Distribuce Arch Linux based: Manjaro komunitní, porovnání distribucí - Root.cz\nRoot.cz » Linux » Distribuce Arch Linux based: Manjaro komunitní, porovnání distribucí\nDistribuce Arch Linux based: Manjaro komunitní, porovnání distribucí\nMinulý díl byl věnován distribucím Apricity (Gnome), PacBang (Openbox) a Netrunner (Manjaro a KDE). Dnes představíme několik prostředí pro Manjaro Linux a provedeme závěrečné porovnání všech představených verzí.\nJaromír Vojtaj 30. 6. 2016\nV dnešním dílu již nebudeme ukazovat žádnou novou distribuci, ale vrátíme se k již několikrát zmíněnému Manjaro Linuxu. Tato distribuce totiž kromě třech základních „oficiálních“ verzí nabízí ještě něco navíc – jedná se o tzv. komunitní verze, které do distribuce zahrnují různé okenní manažery nebo desktopová prostředí. Jak je patrné z prvního obrázku v první galerii, je zde k dispozici celkem 15 možností. Některé z nich jsou docela povědomé (Cinnamon, Gnome, LXDE, Mate), jiné zase trochu exotičtější (Deepin, Budgie, Enlightenment, BspWM). Pro případné zájemce nabízíme odkaz na příslušnou webovou stránku: Manjaro Community.\nVýhoda těchto verzí je hlavně v tom, že již mají v sobě instalované a také v základu konfigurované příslušné prostředí a uživatel tak nemusí sám nic dodělávat. Pro někoho je také možné zde najít inspiraci pro vlastní konfiguraci vybraného prostředí. V dnešním posledním dílu našeho seriálu už nebudeme podrobněji představovat žádnou další variantu, ale vždy si na sérii obrázků ukážeme několik vybraných možností. Jako první ukážeme Mate, což je vlastně určitá „náhrada“ za již vývojově ukončené Gnome 2 nebo spíše jeho pokračovatel. Jedná se o velmi střízlivé, ale vysoce funkční prostředí s dobrými možnostmi konfigurace a některými vlastními verzemi různých aplikací – viz odkaz na stránky projektu Mate Desktop.\nKrátký náhled do prostředí nám ukazuje následujících sedm obrázků:\nsprávce souborů – druhý obrázek první galerie\nhlavní menu pro spouštění aplikací – třetí obrázek v první galerii\nmenu pro přechod do různých adresářů a zařízení – čtvrtý obrázek první galerie\nmenu systémových voleb – pátý obrázek v první galerii\nzobrazení hodin a kalendáře v systémovém panelu – šestý obrázek první galerie\npřehled o počítači ve správci souborů – sedmý obrázek v první galerii\novládací centrum konfigurace systému – osmý obrázek první galerie\nDalší ukázkou je prostředí Budgie. Jedná se o součást projektu Solus. V rámci Manjaro Linuxu se nejedná o plnohodnotné prostředí a je ho nutné instalovat spolu se základním prostředím Gnome (kdo by ho chtěl opravdu vyzkoušet více, bylo by vhodnější stáhnout a instalovat přímo ze Solus Download). To je nakonec vidět na několika obrázcích:\ncelkový vzhled plochy, podobné Gnome – první obrázek ve druhé galerii\nhlavní menu, odlišné od Gnome – druhý obrázek druhé galerie\nkalendář a applety v systémovém panelu – třetí obrázek ve druhé galerii\nobecné nastavení prostředí – čtvrtý obrázek druhé galerie\nnastavení panelu – pátý obrázek ve druhé galerii\nV další obrazové galerii si krátce přiblížíme prostředí Deepin. To vychází ze stejnojmenného projektu, který je vyvíjen v Číně, něco jako „národní linuxová distribuce“ – viz Deepin OS. Prostředí je docela podobné Gnome, jak je to patrné z obrázků:\ncelkový vzhled prostředí se spouštěčem aplikací – první obrázek ve třetí galerii\nhlavní menu pro spuštění aplikací – druhý obrázek třetí galerie\npřepínání virtuálních ploch – třetí obrázek ve třetí galerii\nsprávce souborů – čtvrtý obrázek třetí galerie\ncentrum nastavení systému – pátý obrázek ve třetí galerii\nPoslední ukázkou pak bude okenní manažer Enlightenment v nejnovější stabilní verzi 0.20. Tento WM jsme již dříve popisovali podrobněji pro některou z předchozích verzí a nyní se zdržíme opět jenom krátce. Ve čtvrté galerii deseti obrázků můžeme vidět, jak se WM nastavuje při prvním startu, kde se postupně nastavuje jazyk prostředí, rozložení klávesnice, profil (jsou k dispozici tři, zajímavý je ten dlaždicový, který umožní rozdělení a umístění oken na ploše podobně, jako je to u čistě dlaždicových WM), velikost titulku okna otevřené aplikace, nastavení fokusu okna klikem nebo najetím myši, připojení sítě pomocí nativní aplikace Connman, použití vizuálních efektů, kontrola aktualizací a povolení seznamu úloh. Další galerie pak ukazuje samotné prostředí:\ncelkový vzhled po startu – první obrázek v páté galerii\nhlavní menu – druhý obrázek páté galerie\nsprávce souborů – třetí obrázek v páté galerii\ncentrum nastavení a konfigurace všeho možného i nemožného – čtvrtý obrázek páté galerie\nnativní terminál Terminology – pátý obrázek v páté galerii\nukázka možností dlaždicového uspořádání oken v tomto WM – šestý obrázek páté galerie\nTímto obrázkem bychom mohli ukončit naše krátké pojednání o dalších možnostech, které nám nabízejí komunitní verze distribuce Manjaro Linux s různým prostředím. Tím pádem tedy vlastně můžeme ukončit i celý seriál o vybraných distribucích, které navazují na Arch Linux. Bylo by samozřejmě vhodné na závěr uvést nějaké jejich srovnání a zdůraznit rozdíly či podobnosti. Obecně je možné asi konstatovat, že některé uvedené i neuvedené distribuce jsou vhodné kromě jiného i pro běžné uživatele. Je to způsobeno hlavně tím, že odstraňují některé nedostatky Archu (složitější instalace, aktualizace zrcadel, instalace bez grafického prostředí atd.) nebo si přidávají některé svoje aplikace či balíčky a distribuci dále upravují.\nMy jsme si v rámci pětidílného seriálu představili celkem 5 odvozených distribucí: Manjaro Linux, Antergos, Apricity OS, PacBang, Netrunner Rolling:\nPacBang + Architect Linux\nObecně můžeme konstatovat, že největší pozornost jsme věnovali distribuci\nJedná se o distribuci, která samozřejmě vychází z Archu, ale přidává k němu dost docela zajímavých vlastností a specifických aplikací a balíčků. Nemá smysl je zde znovu všechny vyjmenovávat, takže zmíníme pouze tři nejdůležitější:\nRozšiřujeme tým prodejců výživových doplňků!\nT-Mobile obchodní zástupce–retence PRAHA a STŘEDNÍ ČECHY\nASISTENT/KA ZÁKAZNICKÉHO CENTRA\nKotlin / JAVA developer\nBusiness owner_bankovní produkty pro segment Mass-market\nvlastní repozitáře balíčků – Manjaro sice využívá balíčky Archu, ale umísťuje je do vlastních repozitářů s určitým zpožděním, které je způsobeno kontrolou a testování Arch balíčků. Kromě jiného zahrnuje aktualizaci repozitářů do běžné aktualizace systému\ninstalátor systému – k dispozic jsou dokonce tři instalátory, dva grafické a jeden řádkový\nvlastní balíčky nebo úprava stávajících – zde jsou asi nejdůležitější nástroje pro instalaci některých ovladačů a zjišťování HW konfigurace strojů\nManjaro Linux je oficiálně dostupný ve třech variantách: síťová instalace, prostředí KDE a XFCE. Kromě toho nabízí ještě celkem 15 komunitních verzí, které přidávají nastavené vybrané grafické prostředí. Jenom tak na okraj: kdo trochu pozorněji sledoval původní seriál o Arch Linuxu a JWM, mohl by si zkusit komunitní verzi Manjaro + JWM. Zde je velmi dobře vidět, jak se nechá prostředí upravit a je možné zde nalézt velmi zajímavou inspiraci. Z komunitních verzí jsme si v seriálu ukázali ještě Budgie, Deepin, Enlightenment a Mate. Z krátkého popisu vyplývá, že tato distribuce může přinést užitek různým typům uživatelů od úplných začátečníku až po zkušené uživatele linuxu díky možnostem a množství dostupných (a hlavně předem konfigurovaných!) prostředí. Sám používám verzi 32-bit Manjaro Linux + JWm na svém notýsku již několik měsíců. Popravdě musím říct, že jediný drobný problém byl v tom, že pro správu bezdrátového připojení nefungoval můj oblíbený Wicd a bylo nutné ho nahradit appletem NetworkManageru. Jinak vše funguje bez problémů a velmi uspokojivě.\nZde se jedná o komunitní verzi, která se zaměřuje více na nezkušené nebo pohodlnější uživatele. Přináší totiž další grafický instalátor a při základní instalaci umožňuje výběr z několika základních grafických prostředí. My jsme si tuto distribuci představili s prostředím Cinnamon. Kromě snadné instalace se snaží již do základní sady umístit velkou řadu často používaných aplikací a usnadnit tak méně zkušenému uživateli život. Co se týká grafického vzhledu, je zde použit zajímavý motiv z projektu Numix pro linux i Android. Obecně by asi bylo možné konstatovat, že v porovnání s Manjaro Linuxem nepřináší Antergos nic extra nového či převratného, a tak si v něm možní uživatelé musejí najít něco specifického pro svoje potřeby a požadavky.\nTato distribuce je v principu podobná výše uvedené variantě Antergos. Na rozdíl od ostatních uvedených je dostpupná pouze pro 64-bitové verze a nedá se tudíž prakticky použít pro starší a méně vybavené stroje. Pro instalaci je dostupná pouze ve dvou variantách s prostředím Gnome a Cinnamon. Na rozdíl od předchozí distribuce přináší několik zajímavých specifických aplikací, jako je např. ICE (správce pro SSB – Simple Specific browser pro využití webových aplikací na desktopu), vylepšenou správu baterií, PUSHBULLET (propojení mezi zařízeními s možností posílat mezi nimi webové odkazy nebo malé soubory, jedná se o doplněk pro specifický Google Chrome), synchronizaci, zálohování, Powerline-Shell atd. Kromě toho je v základní instalaci také klient pro herní platformu Steam, nadstavba pro instalaci aplikací a hlavně her pro Windows – PlayOnLinux a mnoho dalších aplikací.\nObecně se asi dá konstatovat, že Apricity je hlavně pro začátečníky vhodnější než Antergos. Pro pokročilé uživatele je samozřejmě otázkou, jak jsou obě tyto distribuce pro ně vhodné či zajímavé. Podle mého názoru asi nijak zvlášť, ale je to subjektivní názor…\nToto je naopak distribuce, která se vyloženě zaměřuje na pokročilejší uživatele. Jedná se o minimalistickou distribuci, která vlastně pouze doplňuje Arch Linux o vyladěné prostředí Openbox a přidává k němu vlastní instalátor. Ten je opravdu hodně propracovaný a i zkušenějšímu uživateli může způsobit problémy. Vzhledem k těmto zkušenostem bych řekl, že je tato distribuce spíše vhodná jako zdroj informací, nápadů a inspirace pro případné zájemce o kombinaci Arch[based] distro + Openbox. Sama o sobě mi nepřijde v porovnání s ostatními vybranými zástupci nijak převratná a mimořádně zajímavá. Přesto byla kvůli porovnání do výběru zařazena a pro někoho může být i přínosná.\nPoslední vybraná distribuce je naopak hodně zajímavá. Jedná se o distribuce, která není založená na Arch Linuxu, ale svůj původ odvozuje od Manjaro Linuxu. Abychom ale byli přesní, tak to není úplně celá pravda. Distribuce je totiž dostupná ve dvou verzích – Standard (vychází z balíčků Debian/Kubuntu) a Rolling (vychází z Manjaro). My jsme se samozřejmě zaměřili na variantu Rolling. Ta využívá výhod Manjaro Linuxu včetně jeho repozitářů a přidává pro některé uživatele (včetně těch nezkušených a méně zkušených) několik důležitých věcí:\nvelmi dobře odladěné, graficky upravené a přehledné prostředí KDE Plasma\npřepracovaný spouštěč aplikací\nklienta pro herní platformu Steam\nupravené aplikace z KDE i ostatních zdrojů\ndostatečné a přehledné nástroje pro správu a nastavení systému\nObecně se dá asi konstatovat, že pokud je někdo srozuměn s prostředím KDE Plasma, je pro něj tato distribuce velmi vhodná a zajímavá. Já osobně sice KDE moc nemusím, ale když jsem viděl Netrunner (a třeba i v porovnání verze Manjaro + KDE), tak si myslím, že se jedná o hodně zajímavou možnost. Také jsem zaznamenal velmi kladné reakce těch, kteří uvažují a možném opuštění Windows a prostředí KDE se jim celkem dost zamlouvá.\nNa závěr srovnání bych si dovolil vyslovit asi hodně subjektivní a také trochu kontroverzní závěr: podle mého názoru je z našeho výběru nejvhodnější distribucí pro všechny skupiny Manjaro Linux. Pro začátečníky je určitě vhodný i Netrunner. Další pořadí bych stanovil na Apricity OS, Antergos a PacBang. Pro uživatele KDE bych na první místo dal Netrunner a za něj Manjaro Linux. Pro většinu uživatelů bude podle mého názoru lepší použít buď komunitní verze Manjaro nebo vlastní instalaci nějakého prostředí, než se zaměřovat na Antergos, Apricity nebo PacBang.\nTímto konstatováním bychom mohli ukončit krátké obecnější porovnání představených distribucí a jejich variant a pomalu se přiblížit k úplnému konci našeho seriálu. Na závěr si představíme naše použité varianty z trochu jiného pohledu. Je asi jasné, že použitá prostředí i samotné distribuce budou mít jiné nároky na systémové zdroje strojů pro jejich provoz. Je samozřejmě jasné, že absolutní srovnání může kulhat na všechny přítomné nohy, ale přeci jenom: nějaký přehled může být pro případné zájemce přínosný a proto ho na konec seriálu zařadíme. Do přehledu jsme vložili celkem 11 variant distribucí a prostředí s tím, že potřebu zdrojů zobrazují vždy celkem tři nástroje: Htop, LXtask a vlastní nástroj k tomu určený (pokud není, tak se používá Gnome System Monitor). Kromě konkrétních údajů si můžeme na obrázcích povšimnout toho, jak jednotlivé nástroje ukazují často poměrně odlišné hodnoty na stejném systému. A nyní k jednotlivým variantám:\nArch Linux + JWM\nZde jsme pro porovnání vzali poslední verzi systému z předchozího seriálu o Arch Linuxu a plně konfigurované prostředí JWM. Situace je patrná z následujícího obrázku.\nManjaro Linux + JWM\nJako první příklad jsme v seriálu použili řádkovou instalaci síťové verze Manjaro a do něj přenesli celou konfiguraci JWM ze stroje z minulého seriálu. Jak ukazuje následující obrázek, jsou zde docela velké relativní rozdíly ve spotřebě paměti. Absolutně se samozřejmě jedná o zanedbatelné hodnoty pár desítek MB.\nManjaro Linux + XFCE\nDalší verzí byla oficiální verze Manjaro s prostředím XFCE. Jak je vidět z obrázku, toto prostředí má již mnohem větší spotřebu paměti a už se asi nedá zařadit mezi tzv. lehká prostředí.\nManjaro Linux + KDE\nZde se již určitě nedalo čekat, že by prostředí bylo lehké, hlavně co se týká spotřeby paměti. To jednoznačně ukazuje i příslušný obrázek.\nManjaro Linux + Enlightenment\nToto prostředí v nejnovější verzi je celkem zajímavé jak vzhledově, tak i funkčně. A jak ukazuje příslušný obrázek, není vůbec na systémové zdroje náročné.\nManjaro Linux + Mate\nZa sebe musím říct, že se jedná o mého favorita mezi jednoduchými, ale dostatečně komplexními a uživatelsky přívětivými prostředími. Kromě toho všeho se vyznačuje přívětivostí i k systémovým zdrojů, jak je to patrné z příslušného obrázku.\nAntergos + Cinnamon\nSkořicové prostředí je jakýmsi „bratrem“ výše uvedeného Mate. Je ale otázka, jestli může ve srovnání s ním, nebo třeba XFCE či KDE přinést něco zajímavého. Na obrázku si kromě vyšší potřeby paměti můžeme povšimnout i mnohem vyššího zatížení procesoru. To je dáno tím, že na virtuálním stroji běží prostředí pomocí softwarové akcelerace místo té hardwarové na stroji fyzickém. Je také zajímavé, že ostatní podobná prostředí (Gnome, KDE) takový problém nemají.\nApricity OS + Gnome\nV této aplikaci bylo použito dané prostředí, které budí pořád docela dost kontroverzí. Za sebe mohu říct, že je mi mnohem sympatičtější a jeví se mi jako použitelnější než třeba Cinnamon či KDE. Každopádně se jedná o poměrně náročné prostředí na systémové zdroje – viz obrázek.\nTato distribuce nám nabízí zajímavé porovnání se svým „mateřským“ Manjaro včetně stejného prostředí. Jak obrázek ukazuje, porovnání spotřeby systémových prostředí vychází celkem jednoznačně pro Netrunner.\nO této verzi jsme se pouze zmínili, ale pro porovnání uvádíme porovnání potřeby systémových zdrojů – viz obrázek.\nPacBang + Openbox\nPoslední ukázka sama sebe prezentuje jako minimalistickou distribuci. To ostatně dosvědčuje i příslušný obrázek a je jasné, že spotřeba prostředků je na úrovni JWM a jenom o málo nižší než u Enlightenment nebo Mate.\nNa výše provedené hodnocení a sérii obrázků nyní navážeme posledním příspěvkem dnešního dílu i celého seriálu. Uvedeme si zde tabulku, která bere hodnoty z předchozích obrázků (z aplikace HTop) a relativně porovnává spotřebu operační paměti jednotlivých variant. Jenom pro doplnění následující informace: obrázky systémového vytížení byly pořízeny s plně aktualizovaným systémem bez jakýchkoliv uživatelských úprav hned po jeho startu a spuštění příslušných monitorovacích aplikací. Jako základ byla zvolena varianta Arch Linuxu s JWM z minulého seriálu.\nSpotřeba RAM relativní\nAntergos + Cinnamon 370 %\nApricity OS + Gnome 470 %\nArch Linux + JWM 100 %\nManjaro Linux + Enlightenment 140 %\nManjaro Linux + JWM 125 %\nManjaro Linux + KDE 470 %\nManjaro Linux + Mate 150 %\nManjaro Linux + XFCE 220 %\nNetrunner Rolling 375 %\nNetrunner Standard 495 %\nPacBang + Openbox 125 %\nNa úplný závěr jenom jednu poznámku k uvedené tabulce: je zajímavé si všimnout, že spotřeba paměti u verze Netrunner Rolling s prostředím KDE je mnohem nižší, než u verzí ze stejným prostředím (Netrunner Standard nebo Manjaro Linux + KDE) a srovnatelná s prostředím Antergos + Cinnamon.\nDnešní díl jsme věnovali ukázkám některých prostředí z komunitní nabídky Manjaro Linuxu (Mate, Budgie, Deepin, E20) formou krátkých obrázkových galerií. Vzhledem k tomu, že se jedná o poslední díl série, provedli jsme stručné srovnání jednotlivých představených distribucí. Na úplný závěr bylo formou přehledné tabulky a jednotlivých obrázků provedeno srovnání náročnosti jednotlivých variant na systémové zdroje.\nPřečtěte si všechny díly seriálu Arch Linux based distribuce nebo sledujte jeho RSS\nTento seriál oceňoji ze dvou důvodů: 1. Seznamuje široce každého, kdo hledá alternativu ke komplexním distribucím s fenoménem úžasné variantnosti výběru samotné distribuce, jejích DE a WM a s mírou předkonfigurovaní (use as is). 2. Ukazuje způsob, jímž lze z koncepce Archlinuxu vytěžit přesně to, co pro svou práci každý potřebuje. Jako zkušený archer i uživatel Manjara mohu pouze doporučit zkoušení různých desktopových prostředí (DE) a okenních manažerů (WM), protože mnozí mohou zjistit, že je…\nSeriál Arch Linux based distribuce\nManjaro Linux: Arch pro běžné uživatele\nManjaro s prostředím XFCE, grafická instalace a správce balíčků\nDistribuce Arch Linux based: Manjaro+KDE a Antergos\nArch Linux based: Apricity OS, PacBang a Netrunner Rolling\nIT SPRÁVCE JUNIOR (Praha)\nKONZULTANT / IT SPECIALISTA\nTakto staví sítě profíci, jak to děláte vy?\nNXNSAttack: zastavte nový druh útoku náhodnými dotazy, aktualizujte resolvery\nPostřehy z bezpečnosti: doba koronavirových kyberútoků\nMicrosoft vydává DirectX pro Linux (ale jen pro Windows 10)\nProč Linus Torvalds přešel na AMD, kolik ho to stálo a jaké komponenty vybral\nTwitter zasáhl proti tweetu Donalda Trumpa\nZapněte si v Chrome 83 nové funkce pro soukromí\nJak zprovoznit vlastní síť LoRaWAN pro internet věcí?\nHacker vám umí domalovat na CT virtuální nádor\nAž 5 obědů v restauracích zdarma. Ale jenom pro stravenkáře\nTekutá strava jídlo dlouhodobě nenahradí\nVíte, jaký je rozdíl mezi mletým masem a mletým polotovarem?\nPatří pořízení roušek pro zaměstnance do nákladů?\nJaké vychytávky skrývá studio CNN Prima News?


