www.oddilufo.cz - Kronika akcí - Kronika oddílu Starších UFOunů\nÚvod » Kronika akcí » Kronika oddílu Starších UFOunů\nStarý dobrý Bílkovice\n18. 3. 2022 - Víkendový výlet\nNa víkendový výlet do Bílkovic jsme se vydali v hojném počtu - 7 dětí a 3 vedoucí. V pátek v odpoledních hodinách se na autobusovém nástupišti na Roztylech sešli Bert, Erik, Dan, Káťa L., Verča Ž. a Verča J. se Štikou, Ditou a Tomem. Karin dorazila do Bílkovic na druhý den. Absolvovali jsme hodinovou cestu autobusem přímo do Bílkovic, od kud je to do tábora malý kousek. Do Bílkovic jsme dorazili ve večerních hodinách, tak jsem si jen zatopili v kamnech, navečeřeli se, připravili si ležení na půdě naší boudy a šli na kutě. Ráno nás čekala medová vánočka a domácí marmelády od našich maminek. Již ráno bylo překrásné počasí, sluníčko svítilo, na nebi ani mráček. V rytmu znělky započala víkendová Pevnost Boyard. Děti byly rozděleny do dvou týmů - Traktoristi a Kombajnisti. Společně v týmech čelily obtížným výzvám, ve kterých získávaly klíče a nápovědy. Každý tým měl za úkol nasbírat 5 klíčů a dostatek nápověd, aby uhádl heslo k pokladnici pevnosti Boyard. Úkoly byly mnohdy tak náročné, že tým nezískal klíč a nápověda lehla popelem. Pevností Boyard je provázel Paklíč a otec Fouras, který si pro ně přichystal záludné hádanky. Po prvním dni oba týmy nasbíraly skoro všechny klíče a pár nápověd. Vedly si opravdu skvěle.\nDalší den přinesl nové výzvy, ve kterých týmy uspěly a získaly tak všechny potřebné klíče. Pokladna tak byla odemčena a pro dobytí pokladu pevnosti Boyard tak zbývalo jen uhádnout heslo. Nápovědy obsahovaly slova, která vedla k finálnímu heslu. Tým Traktoristů získal slova: hlídka, schody, Praha, šikmý, hrad, šachy a kostel. Správná odpověď byla VĚŽ. Tým Kombajnistů získal slova: telefon, eso, bankomat, identifikace, čip, jméno a hra. Správná odpověď byla KARTA. Pokladnice pevnosti Boayrd se otevřela a týmy měly pár minut na vynesení pokladu. Oba týmy uspěly a každý získal kousek odměny.\nZbývalo pár chvil na vychutnání si slunného dne, po obědě jsme si zabalili a vydali se zpět do Prahy.\nProhlédně te si fotky z celého víkendu zde.\n27. 2. 2022 - Jednodenní výlet\nSešli jsme se v neděli ráno v sestavě Bert, Daník, Erik, Karin, Verča Ž. a Štika. Naše cesta směřovala přes Staroměstské náměstí k Domu u Zlatého prstenu, kde se konala výstava. Nejprve jsme řešili čtyři sady úkolů, které nás provedli úzkými uličkami výstavy Město jako přízrak. Viděli jsme zde například velkou mapu Stínadel nebo létající kolo a mohli jsme se zde dozvědět plno zajímavostí z děl i života Jaroslava Foglara. Následně jsme dohromady sestavili zprávu, za kterou jsme byli odměněni krásnou samolepkou a pohlednicí Prahy s Karlovým mostem. Poté jsme se přesunuli o patro výše do expozice Prahy Karla IV. Zde nás výstavou provázely komentované nahrávky. Prohlédli jsme si dobové předměty a rekonstrukce různých významných staveb Prahy. Nahlédnout do podoby Prahy 14. století nám pomohla i velká 3D mapa s projekcí. Za zmínku stojí i animovaný devítimetrový obraz Prahy za dob Rudolfa II.\nV druhé části programu jsme objevovali místa na mapě Stínadel a hledali nápisy a písmena na zdech v okolí muzea. Úkol to nebyl vůbec snadný. Nápisů se na některých místech nacházelo více. Někdy nám pomohla znalost znamení či hesel. Správně jsme stihli vyřešit jedenáct ze sedmnácti úkolů a za každé splněné místo jsme obdrželi pamětní kartičku. V průběhu pátrání jsme si ještě navíc ukázali, jak číst čas na Staroměstském Orloji. Odtud jsme se vydali na nejbližší stanici metra a se spoustou zážitků jsme se navrátili do svých domovů. Doufáme, že se vám výlet líbil a budeme se těšit zase na další výpravě!\nPutování do Brd\n23.-24. 10. 2021 - Víkendový čundr\nSešli jsme se v sobotu ráno v sestavě Karin, Kačka L., Bert, Danda a Dafča se Štikou za vedoucí. Na srazu jsme si rozdělili potraviny, vařič a mapu s čokoládou, na které byli zašifrovány instrukce a vydali se na vlak. Z šifry však vyplynulo, že vlak do Řevnic nejede. Dojeli jsme proto až na Stodůlky a odtud jsme se vydali na cestu pěšky. Bylo krásné počasí, sluníčko nás hřálo, jen trochu foukal studený vítr. Prošli jsme přes Ořech a Třebotov až na rozcestí Kulivá hora, kde jsme si uvařili oběd. Odpoledne následovala cesta po červené značce, kolem dýňového sněhuláka až do Řevnic. Už se začínalo stmívat, a tak jsme rychle vyrazili do lesů na začátku Brdského hřebenu. Když jsme dorazili pod hradiště Pišťák, byla už tma. Chvíli jsme s baterkami hledali tábořiště podél potoka, ovšem nalezli jsme pouze posed a studánku. Rozhodli jsme se proto jít nahoru na kopec. Tam bylo tábořiště bohužel obsazené, ale lidé nás odtud navedli na nedaleké místo pod dubem. Tam jsme si rozdělali oheň a uvařili na něm v kotlíku guláš k večeři. Za celý den jsme nachodili 27 km. Ráno jsme se nasnídali, tábořiště uklidili, doplnili spotřebované dřevo a šli se podívat na vyhlídku. Než jsme se vydali na cestu bylo už 11 hodin. Druhý den však trasa byla kratší. Měli jsme naplánováno dojít přes Kytín až do Dobříše odkud nám jel autobus. Po cestě nás zdrželo balancováním na kládách, určováním jehličnatých stromů a také jsme se ještě museli zastavit na oběd ze zbylých zásob. Do Prahy jsme dorazili v neděli večer a celkem jsme urazili za oba dva dny 42 km.\nPrPr - Procházka a promítání\n28. 9. 2020 - společná jednodenní akce\nVe sváteční den - pondělí 28.9. - jsme se před GJM sešli v zajímavém složení. Mimo děti a vedoucí se tam s námi potkali i někteří rodiče. Vyrazili jsme totiž směr Neobyčejná klubovna, kterou nám půjčil oddíl Poutníci, kde nás čekalo promítání táborových fotek. Dojeli jsme autobusem a tramvají na Šumavskou, odkud jsme to vzali "zkratkou" přes Grébovku a Havlíčkovy sady. Sice nám do toho trochu pršelo, ale nejsme z cukru, takže se nám první Pr celkem vydařilo.\nV klubovně bylo útulně, takže jsme si roztáhli židličky a začali vzpomínat na konec léta.