Rok čekal ve vazbě na verdikt, soudkyně se však případu vzdala - iDNES.cz\n1. března 2010 21:05, aktualizováno 21:05\nAndrej Monakov u soudu | foto: ČTK\nPolicie lékaře a lékárníka Andreje Monakova zadržela loni na jaře. Podle informací iDNES.cz tomu předcházelo dopadení člověka, který nyní v případu vystupuje jako utajený svědek.\nObvodní soud pro Prahu 7 začal případ řešit koncem listopadu. Proběhlo několik líčení, soud uzavřel dokazování a před dvěma týdny vyslechl závěrečné řeči. Předsedkyně senátu Iveta Postulková pak ale přišla s překvapivým rozhodnutím - případ by prý měla řešit vyšší instance, protože Monakovovo jednání patří do přísnějšího odstavce trestního práva.\nPodle Postulkové totiž lékař a lékárník inkasoval v letech 2005 až 2009 za léky téměř třicet milionů korun, k tomu ještě přes milion jako takzvané dýško. Zákon taková čísla posuzuje jako značný prospěch (nad půl milionu) a pachateli by mělo hrozit až dvanáct let vězení.\nNávrh soudkyně, aby případ převzal Městský soud v Praze, nyní posoudí nadřízený vrchní soud a určí, která instance je takzvaně věcně příslušná obžalobu vyřešit.\nDalší týdny navíc\nSoudkyně se tak rozhodla, protože chtěla, aby se v průběhu líčení prokázalo tvrzení obžaloby. Víc se k případu vyjadřovat nemůže. "Ještě není pravomocně rozhodnuto, vše už sdělila při soudním jednání," vysvětlil místopředseda obvodního soudu pro věci trestní Roman Podlešák.\nSoudce Podlešák podotkl, že její rozhodnutí není neobvyklé a je v souladu se zákonem. "Trestní řád na to pamatuje, je to běžný postup," konstatoval.\nMůj klient má nárok na přednostní projednání\nMonakovův obhájce Jaroslav Ortman ale s postupem Postulkové nesouhlasí a připomíná, že jeho klient je téměř rok ve vazbě a má proto nárok, aby se v případu jednalo rychleji. "Měla se uplatnit zásada hospodárnosti jednání, tedy pokud je člověk ve vazbě, má nárok na přednostní projednání," řekl iDNES.cz.\n"Podle mě měla o tom soudkyně rozhodnout už při předběžném projednání. Poté, co se seznámila s obsahem obžaloby, mohla rovnou říct, že má případ projednat vyšší instance," míní advokát.\nRozhodování v kauze Monakovovy lékárny se tak protáhne zřejmě o několik týdnů. Vrchní soud se případem začne podle jeho mluvčího Jana Fořta zabývat pravděpodobně v následujícím týdnu.\nLéky zřejmě mířily rovnou k výrobcům drog\nDevětačtyřicetiletý Andrej Monakov je manažerem lékárny v pražských Holešovicích, která patří k menším prodejnám léčiv - je to nenápadný obchod s dvěma přepážkami.\nV předchozích letech se ale stala výjimečnou v prodeji léků na chřipku obsahujících pseudoefedrin, který lze použít k výrobě pervitinu (například Nurofen nebo Modafen). Odbyt těchto léčiv tam byl zdaleka nejvyšší v celém Česku, údajně se tam prodalo až pěttisíckrát víc než v ostatních lékárnách, obchod vykazoval měsíčně prodej až třiceti tisíc balení.\nKriminalisté měli podle informací iDNES.cz podezření, že z holešovické lékárny mířily tisíce balení pilulek do konkrétních varen.\nObžaloba Monakova viní z toho, že pomáhal vyrábět psychotropní látky, za to mu hrozí dva roky až deset let za mřížemi. Lékárník vinu od začátku popírá. Namítá, že svědci lžou a on sám nevěděl, kam větší množství léků míří, protože jako provozní manažer s nimi ani nemá oprávnění nakládat.\nTémata: Drogy, Holešovice, Pervitin, Vrchní soud


Politikář: Bohorodičko, děkujeme za trenýrky! - Aktuálně.cz\nPolitikář: Bohorodičko, děkujeme za trenýrky!\n25. 9. 2015 16:00\nDosud jsme žili v domnění, že anarchy jsou Sex Pistols, kdežto fascist je režim, ne obráceně. Kavárenští povaleči mašírují v okovaných holínkách, to je dost úděsná představa. No future.\nPolitikář - Dobrý den, milí čtenáři. Týden plný chaosu v pondělí nad ránem po zásluze završí úplněk rudější než trenýrky a konec světa. Užívejme si, dokud je čas.\n* * * Když ministr Nostradamus Chovanec po summitu vnitráků zatwítoval, že „císař je nahý“, vypadalo to jako pokračování kauzy trenky, ale vzápětí se ukázalo, že ve skutečnosti jde o nový Mnichov. Tak jako v osmatřicátém se mnichovská zrada opět odehrála zároveň s Oktoberfestem a my vyzýváme historiky, aby souběh obou událostí konečně náležitě prozkoumali. Protože kdo nezná svou minulost, je odsouzen ji opakovat.\n* * * Průzkum veřejného mínění odhalil, že podle 65 procent občanů bylo smyslem operace Kominík zesměšnění Miloše Zemana a 7 procent národa se domnívá, že by Ztohoveni měli být zavřeni do kriminálu. Tomu nevěříme, naši důvěru v průzkumy dnes definitivně zdevastovala informace, že Češi údajně patří mezi nejčistotnější národy Evropy a 78 procent z nás se minimálně (!) jednou za den sprchuje (!) a každý/každá třetí se osobní hygieně věnuje víc jak 50 minut denně (!). Tak určitě, vy respondenti.\n* * * Tzv. brouka do hlavy nám nasadil mluvčí Ovčáček, kvůli kterému pořád přemýšlíme, jak se bytostně anarchistická performance na střeše prezidentského paláce dá vykládat jako akt nastupujícího fašismu. Dosud jsme žili v domnění, že anarchy jsou Sex Pistols, kdežto fascist je režim, ne obráceně. No nic. Kavárenští povaleči mašírují v okovaných holínkách, to je dost úděsná představa. No future.\n* * * Z tradičního facebookobraní tentokrát vybíráme citát na téma obálková metoda Vratislav Mynář je představitelem arogance moci a politiky, která se vysmívá všem občanům. Prezident zřejmé vůbec netuší, jak mu jeho kancléř škodí, na kterém je kromě jeho pravdivosti zajímavé také to, že se nachází na profilu sociálnědemokratického poslance Antonína Sedi. Netipujeme, že by zrovna často chodil se Zdeňkem Škromachem na kafíčko.\n* * * Očividně v reakci na polyhistora Václava Cílka, který žádá zapojení dobrovolných myslivců do domobrany před globálními hrozbami 21. století, uspořádal Český statistický úřad tiskovou konferenci, aby prezentoval nová čísla z fronty. Spokojenost panuje na úseku boje proti divokým prasatům (169 tisíc †, meziroční nárůst o 16 tisíc †), naopak rezervy zůstávají v odstřelu zajíců, kachen a bažantů. Myslivců je 92 247, čili každý v průměru odpráskne skoro dva divočáky ročně. S takovou se nemáme čeho bát!\n* * * Výmluvnou zprávu o společenském významu spravedlnosti přinesla Česká televize, když poukázala na to, že úřední odměna pro přísedící u soudních procesů činí plných 150 Kč na den. Jak známo, například nastupující skladník v Amazonu v Dobrovízi bere 110 korun - na hodinu.\n* * * Aby mohl zavile výt na ten rudý měsíc, informovala média, objevil se v Polabí sveřepý šakal obecný. Hezký víkend, milí čtenáři.\nzprávy o páté Názory.Aktuálně.cz Miloš Zeman Jiří Ovčáček Ztohoven myslivec šakal