Na atletickém stadionu.\nPři otevření dopravního hřiště na Dukle.\nGratulace Vladimíru Martincovi na zimním stadionu.\nPři jednání na radnici.\nNa ploché dráze.\nDalší hokejová, tentokrát v dresu rozhodčího.\nMilovník koní při doběhu Velké pardubické.\nJako lučištník při tradičním Střeleckém dnu.\nPři volební kampani.\nJiří Stříteský jako senátor.\n...a nakonec jako malý klučina.


Oběť by měla mít možnost správně se rozhodnout | Pomoc obětem domácího násilí | MAGDALENIUM z.s.\nÚvod > Aktuálně > Oběť by měla mít možnost správně se rozhodnout\nSamozřejmě, je to velmi důležité a závisí na tom celý další vývoj její situace. Velmi zásadním faktorem je zde to, že se v ČR nerozlišuje mezi klasickými azylovými domy a specializovanými domy pro oběti domácího násilí. Nerozlišuje se mezi základní pomocí a specializovanou pomocí. Veřejnost ani mnozí odborníci nejsou dostatečně informováni nebo si tento rozdíl neuvědomují. Charakter práce s obětí domácího násilí je přitom velmi specifický.\nV problematice domácího násilí je potřebné, co nejvíce eliminovat chyby. Eliminovat tzv. druhotné poškození oběti nesprávně poskytnutou pomocí.\nOběť domácího násilí by tedy měla být pracovníky v pomáhajících profesích vždy prvotně směrována na specializované služby.\nJak tyto služby oběti poznají?\nTyto služby pracují pouze s jednou cílovou skupinou a to právě s oběťmi domácího násilí nebo s jejich dětmi. Nikdy nepracují s násilnými osobami nebo jinou cílovou skupinou. Pracovat s násilnou osobou a zároveň s obětí v jedné organizaci by bylo pro oběť poškozující a traumatizující. Jsou však případy, kdy násilná osoba může vstoupit do spolupráce s vytvořeným náhledem a sebereflexí, většinou se jedná o nastavení pozitivního vztahu s dětmi. Jinou cílovou skupinou mám na mysli např. osoby, které přišly o bydlení, osoby s návykovou látkou apod. Ten, kdo chce pomáhat obětem domácího násilí, se má soustředit pouze na oběti, i když je to v současných dotačních řízeních pro organizaci finančně znevýhodňující.\nSlužby pro oběti domácího násilí jsou specializované, tzn., mají vytvořenou odbornou základnu. Jedná se o odborníky, kteří jsou v problematice domácího násilí vyškoleni a mají dlouhodobou praxi či pracují pod intervizí svých kolegů.\nOrganizace má ve své odborné personální struktuře min. psychologa pro dospělé oběti, psychologa pro děti, právníka a sociální pracovnici.\nCo specializované služby pro oběti domácího násilí musí umět?\nMusí umět velmi rychle a správně vyhodnocovat rizikové situace. Musí se velmi rychle propojovat její odborníci. Musí garantovat nejen technické bezpečí, ale i umět bezpečně oběť provázet službou a učit oběť službu bezpečně využívat.\nOdborníci musí oběti zprostředkovávat témata, které ji pomohou pochopit, proč se stala obětí. Pochopit čím vším je pro ni a její děti domácí násilí nebezpečné. Jaké následky to na nich zanechává. Co se s tím dá dělat.\nVypadá to, že se jedná o velmi složitý proces?\nAno, je to složitý proces. Proto rozhodnutí oběti, aby se vymanila z domácího násilí, je tak velmi složité. Někdy až zničující. Představte si oběť, která ví, že je potřeba, aby se z násilí vymanila. Za setrváváním v násilí platí svým zdravím, změnou osobnostních vlastností, změnou jednání a chování, svoji izolací, ztrátou svých blízkých. Na druhou stranu stále má k násilné osobě city je tzv. emočně připoutaná. Tato situace je pro oběť rozpolcující a život ohrožující. Nezmiňuji ani to, že oběť, když se rozhodne řešit svoji situaci, velmi trpí i ekonomicky. Je bez finančních prostředků, bez bydlení.. Je ve svém rozhodnutí velmi znevýhodněna.\nJak vypadá postup, když oběť potřebuje využít služeb specializovaného domu pro oběti? Museli jste někdy kvůli nedostatečné kapacitě oběti odmítat?\nPostup je takový, že nás oběť prvotně kontaktuje telefonicky, vyplněním elektronického formuláře, nově připravujeme chatové poradenství. Pracovnice s obětí probere aktuální situaci, zajistí řešení nezbytných kroků, edukuje oběť. Pokud situace umožňuje, pozveme si oběť k osobnímu setkání, kde vše hlouběji probíráme. Následně oběť připravíme k přijetí do pobytového programu. Nikdy není našim cílem oběť vytrhávat z násilného prostředí, pokud nemáme předem situaci velmi dobře zmapovanou. Pokud oběť potřebuje ubytování ihned, jsme schopni pomoci s krizovým ubytováním. Pokud je situace ohrožující, spolupracujeme s PČR.\nV roce 2020 jsme např. odmítli k pobytovému programu 85 obětí. V roce 2019 jsme museli odmítnout 83 obětí. Zde je nutno uvést, že v ČR jsou jen 3 specializované domy pro oběti domácího násilí.\nZávěrem bych se vrátila k námětu našeho rozhovoru.\nJe velmi důležité, aby oběť měla možnost správně se rozhodnout. K tomuto rozhodnutí ji mohou pomoci specializované služby a specializované domy pro oběti domácího násilí. Oběti o nich ale často nevědí a proto je tak důležité, aby všechny sociální služby uměly oběti správně nasměrovat a postoupily je organizacím, které se problematikou domácího násilí zabývají.\nDěkuji a přeji pěkný den bez násilí. Vedoucí MAGDALENIUM, z.s.\nPublikováno: 26. 7. 2021 15:24\nDesatero… Publikováno: 2. 8. 2021 15:15 Zpět na přehled Dopady nouzových… Publikováno: 7. 5. 2021 10:10


Záhadný uzel | Baby-centrum.cz\nNáš malý hlavolam jistě zaujme Vaše dítě, které se bude snažit “přijít na kloub” tomu, které konce provázků patří k sobě. Provázky se sbíhají doprostřed uzlu, který je schovaný v průhledném plastovém krytu. Za provázky lze tahat ze strany na stranu. Při hraní bude dítě objevovat pískátka, šustítka, rolničku a kousátka ukrytá v koncích provázků, a stimulat tak své hmatové receptory a rozvíjet jemnou motoriku dětských prstů spolu s koordinací pohybů. Pestré barvy podporují rozvoj zraku. Díky novému Lamaze klipu hračku připevníte na dětskou postýlku, či stříšku kočárku stejně snadno jako např. na nákupní vozík nebo k přenosné autosedačce. Hračky Lamaze jsou testovány bez ohledu na to, pro jakou věkovou kategorii jsou určeny dle nejpřísnějších norem EN-71 a ASTM F963-96.