\nFotky nám připomněli zajímavé i vtipné zážitky, které jsme mezi sebou posdíleli. Užili jsme si krásné, ač krátké, trochu deštivé, ale zábavné odpoledne a snad se zase brzy potkáme!\nNa foto z tábora se můžete podívat zde.\n19.-20. 9. 2020 - společný čundr\nV sobotu 19. září jsme se sešli před GJM - já, Štika, Vojta za vedoucí, Karin, Bertík, Erik, Verunka, Verunka, Káťa, Alex, Míša za děti a místo plánovaného Srazu oddílů jsme kvůli koroně vyrazili na vlak, který nás zavezl až na úpatí Brd - do Řevnice.\nPo krátké svačinové pauze (protože všichni po té půl hodince ve vlaku vyhládli) se naše kroky ubíraly směrem do vnitřku Brd. Počasí nám přálo, ptáci krásně zpívali, les voněl a my kráčeli vstříc novému dobrodružství.\nKdyž nastal správný čas, začali jsme si povídat o Keblovském rodáku a Vršovickém patriotu Vładu Piecky. Byl to hrdina a za cíl našeho výletu jsme si dali zjistit o něm co nejvíce.\nNa obědové pauze jsme se dovolali do Historického ústavu, kde nám místní odborník - Vładolog - objasnil nějaké věci a pověděl nám o Vładových skutcích, o kterých jsme neměli ani tušení.\nNaše další cesta pokračovala klidně, možná až moc. Povídali jsme si, rozjímali a ležérně se dostali až na místo našeho přenocování. Rozbili jsme tábor a u opékání buřtů na ohýnku nám Vojta pověděl, jak se díky Vładovi běhá americký ultra maraton pěšky a ne na koni.\nPak jsme se, přes nějaké strachy, že v noci dorazí místní bezdomovci a snědí nám všechno jídlo, uložili ke spánku a spali sladce až do rána.\nRáno jsme se sbalili, nasnídali a pak konečně i vyrazili. Cesta nám ubíhala poklidně a opravdu brzy jsme dorazili do Dobříše. Cestou jsme ještě stihli natrénovat výslovnost Vładova jména. V Dobříši nás čekalo uhašení hořícího koše, obědová pauza a mačkání se do autobusu.\nVe zdraví jsme cestu přežili a před GJM se rozloučili a šli každý svou cestou.\nMyslím, že se výlet vydařil, ač se původně plánovalo něco úplně jiného.\nJakou trasou jsme šli?\nBez Blatné to neklapne\n5.-7. 6. 2020 - společný cyklovýlet\nV pátek 5. června jsme se sešli před GJM - já, Štika, Daví, Dafča za vedoucí, Karin, Bertík, Erik a Verunka za děti a Triss, Gery a Ciri za zvířata. Naložili jsme batohy do auta a nechali cyklisty odjet na vlak.\nCesta do Kraken-perníkové chaloupky byla velice dobrodružná, ale nakonec jsme to zvládli a na večeři se tam šťastně shledali. Ještě před ní jsme ale museli nasbírat dřevo, aby bylo na čem Jeníčka s Mařenkou upéct, to je jasný.\nPo večeři za námi dorazil Vojta, pak jsme si ještě chvíli povídali, ale byli jsme tak zmoženi cestou, že již brzy nás spolkly spacáky a my si nechali zdát krásné sny.\nRáno bylo takové sychravé, takže se vedoucím moc nechtělo vstávat, za to děti...děti řádily od sedmi hodin. Posnídali jsme a začali plánovat trasu výletu. Děti vymyslely skvělou trasu na celých asi 17 kilometrů. Vyfasovaly balíčky a spolu s Vojtou, Davím a Dafčou vyrazili vstříc zážitkům.\nJá se Štikou jsme zůstali hlídat tábor a zvířectvo, ani jsem nestihla začít přemýšlet o vaření večeře a už byli všichni zpátky - ani se prý neztratili, takže úspěch. Jen začalo trochu krápat, tak to radši stočili.\nNetrvalo dlouho a přijela nás navštívit Anička (s dědečkem), která kvůli svému špatnému koleni nemohla jet na celý víkend. Její příjezd zapříčinil, že alespoň na chviličku bylo na výletě dítě z jiného oddílu než jsou Mladší UFOuni.\nNa večer se potom udělalo krásně, takže jsme venku hráli na prostředního, na mrkacího vraha a heja a vyluštili křížovku. Po večeři jsme hráli hru, ve které se píše kdo, kdy, s kým, co dělali a proč a vznikaly z toho opravdu vtipné momenty. Najednou už ale bylo hodně hodin a čas jít na kutě.\nProtože přes noc dost pršelo, bylo ráno dost blátivo a báli jsme se, že nevyjedeme. Po snídani jsme si zabalili, uklidili (abychom si u Krakenů neudělali ostudu) a vyrazili na cestu.\nNaštěstí jsme zvládli odjet v pořádku, vlak se také stihl úplně v klidu a na sraz jsme dorazili skoro včas.\nByl to krásný (ač malilinko deštivý) víkend a děkujeme všem, co se zúčastnili.\nBez pohádky nejdu zpátky\n22.-24. 5. 2020 - čundr, co nakonec čundrem nebyl\nJiž celý týden před výletem mi chodily zprávy, zda čundr bude, protože má být ošklivo. Moc jsem na to nebrala zřetel - přece nejsem z cukru. Ale páteční velký vítr a stahování mračen mě trochu nahlodalo.\nRozhodli jsme se tedy, že na čundr nepojedeme, ale také, že nechceme výlet rušit. Co s tím? Jak elegantní naše řešení bylo, to můžete posoudit sami.\nSešli jsme se jako normálně před GJM (já, PX, Michal, Matěj, Alex a Trisska), ale místo na vlak, vypravili jsme se pěšky na Pankrác.\nCesta nám vcelku příjemně ubíhala a tak jsme už za chvíli šplhali do 5. patra bez výtahu. No co. V bytě jsme "zakempili" a rozhodovali se, co dál. Nakonec byly vytažené deskovky a hrálo se "ostošest". Vaření večeře se až na výjimky obešlo bez větších potíží, takže jsme mohli kouknout na film a jít spát.\nDruhý den bylo ráno opravdu ošklivě a my se báli, že nebudeme moct ani na procházku. Naštěstí se pak ale vyčasilo a my se vydali na do hor. Konkrétně Kavčích. Zkusili jsme si psí dráhu, jak neuklouznout na schodech, prolézt dírou v plotě, vylézt na strom (a splnit si tak body do Poutnické koronachallenge) atd. Když jsme se ucaprtaní vrátili zpátky, vařila jsem pozdní oběd podle naší kuchařky, která nám byla nadělena k Vánocům. A snad dobrý, nikdo si nestěžoval (hehe).\nPak nastal čas na další deskové hry, venčení psa, deskové hry, večeře, film, spát.\nA pak nastalo ráno. Do bytu nám otevřeným oknem vlétla čarodějnice a....udělala palačinky. Bohužel je nebylo možné sníst, dokud nebyl vyřešen pohádkový rébus, který přistál Alexovi s Matějem na instagramu. Podařilo se a my se mohli najíst! V palačinkách nás ale čekalo další překvapení - nápověda k dalšímu rébusu - správnými přesmyčkami nám z toho nakonec vzniklo: Princezna, mňam. Ehm. Následovalo (kromě přezpívání Křesťanovy písně na "Ještě jednu princeznu si dám") dosazování "Princezna, mňam" do názvů různých pohádek a pak jsme z toho za hry "jedna věta" či "jedno slovo" vytvořili neskutečný bízár.