Dobrovolníci humanitární organizace ADRA Kateřina Piechowicz Skupina  - PDF\nDobrovolníci humanitární organizace ADRA Kateřina Piechowicz Skupina \nDownload "Dobrovolníci humanitární organizace ADRA Kateřina Piechowicz Skupina "\n1 pomáhat je radost Dobrovolníci humanitární organizace ADRA Kateřina Piechowicz Skupina \n2 pomáhat je radost\n3 Milý čtenáři, držíte v rukou brožuru, která si klade za cíl přiblížit Vám fenomén dobrovolnictví. Dobrovolníci jsou lidé, kteří žijí obyčejné životy, mají své rodiny, práci, koníčky, ale umí si najít i čas na neobyčejné věci, na pohlazení, úsměv a pomoc druhým. Jedno odpoledne v týdnu navštěvují děti v nemocnicích, tráví čas se seniory, anebo připravují aktivity pro dospělé i děti s různým typem postižení. Každý rok vysílají dobrovolnická centra ADRA stovky dobrovolníků do prostředí nemocných, postižených, sociálně slabých či osamělých lidí. Aby jim dodali odvahu, utišili bolest na duši a vrátili úsměv na rty. Na následujících stránkách se setkáte s příběhy a fotografiemi několika z nich. Jsou dojemné i inspirující. A možná i Vám napoví, jak si do života vnést víc dobrých skutků a ještě při tom získat báječný pocit. Já sám mám to štěstí, že se mohu v životě s lidmi, jako jsou naši dobrovolníci setkávat. Velmi si jich vážím a učím se od nich. Michal Čančík vedoucí Dobrovolnického centra ADRA ve Frýdku-Místku ADRA (Adventist Development and Relief Agency) je mezinárodní humanitární organizace působící ve více než 120 zemích světa. Od roku 1956 pomáhá nejenom bezprostředně po katastrofách, ale podporuje i dlouhodobé rozvojové programy. ADRA pomáhá lidem bez rozdílu rasy, pohlaví, vyznání nebo náboženského přesvědčení. ADRA Česká republika byla založena v roce Během dvou desetiletí své existence realizovala desítky humanitárních a rozvojových projektů v Evropě, Africe, Asii i například na Haiti. V České republice se ADRA věnuje rozvoji dobrovolnictví, pomáhá lidem zasaženými mimořádnými událostmi a realizuje vzdělávání v oblasti rozvojové pomoci. U nás působí v současnosti deset dobrovolnických center ADRA. Úplně první z nich vzniklo 2004 ve Frýdku-Místku. Svou činnost rozšířilo do Třince, Ostravy, Havířova, Českého Těšína a Nového Jičína. pomáhat je radost\n4 Když jsem se poprvé setkala s lidmi z Adry, nadchli mě svou obětavostí a laskavostí. A když jsem se seznámila s dobrovolnickým programem, uvědomila jsem si, jak moc jsou potřební. A v tu chvíli jsem věděla, že i já je chci podpořit. Rozhodla jsem se, že to udělám prostřednictvím společnosti Finanční servis, s.r.o., ve které působím jako jednatelka a spolu se Zbyhněvem Bartulcem jsem i její majitelka. Naše firma svým klientům poskytuje finanční poradenství, radí jim, jak zhodnotit své finanční prostředky a jak ochránit sebe a svůj majetek před následky nenadálých životních situací. Díky práci s klienty v různých finančních situacích si velmi dobře uvědomujeme, jak je důležité pomáhat druhým, kteří se ocitli v nouzi. Proto každoročně vyčleňujeme část finančních prostředků na podporu charitativních či jiných veřejně prospěšných projektů. Podpořili jsme například dětský domov Na Hrázi ve Frýdku-Místku nebo projekt Adopce na dálku Arcidiecézní charity Praha, který stále trvá. Spolupráci Dobrovolnickým centrem ADRA ve Frýdku-Místku jsme navázali koncem roku Hlavním projektem pro rok 2012 je financování této publikace. V příštích letech bychom v podpoře dobrovolníků jakoukoliv další formou rádi pokračovali. Dobrovolníci, kteří navštěvují pacienty či klienty jednotlivých zařízení, jsou totiž velmi důležití, neboť jsou to právě oni, kdo s lidmi v nouzi, nemoci či stáří tráví většinu jejich času. A to je zkrátka k nezaplacení. Bude nás těšit, když jejich práci tato publikace ještě více zviditelní a osloví další potenciální zájemce. Věřme, že dobrovolníků v našem kraji bude přibývat a pacienti či klienti odkázaní na pomoc druhých nebudou ve svém trápení sami. Tereza Matulová jednatelka společnosti Finanční servis, s.r.o. Nabídkou vytvořit fotografickou publikaci pro společnost Adra jsme byli velmi poctěni. Věříme, že lidé, kteří dávají svůj čas a energii zcela nezištně druhým, si rozhodně pozornost veřejnosti zaslouží. Do této knížky se bohužel ani zdaleka nevešly příběhy všech dobrovolníků, se kterými jsme měli možnost se setkat. Proto bychom jim aspoň touto cestou chtěli za jejich práci poděkovat. Překvapilo nás, jací lidé neváhají a jdou si zahrát Člověče nezlob se s dědečkem v domově seniorů, zahrát si s dětmi v nemocnici nebo jdou za osamělou babičkou, která je šťastná, že si má s kým popovídat. Nelze je totiž charakterizovat ani věkem, protože dobrovolníci jsou mladí i ti starší, ani povoláním. Lze je však charakterizovat snahou pomoci těm, kteří jejich pomoc potřebují. Michaela Hrubá Fotografická Skupina  vznikla v prosinci roku 2009 jako uskupení jedenácti fotografů z Čech, Moravy, Švédska a Rakouska. Jejich výrazně subjektivní přístup, touha dostat se s fotoaparátem pod povrch zachyceným událostem a snaha zobrazit výjimečnost těchto okamžiků se staly podnětem k několika společným projektům a výstavám. Mimo jiné se např. snaží ve spolupráci s charitativními organizacemi poukázat svými fotografiemi na bezvýchodnou situaci na Kubě, na život v romských vesnicích či jak žijí lidé v zakázaných zónách Černobylu. Více na pomáhat je radost\n5 pomáhat je radost\n6 Ne každý, kdo pro Adru pracuje, má sám do života vepsán tak bolestivý příběh, jako Věra Gajdošíková. Na otázku, proč se dobrovolnictví věnuje, odpovídá: Nemám na vybranou, musím. Nemocným lidem začala pomáhat už dávno, po smrti svého syna Marka. Dobrovolnicí v Adře se stala teprve před rokem a půl. Souhrou náhod měl první člověk, ke kterému tehdy přišla, stejnou diagnózu jako její chlapec. Osteosarkom. Marek začal mít problémy ve dvanácti letech. Bylo to ještě před sametovou revolucí, v 90tých letech. Trávili jsme jarní prázdniny na chalupě na Visalajích a on testoval nové lyže. Stěžoval si, že ho bolí koleno. Vůbec nás nenapadlo, že je to něco vážného, ale přesto jsme navštívili ortopeda. Ten řekl, že je to z námahy a doporučil chlapci klidový režim, začíná vyprávět Věra. Uplynul měsíc a půl, místo úlevy se bolest stupňovala. Až mu jednoho dne oteklo koleno, byl to signál, že se děje něco vážného. Lékař, který Marka vyšetřoval, ho poslal do nemocnice v Orlové. Tam nás přijali a hned jsme se dozvěděli, co je příčinou. Rakovina kosti, pokračuje Věra. Ještě ten den Marka sanitka odvezla do Prahy. Následující události rychle ubíhaly. Lékaři nasadili léky, chemoterapii, ozařování. Pokusy zastavit bujení nádoru však nepřinesly očekávaný výsledek. Lékaři nakonec neměli na vybranou, chlapci nohu amputovali. já nemám na vybranou, já musím dobrovolník: Věra Gajdošíková text: Kateřina Piechowicz fotografie: Irena Vězdová Marka čekalo těžké období. Nikdo nevěděl, jak se tělo po takovém zákroku a velkých dávkách cytostatik zachová. Jezdívala jsem pravidelně do Prahy a neustále plakala. Měla jsem strach, co se zase dozvím. Myslela jsem pořád na motolskou nemocnici, na našeho syna, na ostatní děti, hubené, bledé, bez vlasů a končetin. Vzpomínám si na debaty s ošetřujícími lékaři. Jedna mladá lékařka mi řekla: Víte, já jsem úplně ztratila chuť do života. Chodím po městě, dívám se kolem sebe a divím se, jak to, že svítí slunce a lidé se smějí. Je to těžké, každé dítě, které ošetřuji, je bez ruky nebo nohy. Později jsem se dozvěděla, že mladá lékařka z dětského oddělení odešla. Neunesla to, vzpomíná Věra. já nemám na vybranou, já musím\n7 Marek pobýval v nemocnici s přestávkami více než rok. Dostával dávky chemoterapie, mezitím mohl na pár týdnů domů, aby se z toho vždycky vzpamatoval. Postup se několikrát opakoval. Když pobyt v nemocnici skončil, začal si zvykat na nový život. Nohu měl amputovanou i s kyčelním kloubem. Protéza, kterou dostal, byla komplikovaná, moc mu nepomohla. Nakonec zůstal na invalidním vozíku. Marek však tuto situaci přijal dobře a naše životy se postupně normalizovaly, vypravuje Věra. Chlapec nastoupil na stavební průmyslovku. Začal žít jako ostatní studenti. Dokonce sportoval. Nejraději měl asi plavání. S tatínkem jezdili pravidelně na bazén, bylo to fajn. Jednou se však nevrátili, domů namísto nich přijel švagr Věry s prázdným vozíkem. Marek si při plavání zlomil nohu. Bylo to nepříjemné, hrozně plakal, nemohli ho ani dostat z vody. Ukázalo se, že v důsledku dřívější chemoterapie a užívání léků trpěl řídnutím kostí, které byly křehké a tenké. Byla to pro mě rána. Marek byl znovu v nemocnici, říká Věra. Doktoři mu dali nohu do sádry, kost zdrátovali. Týdny utíkaly, zlomenina se hojila. Nikdo nevěděl, že se schyluje k nejhoršímu. U švu na noze se mu vytvořilo hnisavé ložisko. V místě, kde se kosti dotýkal šroub, se vytvořil další nádor. Následoval okamžitý přejezd do Prahy, další vyšetření. Gajdošíkovi se dozvěděli, že už se nic nedá dělat. Chemoterapie ani ozařování nepomůže. Rodiče vzali Marka domů, strávit s ním jeho poslední týdny. A rozhodli se mu splnit všechny jeho sny. Třeba podívat se na Západ. V tehdejším Československu však vládli komunisté. Gajdošíkovým se přesto přes známé podařilo zajistit výjezdní doložku a další náležitosti a odjet do západního Německa. Markovi tam koupili jeho vytoužené elektronické varhany. já nemám na vybranou, já musím\n8 Na jaře v roce 1990 už tehdy osmnáctiletý Marek nemohl opustit lůžko. Rodiče se snažili, aby se cítil šťastný, byli neustále s ním. Marek se mě mockrát ptal, proč zrovna on musí umřít. Nedokázala jsem odpovědět. Byla jsem bezmocná, svěřuje se Věra Gajdošíková. Toho dne měl potíže s dýcháním, musela přijet sanitka. Lékaři dali Markovi injekci, která ho uklidnila. Věra vzpomíná: Byla jsem s ním sama doma. Držela jsem ho za ruku a dívala se, jak se mu hrudník přestává zvedat. Řekla jsem mu, aby spal. Odpověděl: Budu, maminko, budu. Pak zemřel. Věra říká, že žádná matka se nikdy nevyrovná se smrtí svého dítěte. Ani po více než dvaceti letech to nedokázala. Kdybychom nevěřili v Boha a neměli naději, že se s Markem jednou znovu shledáme, bylo by to mnohem těžší, tvrdí Věra. Věra Gajdošíková je několik let v důchodu, zahálet však neumí. Přemýšlela, jak být užitečná a rozhodla se podat pomocnou ruku starým, nemocným lidem. Začínala v havířovské léčebně pro dlouhodobě nemocné, pak přešla na geriatrii do místní nemocnice. Občas se mě někdo zeptá, jestli mě to nestresuje. Já odpovídám, člověk přece nemůže v životě dělat jen věci, které jsou příjemné. Manžel pracoval léta na šachtě a mne nikdy nenapadlo se ho ptát, zda ho to těší. Když víte, že je něčeho potřeba, tak to zkrátka uděláte a nepřemýšlíte proč. V Adře vám někdy taková babička řekne: děkuju vám za váš čas, to jsme si hezky popovídaly. Dejte mi svoji adresu, až se vrátím z nemocnice, stavím se u vás a řeknu vám, co se mnou bylo dál. Pak si říkáte, že to nebylo zbytečné. já nemám na vybranou, já musím\n9 hledám babičku. zn. náhradní dobrovolníci: Patricie Sušovská, Lucie Gelnarová text: Kateřina Piechowicz fotografie: Irena Vězdová, Jiří Havrda, Míša Hrubá Za dveřmi pokoje číslo deset ve frýdecko-místeckém hospici sedí na posteli šestaosmdesátiletá Marie. Pokaždé, když k ní někdo vejde, široce se usměje. Nevypadá, že by byla nemocná. Jenže zdání klame. Marie má onkologické onemocnění, kterému podle lékařů do dvou měsíců podlehne. Jak moc by si přála strávit poslední týdny se syny a jejich rodinami. Jenže ti si žijí každý svým vlastním životem. Jeden je v zahraničí, za maminkou jezdí jednou za půl roku. Druhý bydlí v Orlové, ale práce ho na návštěvu za mámou nepustí častěji než jednou za týden. Čekání na smrt je těžké zvlášť, když je člověk sám. Vítáno je jakékoliv rozptýlení. Dobrovolnice z Adry Patricie Sušovská pro Marii znamená více. Je něco jako náhradní vnučka. Chodí za ní každý pátek hned po škole. Že tady dneska budeš aspoň dvě hodiny, prosí ji stará paní. Osmnáctiletá studentka gymnázia kývá, že ano. Vytáhne knížku a začne Marii předčítat. Čte nahlas, aby důchodkyně dobře slyšela. Po chvíli se pokojem ozve zvolání: Meine Liebe, ty máš zelený nehty! Patricie se zasměje a pokračuje v předčítání. Jenže babička chce vysvětlení. A to se ti líbí? naléhá. No jasně, teď se barevné nehty nosí, jdou mi k rezavým vlasům, dobírá si ji Patricie a pohazuje ofinou. Nenápadně si vzadu upraví dred, pro který by Marie už vůbec neměla pochopení. Obě ženy sedí vedle sebe na posteli a povídají si. Vypadá to, že se znají léta, jsou z jedné rodiny. Přitom se potkávají teprve dva měsíce. Na stránkách města jsem našla inzerát, ADRA hledá dobrovolníky. Protože mě to vždycky zajímalo a chci studovat psychologii, přihlásila jsem se, líčí Patricie první kontakt s Adrou. Původně do hospice nechtěla. Lákala ji práce s dětmi v nemocnici, ale neměli pro ni místo. Nebyla jsem si jistá, jestli to v hospici zvládnu. Na školení nás upozorňovali, že tady lidé umírají, a když si k někomu vytvoříme vazbu, může to bolet, zašeptá a podívá se na Marii. Je to její první pacientka, za kterou chodí. První, se kterou se zanedlouho uvidí naposledy. Přestože to obě vědí, nejsou smutné, naopak. Snaží si předat co nejvíc, dokud je čas. Hodně spolu mluví. O radostech, o klucích, partnerských vztazích, o lásce. foto: Irena Vězdová hledám babičku, zn. náhradní\n10 foto: Jiří Havrda lidem. Vzala jsem to jako poctu a začala sem docházet, popisuje své začátky Lucie. Podobné zkušenosti má Lucie Gelnarová. Svou tzv. adoptivní babičku, našla v domově seniorů Helios v Havířově. Okatá černovláska studuje zdravotní školu v Ostravě, s Adrou se seznámila už před studiem. Náš učitel hudební výchovy vymyslel benefiční koncert. Zpívala jsem na něm, pomáhala s organizováním. To se líbilo panu Folwarcznému z Adry, který se mě zeptal, zda bych svou energii nechtěla věnovat starším První den, kdy v domově nastoupila do služby, ji poslali za paní Olgou. Řekli mi, že má své nálady, ale že si zvyknu, vypráví Lucie. Zprvu to skutečně nebylo jednoduché. Ze dvou prvních návštěv měly obě ženy rozpačité pocity. Pak se to prolomilo. Dnes máme vztah jako babička s vnučkou. Olze se svěřím i s tím, co bych své babičce nikdy nepověděla, usměje se Lucka. foto: Jiří Havrda Lucie staré paní prozrazuje, jak je na tom s kluky. Olga se mě ptá: Tak co, s kým teď chodíš? Říká to hodně nahlas, protože moc dobře neslyší. I já musím mluvit hlasitě. A tak je z tajemství veřejná záležitost, kterou slyší celý domov seniorů, říká mladičká dobrovolnice. Někdy Olgu vyveze na vozíčku do klubovny, kde je internet a prohlížejí si fotky. U nich foto: Jiří Havrda hledám babičku, zn. náhradní\n11 se smějí a vyprávějí si, je to prý moc fajn. Lucie vyprávění uzavírá: Je to mnohem zábavnější, než kdybych šla na kafe s nějakou stejně starou kámoškou. Pokaždé když odsud odcházím, jsem šťastná. Vím, že sem zkrátka patřím. foto: Míša Hrubá foto: Míša Hrubá hledám babičku, zn. náhradní\n12 tety na hraní dobrovolníci: Renáta Hrušková, Alžběta Pavlásková text: Kateřina Piechowicz fotografie: David Muzik Nejednomu z nás jako malým prckům v nemocnici trhali nosní mandle. Špitály nebývaly nic moc a zelené kachličky, kterými byly obložené stěny, připomínaly spíše sklady v řeznictví. Dnes je to jinak. Malé děti hospitalizované ve frýdecké nemocnici nepobývají v prostředí jako z doby před dvaceti lety. Dětské oddělení připomíná školku. Je