Koně a jezdectví jsem zbožňovala už od malička, říká Grünthalová | Jezdci.cz\n12.01.2021 06:30 | AUTOR: Vojtěch Kroupa\nParkurová jezdkyně Nicola Grünthalová v sezoně 2020 hned dvakrát ovládla sérii U25 a také si už dvakrát stihla připsat titul vicemistryně České republiky. V našem rozhovoru zavzpomínala na své jezdecké začátky a zmínila další sny.\nPrvní jízda na koni Nicoly Grünthalové se uskutečnila u jejího strýce, jenž choval andaluské koně. „Vždycky si mě strejda posadil před sebe na koňský krk a takto jsme spolu jezdili po lese. V té době se u mě ještě více probudila láska ke koním, které jsem ostatně zbožňovala už i dříve," říká.\nBydleli jsme původně v Praze a moji rodiče nikdy na koních nejzedili. Vím, že jsem pořád mluvila o koních a o ježdění, později jsem začala dojíždět do Zduchovic na koňské tábory. Následně už jsem byla zařazena do pokročilejší skupiny a ke svým desátým narozeninám jsem dostala svého prvního sportovního poníka. V mých očích to v té době byl extrémně nadaný sportovec, ale realita byla taková, že mě byl schopný klidně sedmkrát za hodinu shodit.\nKolik jezdeckých disciplín jste měla možnost si vyzkoušet?\nKdyž jsem byla menší, tak jsem závodila na ponících, a to v soutěžích parkurových i drezurních. V drezuře jsem se dokonce s plemenným hřebcem Diamantem dostala na meziárodní úroveň. Diamant už si dnes užívá svého zaslouženého důchodu a rodičovských povinností u Michaely Pavlisové. Drezura mi dala výborný základ, nicméně nakonec jsem zůstala u parkurového skákání, které mi přišlo celkově mnohem zábavnější a více takové spravedlivé.\nVzpomenete si na své první závodní zkušenosti? S kterým koněm to bylo?\nVybavuji si své úplně první hobby závody. Ty proběhly ve Zduchovicích a startoval jsem na poníkovi, který se jmenoval Batulka.\nKdo vám předával jezdecké poznatky a zkušenosti?\nHodně jezdecké práce jsem udělala s Kateřinou Vašákovou, s níž jsem stále v kontaktu a jsem jí moc vděčná za to, co mě naučila. Dále jsem spolupracovala s Vladimírem Treterou a Jiřím Pecháčkem. Mým aktuálním trenérem je v těchto dnech Miroslav Půlpán, který má u nás i ustájené koně a opravdu je to velmi hezká rodinná spolupráce.\nCo patří mezi vaše silné a slabé stránky?\nMoje silná stránka je cílevědomost a ochota jezdeckému sportu obětovat úplně všechno. Mezi své slabé stránky řadím určitě nervozitu.\nNEPŘEHLÉDNĚTE: Kostková: Jezdectví je potřeba obětovat čas. Je to o dlouholeté práci\nNa které koně ze své dosavadní kariéry vzpomínáte nejraději?\nMoc hezké vzpomínky mám na svého prvního strakatého poníka Lukyho. Dostala jsem ho k desátým narozeninám s velikou červenou mašlí okolo krku, a i když to s ním nebylo vůbec jednoduché, tak mě naučil nevzdávat se a jít si za svým cílem. Znovu musím zmínit i velmi schopného poníka Diamanta a v neposlední řadě mě toho hodně naučil poník Primus, s nímž jsem skákala už větší poníkovské soutěže. Z velkých koní pro mě byl výjimečný Leandro S, který se už také pomalu chystá do důchodu a své dětské mistrovství Evropy jsem absolvovala na kobylce Niagara La Just, z níž máme už ve stáji další malé nadějné sportovce. Mojí aktuální stájovou jedničkou je Careful Z, kterého máme všichni moc rádi a je to naše srdcová záležitost.\nJakých sportovních úspěchů si ceníte nejvíce?\nVýborné výsledky sbírám s Carefulem už pátou sezonu. Dva roky po sobě jsem vybojovala druhé místo na mistrovství České republiky. Moc si ovšem cením všech dobře zajetých a povedených parkurů, do nichž Careful dává své srdce.\nJak se postupně vyvíjely vaše jezdecké ambice a sny? Čeho byste ráda dosáhla v budoucnu?\nUž jako dítě jsem si představovala, že budu moci vítězit v soutěžích na světové úrovni. Postupně jsem zjišťovala, že to zase tak jednoduché nebude a opravdu je potřeba tvrdá a poctivá práce, aby se dostavily požadované výsledky. Mým snem je dále se zdokonalovat a snažit se dělat práci s koňmi správně a tak, aby to bavilo koně i mě. Ve stáji nám nyní dorůstají další dva hřebečci, takže uvidíme, jaké budou další možnosti.\nArchiv Nicoly Grünthalové\nŠtítky: koněskokyNicola GrünthalováO jezdeckých začátcích\nV Těšánkách zvládli Zlatou podkovu na jedničku


Holky 1,5 - 8 let tm.modro-malinová\nAdams AGNESION ALPINE PRO BECO BLUE EFFECT BLUE SEVEN BOBOLI BYTE CAPU CENTRAL PROJECT CORNETTE DÖLL Dovoz MARANDY ELEMAR FARLIN FIXONI G-MINI GINO SANTI GIRANDOLA GIRLSTAR HOT OIL Key KING Knot so bad LOAP Losan MARANDY MaxiMo Mayoral MILLION X NEXT NICKEL SPORTSWEAR PEBBLE STONE Playshoes RDX RUTA FASHION SALT & PEPPER SHIWI STERNTALER SUN CITY T&GO TUP TUP Twins by J. HÜPEDEN WOLA Zaffe\nantracitová béžová bílá černá červená cihlová citrusová fialová flamingo fuchsiová grafitová granátová hrášková JEANS kapučíno khaki kiwi korálová krémová levandulová lila lilková limetková lososová malinová mátová melounová modrá modro-šedá naturální NEON růžová NEON žlutá norková ocelová oranžová ostružinová papriková petrolejová pruhy - růžová pudrová růžová šedá starorůžová světle modrá světle růžová světle šedá tmavě modrá tmavě šedá tyrkysová vícebarevné vínová vzor '1' vzor '2' zelená\nVše do školy a školky v aktuální kolekci podzim zima 2018. Holčičí oblečení ve velikostech 92-134. Veškeré zboží SKLADEM. Nezmeškejte hromadu SLEV na aktuální sezónu. Doporučujeme filtrovat dle velikosti Vaší ratolesti pro rychlejší vyhledávání. Nové kolekce podzim zima 2018 skladem.


Dekorativní křepelčí vajíčka Green - 20 ks | Bella Rose\nJaro Velikonoce Dekorativní křepelčí vajíčka Green - 20 ks\nVyfoukané celé skořápky křepelčích vajíček vyniknou zejména v jarních a velikonočních aranžmá. Můžete jimi ozdobit věnec nebo je použít samotné jako dekoraci. Vyzdobte si domov a připravte se na radostné vítání jara pomocí originálních doplňků.\nMají kropenatý povrch a jsou zbarvená do zelenkavé barvy. Balení je po 20 kusech v krabičce.


Olomoucké muzeum opět připravilo výstavu Jiřího Suchého | Týden.cz\nHerci, zpěvákovi, textaři i výtvarníkovi Jiřímu Suchému je věnována nová výstava v prostorách Vlastivědného muzea v Olomouci. Nese název Jiří Suchý 85+ a připomíná tak symbolicky nadcházející umělcovy 86. narozeniny. Komorní výstavě dominují autorovy litografie, její součástí jsou jeho sběratelské předměty či plakáty z představení divadla Semafor. Se Suchým a Jitkou Molavcovou se budou moci lidé setkat také 5. listopadu při jejich koncertě v Moravském divadle.\nVýstava navazuje na velký výstavní projekt v muzeu v roce 2011, který vznikl k Suchého osmdesátinám. Cílem současné výstavy bylo zmapovat uměleckou tvorbu Jiřího Suchého za posledních šest let. "Tato výstava je skromná, před lety jsem měl tady výstavu bombastickou. Jde o grafiky, které jsem v posledních letech vytvořil," řekl dnes novinářům Suchý.\nNávštěvníci si budou moci prohlédnout také průřez sbírkami Jiřího Suchého, který je vášnivým sběratelem například historických přileb, fotografií, svatých obrázků či gramodesek. "Je to koníček, který mne dost sužuje. Například přileb mám přes 120, ale nemám kam to dávat. Minulý týden jsem uzavřel sbírku, získal jsem poslední, kterou jsem potřeboval. Je to trochu i prokletí, ale krásné prokletí," doplnil Suchý.\nVýstava byla původně naplánována k 85. narozeninám autora, ale vzhledem ke zdravotním problémům oslavence v loňském roce ji muzeum pořádá až nyní. I proto nese v názvu plus. Suchý svůj věk dnes komentoval s nadhledem. "Říkám, že mládí mne zvolna opouští a blíží se střední věk. Už se na něj těším," podotkl. Do Olomouce se rád vrací, v roce 2011 zde převzal i čestný doktorát univerzity za přínos pro českou kulturu. Druhý titul získal od brněnské univerzity. "Mám čtyři měšťanky, které jsem prolezl jen ze soucitu svých učitelů. Že jsem byl slušný chlapec, tak mě nechali vždy nepropadnout. A teď mám dva doktoráty," dodal s úsměvem autor.\nS Jitkou Molavcovou zamíří do Olomouce také 5. listopadu, kdy vystoupí v Moravském divadle. "Bude to koncert plný krásných písní od začátku divadla Semafor až po současnost. Bude tam i mezinárodní tvorba. Ten koncert mám moc ráda, zavzpomínám si na něm i na své začátky," řekla dnes novinářům Molavcová, která minulý týden začala v Semaforu svou 48. sezonu.\nVýstava Jiří Suchý 85+ bude v Olomouci otevřena do 12. listopadu.


Ubytování Pec pod Sněžkou - Hotel POST RESIDENCE ****\nPost Residence se nachází v Peci pod Sněžkou, asi 2,5 km od lanovky Portášky.\nUbytování Hotel POST RESIDENCE ****\nV Residenci Post je k dispozici 19 apartmánů s moderním interiérem, které jsou komplexně vybavené pro váš komfortní pobyt v Krkonoších. Luxusní apartmány v Peci pod Sněžkou pro 2 až 8 osob disponují plně vybavenou kuchyní, pohodlnými postelemi, vlastní koupelnou a také dostatečným úložným prostorem.\nKaždý apartmán disponuje jednou ložnicí, kde se nachází extra velká manželská postel. V případě vícelůžkových apartmánů se v ložnici nachází i rozkládací sedačka. Druhou místností je obývací pokoj, kde naleznete jednu rozkládací pohovku a výsuvné lůžko. Apartmány 4+3 a 5+3 mají navíc ještě jednu ložnici. Každý apartmán má vlastní koupelnu se sprchou a toaletou.\nObývací pokoj: 1 extra velká manželská postel, 1 rozkládací pohovka. Nabízí: Wi-Fi zdarma, restauraci-kavárna, sklepní kóji, kartu hosta. Parkování: klient využije městské parkoviště za poplatek (možnost slevy na kartu hosta 70,-Kč/den). Parkování: klient využije městské parkoviště za poplatek (možnost slevy na kartu hosta 70,-Kč/den) .\nLožnice 1: 1 extra velká manželská postel. Obývací pokoj: 1 rozkládací pohovka. Nabízí: Wi-Fi zdarma, neplacené parkoviště/garáž, sklepní kóji, kartu hosta.\nLožnice 1: 1 extra velká manželská postel. Obývací pokoj: 1 rozkládací pohovka + rozkládací taburet. Nabízí: Wi-Fi zdarma, restauraci-kavárna, neplacené parkoviště/garáž, sklepní kóji, kartu hosta .\nLožnice 1: 1 extra velká manželská postel, 1 palanda. Obývací pokoj: 1 rozkládací pohovka. Nabízí: Wi-Fi zdarma, restauraci-kavárna, neplacené parkoviště/garáž, sklepní kóji, kartu hosta. Nabízí: Wi-Fi zdarma, restauraci-kavárna, neplacené parkoviště/garáž, sklepní kóji, kartu hosta.\nLožnice 1: 1 extra velká manželská postel. Ložnice 2: 2 samostatné postele. Obývací pokoj: 1 rozkládací pohovka. Nabízí: Wi-Fi zdarma, restauraci-kavárna, neplacené parkoviště/garáž, sklepní kóji, kartu hosta.\nLožnice 1: 1 extra velká manželská postel. Ložnice 2: 1 extra velká manželská postel, rozkládací taburet. Obývací pokoj: 1 rozkládací pohovka, rozkládací taburet. Nabízí: Wi-Fi zdarma, restauraci-kavárna, neplacené parkoviště/garáž, sklepní kóji, kartu hosta.\nLožnice 1: 1 extra velká manželská postel, rozkládací taburet. Ložnice 2: 1 palanda, jednolůžko. Obývací pokoj: 1 rozkládací pohovka. Nabízí: Wi-Fi zdarma, restauraci-kavárna, neplacené parkoviště/garáž, sklepní kóji, kartu hosta.\nDalší místa v blízkosti Hotel POST RESIDENCE