\nPřišel čas na rychlý oběd, zabalení se a vyražení zpět na Jižní město. Pěšky. Zase. Naštěstí jsme cestou ani nezmokli, takže to nebudu mít na talíři dalších pár let.\nMezi Opatovem a srazem jsme se postupně odpojovali a loučili. S Nikou jsme pak šly zpátky domů zase pěšky, ale to už jsme trochu zmokly.\nZa mě super výlet, ale čundr je čundr. Tak snad příště.\n8.12.2019 - jednodenní výlet\nV neděli 8. prosince jsme se vypravili na Mikulášský výlet. Před GJM se sešli: Verča, Anička, Anička, Káťa, Káťa, Karin, Bára, Daník, Marek, Bert, Tonda, Matěj, Erik a Ondra a za vedoucí pak Vojta, Daví, Štika a Mája s Triss na vodítku.\nVydali jsme se na Háje, kde jsme nasedli do metra a dojeli až na Zličín. Na Opatově k nám přistoupil Dafča v kostýmu čerta. Na Zličíně jsme počkali na autobus, který nás pak odvezl do Vráže. Během čekání na bus Vojta, Štika a Daví doplnili snídani rychlým párkem v rohlíku.\nVypotáceli jsme se z autobusu a zamířili do přírody po žluté turistické značce směrem Sv. Jan pod skalou. Cesta vedla pěšinou po svahu v nádherném bukovém lese a zanedlouho se nám otevřel výhled na druhou stranu údolí, kterou pokrývali zajímavé a rozlehlé skalní útvary. To děti ještě netušily, že tam jdeme. Cesta na ony kopce vedla pohádkově prosvíceným lesem, ale přece jenom byla do kopce… Na vrcholku přišel čas na zasloužený oběd a první hru, ve které se ukázalo, že chytat čerta, i když má na zádech vašeho kamaráda, není zas tak lehké.\nNaše cesta pokračovala po červené turistické značce a provedla nás lesy v okolí hradu Karlštejna až k oblasti lomů a štol. Tam přišla na řadu druhá hra, kde děti musely zachránit své kamarády, do pekla čertem unesené, dostat se přes na pekelnou vrátnici, zapsat se do knihy příchodů a odchodů a stihnout to dříve, než je uvidí čert.\nOdtud už nebylo daleko k našemu cíli. Lom Malá Amerika byl nádherný i v zimě. Zde nadešel čas přesvědčit anděla o vydání nadílky a to formou básničky. Když byly nadílky rozdány, vypravili jsme se na vlak do Karlštejna. Ze Smíchovského nádraží nás pak odvezl autobus na Háje a my se vydali na sraz ke GJM. Počasí nám přálo, takže se výlet náramně vydařil a my si užili trochu předvánoční atmosféry na čerstvém vzduchu.\n15.-17.11.2019 - víkendový výlet\nByl pátek, čtyři hodiny odpoledne a my se pomalu scházeli před GJM. Sešlo se nás opravdu hodně - Anička, Anička, Michal, Matěj, Ondra, Daník, Erik, Karin, Káťa, Bertík, Míša, Štika, PX a já (+ dvě potkanice).\nJen co jsme se ujistili, že jsme všichni a že máme všechno, vyrazili jsme na autobus. S menšími problémy - pražská hromadná doprava není úplně stavěná na 14 lidí s kletry na zádech a myšma v ruce - jsme v pořádku dojeli až na Nádraží Holešovice, odkud nám jel autobus a kde se k nám připojil Marek.\nTento rok se cesta obešla bez problémů typu: Máme místenky na bus, co už ujel a ještě s námi jela jiná skupina - také na Ringo - tak jsme si udělali nové kamarády.\nNa místě už na nás čekal Ondra a společně nás ubytovali do snad největší třídy ve škole. Pak se Štika a Ondra zúčastnili soutěže jednotlivců (v ringu) pro dospělé a aspoň si vyzkoušeli, že to nebude úplně lehké.\nZkusmo jsme si zaházeli a po pohádce šli spát, abychom načerpali síly na druhý den.\nRáno bylo po snídani slavnostní zahájení a turnaje mohly začít. Všechny naše týmy bojovaly udatně, žádný bod jsme jim nenechaly zadarmo. Někteří dokonce postoupili ze skupin do pavouka, ale dál nic... ALE! Důležité je - zúčastnit se.\nKdyž už bylo jasné, že nikam dál nepostoupíme a máme volno, vydali jsme se prozkoumat regály blízkého supermarketu a následně jsme naskákali do bazénu. Příjemně osvěžení a navečeření jsme hráli naši mega schovku po celé škole (div, že se nikdo neztratil).\nSchovky byly velmi vynalézavé, třeba Erik strávil dvě hry v botníku a nikdo si ho ani nevšiml. Ale i ostatní ukázali velmi kreativní schopnosti schování sebe sama či, v následující hře, svého plyšáka.\nPak nás ale události celého dne zmohly a my zalezli do spacáků a spali do rána jak broučci.\nPo snídani jsme rychle dobalili, rozloučili se a vydali se na zastávku. Autobus, který nás vezl do Liberce praskal ve švech a cesta byla vyloženě zážitková. V tom z Liberce se už naštěstí dalo i sedět, takže jsme na Černý Most dojeli více než spokojeni. V OC byl půlhodinový rozchod na oběd, následovalo bloudění k východu k autobusu, čekání na bus, cpaní se do busu, škatulata v buse, přestup na Horčičkově a příchod na místo srazu...\nByl to báječný, i když trochu náročný víkend a doufám, že příští rok pojedem znovu, protože to vypadá, že by z toho mohla být krásná tradice!\n19.10.2019 - jednodenní výlet\nSešli jsme se v 9.30 (fakt přesně!) před GJM. Naším prvním úkolem bylo zjistit, kam že to vlastně jdeme, takže jsme složili puzzle, ze kterých bylo hned poznat, že se jedná o spodní bránu na Vyšehradě. Po prohlídce Slavína, kostela sv. Petra a Pavla, hradeb a zastávce na párek v rohlíku jsme se dostavili k výše zmiňované bráně a vydali se na průzkum kasemat s Gorlicí, ve které se nacházejí originální sochy z Karlova mostu.\nPak jsme pěšky vyrazili na průzkum Prahy. Chtěli jsme dojít pěšky až do Starého města, ale bolely nás nožky, tak jsme si kousek zkrátili tramvají (z Jiráskova náměstí na Staroměstskou, takže jenom kousíček). Ze zastávky tramvaje vedla naše cesta okolo Židovské synagogy Josefovem, pak na Haštalské náměstí, Anežský klášter, Stínadly, Řásnovkou a na Náměstí Republiky, kde si méně obědem vybavení z nás pořídíli jídlo, které jsme si následně vychutnali ve Františkánské zahradě. Odtud jsme došli na Mariánské náměstí, tam nás čekaly papírové žabky skrývající obrazovou nápovědu k místu, kde se nachází poklad. Byl to Chrám sv. Mikuláše a poklad tam opravdu byl!!!\nPo získání pokladu nás čekal ještě úkol obdarovat náhodné kolemjdoucí přívěškem pro štěstí. Alex ho udal jako první, Anička za něj dokonce získala kytici. Jen Markovi s Matějem se to nepodařilo.