světlé, barevné, plné hraček. Nudu na pokojích přicházejí malým pacientům zahánět takzvané tety na hraní z Adry. Dobrovolnice zpívají, hrají na kytaru, jindy se s nimi pustí do ručních prací. Dětské oči září. Dobrovolnice je navštěvují ve dvou nebo ve třech. Každý den má službu někdo jiný. Tetami ve středy jsou Renáta Hrušková a Alžběta Pavlásková. Spolu se znají se léta, kdysi doprovázely své dcery na cvičení aerobiku. Renátu přivedla k dobrovolnictví Alžběta. Na kontakt s dětmi jsem zvyklá, pracuji v mateřské školce jako školnice. Vzděláním jsem původně ekonom, ale vztah k dětem byl silnější. Hledala jsem si zaměstnání, při kterém bych s nimi mohla být. A tím lépe, když je to ve volném čase, vysvětluje Renáta a doplňuje své motto: Každý máme dost času na to, abychom se věnovali druhým. Výmluva neexistuje. Při každé návštěvě nemocnice se setkává s novými dětmi. Málokteré se tu zdrží déle než týden. Pamatuje si ale snad všechny, s nimiž se poznala. Třeba jeden třináctiletý kluk. První týden si mě jen oťukával, nic neříkal. Druhý týden za mnou přišel, chtěl hrát šachy. Odpověděla jsem mu, že ho zklamu, ale že to neumím. Nevzdal to a rozhodl se, že mě šachy naučí, směje se Renáta. Vtipná jí připadala jeho poznámka, když se ten den loučili: Řekl, že by si mne rád objednal na další den. Renátu podporuje i její rodina. Každou středu jsou děti i manžel zvědaví, s jakou přijdu domů. Zajímají se, koho jsem potkala, jak jsem si vedla. Dávají mi důležitou zpětnou vazbu, tety na hraní\n13 vysvětluje Renáta. Temperamentní blondýnka je samý úsměv, energii má na rozdávání. Chodím si dobíjet baterky mezi děti do špitálu. Je to pro mě povolená droga, směje se. Její kolegyně Alžběta vchází do nemocničních pokojů s taškou barevných papírů, pastelek, lepidel, staniolu a barviček. Je to malý adrenalinový zážitek. Stisknout kliku a nevědět, kdo je za dveřmi. Mohou tam být veselé děti, ale třeba i nepřístupný puberťák, kterého nezajímám, a stará se jen o to, jestli je v nemocnici připojení na internet, přibližuje některé situace Alžběta. V nemocnici začínala před rokem a půl. První den byla nervózní. Věděla, že dětská duše je složitá a najít si k ní cestu je někdy těžké. Sestřičky mě poslaly do herny s tím, že tam na mne čeká malý kluk. Robin. Když jsem vešla, rozzářil se. Instinktivně jsem si k němu sedla, během chvilky jsme byli zabráni do hry s autíčky. Pak mě vzal za ruku a povídá: Teto, pojď, ukážu ti to tady. Provedl mě celým oddělením. Bylo to dojemné a neuvěřitelně milé. Když jsem pak z nemocnice odcházela, cítila jsem se šťastná. Pořád jsem měla před sebou tu jeho usměvavou tvářičku, říká Alžběta. Ne všechny děti jsou však bezprostřední jako Robin. Pamatuji si na holčičku, která byla smutná, nechtěla moc mluvit. Pokoušela jsem se ji všelijak rozptýlit. Marně. Nakonec jsem zjistila, že jediné, po čem ta malá slečna touží, je pěkně se učesat, zaplést copánky a dát si do vlasů sponečky, popisuje dobrovolnice. Když přijde řeč na silné zážitky, Alžběta vzpomíná na postiženou dívku, která pobývala na dětské jednotce intenzivní péče. V ten den to vypadalo, že pro mne žádná práce nebude, oddělení e vyprázdnilo. Jen na intenzivce ležela dvanáctiletá holčička, těžce mentálně i tělesně postižená. Možná si někdo myslí, že se v takovém případě příliš pomoct nedá. Ale i člověk, který tety na hraní\n14 se nemůže hýbat a mluvit, vnímá. Sedla jsem si k ní, chytla ji za ruku a hladila po čele. Víte, co se po dvou hodinách stalo? Podívala se na mne a usmála se. Byl to zážitek. Budu ho mít napořád, popisuje Alžběta. Dobrovolnice v nemocnici pomáhají nejen dětem, ale i jejich rodičům. Alžběta vysvětluje: S těmi nejmenšími tu jejich maminky zůstávají po celou dobu a to je někdy vyčerpávající, obzvlášť psychicky. Proto jsou většinou rády, když jim jejich špunty aspoň na chvíli zabavíme a ony si mohou odskočit domů nebo alespoň v klidu vypít kafe. tety na hraní\n15 paní učitelka dobrovolníci: Marcela Kovaříková text: Kateřina Piechowicz fotografie: Irena Vězdová Marcela Kovaříková má pětašedesát let, ale hádali byste jí možná padesát. Skutečný věk prozrazují snad jen vrásky v obličeji. Jsou to ale spíš vrásky od smíchu, takové ty vějířky kolem očí a úst. Vděčí za ně práci, kterou celý život dělala. Působila v základní umělecké škole jako učitelka dramatické výchovy, pracovala hlavně s dětmi. Co dětem dáte, vrátí vám stonásobně. Užila jsem si s nimi hodně veselých chvil, říká Marcela. Jako dobrovolnice Adry chodí každý týden za lidmi, kteří se těžko smiřují s pochroumaným zdravím. Rehabilitační oddělení těšínské nemocnice je plné mužů i žen, kteří se opírají o berle, nebo zápasí s vozíkem. Proč si vybrala právě toto místo? Jsem toho názoru, že staří, nemohoucí a osamělí lidé potřebují podporu nejvíc, vysvětluje. Momentálně navštěvuje Mirka na dvojce. Společně luští křížovky nebo si jen tak povídají. Když Mirka poprvé uviděla, seděl na pojízdném křesle uprostřed nemocniční chodby a studoval radiátor. Byl hubený, měl malá pichlavá hnědá očka, velké uši a vystouplé čelo. líčí svůj dojem z první návštěvy. Mirek vypadá sešle, podepsal se na něm alkohol. Představte si, že kdysi byl učitelem jako já. To, jak vypadá, je jen důsledek jeho životního stylu, říká zaujatě Marcela. Mirek nemá nohy, dlouho se ho neuměla zeptat proč. Nakonec to udělala, myslela si, že dostane vynadáno. Mirek ale zareagoval nečekaně. Prý pookřál a začal volat: Přejela mi nohy tramvaj, já byl ožralej jako dělo. Já byl tak ožralej, že si nic nepamatuju. Říkala jsem si, kde bere schopnost o tom mluvit s humorem. Znělo to statečně, ale přemýšlela jsem, co za tím je, přemýšlí dobrovolnice. S Mirkem se ten den shodli, jaký je alkohol prevít, že mu zničil život. Rozloučili se s tím, že je lepší už nikdy nepít. Jenže po týdnu, jako bychom o tom nemluvili. Přišla jsem do nemocnice, už ve dveřích na mě Mirek mával a volal: Donesla jste vínko?, líčí dobrovolnice. Když jsem mu připomněla jeho slib, začervenal se. Asi mu byla chvilku hanba, zmlknul a čekal, co se bude dít. Tak jsem mu paní učitelka\n16 nabídla, že mu donesu kávu z automatu, což ho potěšilo, směje se Marcela. Za chvíli si Mirek poručí další kafe. Marcelu to překvapí, zarazí se. Není příliš troufalý? Nedá však na sobě nic zdát a jde k automatu. On je ve srabu, já ne. Pár kaček, co ta káva stojí, mne nezabije, poznamená tiše dobrovolnice. Pak spolu luští křížovku. Mají jich plný sešit. Když náhodou Marcela něco neví, Mirek se raduje, že se může ukázat. Jak dlouho se bude Marcela s Mirkem vídat, není jisté. Lidé pobývají na rehabilitačním oddělení nejdéle tři měsíce, pak je nemocnice umisťuje jinam nebo propouští. Jednoho dne se rozejdou. Někdy mě z toho bolí u srdce. Ale všechno jednou končí, na mne bude na jiném pokoji čekat někdo další, říká dobrovolnice. paní učitelka\n17 Chlapi v dobrovolnické roli se často nevidí. Díváte se na ně a říkáte si, co asi mají za tajemství? Proč se neválejí doma na gauči, nedívají se na večerní zprávy, neodpočívají po náročném dni? Proč místo toho čtou po večerech starým lidem články z časopisů o přírodě? Co provedli, že si chodí vyprosit dobrými skutky odpuštění? Ale tak to není, nejsou tu kvůli pokání. Z toho, že pomáhají starým lidem, mají třeba jen obyčejnou radost. Ramenatý Lumír Petík pracuje jako střídač v továrně Mittal. Obličej má poznamenaný fyzickou prací, pohled na jeho ruce odrážejí každodenní námahu. Působí unaveně, ten den asi moc nespal. Důvod smutné nálady se brzy vysvětlí. Maminka má prý rakovinu a leží v nedalekém gaudiu. Otce před pár dny postihla mrtvice a dostává se z toho ve špitále. Lumír je po noční, stihl udělat návštěvní kolečko po své vlastní rodině a na závěr dne se vypravil i do hospice, kam jako dobrovolník Adry začal chodit před dvěma měsíci. Mám teď velký strach o rodiče, víte? Myslel jsem, že to nezvládnu a budu muset dobrovolničení nechat. Ale zjistil jsem, že nemůžu. Pokračuju proto, že mi to zkrátka dělá dobře. Když odsud odcházím, mám pocit, že věci se dějí správně, je to velmi povznášející zážitek, říká Lumír. Žije s přítelkyní, jeho děti jsou už odrostlé. Lumír ví, že radost, jakou dobrovolnictví přináší, je nesdělitelná. Se smrtí se v hospici zatím nesetkal. Jsem připravený lidem pomáhat i v takové situaci, říká odhodlaně. jsem dobrovolník a jsem chlap dobrovolníci: Lumír Petík, David Marko text: Kateřina Piechowicz fotografie: Jiří Havrda, Míša Hrubá Za jinými zdmi se píše další příběh. David Marko navštěvuje hospic od ledna, stejně jako Lumír. Čekává tam na něj sedmaosmdesátiletá Vlasta, původem z Brušperku. Paní Vlastu si vybral sám ze seznamu pacientů. Nevěděl jsem, podle čeho si mám někoho najít. Byla to jen jména bez tváře. Tak jsem to vzal abecedně, vzpomíná David. Když poprvé zaklepal na dveře, byl nervózní. Co když ho žena odmítne, nejde nevhod? Ve skutečnosti jsme my, dobrovolníci, vítáni. Málokdo nás pošle pryč. Rodinní příslušníci pacientů jsou sice někdy překvapeni, kdo za jejich dědečkem nebo foto: Jiří Havrda jsem dobrovolník a jsem chlap\n18 foto: Jiří Havrda zajímá, co dnešní medicína dokáže. Pak si povídají o pyžamovém plese, který se v hospici nedávno konal. Přišli na něj i dobrovolníci z Adry. S pacienty si dokonce zatančili. S Davidem jsme si dali tango! Já vůbec nevím, jak jsem se udržela na nohou, líčí důchodkyně. Byl to pro mě zážitek. Pacienti většinou vědí, že to s nimi nevypadá dobře. A najednou jsou okamžiky, kdy na svá trápení zapomenou, vysvětluje. Pak se podívá na hodinky. Musí navštívit ještě další dva lidi. Na dobrovolničení má vymezeno jedno odpoledne týdně a snaží se je rozdělit mezi co největší počet osamělých. babičkou chodí, ale nakonec jsou rádi, vysvětluje David. Paní Vlasta Davidovi vypráví, co by doma říct nemohla. Uleví si od starých křivd, ve vzpomínkách prožívá své mládí. Jsou to radostné i bolestivé chvíle. Přišla o syna i snachu. Vnoučata vychovávala sama, prozrazuje David. Vlastě chodí číst z časopisů. Naposledy o medvědovi, který napadl turistu. Lékaři mu museli transplantovat kůži. Starou paní foto: Míša Hrubá Do Frýdku jezdí rovnou z práce. Je programátorem, celý den kouká do monitoru, ale do hospice jezdí rád. Nejsem tu dlouho, ale za tři měsíce jsem si vyslechl tolik příběhů. Z mnoha si dokážu něco vzít i pro sebe. Pracuji i jako laický duchovní, snažím se s lidmi hovořit o Bohu, pokud o to mají zájem uzavírá. foto: Míša Hrubá jsem dobrovolník a jsem chlap\n19 Dobrovolnice Renáta Muchová doprovází po chodbě rehabilitačního oddělení těšínské nemocnice starou paní. Na první pohled těžké rozeznat, která z nich je pacientka. Dobrovolnice, původně kosmetička, má devětatřicet let. Opírá se o francouzské hole. Člověk může jen hádat, co se stalo. Že by uklouzla na náledí? Je konec února, za okny se čerti žení, nebylo by se čemu divit. Její odpověď zní trochu jinak: Onkologické onemocnění. Prodělala několik operací i amputaci končetiny. Ale to už je dávno, třináct let! Musím říct, že mě to posílilo a posunulo dál, zlehčuje své problémy Renáta. Se starou ženou na vozíku vchází do pokoje číslo pět. Tam je vítají další dvě pacientky. Jedna po infarktu, druhá po operaci kyčle. Obě spojuje obava: Co s nimi bude? Žijí samy, kvůli zdravotním obtížím se o sebe nebudou moci postarat. Otazníků kolem jejich budoucnosti je mnoho. Nejhorší je to prý večer, když v pokoji zhasne světlo, myšlenky se začnou vířit. anděl s berlemi dobrovolník: Renáta Muchová text: Kateřina Piechowicz fotografie: David Muzik Renáta jim rozumí, umí se do jejich situace vžít. Sama vím, jak mi bylo, když jsem onemocněla a odvezli mě do Prahy na ortopedickou kliniku na Bulovce. Neměla jsem tušení, co se mnou bude. V Praze jsem nikoho neznala, obavy byly o to horší. Jak jen to šlo, mě však navštěvovala moje obětavá rodina. Babička s mým tehdy pětiletým synem Tomáškem, tatínek nebo strýček, který je také lékařem. Víkend co víkend, střídala se celá rodina. Za to jsem jim vděčná. Z Českého Těšína je to do Prahy dálka, nemohli se mnou být pořád, a tak jsem se cítila osaměle hlavně přes týden. Naštěstí jsem v nemocnici poznala pana profesora Dungla a zaměstnance špitálu, kteří za mnou chodili i když nemuseli. Díky nim a své rodině, jsem všechno zvládla. Vytáhli mě hrobníkovi z lopaty, vypráví Renáta. Že jí kosti ničí rakovina, se od lékařů dozvěděla v době Adventu. Není snad horší čas pro takovou zprávu, mámu pětiletého kluka. Od té doby uplynulo třináct let. Renáta se vyléčila, zůstaly zdravotní komplikace. Renátin syn už dávno odrostl. Maminku pravidelně vozí do těšínské nemocnice, aby mohla dělat anděl s berlemi\n20 dobrovolnici a pomáhat druhým lidem. Někdy se odvézt nenechám a uteču, musím přece trénovat chůzi. Oni by se mnou pořád zacházeli jako v bavlnce, vysvětluje Renáta. I když je někdy vyčerpaná, přemůže se. Klienty, které navštěvuji v Těšínské nemocnici, chci povzbudit a potěšit. Popovídat si s nimi, aby věděli, že nejsou sami. I já tak načerpávám ztracenou energii, říká. Při pohledu na rozzářené obličeje v nemocničním pokoji, je jasné, o čem mluví. Málokde je štěstí tak dobře znát jako tam, kde vstoupí naděje. Před chvilkou bylo v nemocničním pokoji ticho, po příchodu Renáty se odtamtud ozývá vzrušený hovor a smích. A to je ono. anděl s berlemi\n21 Gábina stojí nad mentálně postiženou dívkou. Pomáhá jí vést štětec po papíře. Malují portrét její maminky. Děvčeti je patnáct let, obrázek však vypadá, jako by ho vytvořilo pětileté dítě. Když je dílo hotovo, pověsí ho spolu na nástěnku mezi ostatní. Klub Míša, kde se mentálně handicapované děti scházejí, je plný kresbiček. Gábina sem dochází jako dobrovolnice už téměř rok a je vidět, že je ve svém živlu. S dětmi si rozumí, i když jejich povídání jsou někdy pouhé zvuky. Když se po dvou hodinách malování a různých her loučí, s dětmi se obejmou a slibují si, co všechno budou dělat za týden. Gábina začínala v ostravském hospici, ale moc šťastná volba to pro ni nebyla. Stalo se jí to, co by se stávat nemělo. S jednou paní se natolik sblížila, že ji její smrt zasáhla. Netušila jsem, že mě to tak sebere. Hodně jsem to oplakala. Říkali nám sice na školení, že smrt musíme brát jako součást života a nesmíme se kvůli tomu hroutit, jenže něco jiného je teorie a něco jiného realita, vysvětluje omluvně. Možná by to zvládala lépe, kdyby si zachovala větší odstup, jenže teď se to snadno řekne. Poznala rodinu klientky, vyslechla si mnoho příběhů z jejího života, přikývla na desítky rad. přátelé z klubu míša dobrovolník: Gabriela Slívová text: Kateřina Piechowicz fotografie: Míša Hrubá Na špatnou zprávu nebyla připravená. Jednoho dne po škole jsem jí spěchala přečíst noviny, v pokoji jsem však našla jen prázdnou postel. Běžela jsem za sestrou, ta mi vysvětlila, že paní náhle zemřela. Pak mi řekla, abych chvíli počkala, že mi přiřadí jiného pacienta. Na to jsem neměla sílu. Nešlo to. Neuměla jsem to jen tak hodit za hlavu. Musela jsem z hospice odejít úplně, tenkrát jsem byla přesvědčená, že už tam nevkročím, vypráví Gábina. Nějakou dobu nechala dobrovolnictví dobrovolnictvím. Po čase se v ní opět ozvala touha pomáhat. Rozhodla se s Adrou spojit, ale vybrala si jinou cílovou skupinu klientů. Mladé lidi a postižené. Dochází do Klubu Míša a do dětského domova v Kunčicích u Ostravy. Připravuje programy pro náctileté kluky. Berou mě jako starší ségru. Povídáme si o problémech, někdy přátelé z klubu míša