Trvalky odolné vůči suchu – trvalky odolné vůči suchu pro kontejnery a zahrady – DumBytZahrada\nVe většině zemí je vody nedostatek a zodpovědné zahradničení znamená co nejlépe využívat dostupné zdroje. Naštěstí vše, co je potřeba, je trochu předem naplánovat pěstování krásné zahrady s různými rostlinami, včetně trvalek odolných vůči suchu s nízkou údržbou. Přečtěte si několik nápadů, které vás inspirují.\nRostliny odolné vůči teplu a suchu s barvou\nVýběr rostlin odolných vůči suchu s barvou není tak obtížné, jak si myslíte. Zde jsou některé populární trvalky, které dodají barvu popu při manipulaci s teplem slunce a suchem:\nSalvia (Salvia spp.) Je odolná rostlina odolná vůči suchu, kterou velmi milují motýli a kolibříci. Tento bratranec do kuchyně šalvěje s nízkou údržbou vykazuje vysoké hroty drobných bílých, růžových, fialových, červených a modrých květů. Většina odrůd je vhodná pro zóny odolnosti rostlin USDA 8 až 10, i když některé mohou tolerovat chladnější klima.\nDeka květ (Gaillardia spp.) Je vytrvalá prérijní rostlina, která od začátku léta do podzimu produkuje okázalé květy intenzivní žluté a červené. Tato tvrdá rostlina roste v zónách 3 až 11.\nYarrow (Achillea) je další drsňák, který miluje teplo a sluneční světlo. Tato rostlina odolná vůči suchu produkuje jasné letní květy v odstínech červené, oranžové, žlutě růžové a bílé. Roste v zónách 3 až 9.\nTrvalky tolerantní k suchu ve stínu\nVýběr trvalek odolných vůči suchu ve stínu může být o něco omezenější, ale stále máte široký výběr krásných rostlin, ze kterých si můžete vybrat. Pamatujte, že téměř všechny rostliny milující stín vyžadují pár hodin slunečního světla denně; velmi málo rostlin bude tolerovat celkový stín. Mnohým se daří ve světle rozbitém nebo filtrovaném slunečním světle.\nDeadnettle (Lamium maculatum) je jednou z mála rostlin, které mohou přežít v téměř úplném stínu a buď v suché nebo vlhké půdě. Je ceněn pro své stříbřité listy s kontrastními zelenými okraji a lososově růžové květy, které kvetou na jaře. Deadnettle je vhodný pro zóny 4 až 8.\nHeuchera (Heuchera spp.) Dává přednost světlému stínu, ale snáší více slunečního světla v chladném podnebí. Je to poutač se shluky nápadných listů ve tvaru srdce v odvážných, třpytivých barvách. Heuchera roste v zónách 4 až 9.\nHosta (Hosta spp.) Jsou trvalky odolné vůči suchu, které jsou spokojené s pár hodinami ranního slunečního světla. Vyhněte se horkému odpolednímu slunci, zvláště pokud je nedostatek vody. V částečném stínu je hosta v pořádku s asi centimetrem vody každý týden. Hosta je vhodná pro pěstování v zónách 2 až 10.\nAcanthus (Acanthus spp.), Také známý jako závěr medvědího, je vytrvalý středomořský rodák, který toleruje částečný stín a plné slunce. Acanthus zobrazuje velké, špičaté listy a vysoké hroty růžových, téměř bílých nebo fialových květů. Acanthus je vhodný pro zóny 6a až 8b nebo 9.\nTrvalky odolné vůči suchu pro kontejnery\nVětšina rostlin je vhodná pro pěstování v nádobách. U velkých rostlin se ujistěte, že nádoba je dostatečně velká, aby pojala kořeny. Pokud je rostlina vysoká, použijte robustní květináč se širokou a těžkou základnou. Zde je několik trvalek odolných vůči suchu pro kontejnery:\nBeebalm (Monarda didyma) je magnet na včely a kolibříky, kterému se daří v plném slunečním světle nebo v částečném stínu. Kontrolujte často kontejnery; včelí balzám nepotřebuje hodně vody, ale půda by nikdy neměla být suchá. Beebalm roste v zónách 4 až 9.\nDenivka (Hemerocallis spp.) Je hlíznatá rostlina, která sportuje shluky velkých kopinovitých listů. Daylily je k dispozici v široké škále barev, v závislosti na odrůdě. Daylily nevyžaduje hodně vody, ale oceňuje občasné hluboké zavlažování během horkého a suchého počasí. Denivka je vhodná pro zóny 3 až 9.\nTřapatka nachová (Echinacea purpurea) je staromódní trvalka odolná vůči suchu, která celé léto produkuje spoustu fialově fialových květů. Motýli milují třapatku nachovou, která roste v zónách 3 až 9.\nGerbera daisy (Gerbera jamesonii) je elegantní jihoafrický rodák, kterému se daří v horkých a suchých podmínkách. Obrovské květy podobné sedmikráskám přicházejí v různých čistých barvách od bílé po růžovou, fialovou a purpurovou. Gerbera daisy roste v zónách 8 až 11.\nObrázek by Bradford Martin


Můj syn chodil na úžasnou základku. Byla sice soukromá, ale rozhodně ne nejdražší nebo nejznámější. Byla ale dokonalá. Majitelka byla žena z byznysu, která nejprve školku a pak školu založila pro své syny, protože nebyla spokojená s existující nabídkou. Ředitel byl skaut, četl Rychlé šípy a chodil na výlety s batohem po Česku. Učitelé byli napůl Češi a napůl expati.\nV „naší“ třídě bylo devět dětí, všechny rodiny se detailně znaly. Jo, a taky jsme se zdravili. Já syna vozil ráno a měl jsem se školou dost interakce na to, aby mne velmi často popadl strašně intenzivní pocit smutku a deprese nad tím, že nemohu tuhle život formující zkušenost dopřát všem dětem na světě. Že většina dětí takhle skvělý start do života nemá a že to je strašně smutné.\nÚplně stejný pocit mám ze světa těchto dní. Zase někdo „chodí do skvělé školy“, ale drtivá většina pouze přihlíží.\nDnešní nerovnost příležitostí nespočívá v nerovném přístupu ke vzdělání, ale v nerovném přístupu k investování. Dnešní dny totiž představují jednu z velmi řídkých příležitostí, kdy jsme mohli nakoupit akcie superkvalitních společností za ceny, které se už nikdy nebudou opakovat.\nUž jsem tady psal, že #covid-19 je jednou za život. V mnoha ohledech za to budeme jistě rádi a po „zákazu vycházení“ se nikomu stýskat nebude. Ale i laická veřejnost dnes „tuší“, že na trzích se něco děje, něco neopakovatelného, něco, co může být zdrojem mimořádného zisku. Naštěstí spousta lidí také ví, že současná situace může být také zdrojem mimořádné ztráty. Proto se laikové nevrhají do studené vody globálních trhů po hlavě a spíše zklamaně pokukují na břehu. Je to úplně stejná situace, jako v té naší říčanské základce. Devět šťastných ve třídě, zbytek světa za branou. Obě situace rozšiřují nerovnost, která v důsledku neslouží nikomu a se kterou neumíme inteligentně bojovat.\nCo se dnes na trzích děje a proč je to pro masy problém? Historicky se celý akciový trh, tedy jednotlivé společnosti na něm obchodované, jejich skupiny, reprezentované různými odvětvími, choval dle fází ekonomického cyklu.\nTo dnes není.\nJednak, já bych se hádal o to, v jaké fázi cyklu vlastně jsme, ale hlavně, cenu jednotlivých titulů a odvětví dnes více než jindy ovlivňuje externí faktor #covid-19, jehož přesné působení na jednotlivé tituly není snadné do detailního důsledku odhadnout. Musíte toho o konkrétní firmě fakt hodně vědět, abyste byli schopni posoudit, jak se například chyby v dodavatelském řetězci někde v Číně projeví v jejím kvartálním zisku. To jsou informace daleko za rámec fundamentální analýzy. To jsou často specializované, fragmentované znalosti, které laik ani není schopen zformulovat do smysluplné otázky, natož na ně odpovědět. Pokud ale nejsme při investování schopni vyhodnotit hlavní riziko, nemůžeme jej pochopitelně ani řídit. A investování není nic jiného, než přijímání rizika za úplatu.\nI kdyby ale byl mezi laickou, řekněme studentskou veřejností znalec a jistě takoví jsou, bude mít další problém. Problém, na který mne správně upozornil jeden z mých posluchačů na Instagramu. Spousta kvalitních akcií má pro začátečníky příliš vysokou jednotkovou cenu. Na nákup jediné akcie Amazonu si musíte skutečně připravit 60 tisíc korun. Bez poplatků.\nTo ale znamená, že pokud chcete mít akciové portfolio, složené třeba z deseti titulů a v každém mít 10% hodnoty portfolia, budete potřebovat přes půl milionu korun do začátku. To sice jsou pro spoustu lidí snadno představitelné peníze, ale pro většinu je to něco jako nekonečno. Ti lidé vám řeknou, že kdyby měli „půl mega na ruce“, tak by se zbavili všech svých životních problémů a nějaké investování by je vůbec netrápilo. No, problémů by se nezbavili, ale to teď není podstatné. Co naopak podstatné je, že i kdybyste věděli, co si máte koupit, bude mít shora popsaný problém vysokých jednotkových cen akcií.\nNěkdo může správně namítnout, že tento problém není nový a od toho přece existují fondy, které přesně tenhle problém řeší a co ty „Zero tracking funds“ třeba od Fidelity nebo Vanguardu, které jsem loni všem doporučoval. Jo milánkové, s těmi je na dlouho konec. Jsou to nejlepší instrumenty pro retail ve světě bez #covid-19.\nZ toho také bohužel plyne, že jsou to nejhorší instrumenty pro retail ve světě s #covid-19. Jejich problém je ten, že neumí odfiltrovat poražené od vítězů. To sice neuměly nikdy, není to jejich posláním, ale jindy to nevadí.\nUž jsme si řekli, že normálně se trh chová podle fází hospodářského cyklu. To znamená dvě věci. Hospodářský cyklus nenastupuje na trhy přes noc. Aby indexy skočily tak dolů, jako to předvedly letos na jaře za týden, normálně potřebují rok, maximálně dva. To je dost času i pro ty zabedněné, aby stačili včas vystoupit. Stejné je to cestou nahoru, leze to pomálu. Druhý faktor, který dnes také neplatí, je fakt, že hospodářský cyklus působí na trh stejným, předvídatelným způsobem. Ani to se dnes neděje.\nCovid-19 rozdělil trh na tři sektory. Mamutí firmy s obřími bilancemi přežijí všechno. Alphabet, například. Pak jsou firmy, které ze situace dokonce těží, Amazon například. Ale pak máte firmy na JIPce, FORD například. Problém je, že v indexu je máte všechny. Jenže do takové věci přece nechcete investovat. Navíc, když FORD pomalu převážejí na ECMO. Řešením by byl fond, kterému pracovně říkám „Fond S&P500 minus poražení“.\nTakový fond bych vám s klidným srdcem doporučil a zkusím přemluvit nějakou banku, aby ho pro vás udělala. Pokud ho nepojmenují po mně, mohl by se jmenovat třeba COVIDGAIN.\n(původně zveřejněno 1. 5. 2020 na webu Neovlivni.cz)


Ruční držák se stativem pro smartphony - FILM-TECHNIKA\nDomů / Stativy / Tripody / Ruční držák se stativem pro smartphony\nRuční držák se stativem pro smartphony\nKompaktní mini stativ s ručním držákem pro smartphony.\nMultifunkční mini tripod určený pro DSLR do 2 kg a smarphony. Tripod obsahuje kulovou hlavu, kterou můžete otáčet v rozmezí 360°. Maximální výška dosahuje 13 cm, konstrukce je velice lehká a snadno přenosná, bez problémů se vejde do batohu či kabelky. Pogumované nožičky zabraní podkluzování a nastavitelnost nožiček Vám umožní přizpůsobit se každé situaci.\nStativový adaptér pro chytré telefony s nastavitelnou délkou od 58 mm do 100 mm. Adaptér je vyrobený z pevného ABS plastu a obsahuje dva 1/4" závity, jeden ve spodní častí pro pevnou montáž na stativ či jiné zařízení a druhý na zadní částí, ten však můžete otáčet o 360°, a tím nastavit originální úhel pro Vaši fotografii či video.\nKaždou položku lze využít i samostatně.\nMontáž: 1/4" šroub\n3) Adaptér pro smartphone