\nNo a pak už nás čekala jen cesta metrem, autobusem a rozloučení před GJM.\nVšem moc děkuji za výlet, bylo to super!\nZde je přibližná cesta: https://mapy.cz/s/gudebevose (Počítala jsme to až z Albertova a je v tom i jízda tramvají, ale i tak jsme ušli dost!).\nS UFem do Ráje\n14. - 16. 6. 2019 - společný výlet\nV pátek 14.6.2019 jsme se sešli brzy odpoledne u GJM v počtu šesti UFOunů (Erik, Karin, Verča, Lukáš, Marek, Alex) a ostatních vedoucích připraveni na společný předprázdninový výlet. Poslední roky se tato akce stala skoro již tradiční a jedná se vždy o zajímavé zakončení víkendových výletů v dané sezoně. Čekala nás dlouhá cesta až do Českého ráje, tak jsme se nezdržovali a rychle vyrazili. Na trochu komplikovanější cestu autobusem jsme navázali pohodovým dojetím na kole do místního campu, kde už čekaly postavené stany, jelikož jídlo na další den bylo již nakoupené a Severka nemusel do Marketu. Takže nebylo co řešit a šlo se spát:-)\nV sobotu nás čekal podle předpovědi krásný den. Využili jsme ho tedy pro parádní projížďku a navštívili místní dominanty. Mladší se vydali směrem k Sobotce a cíl byl tedy jasný - zámek Humprecht sebevědomě se tyčící nad okolními lesy. Trasa kolem pískovcových útvarů a rybníků příjemně ubíhala a ani kopce nebyly tak velké, jak se prvně zdálo. Starší zvolili trochu složitější trasu pojmenovanou Tour de Hrad. První zastávkou byl hrad Kost a dále pauza na oběd či frisbee. Následně se cesta stočila přes Hrubou skálu částečně pěkným terénkem (například sjezdík po žluté) až k hradu Valdštejn s krásnou vyhlídkou. Rytmus celé jízdě udával Lukášův brzdný kotouč, čímž byl pod kontrolou včasný návrat do campu. Oba oddíly přijely v podobný čas se stejným nápadem, a to ochlazením se v místním koupáku. To se nakonec kvůli hrozící bouřce bohužel neuskutečnilo a tak jsme se schladili alespoň vodou padající shora:-)\nV neděli jsme se probudili do deštivého dne, a tak se plánovaná vycházka do nejbližších skal přetransformovala do pařby karetních her ve společenské místnosti. Poté následovalo již jen sbalení věcí a cesta zpět. I přes proměnlivé počasí jsme si v krásné přírodě odpočinuli od všedních dnů ve městě a jsme opět bohatší o spoustu nových zážitků.\nS kolem brodíme se polem\n28.4. - cyklovýlet\nKvůli nepříznivému počasí se sobotní výlet přesunul na neděli. Mělo to své výhody - bylo hezčí počasí a přibrali jsme další dva účastníky zájezdu. V 9:00 jsme se před GJM sešli v počtu šesti lidí - já, PX, Michal, Anička, Lukáš a Marek. Vyrazili jsme směr Hlavní nádraží a z něj hned na to Masarykovo. Tam jsme naskočili do vlaku a tradá do Kralup nad Vltavou.\nV Kralupech na nás čekalo překvapení - Péťa s Honzou a Tedíkem, kteří se k nám připojili na cestě za dobrodružstvím. Celou cestu děti dostávaly indicie k místu, kam vlastně jedeme. Až poslední indícií poznali jméno, které je k tomu dovedlo - Na svatého Jiří vylézají hadi a štíři - ano, správně, jeli jsme na Říp! Teda, bylo to v plánu... Bohužel naše krásná červená trasa vedla kopcovitým a dost náročným terénem, takže jsme stihli dojet jen pod tento známý kopeček. Podívali jsme se na něj zespoda a uháněli k Roudnici, abychom stihli vlak. Jenže... další neštěstí nás zasáhlo...pouť pod Řípem. Bylo tam spoustu lidí, stánků a atrakcí a šest lidí s koly (naše trojice se cestou odpojila) zde nebylo úplně vítáno, ale přežili jsme! Jenže do Roudnice bylo fakt daleko a nebylo nám dopřáno to stihnout. Tak jsme si na nádraží dali sváču a dalším vláčkem dorazili do Prahy, i když později než jsme plánovali.\nPočasí i trasa docela dobře vyšly, takže myslím, že jsme si to užili. Těším se na příště!\n16.3. - jednodenní výlet\nV sobotu se klasicky všichni sešli před gymplem a vydali se směrem do zoo. Tam se k nám přidal Ondra a my se konečně dozvěděli, co nás dnes čeká. Ocitli jsme se v roli zakládajících majitelů zoologických zahrad, kteří hledají vhodná zvířata. Abychom si však mohli dané zvíře přidat do své zoo, museli jsme nejprve poznat, zjistit všechny jejich nároky a potřeby. A jak lépe v zoo zjistit informace o zvířatech, než je najít a přečíst je. Po ověření správnosti se zvířata ocitla v našem katalogu, ze kterého jsme si pak vybírali ta správná do naší zahrady. Háček byl ale ovšem v tom, že ne každé zvíře se snese se všemi a jejich vzájemná kombinace je dosti klíčová. V poslední fázi hry jsme měli za úkol vyřešit právě toto. To se jim s menšími komplikacemi obstojně podařilo a mohli jsme jet spokojeni domů.\n22. - 24. 2. 2019 - víkendový výlet\nSraz byl v 16.45 hodin před GJM. Všichni jsme tam dorazili ještě před určeným časem a to si zaslouží pochvalu! Protože nás bylo málo, vyrazili jsme autem. Vpředu já a PX a vzadu Matěj s Lukášem. Bez potíží, včetně plynulého projetí brodem, který byl plný vody, jsme dorazili na místo a jali se vytápět Boudu. Čekání na teplo jsme krátili hraním deskových her (Bang, Munchkin atd.). Po večeři už bylo trochu tepleji, takže jsme si připravili spaní a pustili se do dalších her. Hraním a mlsáním jsme zabili večer a následně se spokojeně uložili ke spánku. Ráno nás probudila zima, ven by psa nevyhnali, ale my! My se šli klouzat... Byla tam spousta ledu a byla tam kárka, takže jsme se klouzali, někdo na kárce, někdo po nohách, někdo po kartónu. Bylo to supr! Když už nám byla velká zima, přesunuli jsme se zpátky k hraní her a k obědu. Následoval polední klid s černými historkami. Nikomu se z postele nechtělo, ale vytáhlo nás sluníčko, tak jsme šli hrát sochy. Po večeři jsme zkoušeli ještě něco hrát, ale zima nás dostala a my zapadli do spacáku a v tu ránu spali. Ráno bylo smutné, protože se nám ani trochu nechtělo domu. Nasnídali jsme se, šli se ještě trochu klouzat a něco si zahrát. Pak následovalo smutné balení a uklízení... a trochu veselejší oběd. Vše bylo hotovo, my se rozloučili a vyrazili domu (ještě jsme se museli vrátit zamknout kůlnu, ale nikdo není dokonalý). Ačkoliv nás bylo málo, i tak jsme si to užili. Snad nás za rok bude více!