceni na orgasmus\nGenerální žvanilka 24324 příspěvků 01.02.11 17:28\nPod to se podepisuju taktez.\nExtra třída :D 12685 příspěvků 01.02.11 17:29\nsranda to neni, to tu bylo\nExtra třída :D 10546 příspěvků 01.02.11 17:30\njá ani nevím zkusím to najít\nGenerální žvanilka 20518 příspěvků 01.02.11 17:30\nStrašně mně bavila diskuse perličky našich manželů. To jsem fakt brečela smíchy. Dobré jsou taky ty o tom, co ti naši potomci komu a kde vyvedli.\nDost se ztrácím v diskusi o financích obecně. Dost mně vytáčí to, když zakladatelka položí jasný dotaz (byť trošku zamotaný tím, v jaké je situaci, kdy byla či nebyla nemocná, kolik teda bude brát? kam má poslat jaký papír?) a na čtvrté stránce už jde o hádku typu když si někdo koupí podprsenku za 600, tak si žije nad své poměry, zvláště když ještě shání, kde by se dal ještě zajistit sociální přídavek …\nNo a pak pochopitelně když se v jedné diskusi potkají dvě, které mají mezi sebou nevyřešeno ještě něco odjinud, tak to se pak taky strhne mela, strhnou s sebou i ostatní, to mně taky nebaví …\nAukro - přijmout zboží zadarmo?\nBalanční náramek Forza - účinky?\nČeské soudy = hrůza!\nUkradené děti – co byste udělaly?\nAlkohol za volantem, dítě v autě


10 Potraviny, které pročištění tepny přirozeně a chrání před infarktem – AskWomenOnline\nHome » Nutrition » 10 Potraviny, které pročištění tepny přirozeně a chrání před infarktem\nZatímco tam jsou džusy, koktejly a mnoho detox nápoje ven tam na pomoc vypláchneme váš systém a získat věci běží hladce, příroda také nám poskytl potraviny, které mají stejné pravomoci, přirozeně. Těchto 10 potraviny mohou pomoci odblokovat tepny a chránit své srdce!\nNamísto Mayo na svém hamburger nebo sendvič, zapněte jej ven z nějakého avokáda. Studie ukázaly , že denní spotřebu výsledků avokádo zlepšenou cholesterolu v krvi (nižší LDL a HDL vyšší). HDL cholesterol je cholesterol, který pomáhá udržovat tepny bez překážek.\nChřest je přirozené potravy tepna clearingovým. To může pomoci ke snížení krevního tlaku a prevenci vzniku krevních sraženin, které mohou způsobit kardiovaskulární onemocnění. Tento veggie je plný vlákniny a minerálních látek, spolu s dlouhým seznamemvitaminy, včetně K, B1, B2, C a E.\nTato zábavná ovoce obsahuje fytochemikálie, které působí jako antioxidanty pro ochranu výstelku cév proti poškození. Šťávu z granátového jablka stimuluje v těle produkci oxidu dusnatého, který pomáhá udržovat vaše krev teče a vaše tepny otevřené!\nAť už máte rádi věci, nebo nenávidět, brokolice je bohatá na vitamín K, Který pomáhá udržovat vápník z poškození tepny. To je také plná vlákniny, což může přispět ke snížení hladiny krevního tlaku a cholesterolu v krvi.\nToto koření je silný protizánětlivý. To funguje pro snížení zánětu, což je hlavní příčinou arteriosklerózy – kornatění tepen. Přidání kurkumu do svého jídelníčku může snížit poškození arteriální stěny, snižuje vaše šance na krevní sraženiny.\nPersimmons jsou nahrány s antioxidanty a polyfenoly, které pracují snižovat LDL a triglyceridů. Jsou také skvělým zdrojem vlákniny, která pomáhá regulovat krevní tlak a udržovat vaše tepny jasné.\nMůže to znít trochu divně, ale to modro-zelené řasy pomáhá regulovat hladinu lipidů v krvi. Je také zdrojem proteinu, který obsahuje všechny esenciální aminokyseliny potřebné pro organismus k udržení optimálního zdraví. To může pomoci uvolnit tepen stěn a stabilizovat krevní tlak při vyvažování hladiny krevních tuků.\nTento lahodný koření může pomoci snížit hladinu cholesterolu v krvi, zatímco vyklízení plak a zabraňuje dalšímu hromadění. Skořice je plná antioxidantů, které zlepšují kardiovaskulární zdraví tím, že chrání krev před oxidací. Posypeme někteří ve vaší kávě, na toastu, nebo jen o nějaké jiné potraviny na koření to trochu a těžit z výhod!\nBrusinky jsou další antioxidant-bohaté potraviny, které mohou snižovat LDL a zvýšit hladinu HDL cholesterolu. Ve skutečnosti, pravidelná konzumace čisté brusinkové šťávy může pomoci snížit své celkové riziko srdečních onemocnění až o 40%!\nZelený čaj obsahuje vysoké množství katechinů, které brání vstřebávání cholesterolu v průběhu trávení. Pití šálek nebo dva každý den může pomoci zlepšit vaše krev lipid úrovně a snížení ucpání tepen. Zelený čaj také dává váš metabolismus přirozenou podporu, která může pomoci při hubnutí a podporovat kardiovaskulární zdraví.


Běžecká čelenka - Secese - BEST:TIME\nDomů / Doplňky / Běžecká čelenka - Secese\nDámská čelenka ve stylu secese si jistě najde několik barev ve Vašem šatníku, aby krásné a elegantně doladila celý outfit.\nSportovní čelenka je praktický kousek v chladných dnech. Plyšový vlas na vnitřní straně materilálu nejenom zahřeje, ale zajistí i dobrý odvod potu a pohodlnost. Materiál je velice elastický, proto je vhodný pro více velikostí.\nBarva: podklad tyrkysový s meruňkovou a barevnými kytičkami\nUmělecký sloh, který se vrací k přírodě, pocitům, svobodě, romantice, ale zároveň je zasazen do čistých linií kresby. Na přelomu 19.-20. století ovlivnil celou Evropu ve všech uměleckých odvětví - sochařství, architektura, malířství a literaturu.\nPro náš Čechy je pan Alfons Mucha ztělesněním secese a kosmopolitní elegance. I my jsme se nechali unést a inspirovali se u této kolekce plakátem Monaco, Monte Carlo. Barvy jsou tak nádherné! Co jsme ale netušili, jak těžké je najít správný balanc a texturu v podkladu obrazu, jak detailní je každý lísteček kytiček, architektura prolínajících se kudrlinek, barvy které se střídají z jasně dané do vystínované a nakonec kontury, které musí hrát s celkovou kompozicí. Klobouk dolu pane Mucho, máte náš nejhlubší obdiv.\nBěžecký nákrčník - Secese\nDámské volnočasová mikina- Secese