9.3.2022 Jana Marková\nVývoj mobilní aplikace začíná programováním. Tak zní jeden z omylů, se kterými se v tomto oboru setkáváme. Ve skutečnosti začíná mnohem dříve – už při vymýšlení celého projektu. Podívejte se proto, jak už na začátku aplikaci navrhnout, aby byla úspěšná.\nDobrou výchozí pozici získáte už tím, že si předem promyslíte, co má mobilní aplikace umět a proč by měla lidi zaujmout. Navíc tím výrazně zkrátíte dobu vývoje a předejdete možným nedorozuměním.\nPokud tedy přemýšlíte, jak aplikaci navrhnout, začněte tím, že si ujasníte:\njaký je cíl aplikace,\nco chcete aplikací získat\na kolik času a a peněz chcete do aplikace investovat.\nZ těchto bodů totiž vycházejí konkrétní informace, které potřebujeme znát, než se pustíme do práce. A které můžeme rozdělit do 7 oblastí.\n1. Jaký je cíl aplikace?\nPokud jste si promysleli zmíněné 3 body, měli byste už mít na tuto otázkou připravenou odpověď. Každá aplikace přitom může mít jiný cíl. Například:\npřivést víc klientů na pobočky,\nzjednodušit zaměstnancům evidenci docházky,\nnebo rozšířit povědomí o vaší značce.\nV každém z těchto případů bude aplikace vypadat jinak. A bude mít i jiné funkce a uživatelské rozhraní.\nProto potřebujeme vědět, co od aplikace čekáte. Zároveň tak můžeme maximálně využít naše nápady a zkušenosti. A pomoci vám, abyste se vyhnuli zbytečným chybám.\n2. Na jaké platformě aplikace poběží?\nPotřebujete mobilní aplikaci pouze pro iOS? Nebo vás zajímá i Android? Zdánlivý detail, který ale dokáže výrazně ovlivnit dobu i cenu vývoje mobilní aplikace.\nProto si ho promyslete předem. A zvolte si, jestli dáte přednost nativnímu nebo hybridnímu vývoji.\nZároveň zvažte, do kterých obchodů aplikaci nasadíte. Například my v INITED vám umožníme aplikaci nahrát nejen do App store a Google Play, ale také do App Gallery, díky které získají pohodlný přístup k vaší aplikaci i majitelé telefonů a tabletů Huawei.\n3. Co všechno má aplikace umět?\nAby aplikace splňovala vše, co od ní čekáte a co uživatelé potřebují, musíte naplánovat i její funkce. Budete potřebovat například:\nmožnost, aby si uživatel sám upravoval různé údaje na profilu nebo třeba nastavoval push notifikace;\nevidenci předchozích aktivit každého uživatele nebo jiné náhledy do historie vaší aplikace?\nPrávě funkce jsou jednou z hlavních věcí, která určuje, jak dobře se bude uživatelům s aplikací pracovat. A také jak dlouho potrvá její vývoj.\n4. Stačí vám jen aplikace?\nKaždá aplikace potřebuje také backend a administraci, která vám umožní spravovat data v aplikaci – tedy například přidávat nové produkty nebo editovat různé údaje.\nPotřebujeme proto vědět:\nzda od nás potřebujete kompletní projekt – tedy včetně backendu a administrace,\nnebo vám stačí pouze frontendová aplikace a ostatní části projektu si zajistíte sami.\nPrvní varianta je pro nás sice časově náročnější, zároveň ale máme všechny části projektu pod kontrolou. Jakékoliv úpravy jsou díky tomu jednodušší.\nPokud si zajistíte backend a administraci sami, potřebujeme vědět, kde získáme potřebná data a na koho se můžeme obracet s případnými dotazy.\n5. Máte představu o designu?\nZásadní součástí každé mobilní aplikace je také její design. Často rozhoduje o tom, jestli bude uživatel aplikaci opravdu používat, nebo ji po prvním spuštění smaže.\nMyslete proto zejména na UX/UI mobilní aplikace. Tedy na to, jak má aplikace vypadat, aby se s ní uživateli dobře pracovalo.\nAť už se rozhodnete nechat tuto část práce na svém týmu, nebo ji svěříte nám v INITED, měli byste v tom mít jasno předem. Umožníte nám tak stanovit co nejpřesnější harmonogram vývoje i cenu projektu.\n6. Chcete projekt napojit na jiný systém?\nPokud vytváříme zcela nový projekt, který vzniká na „zelené louce“, je postup jiný, než když potřebujeme aplikaci napojit například na váš web nebo na docházkový systém.\nU zbrusu nové aplikace si musíte důkladně naplánovat například i marketingovou strategii. Jen tak může aplikace na trhu uspět. A nehrozí, že zapadne v zaprášených on-line regálech obchodů Google Play či App Store.\nSvým klientům dokážeme s přípravou marketingové strategie pomoci. Máme totiž řadu obchodních partnerů, kteří se této oblasti věnují. A dokážeme vám zajistit jejich služby.\nStačí nám jen napsat a pomůžeme vám jak s přípravou aplikace, tak s propojením na naše partnery.\n7. Jaký je deadline a financování projektu?\nSamozřejmě potřebujeme znát i úplné základy, se kterými se setkáte u každého projektu – bez ohledu na zaměření. Tedy:\nkdy má být aplikace hotová\na jaký bude způsob financování – jestli se bude odvíjet od odpracovaného času, nebo dáte přednost fixní ceně.\nPro stanovení harmonogramu vývoje i pro výpočet ceny aplikace jsou tyto informace zásadní.\nDovedeme vás k úspěšné aplikaci\nA co hrozí, když chcete navrhnout aplikaci, ale nechcete hledat odpovědi na všechny zmíněné otázky?\nV takovém případě riskujete, že:\nuživatelé nebudou mít o aplikaci zájem;\nbudete bojovat s příliš početnou konkurencí, na kterou jsou vaši potenciální klienti navíc zvyklí;\nnebo například že bude aplikace tak technicky náročná, že se její vývoj nevyplatí.\nPodobným situacím se chceme vyhnout. Proto se do vývoje pustíme až poté, co od vás odpovědi na zmíněné otázky skutečně dostaneme.\nNaším cílem totiž není jen získat další zakázku, ale vytvořit spolu s vámi smysluplný a úspěšný projekt. A uděláme pro to všechno, co je v našich silách!\nNapište nám a přesvědčte se sami.\nPředchozí článek Jak vyplnit Formulář zabezpečení údajů (Google Data Safety Form) Další článek Jak tvoříme vaše aplikace aneb 6 etap vývoje mobilních aplikací IV\nTiskárna Cashino PTP-III – tisk z iPadu\n6.1.2017 Jaroslav Pavlíček\n27.4.2022 Jaroslav Pavlíček


Předmět: Váš účet byl ohrožen.\n17.07.2018 - Dnešního dne jsem narušil váš operační systém a získal plný přístup k účtu pvvs@pvvs.cz\nMyslím, že $237 je pro mé mlčení velmi malá částka.\nUkázka falešného vyděračského e-mailu\nPokračování serie falešných vydírání. Pro zdůraznění výhružky, že byl účet údajně napaden používají starý trik s falšováním adresy odesílatele. E-mail vypadá, že si příjemce poslal sám.\nNěkteré verze podvodného vyděračského e-mailu obsahovala aktuální nebo dříve používaná hesla. Většinou to byla hesla získaná z některých hacknutých služeb nebo zakoupená z některé databáze na černém trhu. V několika případech zveřejnění hesla zapůsobilo a oslovená osoba uvěřila, že se vyděrači opravdu nabourali do počítače. Více informací najdete na blogu Briana Krebse.\nJediná reakce na tento e-mal je smazat ho a rozhodně nic neplatit!\nAdresa stránky: http://www.hoax.cz/scam419/falesne-vydirani-4--vyhrozovani-zverejnenim-soukromych-dat-20181116/\nAlternativní odkaz: http://www.hoax.cz/index.php?section=scam419&action=hoax_detail&id=1531


Vyhledáváním bylo nalezeno 396 výsledků • Stránka 3 z 27 • 1, 2, 3, 4, 5, 6 ... 27\nTeď přesně nevím, jak je ta otázka myšlená, ale všechny aplikace ve storu "schvaluje" sám Apple, takže ne nemělo. Ta pravděpodobnost vadné aplikace je celkem malá.\n12. 7. 2012 08:10\nhttp://jablickar.cz/jak-si-zalozit-itun ... et-zdarma/\nhttp://www.ipad-forum.cz/topic378-jak-v ... store.html\nBTW: ta aplikace je zdarma, čili to nepředstavuje pro Tebe žádný problém\n11. 7. 2012 20:33\nProblém bude nejspíš v tom, že....\n"it is not currently available in Czech Store, but it is available in the U.S. Store"\n11. 7. 2012 13:13\nRe: notebook pro programátora do 12k\nto co zmiňuje karlos na 4530s\nale nevim, swarm to pak dole popírá, že je to k ničemu...\n29. 6. 2012 19:56\nTéma: notebook pro programátora do 12k\nRe: Procesor připečený k chladiči\nMoje dvě metody - jednu si zmínil.\nBuď nahřát a kroutit a nebo naopak zmrazit a kroutit (ale to je trochu složitější )\nNo taky jsem zvědav na nějakou novou kulišárnu.\n29. 6. 2012 13:29\nTéma: Procesor připečený k chladiči\nRe: Luxusní ultrabook jako druhý pc\nTak popravdě Paralells "mi nekoupili" :) Zkusil jsem jen BootCamp dyby něco a po 14ti dnech jsem to celý zahodil a v uvozovkách switchnul komplet. Jenže já tam spouštim jen kancelář, citrix, browser a přehrávač.\nCo se týče velikosti...\nMám tu vedle sebe oba. A ta 13tka je jak sešit a i kdy...\n28. 6. 2012 08:48\nTéma: Luxusní ultrabook jako druhý pc\nAno, baterie se samozřejmě vyměnit dá.\nA chtěl bych říct, že já tu za Apple nekopu (hned v prvnim příspěvku jsem křičel Prime) - prostě ho mám (pracovně) a tak proč se nepodělit ? Stejně tak jsou v práci Delly, Lenova a pár HPček. Ultrabook mám jen kvůli extremní mobilitě. Svoje mouchy má taky - chc...\n27. 6. 2012 21:03\nTak na měření mi asi už nezbyde čas. Nicméně pro představu takto a celý si to nějak vytrojčlenkuj\nNahoře je čas do uplného nabití +/- autobus\n27. 6. 2012 17:45\nRe: LN, 29000kč, Hudba, net, hry, editace videa\n"Večer Kine přijel, nechal mě odnést 100 kilovej (nebo kolik ta potvora váží) počítač až do pokoje. Po sportovním výkonu a pocitu rovnající se zlaté medaili na olympiádě"\nBída ty služby přepravních společností, to je neskutečný, co si dneska dovolej !!!\nPPLka ti to pokopou a rozšlápno...\nTéma: LN, 29000kč, Hudba, net, hry, editace videa\nV podstatě na něco už odpověděl kentus, já něco málo doplním.\n1) viz kentus a - Ano, to je problém, protože Windows využívají souborový systém NTFS, který OSX nativně zvládají číst, ale už ne do něj zapisovat. Takže například, co s dokumentem, kterej mám "tam" a chci ho "sem" r...\n27. 6. 2012 13:56\nStále jsme u toho, že tvoje požadavky splňují vlastně oba (když pominu tu "nutnost" Ivy)\nRůzná gesta mají všichni, záleží jak výrobce "namastí" drivery a utility. Synaptics dělá třeba tohle\n27. 6. 2012 09:58\nRe: Herní s monitorem do 35000Kč\nTak ona se snad dá narvat mATX do HAFu (já to nezkoušel), i když je to kravina, ale....\nPředevším si ujasni, co chceš ?\nPokud je priorita vzhled a značka ASUS, tak hodně štěstí - to tu asi nikdo nestaví\nPokud je priorita cena/výkon/ticho - pak Kin na první stránce\nGelid - dobrej chladič (p...\n27. 6. 2012 08:48\nTéma: Herní s monitorem do 35000Kč\n14 let co ? No já to chápu...telecí léta...\nZa ty prachy Ti Kin postaví lepší i s odladěním, dovozem a polibkem na čelo . Ale jak chceš.\nViděl sem skříň desku a to mi stačilo. Hazíš prachy oknem...\n26. 6. 2012 21:54\n"Složitější" sestavy si vždy skládám sám, ale...\nAle "jednodušší" mi vždy poslali dobře poskládané, dokonce se dalo hovořit i uspořádané kabeláži - takže bez problémů. Nemám, co vytknout.\nJestli ti ale nandají to Accelero na GK, bych pochyboval. "Odladit" hlučnost také ...\n26. 6. 2012 21:41\nTak tu máš jednoho "dědka" do statistiky...\nDomácí komp 24/7 (bez pár výpadků) - ale většinou si vesele idluje\nZakoupen: 12.1. 2011\nDalší disk na data: Ano\nRekordman nejsem a bude tu se mnou asi ještě dlouho\n26. 6. 2012 18:36