\nFotek moc není, protože bez elektřiny není baterka.\n26. 1. 2019 - jednodenní výlet\nSešli jsme se v 10 hodin před GJM. Já, Anička, Matěj, Filip, Šimon, Ondra, Alex a PX. Když jsme byli všichni, tak jsme vyrazili směr Florenc. Pěšky jsme pak dorazili na místo určení. Cestou jsme se rozhodili do týmů, za což nás slečna organizátorka pochválila. Rozdala nám tablety, instrukce a vyslala nás vstříc vlastnímu osudu. Ten nás, spolu s úkoly a mapou, zavedl na Hlavní nádraží, kde celá hra probíhala. Zdárně jsme všechno splnili a mohli se vrátit zpátky. (Tým, ve kterém jsem byla s Matějem, Šimonem a Filipem, prý dokonce překonal rekord, ne, že bychom se chtěli chlubit :)). Když přišel i druhý tým, tak jsme poděkovali a vyrazili do blízkého obchodního domu, kde týmy dostaly zadání s kým/čím vším se musí vyfotit (vznikaly docela zajímavé fotky, budou v galerii). Po rozchodu jsme pěšky došli na I.P. Pavlova a odtud hurá domů. Na sraz jsme dorazili dříve, než jsme plánovali, takže jsme mohli dříve domů, do teplíčka! Byl to supr zážitek, už se těším na další výlet. :)\n2. 12. 2018 - jednodenní společný pěší výlet\nDo dalšího dne n ás přivítalo nepříliš příjemné, spíše pošmourné počasí. Nebyl jsem nejspíše jediný, komu se ten den prostě z postele nechtělo, ale výlet čekal a správný UFOun se nezalekne ani trošky padající vody. Nejsme přeci z cukru! A to že nás byl řádný počet. Sešli se tu totiž jak zástupci mladších, nejmladších a dokonce i vedoucí starších a to v sestavě - Anička, Michal, Matěj, Alex, Erik, Karin, Anička J., Káťa, Bertík, Ondra, Dita, Tomáš, Pája, Terka, Vojta a Myšák. A jelikož na nás výjimečně nečekal vlak, naskákali jsme do mikrobusů a vyjeli směrem na jihozápad. Brzo jsme dosáhli Brdských lesů a vykročili do relativně zasněžené krajiny.\nZáhy jsme se dozvěděli, že Mikuláš hledá pomocníky, kteří by mu pomohli při oslavách jeho blížícího se svátku. Samozřejmě si své pomocníky pečlivě vybírá, a proto si pro kandidáty připravil pár zkoušek. Začali jsme tedy hbitostí, a protože každý správný pomocník se nesmí nechat pošlapat Mikulášovu čest, zahráli jsme si symbolicky šlapanou. V té kraloval Michal, a tak byl prvním, kdo dostal zaplaceno za své budoucí služby.\nDalší výzva na sebe nenechala čekat. V té bylo nutné prokázat svou bystrost a správný čuch, podle kterého poznáte nejen zlobivé děti, ale také i kde se skrývá další odměna. V této výzvě jako první zavětřila Anička, následována Erikem a jejich kontrakt byl na světě.\nPokračovali jsme dále směrem od Chaloupek k opuštěné ranveji uprostřed lesů. I přes to, že teploty byly nad nulou, zůstávala ranvej stále pokrytá vrstvou sněhu. Rozhodli jsme se mu tedy ukázat, že na něj myslíme a vytvořili jsme pro něj velké UFOzprávy. Jedno krásně uhlazené logo, další zase i s nápisem v apartním rámečku a třetí neuvěřitelně velký nápis, kreativně vytvořený s pomocí již vyjetých stop automobilů. Pokud letěl Mikuláš okolo, určitě mu to vrylo úsměv do tváře.\nS blížícím se časem oběda a lehkým deštěm naše početná výprava dorazila k asi dva kilometry vzdálenému bunkru. Správný pomocník musí totiž nejen bystrost a hbitost prokázati, ale též sílu a odvahu velkou míti. Čekala na nás tedy další Mikulášova výzva. Každý si zde musel po lanovém žebříku vylézt pro sladkou odměnu (nápoj co letí). A dolu už to šlo po laně samo. Při té příležitosti jsme se i naobědvali a po krátkém odpočinku zase vydali na cestu. Déšť ustoupil a nám se šlo dobře ke kopci Houpáku.\nVyzkoušeli jsme ještě další dvě disciplíny v první se prověřila schopnost týmu spolupracovat a dopravit společně pomocníka až k nedostupné odměně a ve druhé zas jak lze zlobivým dětem odebrat již omylem udělené sladkosti pomocí speciálního Mikulášova prutu.\nPoté jsme dosáhli vyhlídky na Houpáku, ze které je krásný výhled, ale byla mlha a začal se vracet déšť, takže jsme nic neviděli. Proto jsme zvolili strategii pomalého ústupu směrem k Obecnici. Ti kteří ještě nebyli odměněni si připravili básničku a poslali ji Mikulášovi, ten byl samozřejmě nadšen, a proto je vzal také do týmu.\nV Obecnici jsme se s padající tmou naložili do povozů a spěchali zpět domů za maminkami a tatínky. A teď bych chtěl popřát za celé UFO Mikulášovi k jeho svátku a těšíme se zase za rok. Ahoj!\n16. - 18. 11. 2018 - víkendovka\nV pátek jsme se všichni sešli před GJM - já, Anička, Michal, Matěj, Alex, Marek, Lukáš a PX (ve Stráži se pak přidal i Myšák) a s očekáváním zajímavého zážitku jsme se vydali na Nádraží Holešovice.\nNikdo ale nečekal, že to bude až tak zajímavé...\nPo dosti neočekávaných potížích (děti určitě budou rády povídat) jsme se vešli do autobusu, i když ne toho, co byl původně v plánu. Dorazili jsme na místo a upadli do spacáků, abychom byli připraveni na věci následující.\nByli jsme velice překvapeni, s jakými soupeři se to vlastně utkáme. Všechny týmy totiž ringo hrály víckrát než jednou před čtrnácti dny na schůzce. Největšími soupeři byli hráči z Polska, kteří mají tento sport za národní a mám pocit, že už děti v břiše matky si hrají s ringovým kroužkem.\nBylo slavnostní zahájení a pak se to rozjelo. Děti bojovaly velice statečně a nic jim nenechaly zadarmo!\nNaši účastníci z mladší kategorie dokonce postoupili do pavouka!\nSice jsme nic nevyhráli, ale zábava byla veliká. Po zápase jsme si došli zablbnout do bazénu, což nám velice pomohlo uvolnit napětí a nervozitu.\nVečer jsme hráli na schovku po budově školy a pak spokojeni ulehli na karimatky.\nRáno snídaně a pak spontánně na dřívější autobus, nabytý čas jsme strávili rozchodem a obídkem v Liberci.\nPak jsme, tentokrát už správným autobusem, vyrazili do Prahy a hurá domů!\nDoufám, že příští rok pojedeme znovu a pořádně jim to natřeme!\n8. - 10. 6. 2018 - společná cykloakce v Železných horách\nV červnu se UFOuni všech tvarů, barev a velikostí vydali do Pekla. Totiž ne za čerty, ale k rybníku Horní Peklo u Kraskova v Železných horách. Tamní kemp se totiž na víkend stal základnou UFOunstva při objevování okolí.