Quad.cz – čtyřkolky, ATV, SSV SMC Jumbo 850 V-Twin EFI EPS je tady!\nTou dobou se tam testovaly prototypy velkých dvouválců o objemu 850 ccm. Tehdy šlo o předvýrobní kusy s motory napasovanými do původních šasi modelu Jumbo 720R Long.\nTeprve před několika hodinami ovšem v Journeymanu přistály první kontejnery s novými BIG BORE Jumby! Velký dvouválec osazený vstřikováním paliva inženýři vsadili do modifikovaného rámu prodloužené verze Jumba. U tak velké kolky je povinností posilovač řízení, ani tady nechybí. Už podle obrázků je vám jasné, že tohle je opravdu velký stroj, kde je nadbytek místa a pohodlí pro dva.\nDovozce zatím nechce nic moc dalšího uvolňovat, takže podrobnější info dostanete v průběhu několika dní. Zatím se můžete pokochat fotkami a spekulovat třeba o výkonu, úložném prostoru atd… Protože zatím ani na oficiálních stránkách výrobce nenajdete žádné bližší informace!


Zulice.cz | Exhejtman Zimola prchl z ČSSD a založil vlastní hnutí\nDomů/Z regionů/Exhejtman Zimola prchl z ČSSD a založil vlastní hnutí\nExhejtman Zimola prchl z ČSSD a založil vlastní hnutí\nJiří Zimola odešel z ČSSD a založil vlastní hnutí. Foto: Archiv JZ\nNěkdejší jihočeský, svého času nejoblíbenější hejtman a bývalý místopředseda ČSSD Jiří Zimola jde opět do voleb. Tentokrát ne za původní mateřskou ČSSD, kterou již opustil, ale za své nové hnutí. Rád by opět dosáhl na hejtmanský post v letošních krajských volbách.\nZimola, kterému srazila vaz jeho kauza týkající se stavby „chaty“ na Lipně, a který u bývalého vedené sociální demokracie neměl zrovna na růžích ustláno, stanul v čele hnutí Změna 2020, které vzniklo z velké části z řad někdejších členů sociální demokracie.\nJiří Zimola má rád fotbal a teď už taky kope za jiný politický dres. Foto: Facebook\nChystal si svoje\nPodle předsedy sociální demokracie Jana Hamáčka jeho krok potvrdil spekulace, že Zimola byl ČSSD delší dobu nevěrný.\n„Formálně byl předsedou jihočeské ČSSD, ale fakticky za jejími zády chystal jiný politický projekt. Je to jeho volba. Plnou podporu lídrů strany má naopak hejtmanka Ivana Stráská a její tým,“ uvedl Hamáček.\nLídrem Změmy v krajských volbách bude místopředseda nového subjektu, starosta Jindřichova Hradce Stanislav Mrvka, který bude i kandidátem hnutí do Senátu v jindřichohradeckém obvodu a bude kandidovat proti další výrazné osobnosti, exministru kultury Vítězslavu Jandákovi, který jde do souboje jako nezávislý za hnutí ANO.\nZimola bude rovněž kandidovat do krajských voleb, ale zatím není jisté, na jakém místě.\nJiří Zimola a Stanislav Mrkva představili hnutí Změna 2020 s nímž jdou do voleb.\nHnutí pro všechny\n„Chceme prosazovat skutečnou sociálně spravedlivou politiku, kterou ČSSD hloupě opustila. A za placená místa na ministerstvech se stala lokajskou stranou. Změna bude klást vždy důraz na sociální aspekty problému,“ uvedl Jiří Zimola.\nZimola, který byl od roku 2008 do roku 2017 jihočeským hejtmanem, byl dlouhá léta předsedou jihočeské sociální demokracie. V lednu na svůj mandát rezignoval. Minulý týden jemu i Mrvkovi zaniklo členství v ČSSD, když vstoupili do Změny 2020.\nZimola také uvedl, že jej oslovili i lidé z jiných krajů, proto nevyloučil, že by hnutí Změna mohla na podzim kandidovat i v jiných regionech. Některé zdroje dokonce tvrdí, že jde o předpřípravu na volby do Poslanecké sněmovny, které budou v příštím roce. Bude záležet ale na tom, zda toto hnutí uspěje letos na podzim.\nNepřehlédněte: Ostravská nemocnice otevřela Covid centrum\nOpustit po tak dlouhé době řady sociální demokracie bylo podle skoro padesátiletého Zimoly v posledních týdnech prý jednoduché.\n„Poslední kapkou bylo to, že jsem pochopil, že už ani jižní Čechy nejsou tím, co bývaly dříve. Tedy krajem, který se dokázal Praze postavit a vzdorovat,“ prohlásil s tím, že ČSSD prý uškodilo vládní spojení s hnutí ANO.\nZimola v době své velké slávy s tehdejším kolegou Michalem Haškem. Foto: Facebook\nČSSD hejtman Jiří Zimola Politika Volby Změna 2020


Panský dvůr Telč – centrum volnočasových aktivit a turistiky | Turistický portál vítejte na Vysočině\nPanský dvůr Telč, který vznikl revitalizací bývalého školního statku, otevřel své brány veřejnosti v červenci 2015. Původní statek byl založen již v období krátce po husitských válkách jako hospodářské zázemí telčského zámku. Komplex kdysi zanedbaných hospodářských budov se nyní po rozsáhlé rekonstrukci proměnil v interaktivní centrum volnočasových aktivit a turistiky, které ale nadále ctí svou historii.\nRodiče s menšími dětmi se mohou těšit na dětské hřiště umístěné v prostorách jedné z budov a zároveň možnost odpočinku v kavárně. Děti, mládež i dospělí mohou změřit své síly na atrakcích interiérového lanového parku s lezeckou stěnou a dry toolingen (cvičná stěna pro lezení s cepíny).\nVšem, kteří chtějí udělat něco pro své zdraví, nabízí areál možnost zapůjčení kola s cyklomapou, na které najdou zajímavé turistické cíle z okolí Telče. Pro návštěvníky, kteří si chtějí rozšířit informace z historie, je připravena expozice "V zámku a podzámčí", která ukazuje, jak se žilo a pracovalo v podzámčí a zároveň představuje důležitost hraběcího statku pro život na zámku.\ntel.: 564 403 780\nInformační centrum, expozice V podzámčí\nSobota - neděle: 9.00 - 17.00\nKavárna a herna u Zvířátek\nÚterý - pátek: 9.00 - 18.00\nSobota - neděle: 9.00 - 18.00\nÚterý - pátek: po telefonické domluvě\nSobota - neděle: 10.00 - 19.00\nSvátka, školní prázdniny: 10.00 - 19.00\nExpozice Život na panství\nMožno navštívit po domluvě.


Hubertus Rufledt, Helge Vogt: Alisik 1 – Podzim – Děti noci\nPublikováno: 1.9.2018 31.8.2018 Autor: Czistoslava\nBohužel Alisik nesní, opravdu se probudila jako duch ve společnosti jí podobných. Tedy skoro. Ostatní vědí, kým byli, jak zemřeli a proč na starém hřbitově jsou. Alisik si vůbec na nic nepamatuje. Duchové ji ubezpečují, že si určitě časem vzpomene, jenže vzpomínání trvá nějak moc dlouho. Ubíhá jí den za dnem, nebo spíše noc za nocí, a všechny se zdají stejné. Stejné noci svázané pravidly světa mrtvých, jejichž porušení se přísně trestá. Pak se setká s mladíkem Rubenem, který na rozdíl od všech živých, co duchy nevnímají, je alespoň slyší, a dozví se od něj znepokojivé zprávy o dalším fungování hřbitova.\nScénář komiksového příběhu Alisik: Podzim napsal německý autor Hubertus Rudflet a graficky ho ztvárnil Helge Vogt. Má tři další pokračování, které již v originále vyšly.\nZápletka je velmi jednoduchá a v příběhu se toho moc nestane, spíše jde o seznámení čtenářů s postavami a zákonitostmi světa mrtvých. Zajímavost tak komiksu dodávají ilustrace a atmosféra, která z nich dýchá. V knížce se střídají různé styly, které od sebe odlišují časová období, příběhy postav a jejich vzpomínek, ale i stránky z příruček a notesů.\nAlisik je představená jako často popisovaný typ dívky v jiných knihách pro mládež. Je citlivá, má ráda zábavu a smutek zahání nakupováním a zkoušením oblečků. Z dalších postav se čtenář nejvíc dozví o jejích společnících na hřbitově a o Rubenovi.\nAlisik: Podzim mi hodně připomíná Mrtvou nevěstu Tima Burtona, kterou mám moc ráda. Možná i proto jsem z Alisik byla rozmrzelá a knížka mi přišla jako líbivé dílko vytvořené hlavně pro oko na úkor děje. Třeba se ale pokračování ukáže v lepším světle.


Tyden.cz | Očkovaní Češi nemusejí v Sasku do karantény, možné jsou i cesty za nákupy\n14.05. 12:00 | Autor: ČTK\nČeši mohou opět jezdit za nákupy do Saska bez testů, pokud jejich pobyt na území této německé spolkové země nepřekročí 24 hodin. Plně očkovaní proti nemoci covid-19 a také uzdravení v Sasku rovněž nemusejí do karantény. V pátek to potvrdilo saské ředitelství spolkové policie. Volnější režim pro malý pohraniční styk a také pro očkované a uzdravené řídí nové celoněmecké vstupní nařízení, které ve čtvrtek vstoupilo v platnost. Sasko ještě svou zemskou vyhlášku neupravilo, podle spolkové policie to ale překážka není.\n"Očkovaní po příjezdu nemusejí do karantény, tak to platí. A to i v Sasku," řekl v pátek mluvčí saského ředitelství spolkové policie v Pirně. Rozvolnění se týká i uzdravených, pokud od zjištění nemoci uplynulo nejméně 28 dní a ne více než šest měsíců.\nTermín novelizace saského dokumentu zatím není znám, zřejmě se tak stane až v nadcházejícím týdnu. Ve čtvrtek byl totiž v Sasku stejně jako v jiných částech Německa svátek nanebevstoupení Páně a volno si úřady i školy prodloužily také v pátek. Spolkové vstupní nařízení je nicméně úpravou, která sjednocuje karanténní podmínky po příjezdu ze zahraničí pro celé Německo.\nPolicista se přiznal k únosu a znásilnění ženy, jejíž vražda otřásla Británií\nAnglický policista Wayne Couzens v úterý u soudu přiznal, že unesl a znásilnil 33letou Sarah Everardovou, informoval zpravodajský...\nStáty Evropské unie chtějí vzájemně propojit své soudy prostřednictvím digitálního systému, který má urychlit mnohdy zdlouhavá...


Hokejisté terčem kritiky: Přestaňte dehonestovat Stanley Cup! Je normální do něj vykonávat potřebu? - Sport.cz\n19. července 2019 07:55 - New York/Praha\nChtějí si užít svůj den slávy. Den slávy se Stanley Cupem, kvůli jehož získání celý rok tvrdě dřeli, a nakonec se jim podařilo ho získat. Proto se vítězové téměř šestnáctikilové trofeje vyrobené ze stříbra a slitiny niklu dmou pýchou, když ji můžou ukázat své rodině či kamarádům. Jenže občas dojde na hodně bizarní oslavy s pohárem. Uznávaný americký novinář Ken Campbell z The Hockey News přišel s tvrdou kritikou hokejistů, kteří cenu pro šampiony NHL využívají k různým formám zábavy.\nÚtočník St. Louis Robby Fabbri se na ledě raduje se Stanleyovým pohárem.\nTěch příběhů, které už Stanley Cup zažil, je celá řada. Snad každý jeho vítěz s ním v noci spal v posteli či do něj něco naléval. Jenže pohár musel přečkat i spoustu jiných událostí.\nTřeba brankář Patrick Roy se s ním koupal v bazéně, útočník Steve Yzerman se s ním sprchoval. Mark Messier a Guy Carbonneau zase pohár promáčkli, takže ho museli nechat opravovat. Stejně jako v roce 1962 hokejisté Toronta, jimž Stanley Cup nějakým nedopatřením spadl do ohně...\n— Ken Campbell (@THNKenCampbell) 16. července 2019\nKdyž v roce 2008 vyhrál forvard Kris Draper NHL s Detroitem už počtvrté, umístil při oslavách do poháru svou čerstvě narozenou dceru. Ta do něj vykonala potřebu...\nLetos zase některé hokejové fanoušky rozčílil Robby Fabbri. Kanadský útočník šampionů ze St. Louis naplnil trofej špagetami a krmil z něj své psy.\nHey @dog_rates, what rating do you give Hugo and Chelsea for their rendition of Lady and the Tramp (feat. special guest star the Stanley Cup)? 🍝 #stlblues pic.twitter.com/2HMmWayVDS\n— St. Louis Blues 🏆 (@StLouisBlues) 15. července 2019\nPrávě tento moment byl pro žurnalistu Campbella poslední kapkou. A tak se ozval a žádá větší respekt pro pohár.\n„Hráči tvrdě pracují, aby vyhráli tento krásný pohár, je to pro ně splnění celoživotního snu. A potom dovolí svému psovi, aby z něho jedl špagety a masové kuličky? Nebo si myslíte, že je normální do něj dát bez plenky své dítě, které do něj vykoná potřebu?" narážel Campbell na Drapera.\n„Dovolíte jíst koni z trofeje, hodit ji do bazénu? Hej, lidi! Stanley Cup není toaleta, není to miska pro psa ani talíř na jídlo. Tak ho přestaňte takhle dehonestovat," pokračoval Campbell ve svém článku.\nA k tématu se pak vrátil i na svém twitterovém účtu. „Jsem si jistý, že další hráč ze St. Louis Blues, který dostane Stanley Cup, bude nadšený, že psi Robbyho Fabbriho z něj v pondělí jedli špagety a masové kuličky. Je udivující, jak NHL umožňuje hráčům zacházet s pohárem," dodal nasupený novinář.