Europoslanec Rouček hlásí z Kyjeva: Je tady klid, pohoda | ParlamentniListy.cz – politika ze všech stran\nParlamentníListy.cz » Aréna » Rozhovory » Europoslanec Rouček hlásí z Kyjeva: Je tady klid, pohoda\n29. 4. 2014 18:24\nhlasovalo: 18412 lidí\nVy jste právě na cestě po Ukrajině, v Kyjevě jste se měl podle informací ParlamentníchListů.cz setkat i s hlavním kandidátem na úřad prezidenta. Uskutečnila se tato schůzka?\nAno, včera jsem skutečně jednal s Petrem Porošenkem a navíc i šéfem vojenské rozvědky (bezpečnostních služeb Ukrajiny) Valentinem Nalyvajčenkem, Dnes večer budu mít setkání jak s prezidentem Oleksandrem Turčinovem, tak i premiérem Arsenijem Jaceňukem. S nimi budu jednat hlavně o zadržených příslušnicích mise OBSE. Budeme ale mluvit i o ostatních záležitostech na Ukrajině. Chtěl bych od nich třeba vědět, jak oni vidí celistvost země, jak jsou připravení na prezidentské volby, které tady budou za tři týdny, a jak vidí budoucí ekonomickou situaci Ukrajiny.\nJaké jste z dosavadního jednání s uvedenými pány měl pocity? Sdělili vám třeba, jaká je nyní na Ukrajině situace?\nTu situaci jsem měl možnost zahlédnout sám. V Kyjevě je totiž klid, je tady jarní pohoda, rodiny se tady s klidem procházejí po ulicích. Kdyby šel udělat obrázek jen z toho mého dojmu, také by z toho vzniklo foto Kyjeva jako krásného, normálního a klidného evropského města. Ovšem pokud se řeč stočí na politiku, to už je horší věc. Lidé se tady totiž obávají hlavně toho, jak se situace vyvine na východě. Já dnes večer ještě poletím do Charkova, kde budu mít setkání jak s gubernátorem této oblasti, tak i s dalšími lidmi - jak s ukrajinskými, tak proruskými. Lze ale z tamní nálady vytušit, že se lidé velmi obávají budoucnosti. Jenže na to, co přijde, nikdo dosud nedokáže dát jasnou odpověď. Většina by si ale přála určitě klid. Dokonce z toho všeho tady máte pocit, že i etničtí Rusové chtějí, aby se situace uklidnila, aby se o decentralizaci jednalo normálním a demokratickým způsobem.\nZ oblasti se podle českých médií pomalu stahují ruská vojska. Vypadá to tam vskutku na nějaké zklidnění situace?\nNení tady vůbec žádné napětí, je tady pohoda, dokonce i na Majdanu, kde jsou pořád rozložené stany, to v neděli vypadalo jak u nás na Václaváku, nebo na Karlově mostě. Lidé se tam v poklidu procházejí s dětmi. Majdan, to je spíš pro ně už taková atrakce nežli „revoluční záležitost“.\nJak vypadá vyjednávání o propuštění zadržovaných z mise OBSE?\nJednání o tomto se zatím moc nedaří. Co by ale ukrajinská strana chtěla - i já jsem to podpořil - aby se do té záležitosti více vložili Rusové, tedy Rusko, které je členem OBSE. Jde o to, aby Rusko tento únos jasně odsoudilo, protože právě Rusko má velký vliv na separatisty. Rusko by totiž v tomto mělo více aktivně vystupovat a zasadit se o propuštění příslušníků mise OBSE. Musím ale ozřejmit, že nějaký ozbrojený pokus o jejich osvobození tady vůbec nepřipadá v úvahu, protože to by samozřejmě situaci jenom zhoršilo.\nMátě nějaké informace o tom, jak se oněm zadrženým daří? Je mezi nimi totiž prý i Čech, tak i nás jejich situace pochopitelně velmi zajímá...\nProtože je mezi nimi právě i zadržený Čech, tak jsem se tady včera v této souvislosti setkal s německým velvyslancem. Jde totiž o to, že Němci tam mají více lidí, kteří jsou zajatí, takže tuto věc oni koordinují. Podle zpráv, které ale mají, tak pokud se dá o nějakém zajetí mluvit, tak prý je s nimi relativně slušně zacházeno. Podle zpráv, které mám já, by tomu tak mělo být.\nJenže přece jenom stále hrozba eskalace násilí v této oblasti visí ve vzduchu. U nás se dokonce hovoří o válce. Jak byste vy popsal situaci, která na Ukrajině panuje?\nV Kyjevě je sice klid, ale jde o to, že lidé se více bojí toho, aby se krok za krokem nezhoršovala ekonomická situace. To má ale samozřejmě souvislost také s plynem, s cenou za plyn, protože od prvního května budou domácnosti právě za plyn platit o padesát procent více, než dosud platily. Nejsou tady totiž pořád vyřešeny vztahy s Gazpromem. Gazprom třeba tvrdí, že Ukrajinci musí platit i za plyn, který neodebírají, a hrozí, že když to neudělají, tak budou požadovat platby dopředu. Navíc spousta firem hlavně na východě – a nejde zdaleka jen o zbrojní firmy - je do jisté míry propojena také s ruským trhem, ale ruské podniky podle našich informací se najednou nebaví se svými ukrajinskými partnery: Nezvedají jim telefony, neodpovídají jim na e-maily, či faxy, takže hrozí zpomalení ekonomiky a s tím narůstání dalších problémů včetně propouštění a podobně. Dá se říci, že právě toho se lidé nejvíc obávají.\nA pokud jde o situaci na východě, tak tam pojedu dnes večer. Ovšem podle průzkumů veřejného mínění tam většina lidí nechce připojení k Rusku. Chtějí, aby se situace uklidnila, aby se o záležitostech decentralizace jednalo, tedy aby byla na programu dne otázka, co všechno mají spravovat regionální samosprávy. Ty ozbrojené bojůvky - tam jde řádově jen o několik set lidí - přičemž tyto skupiny - jak včera tvrdil i pan Nalyvajčenko – jsou podporovány vojenskou rozvědkou z Ruska.\nA jak v oblasti probíhá příprava na prezidentské volby?\nPrezidentské volby se tam budou konat ve stejný víkend jako u nás volby do Evropského parlamentu. Mluvil jsem s Petrem Porošenkem, který je hlavním kandidátem, jenž vede v průzkumech, ale mluvil jsem také s panem Serhijem Tihipkem, který je podle průzkumů na druhém, či třetím místě.\nJaké mají oba pánové názory na situaci?\nOni svorně tvrdí, že chtějí, aby volby tam byly svobodné a demokratické a jsou si samozřejmě vědomi, že bude několik obvodů, třeba v určitých částech Doněcka - tady se jedná o pět takových měst na Ukrajině - kde bude problém zrealizovat volby, a to už z bezpečnostního a technického hlediska; tam jsou totiž kupříkladu všechny hlavní budovy obsazeny. Všichni si ale přejí, aby tam byl po volbách klid. Prezident tam bude pravděpodobně zvolen až ve druhém kole, ale půjde hlavně o to, aby volby proběhly demokratickým a spořádaným způsobem a aby hlava státu měla jasný a demokratický mandát.\nKromě prezidentských voleb se tady ale očekává, že na konci roku, možná už někdy na podzim, budou uspořádány parlamentní volby. Na tom má překvapivě zájem i Strana regionů, tedy strana bývalého prezidenta Janukovyče. Já jsem se dnes například setkal i s bývalým ministrem zahraničí Kožarou, který dlí ve straně, jež se lidem omluvila a chce se nějakým způsobem obrodit. I zdejší komunisté, kteří posilují, budou chtít předčasné parlamentní volby, takže to vypadá, že do konce roku nakonec skutečně budou uskutečněny. Parlament a zdejší rada totiž musejí mít jasnou demokratickou legitimitu, aby se zabránilo dalšímu zhoršení bezpečnostní situace na východě a na jihu.\nTi, s nimiž jste se dosud na Ukrajině setkal, mají na tamější situaci stejný názor?\nSe všemi jsem se samozřejmě bavil o bezpečnostní situaci Ukrajiny, ale pokud jde o pana Porošenka, který s největší pravděpodobností prezidentské volby vyhraje, tak jsem zjistil, že on má zcela jasné představy o tom, jakým způsobem by se měla decentralizovat administrativa – rozhodně by se podle něj neměla federalizovat, jak to požadují Rusové, ale určitá decentralizace v té zemi musí dle něj být. Nejde, aby bylo všechno řízeno z Kyjeva, aby byli gubernátoři jmenováni z Kyjeva a podobně. Tady ještě trvá ten starý sovětský systém, koneckonců tak to stále funguje i v Rusku. Jde o to, aby místní samosprávy, tedy jak zastupitelé, tak i rada a gubernátor byli demokraticky voleni, aby měli určité pravomoci, a aby měli přesně určeno, o co se mají starat. Dnes odpoledne budu hovořit s prezidentem Oleksandrem Turčinovem a premiérem Arsenijem Jaceňukem. I na jejich názory jsem velmi zvědav a rád pak média o tomto setkání budu informovat.\nČSSD , europoslanec , prezidentské volby , Rouček , Rusko , Ukrajina , Kyjev