\nKdyž jsme vyřešili potíže se zlobícím elektrickým připojením vozíku, mohli jsme vyrazit - vozík, kola a někteří vedoucí po silnici, stejně jako věci. Děti a zbylí vedoucí se přesunuli k vláčku, přeskákali koleje (přesně jak se to nemá) v Čáslavi a pidimotoráčkem, který se jednou dokonce vrací (zájemci nechť si prohlídnou na mapě tvar železniční stanice ve Žlebech) se dostali až do Třemošnice. Ťap ťap odtamtud, přes kopec (nebyli jsme žádná másla, schylovalo se k večeru a stejně jsme šli tou strmější cestou) a po cestě, je tu Kraskov a stačí obejít obě Pekla a jsme v kempu. Na rozdíl od "auťáků", těm to v pátečních kolonách trvalo o pár minut déle. A protože to opravdu vypadalo na večer, rozbili jsme stany (ne na kousky!) a spáchali buřtguláš k večeři. Dobrou noc.\nV sobotu bylo vedro a moc hezky, takže se jelo na kolo. Nejmladší si dali Tour de Dva Hrady, známou též jako Okolo Seče. Tedy podjet u hráze Sečské přehrady pod skálou (na ní je první hrad, Vildštejn), vyšplhat na Oheb (to je taky hrad) a tam si dát obídek. Abychom se dostali na druhou stranu přehrady, taky jsme se museli dostat přes Chrudiku, která ji napájí. No a protože mosty a lávky jsou pro lemry, tak se brodilo. Cestou zpátky jsme se stavili na zmrzku a limču. Tam nás naštěstí jiní oberstvující se výletníci (z našeho kempu) varovali, že bude pršet, takže jsme pod střechou i zůstali, až se bouřka přežene. Chvilka motání skoro zpátky přes Seč a zase jinak přes Kubíkovy duby a byli jsme zase v kempu, kde už si o nás hlídač tábora Severka dělal starosti.\nCo dělali Starší, nevím, ale zmokli. Komu voda nestačila, mohl se vykoupat v rybníce a večer už se obyčejně blblo. Došlo na obecnou gymnastiku i na Palermo, do kterého se zapojila i místní mládež.\nV neděli bylo potřeba sbalit stany a pouklízet tábor, což docela trvalo. Takže zbylo tak akorát času na to, se znovu namočit v rybníce a vydat se pěšky na Lichnici, třetí zříceninu v okolí. Cestou jsme párkrát pomáhali PXovi schovávat kytaru před pár padajícími kapkami a na hradě si nejen dali oběd, ale taky vlezli zadem až na vnitřní nádvoří. A z té se dalo odkutálet zpátky do Třemošnice a nechat vláček, ať nás hodí do Prahy - tentokrát jsme v Čáslavi šli slušně, po lávce. Stačilo se dostat zpátky ke Gymplu, rozebrat si věci a nechat se vrátit rodičům.\nCelkově se akce moc povedla, i když na ní trochu chyběli Starší, kteří se na to hromadně salám. Bylo dobrodružství, pohoda, zpívánky do kroku, hloupé poznámky, sport, hry i nějaká ta padající voda (Mladší odpustí).\nVaky, pytle, BRAŠNY!\n25. - 27. 5. 2018 - víkendový cyklovýlet\nV pátek 25.5. v 17 hodin jsme se již tradičně sešli před GJM, v počtu pěti lidí: Anička, Michal a Ondra, Mája, PX. PX a Mája přišli pozdě z důvodu technické závady na kole, ale vše dobře dopadlo.\nHned jsme vyjeli motat se Prahou, projeli centrem (uf) a u Roztok se napojili na Vltavu. Dál nás cesta vedla na Klecany. Kousek dál od nich nám špendlíkový sad poskytl první ubytování. 1. den jsme ujeli 35 km.\nV sobotu ráno jsme vyjeli plni sil dál. Projeli jsme Kralupy, Veltrusy a až do Mělníka, kde byl akorát čas na oběd. Kolem 16 hodin jsme dojeli do Roudnice nad Labem, kde zas byl akorát čas na zmrzlinu. Kousek od Roudnice bylo krásné místo v lese, a protože jsme ten den měli v nohách 72 km přišel spánek dost brzo.\nRáno nás probudil ONDRŮV budík (!!!). Vyrazili jsme na poslední část naší cesty - do Ústí nad Labem. Do města jsme dojeli kolem 14 hodin a byli notně splavení. Nakoupili jsme si životně důležité potřeby (jako třeba zmrzku) a v 13:45 nám jel vlak do Prahy. Tento den nám ke skóre přidal 43 km a celkem to tedy dělá 150 km!!!\nFoto bude brzy tu.\n13. - 15. 4. 2018 - víkendový výlet\nPáteční nepříznivé počasí by někoho možná odradilo, ale rozhodně ne nás! Sešli jsme se v sestavě - Michal a Marek za děti, já s PXem za vedoucí a Toby za zvířectvo.\nVlakem jsme se poměrně pohodlně dostali do Hostomic, které nám často slouží jako brána do Brd. Nasadili jsme batohy, super tempo a vyrazili do lesů. Nepřemohl nás ani déšť, který nám ještě na nedlouho připomněl svou existenci. Začalo se stmívat a my se rozhodli, že si cestu drobet zkrátíme přímo přes les. Tím, že jsme nejlepší se nám náš manévr povedl a my jsme se ocitli u prvního srubu, který nám posloužil jako útočiště pro páteční noc.\nV sobotu jsme vstali do nádherného slunečného dne, nasnídali se a započali výstup na Studený vrch. Rozhledna na něm postavená byla naštěstí otevřena, takže nebyl jediný důvod, abychom na ni nevyšplhali a nerozhlédli se do krajiny. Po výšlapu na rozhlednu jsme se odměnili pauzou, během níž jsme neodolali zde nabízené limonádě. Dále jsme pokračovali po červené a zelené turistické značce ke Knížecím Studánkám, kde jsme si mohli doplnit zásoby vody (zde jsem nějakou záhadou nechal vodítko na psa :D). Nedaleko odtud se nalézá další srub, ke kterému jsme si zašli udělat ohýnek a oběd (pro někoho buřty, které byly kvůli nepřízni počasí odsunuty z večera na poledne dne následujícího). Po poledním klidu jsme se vydali na dobrodružnější část dnešní cesty. Tušil jsem, kde se další srub nalézá, avšak ruku do ohně, ba dokonce malíček, bych opravdu nedal. Postupné vzpomínání na místa již dříve navštívená nás zavedlo až k cílovému srubu pro dnešní den. Nanosili jsme si spoustu dřeva na oheň a užili si společný večer uprostřed lesů. Mimo jiné jsem si právě teď uvědomil, že nemám vodítko pro Tobyho.\nSpánek byl opravdu vydatný, takže jsme se probudili do krásného dne odpočati a připraveni na vše. Po snídani jsme si posbíraly svých pět švestek a vydali se směrem zpět na Dakotu, kde jsem se domníval, že bych měl nalézt ztracené vodítko. Cesta nám dobře ubíhala. Zastavili jsme se ještě doplnit vodu a na Dakotě jsme byli akorát v čase oběda (stejně jako den před tím). Vodítko však nikde. Dali jsme si pořádný oběd po kterém se PX rozhodl, že by zaběhl zpět k místu spaní, zda-li jsme ho nenechali přeci jen tam. To by se však nestihlo, a tak se vydal alespoň ke Knížecím Studánkám. Za 10 minut a 12 sekund byl zpět a co nenašel... Po obědě jsme si lehce odpočinuli a vypravili se směrem k Dobříši. Odtud jsme se, po zradě od jednoho autobusu který se vůbec neobtěžoval dorazit, vydali autobusem druhým směrem k Praze.