Jak na nákup rekreační nemovitosti v zahraničí | Peníze.cz\nJak na nákup rekreační nemovitosti v zahraničí\nTáňa Chadrabová | rubrika: Jak na to | 29. 7. 2008 | 3 komentáře\nToužíte po domku na břehu moře nebo apartmánu pod alpskými štíty? Proč si nekoupit nemovitost v zahraničí. Ceny v některých zemích jsou příznivější než u nás a navíc vám taková nemovitost může i vydělávat, jestliže ji budete pronajímat.\nEuro a dolar jsou levné, tak proč si nekoupit v zahraničí nemovitost. Dovolená ve svém má nezanedbatelné výhody. Ať už ale budete kupovat rekreační nemovitost kdekoli, klíčem k úspěšnému nákupu ve všech zemích světa je notář, který smlouvu sepisuje a ověřuje pravdivost všech podkladů. Buď vám sám zajistí všechny potřebné doklady k přípravě smlouvy, nebo doporučí právního zástupce, který to udělá za něj. „Vzhledem k tomu, že kompletace podkladů pro sepsání kupní smlouvy trvá, v průměru 4 až 6 týdnů, je nutné, abyste jemu, nebo jím doporučenému právnímu zástupci udělili plnou moc, aby za vás vyřídil vše potřebné k uzavření kupní smlouvy,“ dodává Karas. Obvyklá taxa za služby notáře, stejně jako u právního zástupce je jedno procento z kupní ceny.\nPřed podpisem smlouvy se ujistěte, zda všechny součásti prodávané nemovitosti (garáž, zahrada atd.) jsou zapsány v registru nemovitostí na jméno vlastníka, od kterého nemovitost kupujete.\nPečlivě prozkoumejte, co je součástí kupní ceny.\nKupujete-li starší nemovitost, nechte si podrobně prozkoumat její technický stav, zejména statiku, střechu a topný systém.\nV případě koupě rozestavěné nemovitosti si nechte předložit stavební povolení a vystavit směnku krytou bankou, jako garanci, že vám budou vráceny vložené prostředky, pokud by firma neměla finance na dokončení nebo zkrachovala\nU nově stavěných/rekonstruovaných nemovitostí je jedním z klíčových ukazatelů kvality stavby poměr mezi plánovanou délkou její životností a délkou záruční doby, v jejímž průběhu lze od stavební firmy bezplatně žádat odstranění skrytých vad. Obvyklá délka záruční lhůty je 10 let. Je-li kratší, smlouvu neuzavírejte, nebo si minimálně pozvěte při přebírání nemovitosti odborníka.\nU výstavby na novém sídlišti se vyplatí navštívit radnici a podívat se, jaká výstavba je plánována v okolí nemovitosti, kterou chcete koupit.\nKupujete-li nemovitost patřící "Společenství vlastníků", nezapomeňte se seznámit se s jeho stanovami a informovat se na výši poplatků souvisejících s provozem, které budete muset, jako budoucí spoluvlastník hradit, a to včetně pojištění nemovitosti,\nNa závěr si položte otázku, kolik byste za nemovitost mohli dostat, pokud byste ji chtěli například za 10 let prodat.\nNejpříznivější ceny pro investici do rekreační nemovitosti zatím má Bulharsko. Pro Rakousko mluví snadná dostupnost a na Slovensku nenarazíte na jazykové problémy.\nTuristické přednosti Bulharska jsou dostatečně známé. Černomořské pobřeží se po stagnaci z devadesátých let znovu setkává se zájmem turistů a přibývá jak hotelů, tak kvalitní infrastruktury. Na své si přijdou i milovníci zimních sportů, pohoří jako Pirin, Rila či Rodopi nabízejí solidní služby a výtečné podmínky pro lyžování. Podle Karase nárůst cen, který se v posledních třech letech pohyboval ročně mezi 25 až 30 procenty, dokazuje, že může jít o zajímavou investici. Ceny jsou navíc totiž stále hluboce pod tuzemskými poměry.\nNapříklad šedesátimetrový apartmán na bulharském Slunečním pobřeží se dá pořídit za méně než milion korun. Za šestipokojovou plně zařízenou luxusní vilu se zahradou a třemi garážemi v letovisku Varna, zaplatíte méně než 6 milionů korun. Za částku mírně převyšující milion korun, si můžete koupit čtyřicetimetrový apartmán v zimním středisku na úpatí hory Pirin. Součástí obytného komplexu je množství relaxačních a volnočasových aktivit a pro lyžaře je v nedalekém areálu připraveno přes 50 kilometrů sjezdovek všech obtížností.\nMá to však jeden háček. Pozemek pod nemovitostí si nekoupíte. Podle bulharských zákonů se zahraniční fyzická ani právnická osoba nemůže stát majitelem půdy. Koupit nemovitost je možné buď prostřednictvím místní realitní kanceláře, nebo od obce či soukromého vlastníka. „Druhá možnost je výhodnější, protože realitní kanceláře mají ceny vyšší zhruba o 15 až 20 procent,“ doporučuje realitní makléř Pavel Michl.\nPro české zájemce o rekreaci v horách jsou zajímavé, vzhledem ke své blízkosti, zejména rakouské Alpy.\n„V lyžařských střediscích, např. Kaprun/Zell am See, můžete koupit zařízený malý apartmán již od zhruba 40 tisíc eur,“ říká Martin Shabu, ředitel společnosti Rellox. Pokud si porovnáme ceny apartmánů například v Krkonoších a kvalitu lyžařských podmínek, tak koupě nemovitosti v Rakousku vychází opravdu zajímavě. Ceny v exkluzivnějších střediscích jako Kitzbühel nebo Schladming jsou samozřejmě vyšší. V Rakousku se navíc v blízkosti mnoha lyžařských center nacházejí golfová hřiště, takže je možné nemovitost využívat nebo pronajímat celoročně.\nPodle Národní asociace realitních kanceláří Slovenska klientů z Česka přibývá pozvolna. Vyhledávají především lokality ve Vysokých i Nízkých Tatrách, Velké a Malé Fatře. „O nemovitosti v uvedených oblastech se ale Češi zajímali vždy,“ vysvětluje Dana Lazíková z této asociace, proč makléři žádný masívní nápor z Česka neregistrují. Objektů na prodej je v nejvyšších horách dost, ale jejich cenový rozptyl je tak ohromný, že se průměrná cena určit nedá. Pohybuje se od půl milionu do šesti milionů slovenských korun.\nU timeshare si ověřte\nzda je prodávající společnost zapsána v českém obchodním rejstříku,\njak dlouho na trhu působí a zda je pojištěná,\nve smlouvě vyžadujte přesný popis apartmánu, polohu, vybavení a seznam doplňkových služeb, které letovisko poskytuje,\nzjistěte si přesně, kolik osob (maximálně) se v apartmánu může ubytovat,\nzjistěte si výši nákladů na poplatky, ze kterých se financují opravy, úklid či praní povlečení,\nověřte si možnost odstoupení od smlouvy (v současné době je to 14 dní, ale tato doba by se v nejbližší době měla zkrátit na 10 dní).\nKdo si nechce koupit nemovitost, ale přesto chce mít zajištěné bydlení na dovolené na mnoho let dopředu, může využít tzv. timeshare, nebo-li dlouhodobý pronájem konkrétní nemovitosti spojený se spoluvlastnickým právem. „Lidé si mohou koupit právo využívat apartmán v konkrétním týdnu v roce,“ říká Darina Ryglová z cestovní kanceláře Horizont Travel, která timeshare zprostředkovává.\nRozhodující, kromě velikosti nemovitosti, je také to, v jakém období roku se ji zájemci rozhodnou pronajmout. Od toho se odvíjí i pořizovací cena apartmánu, která začíná od 100 tisíc korun za sedmidenní pobyty v hlavní sezoně. Apartmán si můžete koupit nejméně na tři roky, ale klidně i na 80 let. Uživatelské právo je možné i zdědit nebo prodat.\nJako každá služba má timeshare i své nevýhody. Společnosti nabízející timeshareové služby nebývají často pojištěny. Klientům, kteří zaplatí značné částky za mnohaleté pobyty, pak hrozí, že o své peníze mohou v důsledku krachu firmy po několika letech přijít. Proto by měli pojištění vyžadovat ve smlouvě. Největšími poskytovateli výměnných timeshareových služeb na světě jsou společnosti RCI a Interval International. Ty by měly podle Ryglové zajistit majiteli timesharu náhradu v případě, že jeho nemovitost v době dovolené prochází opravami, nebo mu zprostředkovat výměnu s jiným majitelem. Není to však zadarmo: za možnost využívat tuto službu se například u RCI platí 200 dolarů ročně.\nRoční poplatek (Kč)\nFrancie, Malibu 24. týden 112 770,- 6492,-\nPortugalsko, Albufeira 28. týden 112 770,- 8055,-\nRakousko, St.Johann i/P. celoročně 128 880,- 8055,-\nŘecko, Kréta 28. a 29. týden 136 939,- 12 888,-\nItálie, Assissi červen-srpen 251 960,- 3093,-\nMallorca, Llucmajor celoročně 254 538,- 15 304,-\n(Poznámka: Pořizovací cena je uvedena za celoživotní program, ceny jsou přepočítány v kurzu 16 Kč za 1 USD)\nJakou máte zkušenost s nákupem nemovitostí v zahraničí nebo s timesharingem? Podělte se o názor.\n, investice, koupě nemovitosti, nemovitost, notář, rekreace, timeshare, timesharing, zahraničí\n23. 7. 2008 | Eva Sovová | 1 komentář\nPřed dovolenou se vyplatí kromě balení kufrů věnovat čas i vlastní domácnosti, která zůstane na pár týdnů prázdná. Ušetřit se tím dají nemalé peníze za vodu a elektřinu a předejít se... celý článek\nVolat levně ze zahraničí není těžké\n26. 6. 2008 | Táňa Chadrabová | 4 komentáře\nI na dovolené v zahraničí chce být většina lidí spojena s domovem. Kdo nelpí na mobilu, poslouží mu dobře a levně předplacené telefonní karty. Z některých turistických destinací se... celý článek\nJak si cestovky pohrávají s klienty\n20. 6. 2008 | Táňa Chadrabová | 14 komentářů\nPřetrvávající stížnosti na nekalé praktiky cestovních kanceláří a agentur přimělo Sdružení obrany spotřebitele (SOS), aby si posvítilo na nejpoužívanější triky. Jak cestovky nutí klientům... celý článek\nDostanete úvěr ze stavebka i bez smlouvy...\nLevné pozemky dělají z Česka golfovou...


Zásahovka u muže z Orlicka hledala zbraně. S nimi ale objevila i varnu pervitinu - Orlický deník\n/FOTO/ Šestačtyřicetiletý muž z Orlickoústecka měl doma malý arzenál střelných zbraní, ačkoliv nemá zbrojní průkaz. A při domovní prohlídce u něj zásahovka našla varnu pervitinu. Vařil ho ve velkém a měl z něj tučné zisky, od roku 2019 si vydělal nejméně 400 tisíc korun. Hrozí mu až deset let vězení.\nK zadržení muže došlo ve spolupráci s kolegy ze zásahové jednotky Krajského ředitelství policie Královehradeckého kraje, jelikož policisté měli indicie, že muž by mohl přechovávat střelné zbraně, přestože není držitelem zbrojního průkazu. | Foto: Policie ČR\n"K zadržení muže došlo ve spolupráci s kolegy ze zásahové jednotky Krajského ředitelství policie Královéhradeckého kraje, jelikož policisté měli indicie, že muž by mohl přechovávat střelné zbraně, přestože není držitelem zbrojního průkazu. Právě při domovní prohlídce policisté našli i varnu," uvedla policejní mluvčí Dita Holečková.\n"Houpe se to, ale adrenalin musí být!" První turisté zdolali unikátní lávku\nPři domovních prohlídkách kolegové zajistili předměty a chemikálie sloužící k výrobě pervitinu, sáčky s bílým práškem, velké množství nábojů a několik zbraní.\n"Zda se jednalo o funkční zbraně a takové, které podléhají evidenci, ukáže až další expertíza. Obviněný je stíhán na svobodě a v případě odsouzení mu hrozí trest odnětí svobody až na deset let," dodlaa Holečková.\nmetamfetamin, zbraň, domovní prohlídka, okres Ústí nad Orlicí, Královéhradecký kraj\nFord Transit první majitel, koupeno v D, nehavarované Peugeot 308 první majitel, servisní knížka, koupeno v D Peugeot 208 první majitel, servisní knížka, koupeno v CH Peugeot 2008 první majitel, servisní knížka, nehavarované Peugeot 207 první majitel, servisní knížka, koupeno v CH, nehavarované, v záruce Peugeot 508 první majitel, servisní knížka, koupeno v F, nehavarované Peugeot 207 první majitel, servisní knížka Peugeot 207 servisní knížka, koupeno v CZ + PRODAT AUTO