Pracovní prázdniny na Langkawi Pracovní prázdniny na Langkawi « Slasti a strasti života na moři\nPravda o plavbě Puteri Harbor – Langkawi »\nHned první sobotu jsme se vypravili na výstup na kopec přímo nad hlavním kotvištěm, odkud je nádherný rozhled do celého širého okolí. Stezku nahoru k vysílačům nám představili již dříve přátelé Erja a Glen, kteří se na Langkawi víceméně usadili už před nějakými patnácti lety. Když nejsou zrovna na nějaké plavbě po blízkém okolí, pořádají na kopec výšlapy pravidelně každou neděli. Teď jsou ale zrovna na měsíc v Thajsku, tak jsme se vydali na vyhlídku sami už v sobotu, protože na neděli jsme si chtěli pronajmout auto a jet na výlet kolem ostrova. Po zhruba hodině ostré chůze přerušované občasným funěním a pauzami na pití jsme dorazili až na vrchol a před námi se rozevřel známý pohled na zátoku a okolní ostrůvky. Dokonce se nám podařilo i identifikovat, která z malinkatých lodiček je ta naše.\nKuahské kotviště z ptačí perspektivy\nV neděli ráno jsme si vyzvedli zamluvené auto. Malajský chlapík, který nám ho předával, vybíral ještě před rokem a půl, kdy jsme byli na Langkawi naposledy, u mol denní taxu 3 ringitů za parkování člunů a pronajímáním motorek a skútrů si pouze přivydělával. Když jsme se po něm tentokrát sháněli, bylo nám řečeno, že parkovné za čluny teď vybírá jiná Malajka a že Wan (jak se chlapík jmenuje) mezitím „povýšil“. Pronajal si v budově vedle mol vlastní kancelář s klimatizací a jako správný šéf si opatřil i sekretářku. Namísto se skútry a motorkami teď prý kšeftuje hlavně s půjčováním aut. Ceny měl bezkonkurenčně nejlevnější a miniautíčko, které jsme dostali přidělené, dokonce nastartovalo a celý den nás vozilo spolehlivě z místa na místo.\nVodopád na severozápadě Langkawi\nNedělní výlet okolo ostrova jsme začali dalším výstupem, tentokráte k vodopádu na západní straně Langkawi. Na rozdíl od sobotního pochodu netrvala cesta na vrchol déle jak 20 minut, a v cíli jsme se navíc mohli osvěžit v několika tůňkách, které vymlela říčka ve skále. V těch nejblíže vodopádu dováděla děvčata v bikinách (samozřejmě šlo o cizinky, ne o místní Malajky), ale kousek dál jsme si našli jednu neobsazenou loužičku, kde jsme si svlažili nohy před sestupem k parkovišti. Než jsme se nastoupili do rozpáleného auta, ještě jsme si u sympatické paní ve stánku koupili vychlazený kokosový ořech, vypili sladkou šťávu a vydlabali dužninu uvnitř.\nPodporujeme místní ekonomiku\nJako další zastávku jsme měli naplánovanou kabinkovou lanovku hned na vedlejším kopci, která je údajně nejpříkřejší lanovou dráhou na světě. Péťa už tam kdysi byl, já ještě ne, a protože všichni básnili, že ten výhled seshora stojí opravdu za to, byla jsem ochotna riskovat tu trochu mačkání se v davech a povinnou „procházku“ obchody se suvenýry a cetkami všeho druhu, kterou musí absolvovat každý, kdo chce být vyvezen nahoru na vyhlídkovou plošinu. Obratně jsme se proplétali mezi převážně čínskými turisty a uhýbali před ostrými bodci jejich slunečníků, až jsme se statečně probojovali ke kase. Samotné lístky na lanovku tam ale neprodávali. Místo toho nabízeli čtyři exkluzivní balíčky, balíček D obsahoval kromě lanovky a vyhlídky ještě i jakési 4D kino, obojživelnou Ducktour a dále položky, kterým jsme ani nerozuměli. Zvolili jsme tedy nejlevnější a nejprostší balíček A a vystáli další frontu před nástupem do kabinek. Po zhruba deseti minutách čekání jsme pochopili, že postup je tak pomalý proto, že na jejím konci se musí všichni nechat vyfotografovat, aby si pak na horní stanici lanovky mohli zakoupit pamětní snímky. Z fotografování jsme se vykroutili a za chvilku už jsme seděli v jedné z kabinek. Kupodivu nebyla klimatizovaná (na rozdíl od čekárny, která byla přímo vymražená), a jak do ní pralo sluníčko, po zhruba pětiminutové jízdě nahoru jsme vyšli ven řádně vyvaření. Ale výhled nakonec opravdu vykompenzoval všechna naše utrpení. Měli jsme navíc štěstí, že byla nádherná viditelnost, takže jsme viděli nejen Langkawi a okolí, ale dokonce i thajské ostrůvky Butang zhruba 35 námořních mil severozápadně, které byly vysoko na našem seznamu míst, kam jsme se chtěli během našich pracovních prázdnin v Malajsii podívat. Výletní neděli jsme zakončili na jedné z pláží na severu ostrova ve vyhlášené rybí restauraci přímo na břehu moře, kam jsme zašli na pozdní oběd, prohlédli si ještě jeden vodopád a před návratem na loď zajeli s kanystry na benzínovou pumpu pro 60 litrů nafty. Mimochodem litr nafty stojí tady v Malajsii 2.15 ringitu, tj. necelých 13 korun…\nThajské ostrůvky Butang\nOběd na jedné z pláží na severu Langkawi\nDalší víkend jsme si naplánovali plachtění kolem Langkawi. Navíc jsme se měli konečně setkat s Pepou a Blankou z plachetnice Argo, které jsme poprvé potkali před nějakými třemi lety v nyní již neexistující maríně Danga Bay v Johor Bahru. Naposledy jsme se viděli na Langkawi před rokem a půl, a tak jsme se už nemohli dočkat, až se od našich přátel-světoběžníků dozvíme, kde všude mezitím byli a co všechno tam zažili. Pepa s Blankou jsou totiž opravdoví cestovatelé, a ty země, které neproplachtí na své lodi, projedou či projdou po souši, a vše navíc pečlivě dokumentují. Věděli jsme, že by se měli v Kuahu objevit někdy ve středu či ve čtvrtek, a tak jsme už od poloviny týdne co chvíli netrpělivě vyhlíželi jejich tmavě modrou plachetnici. Ve čtvrtek odpoledne už jsme to nevydrželi a někdy kolem třetí jim napsali, kdy že to dorazí. „Nevidíte nás na obzoru?“ přišla vzápětí odpověď. V hledáčku dalekohledu ale nebyla žádná tmavě modrá plachetnice, nýbrž obrovský katamarán. Pepa s Blankou totiž dorazili ve svém náhradním plovoucím domově, o který se již od prosince pomáhají starat. Vyzvedli nás člunem a zpět na Jannu jsme se dostali až po půlnoci plni dobrého jídla, pití a dojmů z vyprávění o jejich cestách po Indii a Nepálu.\nV pátek ráno Pepa s Blankou odjeli zpět do vedlejší zátoky, kde má katamarán domovskou bóji, s tím, že další rendezvous jsme smluvili na sobotu odpoledne buď v jejich zátoce, nebo v nějakém kotvišti opodál. Celý týden foukal jen hodně slabý vítr a my marně čekali na nějaký ten déšť, který by nám pořádně omyl palubu. Strachovali jsme se tedy, jak to dopadne s tím očekávaným víkendovým plachtěním, ale již od sobotního rána vála čerstvá bríza, která nás za necelé dvě hodiny přepravila rychlostí téměř pět uzlů na druhou stranu ostrova, a to jsme pluli na zadoboční vítr pouze s vytaženou přední genou. Na Langkawi zrovna probíhaly závody plachetních člunů, takže jsme cestou míjeli kromě obvyklých rybářů a jejich sítí i houfy malých lodiček. Prokličkovali jsme mezi ostrůvky na jihozápadě Langkawi a kolem půl šesté zakotvili v zátoce Awana, kde měli za vlnolamy na bóji katamarán Pepa s Blankou. Já se věnovala přípravě večeře a Péťa vyhlížel hosty, kteří dorazili vzápětí ve člunu. Po předkrmu bylo rozhodnuto, že další chod převezeme v hrncích na katamarán, kde bude více místa na hodování a následné debaty.\nPlachtíme kolem závodní flotily\nZatímco jsme se věnovali talířům a veselé zábavě, vítr stále zesiloval, v poryvech dosahoval téměř třiceti uzlů. Pepa s Blankou navrhovali, ať přespíme u nich, ale my bychom neměli klid, a tak jsme je někdy kolem půlnoci poprosili, jestli by nás přeci jen neodvezli ve svém člunu zpět na Jannu. Vyzbrojeni čelovkami a pláštěnkami jsme vyrazili vstříc větru a vlnám. Jen co jsme vyjeli zpoza vlnolamů, schytali jsme první slanou spršku, a než jsme dorazili k naší lodi, byli jsme všichni řádně zmáčení. Popřáli jsme si dobrou noc a my si dodali kuráže a před spaním se ještě vysprchovali v kokpitu, abychom se aspoň částečně odsolili. Voda z kanystru, kterou jsme nalili do naší sprchy (původně zahradní rozprašovač na hnojiva a jiné postřiky), byla hodně odražená a spolu se silným studeným větrem v nás vyvolávala vzpomínky na to, když jsme se v zimě sprchovali na Tchaj-wanu na palubě studenou vodou z hadice. V kotvišti to pořádně házelo, ale my jsme přesto většinu noci prospali s vědomím, že naší předimenzované kotvě můžeme bezmezně důvěřovat.\nTentokrát jsme fotit zapomněli, tak přikládáme snímek z jedné z našich dřívějších sešlostí\nRáno vítr trochu opadl a sotva jsme dopili kávu, už psal Pepa, jak prý jsme se vyspali, tedy jestli vůbec, a že slavnostní snídaně bude hotova zhruba za hodinu. Za chvilku pro nás přijel člunem a zavezl nás k Blance, která nás přivítala prvním makovo-tvarohovým frgálem čerstvě z trouby vytaženým. Lukulská snídaně se protáhla až do dvanácti, kdy jsme se chtě nechtě museli rozloučit a vydat se zpět do kotviště v Kuahu. Mezitím totiž začalo opět pořádně foukat a nás čekala plavba proti větru, takže se dalo předpokládat, že nám to bude chvilku trvat. Když jsme se po několika slaných sprškách přiblížili v Pepově člunu zpět k Janně, naskytl se nám pohled na něco nevídaného. Naše loďka byla přesně tam, kde jsme ji ráno zanechali, ale z nějakého podivného důvodu se točila v tom větru a vlnách kolem dokola své osy. Chvíli jsme nad tím nevěřícně kroutili hlavami, až jsme se hromadně usnesli, že se pod námi nejspíš musel točit nějaký silný proud, protože jinak jsme si ten malstrómový jev nedokázali vysvětlit…\nPlavba zpět do Kuahu nám nakonec trvala téměř čtyři hodiny, a to jsme si, přiznáváme, pomáhali motorem, abychom mohli jet ostřeji proti větru. Sluníčko pálilo, obloha byla plná bílých beránků, ale díky zesílenému monzunu pořádně fičelo a nejen palubu, ale i nás v kokpitu co chvíli pořádně spláchla nějaká větší vlna. Moře se trochu zklidnilo až těsně před kotvištěm v Kuahu, které je přeci jen kryté kopci a zástavbou. Zhruba ve čtyři hodiny odpoledne jsme spustili kotvu vedle plachetnice našich známých, a než jsme se vydali do města na posilňující večeři, museli jsme nejprve ze zásob sladké vody alespoň částečně omýt Jannu od vší té soli a ve sprchách na břehu i sebe – oba jsme měli po těch čtyřech hodinách na kůži krásně bílé mapy zaschlé soli.\nZápad slunce v kuahském kotvišti\nTaké třetí víkend se náramně vydařil. Vlastně jsme si ho tentokrát trochu prodloužili o pátek a pondělí, protože jsme plánovali plavbu na thajské ostrůvky Butang, na kterou jsme se těšili už od našeho lednového příjezdu na loď. Ve čtvrtek večer se k nám připojili Pavel s Láďou, Péťovi táborští kamarádi horolezci, kteří již více jak půl měsíce cestovali po Thajsku. Na Langkawi připluli trajektem. Dostali razítko do pasu dokumentující jejich vstup do Malajsie, a když jsme si je na stanici trajektu vyzvedli, razítka v pasu stále ještě horká, odvedli jsme je obratem zpět na imigrační, abychom je jako součást naší posádky znovu odhlásili a mohli hned v pátek ráno vyrazit společně naší lodí zpět do Thajska.\nPavel byl na plachetnici poprvé, Láďa už se dříve plavil u známých v Řecku, a jelikož jsou jako horolezci zvyklí čelit s humorem a klidem i sparťanským podmínkám, nebáli jsme se, že by u nás na lodi strádali. Jedinou drobnou kombinací byli přejezdy na našem veslovacím člunu, kam jsme se vešli maximálně tři. Většinou jsme tedy jeli na dvakrát s tím, že já seděla při první cestě na špičce, a když jsme dorazili na Jannu, jeden z kluků se vrátil pro toho třetího, který zůstal na břehu. Později jsme vyzkoušeli i kombinaci já uprostřed u vesel, Péťa vzadu a předek vyvažoval Láďa. To také fungovalo.\nPavel u kormidla\nV pátek ráno jsme vstali s muezzinovým voláním z mešity, posnídali náš domácí lodní bochník s máslem a džemem, zvedli kotvu a zamířili na severozápad. První polovinu plavby krásně foukalo, tak jsme kluky zasvěcovali do tajů a triků, jak nejlépe ovládat naši loď, a vyprávěli historky o tom, co už jsme na Janně všechno zažili. Schválně jsme vybíraly ty nejpikantnější příhody, aby zábava nestála. Pavel s Láďou nám zase líčili, kde všude v Thajsku byli a jaké jsou tam podmínky k lezení. Po obědě přišla na naši novou posádku ze vší té pohody a houpání náhlá únava, a protože vítr stejně odumřel a museli jsme začít motorovat, poslali jsme je každého na jedno lehátko do kajuty, aby si vyzkoušeli spánek na moři.\nLangkawi už jsme nechali za zády\nPrvní noc jsme plánovali přečkat ideálně na kotevní bóji na jižní straně ostrůvku Koh Lipe, který je sice jedním z nejmenších ostrovů skupiny Butang, ale zároveň jediný, na kterém je rozvinutý turismus, a tím pádem i základní infrastruktura, a především je tam imigrační stanice, kde je během sezóny možné se přihlásit do Thajska. Jinak je nutné plout mnohem více na sever do přístavu Satun na pevnině. Již z předchozí návštěvy jsme věděli, že bójí na jižní straně ostrova je omezené množství, jelikož zde parkuje mnoho výletních lodí a trajekty. Jak jsme se přiblížili, začali jsme prozkoumávat hladinu v zátoce dalekohledem a nakonec se nám podařilo identifikovat plovoucí lano, kterému sice chyběl plovák, ale jinak šlo o plně funkční bóji. Navíc velmi blízko pláže, takže tentokrát jsme se přemístili na břeh na jeden výjezd člunem – Pavel se totiž rozhodl na pláž přeplavat. Průzračná voda, korály a zebrované rybky, které okamžitě připlavaly k trupu naší lodě, k tomu ostatně přímo vybízely. Zašli jsme se přihlásit do imigrační boudičky na konci pláže, osvěžili se tříští z čerstvého manga, dopřáli si thajskou masáž a vše zakončili výbornou večeří v jedné z místních restaurací.\nV sobotu ráno nás vyhodilo z lůžek pořádné houpání, protože vítr a vlny, které se valily do kotviště, přicházely nejspíš kvůli přílivovým proudům z rozdílných směrů. Po snídani jsme tedy vyplachtili ven ze zátoky a přemístili se k prvnímu ostrůvku opodál, o kterém jsme věděli, že je kolem pěkné šnorchlování. Asi hodinu jsme plavali mezi rybkami a korály, a když jsme se vrátili na palubu Janny začaly k našemu dosud opuštěnému ostrůvku přijíždět doslova houfy člunů s turisty v oranžových záchranných vestách. Rychle jsme tedy nastartovali motor (přeci jen jsme byli dost blízko korálových hlav, tak jsme nechtěli zbytečně riskovat, že náhle přijdeme mezi ostrůvky o vítr) a vyrazili o bóji dále. Když jsme asi za hodinu najížděli k bójce u místa, kde jsme se chtěli po obědě potápět, pořádně jsme se zapotili. A podotýkám, že to nebylo kvůli sluníčku.\nZačínáme opět objevovat podvodní říši\nVítr mezitím zcela ustal, takže jsme jeli na motor. Já byla u kormidla, Péťa s Pavlem chytali vepředu lano od bóje. Přibližovala jsem se víceméně na setrvačnost k bójce, když v tom Péťa zavolal, ať ještě popojedu dopředu. Přidala jsem tedy prudčeji plyn, abychom se trochu odpíchli z místa, s tím, že dám okamžitě zase neutrál, abychom se příliš rychle nerozjeli. Jenže když jsem přidala, motor jen trochu škytl a otáčky se vůbec nezvýšily. „Nejde to!“ křičela jsem. „Ještě dopředu!“ volal Péťa. „Nejde to! Nedokážu přidat!“ volala jsem frustrovaně zpátky. To už ale naštěstí kluci bóji chytili – přeci jen jsme k ní dojeli na setrvačnost. A jak jsme později zjistili, měli jsme pořádné štěstí, protože nás nejspíš k bóji zároveň tlačil i celkem silný proud. Kdyby v tu chvíli tekl opačným směrem, mohli jsme klidně skončit na nedalekých útesech. Brrr! Ještě teď při té představě mrazí!\nJak byla loď uvázaná, rychle jsem začala kontrolovat kabely spojující řadící páku s motorem, nejprve ve skříni v kokpitu. Objevili jsme jednu chybějící matku, ale jinak bylo vše v pořádku. „Tady dole! Je to rozpojené u motoru!“ hlásil vzápětí Láďa, který se jal duchaplně prohlédnout opačný konec řadících kabelů, a během pár vteřin byla za pomoci klíče závada opravena. Ještě hodnou chvíli poté jsme si nadávali, že sice pravidelně kontrolujeme stav oleje, chladicí kapaliny apod, ale matky u řadících kabelů už jsme dlouho nedotáhli! Neptun nám dal opět za uši, ale naštěstí byl dostatečně milostivý a jeho lekce se obešla bez materiálních škod.\nKdyž jsme se posilnili a vzpamatovali se z toho šoku, naskákali jsme do vody a jali se obdivovat opět krásy podvodního světa. Láďa si vzal člun a my ostatní plavali kolem něj, aby někoho náhodou nestrhl proud. Podobnou taktiku jsme pak praktikovali i po následující dva dny. Do člunu jsme naložili i malou kotvičku, a když jsme doplavali na nějaké pěkné místo, člun jsme ukotvili a prozkoumávali podmořský svět v jeho okolí. To odpoledne jsme klukům představili i „tajnou pláž“, kterou jsme objevili při naší první návštěvě Koh Lipe před dvěma lety. Místní pláže jsou všechny tvořeny směsí písku a malinkatých zrníček korálů a škebliček a jejich bíložlutá barva nádherně kontrastuje s akvamarínovým odstínem mělčích pobřežních vod, které s přibývající hloubkou postupně tmavnou.\nKrásy podvodního světa kolem Koh Lipe\nVečer jsme přejeli na další bóji na severní straně ostrova Koh Lipe, odkud jsme opět na dvakrát odveslovali na pláž, které se říká „Sunset Beach“, protože je částečně otočena na západ. Byla to celkem dálka, takže kluci si u vesel pořádně mákli, ale myslím, že mohu za celou posádku prohlásit, že následná večeře v rybí restauraci stála za všechnu tu námahu. Kromě steaků z makrely a plachetníka Pavel s Láďou konečně ochutnali langustu na grilu a my s Péťou si dali tygří krevety a sépii. Během večeře se na pár minut spustil pořádný slejvák, ale když jsme se doslova dokutáteli zpět k Janně, bylo už celkem sucho v kokpitu, takže kluci mohli opět složit hlavu pod širou oblohou.\nNa nedělní ráno jsme původně plánovali obeplutí ostrova Adang, největšího ze skupiny Butang. V průlivu mezi Koh Lipe a Adang, kde jsme přečkali noc na bóji, ale dost fičelo, tak jsme nakonec zvolili „ústupovou“ variantu, spluli po větru z úzkého kanálu a schovali se do stínu Adangu. I tak bylo plachtění podél pobřeží zajímavé, protože chvilkami vítr zcela ustával a jindy zase přicházely ze svahů pořádné poryvy, které nás pěkně nakláněly. Probojovali jsme se zhruba do poloviny ostrova, přiblížili se více ke břehu a asi v šestnácti metrech spustili kotvu. Podle průvodce to byla hloubka, kde se naproti písečné pláži dalo bezpečně zakotvit. Naskákali jsme do vody, a když jsme se ujistili, že kolem není žádný proud, vypravili jsme se směrem k pobřeží. Láďa nás jistil ze člunu a my se drželi kolem něj v bezpečné vzdálenosti od výletních lodí, které co chvíli přivážely turisty na místní pláž na šnorchlování a následný oběd. Podmořské zahrádky, jak krásným korálovým seskupením říkáme, zde byly snad nejkrásnější, co jsme tentokrát na Butangu zahlédli. Doplavali jsme až na pláž, kde mělo být dle Pepy a Blanky sladkovodní jezírko, ze kterého se ale vyklubal spíš takový čistější „bahňák“. I tak bylo pobřeží kouzelné, přímo jako vystřižené z katalogu cestovních kanceláří.\nVýprava po pláži\nJanna zakotvená v dáli\nA ještě jeden kýč…\nPo návratu na loď jsme poobědvali a vypravili se zpět stejnou cestou, kudy jsme připluli. V průlivu mezi Adangem a Koh Lipe už tolik nefičelo, tak jsme ho na několik obratů překonali a stočili se kolem východního pobřeží Koh Lipe známého jako Sunrise Beach zpět na jižní stranu ostrova do zátoky, kde jsme nocovali po příjezdu na Koh Lipe. Cestou jsme se ale stavěli ještě u jedné kotevní bóje a zaplavali si kolem dalšího malinkého ostrůvku s krásnou bělostnou pláží. Korály tam sice nebyly tak rozmanité jako u Adangu, ale díky množství a pestrobarevnosti ryb bylo i tak na co se dívat.\nTyhle rybky by k večeři nebyly\nI tentokrát se nám podařilo chytit v rušné jižní zátoce prázdnou kotevní bóji a dle domluvy jsme se nejprve vypravili do imigrační budky poprosit, zda by nás odhlásili už ten den večer, abychom mohli hned v pondělí ránou vyplout zpět na Langkawi. Úředník nám nejprve sdělil, že to nejde, ať přijdeme následující den v devět, ale když Péťa se stoickým klidem pokýval, že to se nedá nic dělat, že holt počkáme, zavolal ho zpět a řekl, že pro tak slušné lidi udělá výjimku. Vyptával se, odkud jsme, a pěl ódy na to, jak jsme vychovaní. Ostatní jachtaři si prý stěžují, když musí čekat ve frontě, přijdou-li k odbavení zrovna ve chvíli, kdy přijíždí či odjíždí trajekt, případně mu rovnou vynadají, že je zdržuje. Museli jsme se zavázat, že ráno určitě odjedeme, což byl ale stejně náš úmysl, a během pár minut byly oficiální formality vyřízené. Úspěšné odhlášení jsme oslavili ještě jednou thajskou masáží.\nLáďa u kormidla\nOdplouvali jsme jen neradi a neodolali jsme, abychom před pondělním návratem na Langkawi nezavítali naposledy na břeh na vyhlášené thajské palačinky. Posilněni vydatnou snídaní jsme kolem deváté hodiny ranní opouštěli pod plachtami zátoku, která se již opět hemžila výletními loďkami a rybáři. První polovinu cesty krásně foukalo, druhou jsme museli využít služeb našeho věrného motoru. Navnaděni okázalými rybími hody na Koh Lipe kluci vypustili za loď návnadu, že si něco chytíme k večeři, ale nakonec jsme skončili u Indů na biryani rýži se skopovým.\nKokpit jako na dlani\nNa Langkawi jsme připluli až kolem šesté, moc pozdě na to, abychom se stihli ještě toho dne přihlásit ke vstupu do země a přístavu. Kluci odlétali v úterý před polednem přes Kuala Lumpur do Bangkoku, takže jsme si dali budíček opět s muezzinem a hned ráno se vypravili nejprve ke stanici trajektu na imigrační a kapitanát. Zpět v kotvišti jsme se zastavili v dílně-kanceláři našeho kamaráda Phila v budově vedle mol, kde si Pavel s Láďou vyzvedli krosny s lany a karabinami, které si tam předchozí čtvrtek po příjezdu nechali, abychom je nemuseli vozit s sebou na Koh Lipe a pohodlněji se na naší lodi ve čtyřech poskládali. Pak už jsme kluky jen doprovodili na taxi a sami se vrátili zpět na loď k práci a k počítačům.\nBezvětří mezi ostrůvky\nI na poslední víkend jsme si samozřejmě naplánovali plachtění. Pepa s Blankou byli bohužel pryč, takže už jsme nestihli uspořádat pořádnou rozlučku, ale alespoň jsme si ty poslední dny na Janně užili v klidu sami ve dvou (tedy ve třech). V sobotu ráno jsme nejprve absolvovali výpravu na poštu a odeslali domů dvě krabice knížek, abychom si doplnili knihovničku v Čechách o naše lodní poklady. Prázdné krosny jsme seskládali do sebe a vzápětí naplnili v železářství motorovým olejem, na tržnici přikoupili trochu ovoce a zeleniny, v kotvišti přibrali dva kanystry vody a po obědě zamířili opět na jihozápad Langkawi mezi nejkrásnější ostrůvky, kde jsme chtěli zakotvit přes noc. Původně jsme si vyhlídli takový úzký průliv mezi dvěma ostrovy, kterému se mezi místními jachtaři přezdívá „fjord“. Byl už ale obsazený dvěma loděmi, které připluly před námi, tak jsme se posunuli o zátoku vedle. Foukal jen slabý vítr a zhruba polovinu cesty jsme bohužel museli motorovat. Sotva jsme ale hodili kotvu, vykoupali se a natáhli si nad kokpitem plachty, abychom si vytvořili stín, obloha nebezpečně potemněla a za chvíli propukla pořádná bouřka. To nejhorší se nám naštěstí vyhnulo, Langkawi přežilo v bezpečí v trhlině mezi dvěma obrovskými liniemi mračen, které se přehnaly kolem, nicméně působivé blesky ozařovaly obzor ještě hodně dlouho poté, co přestalo pršet. Svěží větřík pak stihl vysušit kokpit ještě předtím, než jsme se uložili na kutě, takže jsme si mohli vytáhnout matrace ven, kde spíme nejraději.\nBouřková linie se blíží\nRáno nás probudilo hvízdání poryvů a houpání. Zdálo se, že monzun opět zesílil a že nás čeká stejně jako před dvěma týdny pořádně slaná plavba proti větru. Ke snídani jsme se proto v rámci dojídání zbytků posílili domácími palačinkami a kolem deváté vyrazili směr Kuah. Mezi ostrůvky jsme chytili tišinu, a když jsme začali splouvat nebezpečně blízko ke skalní stěně, pustili jsme pro jistotu motor. Jakmile jsme ale vystrčili nos, respektive příď, do kanálu mezi ostrovy Langkawi a Dayang Bunting, opřel se nám do plachet opět silný poryv, takže jsme našeho železného oře zase vypnuli a začali bojovat jen pod plachtami proti větru a vlnám. Ty naštěstí nebyly tentokrát tak velké jako posledně, takže stříkaly do kokpitu jen občas a dařilo se nám celkem obstojně postupovat vpřed. I když jsme po příjezdu do kotviště museli Jannu i sebe znovu omývat od soli, radovali jsme se nad tím, že jsme si poslední plavbu této sezóny opravdu užili.\nCestou do Kuahu jsme si užívali krásného plachtění\nTeď už je náš plovoucí domov bezpečně uskladněn a vlastně není momentálně plovoucí. Nakonec jsme ho totiž vytáhli na břeh v malé loděnici B&V Marine kousek od Kuahu, protože v zátoce Hole in the Wall na severovýchodě Langkawi, kde jsme Jannu chtěli nechat původně, došlo nedávno k několika vloupáním. Samotné tahání na břeh bylo dosti dramatické, ale to už popíšeme v barvitých detailech v následujícím článku…\n02/03/2017 | Category: Malajsie, Malajsie 2017, Mimochodem, Plavby | Další články od Jana Benešová


Hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) než Vás někdo předběhne.\nKategorie hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora)\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora), pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující hotely Vavřinec (Kutná Hora), a to hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora), pronájem hotelu Vavřinec (Kutná Hora), dražby hotelů Vavřinec (Kutná Hora).\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii hotely k prodeji Vavřinec (Kutná Hora) nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích hotely Vavřinec (Kutná Hora), hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora), pronájem hotelu Vavřinec (Kutná Hora), dražby hotelů Vavřinec (Kutná Hora).\nJe možné, že v lokalitě Vavřinec (Kutná Hora) nebudou zcela všechny nemovitosti, které hledáte, zkuste se podívat ještě do následujících kategorií, a to Reality Vavřinec (Kutná Hora) na prodej nebo komerční nemovitosti na prodej Vavřinec (Kutná Hora). Pokud se nechcete navíc omezovat druhem prodeje nemovitosti Vavřinec (Kutná Hora) použijte následující kombinace pro vyhledání nemovitostí Reality Vavřinec (Kutná Hora) případně komerční nemovitosti Vavřinec (Kutná Hora).\nNehledáte hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) ?\nPokud jste v této kategorii hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora) omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora)\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora), si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora). Určitě lépe naleznete hotely na prodej Vavřinec (Kutná Hora), který hledáte.


AD: Pokácený svah v Benátkách pod internátem\nTéma nadnesené během minulého víkendu dne 20. února čtenáře zaujalo a dostal jsem několik názorů. Jednalo se především o občany, kteří nemají rádi, když se slovo revitalizace zaměňuje za "kácení" nebo naopak a těch, kterým se kácení vzrostlé zeleně rostoucí vlastně "uprostřed města" (ovšem mimo zastavěnou oblast) ze zásady nelíbí, neboť jde o plíce města. Vzrostlou zeleň je třeba chránit a zachovat ji v co možní největší míře. Právě zde se podle mínění veřejnosti mohla původní zeleň zachovat v podstatně větším měřítku. Jde (nebo možná již šlo) o biokoridor, který nelze beze zbytku zničit. To si měli ovšem uvědomit hlavně ekologové, kteří to vše povolovali. Chodila sem i srnčí zvěř...\nPorovnáním uvedených dvou fotografií stejného úseku břehového porostu pořízených během letošního února a loni v lednu 2014 (sice z různých míst) můžeme posoudit rozsah kácení v uvedené lokalitě.. Nejde o lesní pozemek, ale o tzv. "ostatní plochu", porostlou především náletovými dřevinami na skalnatém podloží s poměrně hustým podrostem. Některé stromy neměly zdravou dřevní hmotu a hrozil jejích pád na objekty firmy KSK, které tento areál patří. Firma si vyžádala souhlas s touto činností, vyvolala na odboru životního prostředí MěÚ správní řízení.\nTo jsem se dozvěděl při osobní návštěvě ve firmě KSK od jednatele Ing. Zdeňka. Kršky. Měl jsem možnost prohlédnout si prosperující českotřebovskou strojírenskou firmu, o které se běžně ve městě mnoho nemluví, protože se jí vyhýbají problémy a průšvihy, pracovníky nepropouští, ale dobře o ně pečuje. Společnost KSK vznikla roku 1992, "obsadila" část území bývalého "komunálu" v Podbranské ulici,během let zesílila a modernizovala, zajišťuje stabilní zaměstnanost. Vyrábí svařovací automaty, polohovadla, přípravky, jednoúčelové (speciální) stroje, filtry a zkušební stolice vlastní konstrukce nebo podle přání zákazníků. Nabízí také opravy a renovace, sváření, navařování, pancéřování... Dodává stroje včetně elektroniky, řízení a zaškolení a to nejen pro Česko, ale vyváží je dnes již do 13 různojazyčných oblastí celého světa. Vybudovala moderní zázemí pro výrobu, má zájem o práci v uklizeném okolním prostoru. Areál firmy je na navážce různorodého odpadu o mocnosti někde až 3 metry. Porovnejte třeba to, že tento pravý břeh Třebovky je mnohem vyšší než druhá strana vodního toku. Proto se společnost KSK stará také o přilehlý pás zeleně na svahu pod "internátem", nyní zvaným "areál Skalka" Vyšší odborné školy a střední školy technické. Důsledkem je právě obnova zeleně na právě vyčištěném pozemku. "Práce byly provedeny po získání odborných posudků, hrozilo, že by pád nemocných stromů poškodil budovy. Nejde rozhodně o ziskovou činnost, provedené práce nás stojí kolem 40 tisíc korun a prodat na pilu lze jen minimum. Ostatní bude štěpkováno nebo využito maximálně jako palivové dříví," říká Zdeněk Krška. Přes pozemek společnosti KSK dnes vede jediný přístup podél řeky do oblasti budoucího parku Benátky, kde se má provádět další kácení vybraných stromů a technika se jinudy než přes KSK do tohoto prostoru nedostane. Aspoň do té doby, než bude vybudován nový most přes Třebovku který propojí oblast hokejbalového areálu se sportovišti na Skalce a parkem Benátky. Potom bude přístup přes areál KSK uzavřen nově zasázenou zelení. Teprve nyní po odstranění porostu bude možné areál firmy uzavřít. Dosud byla tato lokalita místem nejrůznějších sedánků mládeže z nedalekého internátu, vedla tudy i zkratka do Benátek. S úpravou zeleně na přilehlém svahu začala společnost KSK již před lety. Část svahu za halami je nyní opět nově obrostlá zelení tak, že zásah člověka není viditelný. Ve formě ponechaných náletových dřevin třeba na stráni i na obnažených skalních útvarech poroste zeleň i na nové mýtině.\nProšel jsem i postižené území. Na pozemku firmy pod svahem je nyní skutečně velké množství pokáceného dřeva. Je na něm vidět, že zdravých stromů mnoho nebylo. "To všechno nyní musí naši zaměstnanci a další firmy uklidit, na pořádek si v naší firmě potrpíme. Mohu Vás ujistit, že stejnou péči věnujeme i pokácenému území, zeleň v této oblasti nezmizí, budeme o ni pečovat, dodal jednatel firmy Zdeněk Krška.


Českou pobočku Heinekenu povede Nizozemec Odin Goedhart | MarketingSales.cz\nOdin Goedhart byl jmenován novým generálním ředitelem společnosti Heineken Česká republika. Do funkce nastoupí od prvního ledna příštího roku. Funkci dočasně zastávala Door Plantenga, generální ředitelka slovenského Heinekenu. Ta bude firmu řídit do konce roku 2013.\nOdin Goedhart pracuje ve skupině Heineken 17 let, ve firmě začínal na pozici trainee v řízení výroby. Poté zastával řadu mezinárodních manažerských funkcí v oblasti "Supply Chain and Commercial". Svou kariéru zahájil jako Production Team Leader v Den Bosch Brewery, poté se přesunul na pozici Innovation Managera do korporátního marketingu. V roce 2001 byl jmenován Supply Chain Managerem Amstel Hungary a po akvizici BBAG v roce 2003 o dva roky později nastoupi na pozici Supply Chain Directora Brau Union Hungaria.\nV roce 2006 byl jmenován na pozici Regional Supply Chain Directora pro střední Evropu. Posléze se v roce 2010 Odin připojil k Heineken UK jako Head of Operations a od ledna 2013 zastával funkci Brewing & Operations Directora Heineken UK & Ireland.