\nUFOkešink vol. 3\n17. 3. 2018 - jednodenní výlet\nV sobotu jsme se sešli před zamrzlým a zasněženým GJM. Jelikož jsme si uvědomili, že nemáme-li zmrznout musíme se pohybovat, vyrazili jsme hned, jakmile jsme se sešli. Skupina lovců pokladů ve složení: Anička, Michal, Tomáš, Marek, Ondra, Matěj, Ondra, Mája a já vyrazila směr Smíchov, kde na nás čekala první tajná schránka.\nNa úbočí Petřína jsme hledali dlouho a usilovně, ale první schránka se nám schovala tak, že se nám ji nepodařilo nalézt. Nalezli jsme ale dvě, které byly poblíž a sice blízko kostela sv. Michala a další u jihovýchodní zdi zahrady Kinských. Poté jsme se rozhodli vydat se do Centra Nový Smíchov, abychom si snědli oběd v klidu a teple. Následně jsme se vydali na Střelecký ostrov, kde jsme však nalezli pouze prázdné místo, kde se "keška" měla nacházet. Vypravili jsme se tedy na Kampu, kde byla naše jediná vícekroková schránka, kterou jsme úspěšně vyřešili. Z Kampy už jsme se obrátili směrem na metro, abychom dorazili na sraz včas a abychom se v metru alespoň trochu ohřáli.\nVzhledem k nutnosti zůstat při hledání nenápadní nemáme z tohoto výletu fotky.\nOpravdu BÍLÉ BÍLKOVICE!\n16.-18. 2. 2018 - víkendový výlet\nV pátek jsme se sešli v hojném počtu: Anička, Filip, Marek, Matěj, Michal, Tomáš, PX, Ondra s autem a já. Naložili jsme auto po střechu, abychom se nemuseli tahat s těmi těžkými zavazadly.\nV autobuse jsme obsadili celou zadní část a cestu si užili hraním piškvorek a povídáním si o všem možném, takže nás Bílkovice překvapily cela nepřipravené a…BÍLÉ! Byl tam sníh..to nás překvapilo nejvíc.\nNaštěstí jsme to stihli a honem do Boudy, kterou nám Ondra mezitím vytopil, takže si stačilo jen vybalit, najíst se, přemluvit Michala, že „huhuláka“ za tmy prostě stavět nebude! a hajdy do peřin.\nRáno nás přivítalo sluníčkem, což jsme uvítali. Jen jsme se probudili, tak nám bylo oznámeno, že u sebe musíme mít po celý víkend svá zvířátka, jinak by nás čekal krutý trest. S tímto poznatkem a teplými rukavicemi jsme šli stavět toho nejoriginálnějšího sněhuláka pod Sluncem. Každý měl něco originálního v sobě, což byl nelehký úkol pro porotu, cenu tudíž získali všichni.\nOdpoledne jsme si udělali menší výletíček a trochu se prošli. Procházka nás zmohla, večeře zas vzpružila a s ní i snížek! sněží! sněží!, hráli jsme Cech zlodějů a pak zpívali a hráli dlooouho do noci, prostě krása.\nRáno raníčko jsme vstali, batůžky si zabalili.. No, zas tak jednoduché to nebylo. Museli jsme vypít kakao a nasnídat se a pak totálně štvát Máju střílením sněhových koulí na Boudu. Pak bylo nutné vzít nově objevenou dětskou motorku a jezdit s ní na sněhu a před obědem jsme ještě stihli udělat obří sněhovou kouli a poslat ji z kopce dooolůů… kdyby se nerozpadla, bylo by to lepší, ale i tak to byla psina. Jenže pak byl oběd a po něm už jen balení, baleníčko, balení.\nSbalit batohy, naházet je do auta, uklidit spaní, umýt nádobí, usušit nádobí, nanosit dříví, zamést, utřít stůl a na cestu.\nKdybychom v autobuse všichni seděli a kdyby s námi Pan řidič jel byť o chloupek opatrněji, cesta by utekla lépe, ale naštěstí jsme dorazili v pořádku, i když o pět minut později.\nDomů a pod sprchu!\nByl to supr víkend a už se těšíme na další podobný!\n2. 12. 2017 - společný výlet\nBertík, Anička, ještě jedna Anička, Matěj, ještě jeden Matěj, Karin, Erik, Vojta, Verča, Filip, Míša, Michal, Ondra a Káťa (druhá Káťa bohužel onemocněla) – to je ta odvážná parta, která se přihlásila na Mikulášský výlet.\nZa vedoucí to byli Ondra, PX, Štika, Dita, Honza a já, a ještě nás doprovázeli Tomáš a Tobík.\nAni brzké vstávání nás nedokázalo odradit, a tak jsme se v osm hodin (opozdilců bylo tak moc, že nemá vůbec cenu je zmiňovat ;)) sešli před GJM v opravdu hojném počtu.\nPo spočítání jsme mohli vyrazit. Vzhůru…do metra a na Hlavák. Ve vlaku nám pan průvodčí předal dopis, který prý byl od Mikuláše, psalo se v něm, že má pro nás přichystanou nadílku, že si pro ni máme dojet.\nPo vystoupení v Dobřichovicích, nás překvapil skřítek, který nesl hroznou zprávu, o únosu Čerta, Mikuláše a Anděla, pak s námi došel až ke kraji lesa, ale dále už nesměl – už to bylo jen na nás.\nPo cestě bylo občas nutné se schovat před skřety, také jsme si vyzkoušeli těžkou práci s roznášením nadílek a lovili soby do spřežení.\nBez větších potíží, či vzbouřeních se proti výběru trasy, jsme se dostali až na Skalku, kde bylo všeobecně odhlasováno, že oběd musí být u bufetu.\nZatím co jsme v klidu seděli a jedli, přiběhly nějaké dvě malé holky, že prý nás někdo volá o pomoc. Rozběhli jsme se tedy za nimi a objevili celou naši hledanou partu přivázanou ke stromu. Vznikly zde menší zmatky, protože někteří ještě jedli, tak nás tam nebyl plný počet a nebylo možné začít s osvobozováním. Nakonec přišli i ti největší opozdilci a Mikuláš nám řekl, co se stalo. Museli jsme najít jeho kouzelnou hůl, abychom je mohli uvolnit z provazů. Byli nám tak vděční, že odčarovali nadílku, kterou jim skřeti zakleli, při tom se k nám ještě připojili Myšák s Terkou, kteří si po vyslechnutí celé příhody také odnesli svůj balíček, poté se Mikuláš, Anděl i Čert rozloučili, protože měli ještě spoustu práce a zajetí skřety je zdrželo.\nMy se také vydali na cestu domů – na vlak. Vypadalo to, že závod s časem nemáme šanci vyhrát, ale protože jsme velice šikovní, tak po příchodu na nádraží bylo ještě patnáct minut do odjezdu. Vláček nás, sice pomalu, za to tam bylo teplo, dovezl až na Kačerov, odkud to je domů, co by kamenem dohodil.\nPřed GJM jsme se rozloučili a pogratulovali si k dobrému výkonu při záchraně mikulášské nadílky a osvobození skupinky, bez které by některé děti byly v úterý 5.12. smutné.