Zásady ochrany osobních údajů | iVýzkumy.cz\nvítáme Vás na stránce věnované zásadám zpracování osobních údajů ve společnosti Data Collect s.r.o. Jsme si vědomi důležitosti ochrany údajů našich spolupracovníků, registrovaných členů našich služeb a respondentů našich výzkumů.\nVšechny naše aktivity se soustředí poskytování služeb výzkumu trhu a veřejného mínění. Jedná se o tyto služby: iVýzkumy.cz, iVýskumy.sk, aplikace CATI a OpenSurvey pro dotazování a správu projektů a interní aplikace pro nábor nových zaměstnanců.\nV případě, že se stanete členy našich služeb iVýzkumy.cz, iVýskumy.sk, nebo tazatelského systému, je Data Collect správcem Vašich osobních údajů. V pozici správce osobních údajů ale nejsme ve všech případech. Pokud získáme kontakty od zadavatele výzkumného projektu, je správcem osobních údajů společnosti nebo instituce, která průzkumný projekt zadala a Data Collect je v pozici zpracovatele osobních údajů.\nFunkce V pohybu v aplikaci iVýzkumy.cz\nV aplikaci iVýzkumy.cz je možné udělit souhlas se sdílením vlastních informací o geografické poloze mobilního zařízení, které může aplikace získávat bez ohledu na to, zda je aplikace otevřená, nebo ne. V případě souhlasu člena panelu s poskytnutím údajů o geografické poloze, společnost Data Collect bude využívat tyto informace o poloze za účelem nabídky účasti v průzkumech trhu a veřejného mínění souvisejících s danou lokací nebo je oprávněna sdílet tato geografická data s klienty třetích stran, aby zjišťovali prostorovou distribuci nebo vzorce provozu uživatelů aplikace iVýzkumy.cz za účelem výzkumu. Kromě toho může společnost Data Collect sdílet data o geografické poloze členů panelu s klienty třetích stran za účelem shromažďování informací o lokalitách, vytváření profilů a výzkumů zaměřených na uživatele. Pokud členové panelu již nechtějí sdílet své geografické údaje prostřednictvím svého zařízení, mohou službu deaktivovat přímo v aplikaci nebo mohou změnit nastavení ochrany osobních údajů v zařízení.\nPro uplatnění svých práv se na nás můžete obrátit prostřednictvím e-mailu uvedeného níže nebo kontaktní linky: (+420) 225 020 010\nMáte-li další otázky o těchto zásadách ochrany soukromí nebo způsobu sběru a používání Vašich osobních údajů, kontaktujte nás prosím na adrese info[at]mail.ivyzkumy.cz


Nákupní centra - Vlastnosti\nCentrum můžete vyhledat několika způsoby. Podle vaší aktuální polohy vám aplikace zobrazí seznam center ve vašem okolí. Tento výpis bude seřazen od nejbližšího centra k tomu nejvzdálenějšímu. Dále můžete vyhledávat podle názvu centra, kdy stačí zadat pouze část názvu a aplikace vrátí všechny odpovídající záznamy. Jako poslední možnost máte na výběr vyhledávání podle měst resp. jejich názvů. Aplikace vrátí všechna centra v zadaném městě.\nJistě máte oblíbená centra, kam chodíte a kde se vám dobře nakupuje. Stejně tak i v naší aplikaci si ze seznamu můžete vybrat pouze ty, které vás zajímají, a uložit si je do oblíbených. Z těchto oblíbených center si pak následně můžete nechat zasílat notifikace na zajímavé akce a události nebo mohou být jejich informace součástí vašeho Feedu .\nJedna z hlavních a dle našeho názoru nejvíce užitečných funkcí aplikace. Při jejím návrhu jsme se inspirovali Facebook zdí, kde se Vám zobrazují informace o všem a ode všech. A stejně tak funguje náš Feed. Ze všech oblíbených center vám zde budeme zobrazovat důležité informace, akce, slevy, polední nabídky restaurací apod. Konkrétní položky a informace ve Feedu si můžete nastavit a přizpůsobit přesně podle vašich představ a preferencí.\nVěříme, že se mobilní aplikace Nákupní centra stane vaší nejoblíbenější aplikací. I přesto ale budou chvíle, kdy jí budete mít vypnutou nebo nebudete sledovat váš telefon. Přesně z tohoto důvodu jsou notifikace, které vás upozorní na vše podstatné, co se děje ve vašich oblíbených centrech, přímo na displej telefonu. V nastavení si můžete zvolit nejen centra, které vám mohou takové notifikace zasílat, ale také témata, která vás zajímají: akce, slevy obchodů nebo změna otevírací doby.\nZákladem každého nákupního centra jsou jeho obchody. Proto jsme jejich prezentaci věnovali poměrně velkou pozornost. Pro větší přehlednost jsou vždy obchody rozděleny do kategorií jako móda, služby, potraviny apod. V obchodech je samozřejmě možné vyhledávat, zobrazit je na mapě, nebo se k obchodu nechat navigovat. U všech obchodů naleznete jejich otevírací dobu, kontakty nebo akce a slevy, které v daném obchodě právě probíhají.\nMapa obchodů a navigace\nUrčitě znáte situaci, kdy přijdete do nákupního centra, a první co hledáte je informační tabule, kde je jaký obchod, na jakém patře, a pak zjišťujete jak se do tohoto obchodu dostanete. S naší aplikací máte tuto informační tabuli a ještě mnohem víc přímo ve vašem telefonu. Nejen že vám ukážeme obchod na mapě, ale pokud budete chtít, můžeme vás k tomuto obchodu přímo dovést. Zadáte, kde se aktuálně nacházíte, typicky „stojím vedle hlavního vchodu“ nebo „stojím vedle DM drogerie“ a o zbytek se postaráme. A je jedno jestli je obchod, který hledáte, za rohem nebo na druhém konci centra a ještě k tomu v jiném patře. Stejně tak dobře jako do obchodu, vás dovedeme na nejbližší WC, k bankomatu nebo k východu. Uvidíte, že je to neuvěřitelně snadné a přehledné. Přímo z mapy obchodů máte také možnost zobrazit detailní informace o obchodech, o jejich slevách a mimořádných nabídkách.\nNákupní centrum to nejsou jen obchody a nákupy, to jsou také společenské a kulturní akce, módní přehlídky, koncerty, autogramiády nebo zajímavé výstavy. Nákupní centra se pomalu, ale jistě, stávají přirozenými kulturními a společenskými centry, proto by byla škoda, kdybyste o jejich akcích nebyli informováni. Ke všem takovým událostem vám naše aplikace poskytne důležité informace, jako je termín konání, ilustrační fotografie a podrobný popis včetně programu. Všechny akce z vámi vybraných center budete mít samozřejmě ve vašem Feedu.\nProč platit plnou cenu, když obchody pořádají pravidelné slevy a výprodeje. Pokud se chystáte nakupovat, určitě byste neměli vyrazit před tím než si prohlédnete, které centrum a který obchod nabízí vaše oblíbené zboží se slevou. Samozřejmě nemusíte procházet všechny obchody, slevy jsou součástí vašeho Feedu. U každé slevy budete mít informaci od kdy do kdy platí, podrobný popisek, ilustrační fotku a samozřejmě odkaz na obchod, který slevu poskytuje.\nChystáte se navštívit nákupní centrum, kde jste ještě nebyli? Nebo si jen nepamatujete cestu? S naší aplikací se určitě neztratíte. Jednoduše můžete centrum zobrazit na mapě, podívat se, kde se nachází a co je v jeho okolí. Chcete abychom vás do centra navigovali? Žádný problém, můžeme Vás navigovat z vaší aktuální lokace nebo vyberete konkrétní adresu. Dále vyberte zda chcete využít naší navigaci pomocí Google Maps nebo máte ve svém telefonu instalovanou jinou, plnohodnotnou navigaci jako Navigon, Tom tom apod. Navigovat se můžete nechat buď ke vchodu do centra nebo přímo k vjezdu na parkoviště.\nJistě se vám stalo, že jste se na parkovišti ztratili, nemůžete najít výjezd a nebo ještě hůř, nemůžete si vzpomenout kde jste zaparkovali auto. Přímo v aplikaci máte k dispozici plán parkoviště, ale hlavně si můžete uložit pozici vašeho vozu a potom, když skončíte s vašimi nákupy, se nechat k autu dovést. Tato funkce v tuto chvíli funguje pouze na parkovištích pokrytých GPS signálem.\nV rámci celé aplikace máte k dispozici fultextové vyhledávání. Ideální nástroj, když nevíte přesně, co hledáte, nebo nevíte v jakém centru jste danou informaci slyšeli. Typickým příkladem jsou reklamy nebo billboardy, kdy si pamatujeme pouze útržky sdělení. Pokud si tedy pamatujete „golf“ nebo „soutěž v patování“, zadáte do vyhledávání a aplikace vám najde všechny informace včetně centra, v jakém se tato informace objevuje.\nChci vytvořit mobilní aplikaci


Pyrotechnika SLOŽENÝ OHŇOSTROJ NEVERENDING SKY 264 RAN 20 mm\nSLOŽENÝ OHŇOSTROJ NEVERENDING SKY 264 RAN 20 mm\nSLOŽENÝ OHŇOSTROJ NEVERENDING SKY 264 RAN 20 mm Složený kompaktní ohňostroj s 264 ranami. Ohňostroj obsahuje 104 rovných efektů a 160 šikmých efektů z... celý popis\nSložený kompaktní ohňostroj s 264 ranami. Ohňostroj obsahuje 104 rovných efektů a 160 šikmých efektů zakončených mohutným práskajícím finálem. Kompakt obsahuje kombinaci raket s průměrem moždíře 20 mm. 18 druhů efektů.\nPočet ran: 264\nRozměry: 900x32x15 cm\nHmotnost pyrosloží1960 g\nZAHRADNÍ OHŇOSTROJE 100 - 520 RAN AKČNÍ NABÍDKA OHŇOSTROJŮ VYÚHLOVANÉ OHŇOSTROJE I+V+W Ohňostroje pro náročné Kompakty I+V+W 24 - 320 ran


Pomozte nám s objasněním nehody, žádají policisté - Hradecký deník\nO pomoc s objasněním úterní nehody žádají veřejnost hradečtí policisté. Dopravní nehoda se stala 17. listopadu v 13.45 hodin v ulici Moravský most a střeli se při ní devětadvacetiletý cyklista a osmdesátiletá chodkyně.\nOba po nárazu upadli na zem a zraněného cyklistu si do péče převzali přivolaní záchranáři. V době incidentu se měly na místě nacházet 3 ženy, které přecházely vozovku a měly celý průběh události vidět. Tyto ženy, ale případně i další svědky, kteří by mohli přispět k objasnění události, žádají policisté o pomoc zavoláním na linku 158.\nOBRAZEM: Hradečtí zákazníci se v obchodech přizpůsobují novým nařízením


Činžovní domy na pronájem Dlouhá Lhota | Eurobydleni.cz\nČinžovní domy na pronájem Dlouhá Lhota\nČinžovní domy na pronájem Dlouhá Lhota si v klidu můžete projít na Eurobydleni.cz a vybrat si takový pronájem činžovního domu v Dlouhá Lhota, který vás opravdu osloví.\nČinžovní domy na pronájem Dlouhá Lhota (370+)\nMáte podnikavého ducha a stále nevíte, jak byste začali vydělávat? Nebojíte se práce a rádi byste měli něco na starosti? V tom případě jsou jak pro vás dělané činžovní domy na pronájem Dlouhá Lhota, kdy si v klidu můžete projít námi nabízené činžovní domy v Dlouhá Lhota a vybrat si takový, který vás opravdu osloví. Majitelé činžovních domů jsou rádi, že se jim někdo o dům stará a velice rádi vám dají velice výhodné podmínky pro pronájem činžovního domu Dlouhá Lhota. Stačí si vybrat ten, který byste si rádi pronajali.\nPronájem činžovního domu Dlouhá Lhota\nProč se nepustit do pronájmu činžovních domů v Dlouhá Lhota jako do podnikáni. Když vezmete v úvahu, že činžovní domy na pronájem Dlouhá Lhota nabízí tolik možností, bylo by opravdu neprozíravé vše nevyzkoušet. Vyberte si činžovní dům Dlouhá Lhota na pronájem kdekoliv v naší republice a záleží jen na vás, zda mu vdýchnete život tím, že si jej pronajmete. I z toho důvodu si vybrat činžovní domy pronájem Dlouhá Lhota nemusí být tak obtížné, jak se na první pohled může zdát.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem činžovní domy Dlouhá Lhota, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující činžovní domy Dlouhá Lhota, a to činžovní domy na prodej Dlouhá Lhota, pronájem činžovní domy Dlouhá Lhota, dražby činžovní domy Dlouhá Lhota.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pronájem činžovního domu Dlouhá Lhota nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích dům Dlouhá Lhota, prodej domů Dlouhá Lhota, domy na pronájem Dlouhá Lhota, domy dražba Dlouhá Lhota.\nDalší lokality v okolí pronájem činžovní domy Dlouhá Lhota\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem činžovní domy Dlouhá Lhota, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem činžovní domy Dlouhá Lhota. Určitě lépe naleznete pronájem činžovní domy Dlouhá Lhota, který hledáte.


Jak předejít vnitřnímu vyhoření? | Psycholog - Mgr. Boris Štepanovič\nJak předejít vnitřnímu vyhoření?\n2016-11-29 | pracovní vztahy, rozhodování, sebevědomí |\nPro syndrom vyhoření je typická únava, vyčerpání a deprese. V oblasti emocí se projevuje sklíčeností, popudlivostí, bezmocí. Okolí si může všimnout cynismus nebo nesoustředěnost. V mezilidských vztazích převažuje nad ochotou spolupracovat snaha vyhnout se kontaktům. V tělesné rovině je potížemi se spánkem, jídlem, bolestí hlavy apod.\nObvykle se s vyhořením setkávají ti, kteří intenzivně pracují s lidmi. Začátkem vyhoření může být například velké počáteční nadšení z práce, kvůli kterému nechceme odmítat množství úkolů a obáváme se říct „ne“. K vyhoření přispívá i špatná organizace času, sklony k perfekcionismu nebo pocit osamělosti. Syndrom vyhoření vždy ukazuje na náš vztah k sobě samému a k ostatním lidem.\nPerfekcionisté patří k těm, kteří jsou syndromem vyhoření ohroženi nejvíce. Jejich snahu po „dokonalosti“ ve všech oblastech života podporují i média. Tyto nabízejí „perfektní“ dovolenou, postavu, vztah, Vánoce, partnera, životosprávu, řešení problému, životní styl apod. Postupně v nás narůstají nesmyslně vysoké požadavky na sebe sama a snaha žít podle vysokých očekávání. Nakonec si všímáme to, co nejsme a nemáme místo toho, abychom si uvědomili, jaké vlastní zdroje a možnosti máme v sobě. Perfekcionismus je spojený s nedostatkem sebedůvěry. Často začíná už chybnou výchovou, kdy rodiče dítě utvrzují v tom, že jediné, co je důležité v životě, jsou výkon a dosažené výsledky. Sebedůvěra je pak spojována především s vnějším oceněním a člověk se stává nadmíru citlivým vůči názorům a kritice druhých. Jedinou obranou je pak snaha o vlastní dokonalost a získání uznání od okolí. Toto se nakonec odrazí i v práci, kde se perfekcionista, na své cestě k vyhoření, snaží všemožně vyhnout chybám, jež považuje za příznak selhání, a připravují se tím o možnost poučit se z nich.\nDůležité je nebát se vlastních chyb. Ten, kdo umí přijmout vlastní chyby, pracuje na otevřenosti k sobě samému a své sebevědomí si tak upevňuje. Občas selhat je běžné a člověk by to neměl mít sám sobě za zlé. Ty, pro které je důležitá dokonalost, by se měli naučit se se svými chybami pracovat. Akceptování chyb nás učí přijmout sami sebe, ujasňujeme si jejich prostřednictvím to, co doopravdy chceme.\nTrvat na své dokonalosti a na tom, že chybu nemohu a nesmím udělat, je nepříjemně svazující. Postupným odstraňováním tlaku na bezchybný výkon a zlepšováním vlídného kontaktu se sebou samým, vlastními chybami a nedokonalostí je cesta, která nabízí šanci vyhoření předejít.\nNapsáno pro časopis TÝDEN, uveřejněno v čísle 49/2016, na straně č.100


Hotel Poonam - NEJLEPŠÍ CENY ubytování ve městě Pune\n629/3, Deccan Gymkhana,J M Road,Shivaji Nagar,Beside PMT Bus Stop, Pune Střed, Pune, Indie, 411004 - Zobrazit na mapě\nHotel Poonam – podrobnější informace\nPune Střed, kde se Hotel Poonam nachází, představuje ideální výchozí bod, ze kterého můžete podnikat výlety a objevovat Pune. Centrum města je jen 0.5 Km daleko a na letišti můžete být během 29 minut. Pokud vás unaví poznávání okolním míst, jako například Muzeum Mahatma Phuly, Chrám Jangali Maharaj, Jeskynní chrám Pataleshvara a další, toto ubytovací zařízení nabízí vše, co potřebujete pro odpočinek a nabrání nových sil.\nHotel Poonam si klade za cíl poskytovat svým hostům vynikající služby a široký výběr vybavení, aby jim během pobytu nic nechybělo. Jako příklad uvádíme několik vybavení, která jsou vám v tomto kvalitním ubytovacím zařízení k dispozici: parkoviště, pokojová služba, přeprava do hotelu / na letiště, okružní jízdy, prádelna a další.\nZařízení je tvořeno 11 pokoji a z každého z nich vyzařuje příjemná atmosféra a pohoda. Kromě toho vám zařízení poskytuje také zázemí pro volnočasové aktivity. Hotel Poonam poskytuje výborné ubytovací služby a je velmi výhodně situováno, takže máte blízko vše hlavní, co Pune nabízí.


Domů / Obývací pokoje / Konferenční stolky / Konferenční stolek masiv LUKAS\n17 606 Kč –22 % 13 651 Kč 11 281,82 Kč bez DPH\nKonferenční stolek masiv Lukas - originální konferenční stolek z masivu dubu sukovitého. Hezká, kvalitní a pevná konstrukce stolku poslouží jako skvělý úložný prostor i odkládací prostor a také jako stylový doplněk do Vašeho obývacího pokoje. Kvalitní a pevné dubové dřevo z masivu disponuje krásným a moderním přírodním vzhledem a stolek je velmi robustní. Skvěle se hodí jako konferenční stolek k televizi do obýváku i na víkendovou chatu ke krbu.\nOriginální konferenční stolek z masivu dubu sukovitého. Moderní a pevná konstrukce stolku z dubového dřeva a kovu poslouží jako skvělý úložný prostor na vaše věci. Jedná se o luxusní přírodní konferenční stolek, ale také jako stylový bytový doplněk do Vašeho obývacího pokoje, který vydrží mnoho let stále krásný.\nMateriál: 100% masiv dub sukovitý, naolejovaný povrch, kov\nDodáváno v demontu s návodem na snadnou montáž\nKov, Dub masiv


O’Barrův dechberoucí příběh znovu ožívá (PR) – Děti noci\nO’Barrův dechberoucí příběh znovu ožívá (PR)\nPublikováno: 25.10.2014 24.10.2014 Autor: Redakce\nSilný příběh Vrány, který vzniknul jako reflexe trpkých životních zkušeností Jamese O’Barra, se potýká se stejně komplikovaným osudem jako jeho autor. Právě proto na sebe dalo pokračování čekat tolik let. Známé je nešťastné úmrtí představitele hlavního hrdiny filmové Vrány Brandona Leeho během natáčení, po kterém se O‘Barr stáhnul na dlouhou dobu do ústraní. Když pak konečně dokázal spisovatel s Vránou opět trávit čas, plánovaný film, pro který napsal námět, se nenatočil. A komiks, s nímž mu pomohli scénárista John Wagner a kreslíř Alex Maleev, nebylo možné celé roky vydat.\n„Komiks vyšel už na začátku druhé poloviny 90. let u vydavatelství Kitchen Sink Press, které ale nedlouho na to zkrachovalo. Práva pro „Mrtvou dobu“ tak byla, stejně jako pro dalších pět knih, nedostupná. Odkoupil je totiž poněkud podivínský producent filmu Vrána, od něhož se je naše nakladatelství pokoušelo téměř jedenáct let marně získat. Nezabírala ani intervence amerických vydavatelů. Úspěšně to rozlousklo až v minulém roce nakladatelství IDW, protože začalo publikovat za spolupráce O’Barra nové příběhy s Vránou. Proto u nás vyšel dříve novější „Soumrak bohů“ než „Mrtvá doba“,“ rozmotává zamotanou cestu Vrány Václav Dort, ředitel Comics Centra.\nNejvětší devizou Mrtvé doby není jen emotivní příběh o pomstě za zavraždění blízkých, který oslovuje čtenáře po celém světě, ale také kresba výtvarníka Alexandera Maleeva. Bulharský výtvarník zvolil velmi náročnou kombinovanou metodu, kdy šedé odstíny kresby tuší tvořil nástřikem airbrushem, další pak vyškrabáváním ploch (podobným místy linorytu) a zalepováním rastrů (tzv. tangíry). Mnoho míst je i náročně šrafováno. Další pole byla malována temperou. „Výrazný Maleevův styl jsme v českém vydání zdůraznili díky digitální restauraci dat a nové grafické úpravě celé knihy. V původních vydáních není na mnoha místech prakticky vůbec nic vidět, protože technika zvolená Maleevem je pro reprodukci velmi náročná. My jsme navíc maximálně přiblížili usazení stránek původnímu záměru výtvarníka a komiks je proto výrazně působivější,“ dodává Václav Dort.\nKomiks Vrána: Mrtvá doba je na stránkách www.comicscentrum.cz do 3. 11. 2014 k dostání za 299 korun. Jeho standardní cena pak bude 499 korun. Všichni, kdo si chtějí knihu nechat podepsat od Alexe Maleeva, mají výjimečnou příležitost 1. listopadu na Komiks Festu, kde známý bulharský kreslíř vystoupí. Veřejnou diskuzi s ním od 19:00 povede Václav Dort.\nVíce informací o knize včetně ukázky naleznete zde.\nJames O’Barr a příběh Vrány\nJames O‘Barr se narodil 1. 1. 1960 v Detroitu matce alkoholičce. Měl krušné dětství v sirotčincích, až si ho nakonec vzali do péče pěstouni. James v sedmnácti letech opustil náhradní rodinu a nastěhoval se ke své lásce Bethany, kterou o několik let později smrtelně srazil opilý řidič. James se s touto ztrátou nedokázal vyrovnat a začal žít sebedestruktivní život plný rvaček, drog a násilí, jenž neopustil ani později u námořnictva. Po skončení výcviku se vrátil do Států s rozhodnutím zabít řidiče dodávky, jenže ten mezi tím zemřel. A právě z onoho pocitu marnosti vznikla Vrána, kterou původně tvořil pouze v rámci art-terapie. K jejímu vydání O’Barra přemluvil až majitel komiksového krámku v Detroitu. Záhy si nového nezávislého komiksu všiml Hollywood a začal připravovat jeho filmovou adaptaci. Pro představitele hlavní role Brandona Lee se stal film osudným – při natáčení byl nešťastnou náhodou zastřelen.\nAlexander Maleev – nejúspěšnější komiksový kreslíř z bývalého východního bloku\nAlex Maleev se narodil v roce 1971 v Bulharsku. Po přestěhování do USA v polovině 90. let studoval na výtvarné škole The Kubert School, kde díky svému talentu přeskočil už po prvním měsíci celý jeden ročník. Brzy na to ale ze studií odešel a vydal se na profesionální dráhu. Jeho prvním dílem byl právě komiks „Vrána: Mrtvá doba“. Ze světa Vrány nakreslil ještě další pokračování „Má vlastní krev“. Později pracoval se scenáristou Brianem Bendisem na sérii „Sam and Twich“ a pro vydavatelství Marvel dlouhou dobu kreslil jejich superhrdinu Daredevilla. V současnosti Maleev pracuje na sérii Hellboy a Ú.P.V.O., která začne v Americe vycházet letos v prosinci.


Nečesaný a jeho rodina žádají po státu odškodné za trestní stíhání - Jičínský deník\nNečesaný a jeho rodina žádají po státu odškodné za trestní stíhání\n/FOTOGALERIE/ Lukáš Nečesaný a jeho příbuzní žádají od státu zhruba 45 milionů korun jako odškodné za trestní stíhání, které se týkalo neobjasněného pokusu o vraždu kadeřnice z Hořic. Na dotaz ČTK to v pátek uvedl mluvčí ministerstva spravedlnosti Vladimír Řepka. Doplnil, že úřad obdržel v této souvislosti zatím šest žádostí a nyní je analyzuje. Mladík byl za napadení ženy dva roky ve vězení, justice ho ale nakonec pravomocně zprostila viny.\nVrchní soud zprostil Nečesaného viny z pokusu o vraždu kadeřnice


Kvitová a Šafářová jdou v Miami do třetího kola, Zakopalová vypadla - iDNES.cz\nTenistky Petra Kvitová a Lucie Šafářová postoupily na turnaji v Miami bez ztráty setu do 3. kola. Z nasazených českých hráček, které měly v úvodním kole volný los, skončila Klára Zakopalová. Turnajová osmička Kvitová porazila Paulu Ormaecheaovou z Argentiny 6:3, 6:3, šestadvacátá nasazená Šafářová zdolala Američanku Vaniu Kingovou 6:3, 7:6.\nKvitová se o postup do osmifinále utká s Chorvatkou Donnou Vekičovou, s níž ještě nikdy na okruhu WTA nehrála. Příští soupeřkou Šafářové čtvrtá nasazená Ruska Maria Šarapovová, se kterou má Češka negativní bilanci 1:2 na zápasy.\nSerena W. měla problémy\nAustralský tenista Lleyton Hewitt se stal teprve třetím mužem mezi aktivními hráči, kteří na okruhu ATP vyhráli alespoň 600 zápasů. Do elitní společnosti se dostal v Miami, kde v úvodním kole zdolal ve třech setech Robina Haaseho z Nizozemska. Více výher mají ze současných tenistů na kontě jen Švýcar Roger Federer (942) a Španěl Rafael Nadal (675).\nNieminen (Fin.) - Tomic (Austr.) 6:0, 6:1\nVekičová (Chorv.) - Kuzněcovová (28-Rus.) 7:6 (7:5), 7:5\nTémata: ATP, Caroline Garciaová, Jaroslava Švedovová, Klára Zakopalová, Lleyton Hewitt, Lucie Šafářová, Maria Šarapovová, Petra Kvitová, Rafael Nadal, Roger Federer, Serena Williamsová, WTA, Zisk


Kambodža aneb, jak jsme to viděli my - Fullgas\nKambodža aneb, jak jsme to viděli my\nStejně jako v Thajsku jsou zde lidé nesmírně ochotní a slušní. Zásadní rozdíl je v čistotě a pořádku. Nikdo zde neřeší odpadky. Válejí se všude okolo chudých stavení. Města jsou zavaleny tlejícím odpadem všeho druhu. Hlavním důvodem je dle nás přístup zdejší vlády, která nelení a do každé vsi umístí buňku Lidové strany Kambodži ( nejhezčí stavení ) s velkou cedulí tří nejvyšších představitelů. To je však jediná investice, která je zde učiněna. Na ceduli pánové symbolicky neshlíží z oka do oka, ale hledí do budoucnosti. Jak poznamenali kluci, je to jasný vzkaz, že něco pro vás uděláme, ale až příště. Tak je to tu se vším. Silnice je většinou bez asfaltu a to i hlavní státovka. Dopravní infrastrukturu zajišťují místní soukromníci na čemkoliv. Proud je sice hojně rozšířen, ale často vypadává. Po prostudování historie je celkem jasné, proč je Kambodža tam, kde je.\nBohužel lidstvo je nepoučitelné a tak korunu celé zdejší situaci dává fakt, že stát tu řídí jeden z bývalých vysokých důstojníků Rudých Kmérů. Party, která v 70-tých letech minulého století poslala Kambodžu o stovky let dozadu. Ještě perlička na závěr tomuto příběhu. Za tragickou genocidu, kdy se rudým povedlo zavraždit nebo vyhnat více jak polovinu národa, byl potrestán pouze jediný člověk. Na závěr jedna lepší zpráva. Kambodžané jsou plní energie a chtějí žít a tvořit. Držíme jim palce!!!\nV Kambodže se jezdí vpravo – hurá! Řidiči jsou ohleduplní. Nesvítí a to ani večer. O to víc těžce snášejí naše osvětlené komando. Na skútru opět vozí vše. Od celé rodiny až po kubík tvrdého dřeva. Místní svatby se konají v bohatě ozdobených stanech, které jsou většinou těsně u silnic nebo na nich. Jeden se nám povedlo projet. Vozový park je staršího data. Často jsme potkali něco jedoucího, ale bylo těžké odhadnout, kde je předek a kde zadek. Místo dopravního značení používají větve a kamení.\n© 2022 Fullgas Designed by Heleweb.cz


Kouření a životní prostředí – Česko bez kouře\nVliv tabákového průmyslu na životní prostředí začíná pěstováním rostlin tabáku, pokračuje fermentováním tabákových listů, kdy dochází je k ničení přirozeného životního prostředí, kácení stromů, kontaminaci půdy a vodních zdrojů pesticidy a hnojivy.\nNedopalky z cigaret jsou vysoce toxickým materiálem, který se hromadí v životním prostředí a zamořuje vodní plochy i půdu.\nPři kouření unikají do ovzduší toxické látky z cigaret.\nOdlesňování pro pěstování tabáku a spalování uhlí pro sušení tabáku produkuje skleníkový plyny, které přispívají ke změnám klimatu.\nKouření má také za následek řadu lesních požárů.\nVliv kouření na přírodu třetího světa\nPříklad z Ugandy\nV názvu článku, který vydala African Press International 20.srpna 2010, který se dá přeložit jako: ,,Lesní porost v Ugandě vymírá tak rychle, jak tabákový průmysl roste“, se píše o tom, co pěstování tabáku přineslo, nebo spíš odneslo a odnáší tomuto kraji. V Ugandě má tabákový průmysl na svědomí ekologickou katastrofu. Místní farmáři začali pěstovat ovocné stromy, nikoliv kvůli ovoci, ale kvůli jejich dřevu, které se používá jako palivo při sušení listů tabáku. Když projíždíte oblastí s pěstebními plochami tabáku, mimo Národní park Murchnison Falls, sotva narazíte na přirozené lesy. Původní stromy byly vykáceny. Větší, člověkem vysázené lesy patří tabákové korporaci British American Tobacco Uganda Ltd. (BATU), která prodává dřevo tabákovým farmářům. Tamní vláda přivírá oči nad vlivem tabákových korporací na životní prostředí, kvůli pracovním příležitostem a krátkodobím příjmům, které tabákové firmy přinášejí. V r.2009 se ze země vyvezlo 32 000 tun tabákových listů. Navzdory tomu, že tabák produkuje značné množství místních zemědělců, Národní zemědělská výzkumná organizace (National Agricultural Research Organization (NARO)), což je Ugandský čelní výzkumný ústav, nemůže pěstování tabáku regulovat, jak je tomu v případě jiných plodin. Tabákové společnosti s miliardami dolarů na kontech mají ,,zelenou“. Dr.Julius Mukalazi, ředitel výzkumu na Zemědělském výzkumném a vývojovém institutu (Zonal Agricultural Research and Development Institute in West Nile), řekl, že efekt toho, jak tabákové firmy vyčrepali přirozené porosty lesů je katastrofální. Nyní kácí i mangovníky. ,,V budoucnu nebudeme mít ovoce“, řekl Dr. Mukalazi. Dále řekl, že BATU a další společnosti musí přijít s programy na zmírnění následků jejich činnosti, jako je agrolesnictví, pěstování lesů na palivové dříví a jako zdroj krmiv pro hospodářská zvířata a tyto programy by měly být začleněny pod NARO. Nicméně, když se Dr. Mukalazi ptal BATU na jejich plány ohledně zalesňování, nebylo mu odpovězeno. British American Tobacco Comp. představila tabák farmářům v oblasti západního Nilu coby tržní plodinu již v roce 1927.\nMohlo by se pěstovat, ale …\nOblast v Ugandě je úrodná a vhodná pro pěstování ovoce, jako např. mango, citrusy a mučenka, které jsou vhodné i k průmyslovému využití. Obiloviny, maniok, brambory, sladké brambory a dýně jsou dalšími cennými plodinami, které ze zde mohou pěstovat a jejich přebytky by mohly být prodávány i na trzích v Kongu a Jižním Súdánu. Oblast je vhodná i ke včelaření, pěstování kávy a bavlny. Zemědělci však dávají přednost pěstování tabáku, jelikož tabákové korporace jim za to dávají pobídky. Ugandští aktivisté upozorňují na problémy, za které mohou tabákové korporace, ale tabákové firmy nabízejí stipendia a smlouvy se zemědělci, a podílejí se na sociálních projektech, čímž si zajišťují to, že veřejnost je lépe přijímá.\nDle Lesnické politiky (Forestry Policy), v r. 2001 měla Uganda 4,9 milionů hektarů (ha) přirozeného lesního porostu, což je 24 % z celkové výměry půdy, z níž stát vlastní 1,9 milionů ha v rámci lesního hospodářství, či v národních parcích. V srpnu 2010 bylo v Ugandě již jen 740 000 ha lesů. Odhaduje se, že 830 000 m3 kulatiny se zde vytěží každý rok.11\nTabák se pěstuje hlavně v rozvojových zemích. Tam je levná pracovní síla, malá nebo žádná ochrana pracovníků a životního prostředí. To vše nahrává bohatým tabákovým korporacím, kterým jde jen o jejich zisky bez ohledů na to, co svou činností způsobují. Problémy, jaké jsou s pěstováním tabáku spojené v Ugandě jsou i jinde. Velkým pěstitelem tabáku je Čína, Afrika, Indie a také státy Latinské Ameriky. Brazílie je po Číně, druhým největším producentem tabáku. Roku 2000 byl v Brazílii sklizen tabák z 310 462 ha půdy a sklidilo se 579 727 tun tabáku.2V Brazílii se každý rok pokácí kvůli tabáku 60 milionů stromů. Na workshopu v Dháce, hlavním městě Bangladéše, pořádaném letos v březnu, uvedl Taifur Rahman z kampaně za děti bez tabáku (Campain for Tobacco- Free Kids), že cca 30 % odlesňování v Bangladéši, má na svědomí tabáková produkce.3\nKaždý rok je 500 000 akrů (cca 202 343 ha) lesů vykáceno kvůli pěstování tabáku. Každý rok je spotřebováno 82,5 milionů m3 tropického dřeva na výrobu tabáku.4 Výroba 300 cigaret (průměrný kuřák vykouří cca za 2 týdny) stojí život 1 strom. Téměř 8 liber (3,7kg) dřeva je potřeba k vysušení 1 libry (0,454 kg) tabáku. Cca 600 milionů stromů každý rok je pokáceno jen kvůli fermentaci a vysoušení tabáku. Toto číslo však nezahrnuje stromy, které se každý rok vykácí na výrobu 275 miliard cigaretových krabiček, cigaretového papíru, či na reklamy na tabákové výrobky. Stroje při výrobě cigaret spotřebují až 6,4 kilometrů papíru za hodinu, kdy rolují cigarety a balí je do krabiček.5 V důsledku kouření cigaret se do ovzduší uvolňuje oxid uhličitý a to v množství 2,6 miliardy kg/ rok a také metan: 5,2 miliard kg/ rok. 6\nOdlesňování související s pěstováním rostlin tabáku (Nicotiana tabacum) neprobíhá jen kvůli prostoru na jeho pěstování, ale i kvůli jeho sušení a fermentaci, kdy listy zhnědnou a získají aroma.\nDo nejvíce odlesňováním postižených zemí patří Keňa, Tanzanie, Malawi, Brazílie a Uganda. Odlesňování je hlavním důvodem zvýšení emisí oxidu uhličitého, což má také za následek globální oteplování. Eroze půdy je další následek odlesňování. Přináší sebou záplavy a odplavení orné půdy. Odlesňování samozřejmě znamená i úbytek životního prostředí pro rostliny a živočichy. Zaniká tak přirozená druhová rozmanitost. Lidé používají dřevo také k topení – k životu, ale kvůli velkému odlesňování kvůli pěstování a vysoušení tabáku mají s jeho sháněním problémy. Některé tabákové firmy, přišly s výsadbou stromů, ale sázejí stromy, které nejsou původní, jako např. rychle rostoucí eukalipty a cypřiše, což negativně ovlivňuje biologickou rozmanitost a mohou mít vliv na úroveň hladiny vody. 5Množství tropického dřeva, které je spotřebováno jen pro vykuřování tabáku při fermentaci a sušení je větší, než množství dřeva, které je z tropických oblastí celosvětově vyváženo.4\nPůda po tabáku\nNásledkem pěstování tabáku se půda v které roste, stává náchylná k větrné a vodní erozi, a proto je tato půda někdy po tabáku nevhodná pro pěstování potravinářských plodin. Také vysoká náročnost tabáku na živiny půdu vyčerpává. Dle Floridské státní univerzity je potřeba čekat 3 roky, než je půda opět vhodná k pěstování. Po dvou sklizních tabáku je půda natolik vyčerpaná, že zemědělci zničí další kus lesa, aby na něm dále tabák pěstovali.7\nV rozvojových zemích se používají pesticidy, které jsou pro nebezpečnost zakázané např. v EU. Tabák je velmi náročný na výživu a na jeho pěstování je potřeba více hnojiv, než na celou řadu plodin. Pesticidy a hnojiva se kromě půdy dostávají i do řek a spodních vod a znečišťují je. Kontaminuje se pitná voda a potravní řetězec. Tyto látky také mohou ovlivnit genetickou odolnost hmyzu přenášejícího nemoci jako je malárie, což může ztížit boj proti nim. WHO (Světová zdravotnická organizace) vyjádřila znepokojení nad neuropsychiatrickými vlivy na pěstitele tabáku, z vystavení vlivu organo – fofátovým pesticidům, které se dle studií vyznačují zvýšenými počty depresí a sebevražd v Brazílii mezi pěstiteli tabáku. Studie dětí pracujících na tabákových plantážích v Mexiku u nich zjistila vysokou míru depresí a anémie. Mezi nebezpečné pesticidy (které se používají i v USA) patří např. Aldicarp – extrémě jedovatý, velmi malá dávka je smrtelná pro člověka a v používané formě obsahuje i dichlormethan – karcinogen toxický pro ptáky, ryby, včely a žížaly. Používá se i Imidacloprit, pesticid blokující centrální nervový systém hmyzu a je také vysoce toxický. Chlorpyrifos ovlivňující nervový systém je spojován s lidskými vrozenými vadami, genetickým poškozením krve a lymfatických buněk. 1,3 dichlorprop, další vysoce toxická látka, způsobující dýchací potíže i poškození ledvin. Methylbromid má být zakázán do roku 2015, poškozuje totiž ozónovou vrstvu. V r. 1997 bylo použito na tabáková pole na celém světě více než 2 475 tun této látky.5


Blog | Fermentační tanky, cylindricko kónické tanky, myčky KEG sudů, plničky pivních láhví, nerezové pivní ležácké tanky\nse v menším množství objevují také vedlejší produkty jako estery a vyšší alkoholy, jež jsou u některých typů piv žádoucí (Weizen, Ale) a u některých naopak nikoliv. Alkohol tedy vzniká právě díky kvasnicím.\nPři výrobě piva se uplatňují dva kmeny kvasnic Sacharomyces, přičemž kmen pro svrchní kvašení je nazýván Sacharomyces cervisiae a kmen pro spodní kvašení Sacharomyces carlsbergensis. Hlavní rozdíl těchto dvou příbuzných kmenů kvasnic spočívá hlavně v tom, při jaké teplotě pracují.\nKvasnice pro svrchní kvašení optimálně pracují při teplotě 15 – 25 ⁰C, kdy při této vyšší teplotě vznikají navíc i výše zmíněné vonné látky (estery). To je důvod ovocného aroma svrchně kvašených piv. Pro kvasnice jež slouží ke spodnímu kvašení je optimální teplota 8 – 12 ⁰C. Při tomto způsobu kvašení nevznikají aromatické estery a výsledné pivo tak má primárně chmelovou a sladovou chuť a vůni.\nDruhotné kvašení pak v menší míře může pokračovat i při teplotách blížících se bodu mrazu a může tak dojít k hlubokému prokvašení, když už pivo „leží“. Při procesu druhotného kvašení už vzniká minimum alkoholu, avšak pivo se přirozeně sytí oxidem uhličitým a získává větší říz. Tento proces trvá v řádu týdnů a kvasnice pomalu pracují, dokud nespotřebují všechen cukr. Někdy se rovněž využívá také kombinace obou druhů kvašení, kdy hlavní kvašení probíhá za vyšších teplot a následně jsou pak přidány kvasnice pro spodní kvašení a pivo se dokvašuje za nižších teplot.\nDalším způsobem kvašení je takzvané spontánní kvašení, používané zejména u belgických piv Lambic. Při tomto typu kvašení se používají divoké kvasnice a bakterie, tedy ty, které se přirozeně vyskytují ve vzduchu. Některé pivovary si bedlivě střeží své vyšlechtěné varianty kvasnic před konkurencí.


[Sleva.hande.cz] ecotoys drevene hodiny deska, kalendar esc-w-036\n#SlevnujZbožíDětské zboží dřevěné hračkyEcoToys Dřevěné hodiny deska, kalendář ESC-W-036\nEcoToys Dřevěné hodiny deska, kalendář ESC-W-036\nDeska umožní batolatům naučit se dny v týdnu, měsíce a roční období roku a naučí je správně číst čas. Kromě učení vám hračka udělá radost a rozvíjí manuální dovednosti vašeho dítěte. Deska má polský slovník. Kód výrobce: ESC-W-036 Ean 5903089069768 Záruka 12 měsíců Materiál Dřevo Hmotnost produktu 0,6 kg\nDeska umožní batolatům naučit se dny v týdnu, měsíce a roční období roku a naučí je správně číst čas. Kromě učení vám hračka ud❯❯❯\nKIK Dřevěné puzzle, třídička, KX6213\nHra spočívá v házení stejného obrázku do příslušné díry, která je umístěna na velké dřevěné desce nad otvorem. Dřevěné pouzdro s víkem 8 vel❯❯❯\nModerní nástěnné hodiny PUGIO - 52 cm Nástěnné hodiny v zajímavém skandinávském stylu . Poskytuje dokonalý a ❯❯❯\nBYDLENÍ A DOPLŇKY, dům a zahrada, nástěnné hodiny\nDřevěné vkládací hodiny s motivem zajíce naučí Vaše děti čas , tvary, barvy a čísla. Hodiny jsou vyrobeny z kvalitního, nezávadného materi❯❯❯\nBudík OPTIO zobrazuje čas a datum na velkém a jasném podsvíceném displeji. Hodiny s budíkem a teploměrem s estetickou, kompaktní konstrukcí. Ve❯❯❯\nBYDLENÍ A DOPLŇKY, dům a zahrada, hodiny na noční stolek\nB2B Přesýpací hodiny - záchod\nPřesýpací hodiny s vtipným motivem osoby sedící na záchodě má za účel zabránit dlouh&eac❯❯❯\nSfera Matematické hodiny černé 30 cm, 01374\nMatematické hodiny ukazují čas originálním způsobem. Každá hodina je vyjádřena jinou matematickou hádankou. Získejte spoko❯❯❯\nBeko HDMI 32400 DTX je indukční varná deska, v sklokeramickém provedení, která má provedení Domino. Deska se velmi jednoduše ovládá. Napomáhá tomu přehledné doty❯❯❯\nPoslední aktualizace: 2021-02-05 04:02:42