\nPříští rok snad nebude potřeba nikoho zachraňovat.\nDobudeme hrad? Už konečně?\n14. 10. 2017 - jednodenní cyklovýlet\nV 9.00 byli všichni (Alex, Ondra, Marek, Michal a já), až na dva nejmenované vedoucí (Ondru a PXe) na srazu před GJM. Počasí se sice tvářilo, že bude trochu zlobit nízkými teplotami, ale naštěstí se během dne umírnilo. Naši dva nejmenovaní vedoucí dorazili během chvilky a mohlo se vyrazit.\nNedříve jsme dorazili do Bráníka, kde se někteří potřebovali nasnídat, protože to ráno v tom spěchu nestihli. Další kroky, či spíše otočky kol, nás vedly přes Barrandovský most a Hlubočepy do krásného, ranním sluncem zalitého Prokopského údolí, kde jsme si u bývalého moře, dnešního Černého lomu dali svačinu.\nKdyž jsme konečně vyjeli z Prahy, byl akorát tak čas na obídek. Ale místo k němu plánované se nám schovávalo za kopci. Nahoru, dolu, nahoru, dolu. Uznávám, že cesta podle Berounky by byla rovnější, ale zas by nás po chvíli začala nudit.\nPo obědě nás čekalo už asi jen deset kilometrů. To nám dalo nové síly a po malilinkaté chviličce jsme se ocitli pod majestátným hradem Karlštejnem. Demokraticky se rozhodlo (7 pro; 0 proti), že se nám na hrad nechce, že je tam moc lidí, a že tam nesmějí kola, že teda odjedeme vláčkem. Po pauze na zmrzlinu, která byla prostě nutná, jsme došli/dojeli na nádraží a to právě včas, protože od kasy s lístky jsme s PXem utíkali jak o život, aby nám Ondra s dětmi neujeli. Do vlaku jsme se málem nevlezli, ale jsme šikovní, takže to vyšlo.\nVe stanici Velká Chuchle jsme s velkými obtížemi vylezli a byli velice rádi, že je ta jízda za námi a že máme tak skvělý přístroj jako je kolo. Uf, uf. Přejet pár mostů a jsme na stezce podél Vltavy. Dojet do Modřan, v Modřanské rokli se kouknout na házenou, rozloučit se s Ondrou a už jsme zpět před GJM.\nCo k tomu dodat, počasí nemohlo být lepší a nálada podobně. Jestli byly nějaké protesty, tak URČITĚ nebyly na výběr trasy, protože ta byla přece SUPER! ;)\nPříště se zas budeme těšit!!!\n2.- 4. 6. 2017 - víkendový cyklovýlet\nV pátek jsme se sešli všechny oddíly na společný výlet pod Smrk. Za nejmladší vyrazilo nejvíce odvážlivců -Honzík, Verča, Anička, Míša a Bertík, za mladší - Kuba a Anička a za starší - Šambi, Vojta, Daví a Bert. Sraz byl velmi brzy na parkovišti u kina, abychom mohli naložit kola a batohy do aut. Posléze se Dita, PX a Davča vydali s dětmi na autobus směr Černý Most, kde na nás čekal autobus mířící do Nového Města pod Smrkem. Na Čerňák jsme dojeli velmi rychle a spěchali jsme k našemu autobusu. Tam jsme si ve frontě rozdali jízdenky a bez jakýchkoliv komplikací jsme se všichni uvelebili před tříhodinovou cestou. Cesta probíhala celkem dobře, ale těsně před Libercem jsme zastavili na jedné zastávce u dálnice a pan řidič oznámil, že tento autobus už nepojede, že je rozbitý a máme čekat na náhradní, který pro nás jede. Tak jsme si s dětmi zašli na benzínku pro vodu a zmrzku a čekáním nám vcelku uteklo. Autobus přijel a my jsem s půlhodinovým zpožděním vyjeli. Pro děti byla cesta velmi dlouhá, ale vše jsme zvládli a dojeli jsem do Nového Města pod Smrkem. Hned jsem se vydali do našeho kempu, který byl přímo v centru Singltreku pod Smrkem. Jelikož auto s Ondrou a Májou jelo na nákup, tak jsem v kempu byli dřív než oni. Než dorazili, šli jsme si prohlídnout celý kemp, který byl moc hezký. Když Ondra, Mája a Severka, který vezl kola přijeli, šli jsme rozdělat stany. Všechny děti si stany postavily sami, i ty nejmladší. Den byl náročný a tak jsem šli na kutě. Ráno jsme vstali, nasnídali jsme se a začali jsme si balit batůžky na kola. Každý oddíl si vybral jakou chce jet trasu. Trasy byly rozděleny podle obtížnosti do tří barev. Černá - obtížná, červená - středně obtížná a modrá - lehká. Nejmladší si vybrali modrou, mladší červenou i kus černé a starší červenou a černou. Areál byl opravdu velký a udržovaný. Singltrek byl na celý den, takže jsem si sbalili balíčky s jídlem a každý oddíl se vydal vlastní cestou. Nejmladší vyjeli. První část byla dvoukilometrová spojovačka mezi trasami. Dojeli jsme na začátek naší modré trasy, měla cca deset kilometrů. Singltrek spočívá v tom, že jedete po úzké jednosměrné stezce v drsném terénu. Všude kolem stezky jsou obří kameny, prudké zatáčky, dřevěné vyvýšené mosty, které vedou přes bažiny a tůňky, hupy a boule. Stezka vede většinou z kopce dolů, takže brzdy jsme využívali opravdu hojně. Občas přišlo nějaké to stoupání, které k tomu prostě patří. Když jsme našli nějaké pěkné místo , dali jsme si zde svačinu. Kus naší cesty vedl dokonce přes Polsko, takže jsem si naší první singltrekovou sváču dali v sousední zemi. I přes malé pády si všichni vedli moc dobře a jelikož jsme byli na naší trase velmi rychlí, rozhodli jsme se, že z modré uhneme na šestikilometrový úsek po červené. Ze začátku jsme se trochu báli, ale trasa nebyla o moc těžší, než předchozí modrá. Hupy a zatáčky byly častěji a skoro celé to bylo z kopce. No pěkně to frčelo! I když se děti trochu bály, nakonec si to červenou užily úplně nejvíc. Červenou jsme měli projetou hned, tak jsme se napojili na zbytek modré, která už vedla do kempu. Počasí se nám vyvedlo opravdu skvěle a jelikož bylo velké horko, tak jsem si v kempu zaslouženě zašli k místnímu rybníku, který byl součástí kempu. Zablbli jsme si ve vodě, koupili zmrzku a odpočívali. Postupně přijížděli i ostatní UFOuni, který rovnou zamířili do vody. K večeru jsem si dali večeři, zahráli jsem si pár her a už byl čas jít zase spát. V neděli ráno jsem měli spoustu času na sjezd dalších tras. Tak jsem začali balit stany a batohy, abychom mohli co nejdříve vyjet. Nejmladší se rozhodli, že rovnou pojednou na červenou, kam jeli starší oddíly. Jenže se z nenadání nad námi objevil strašný mrak a začalo pršet. Po půl hodně se začalo celkem vyjasňovat a tak jsem se rozhodli, že i přes ne moc dobré počasí na kola vyrazíme. Některé děti se báli a už se jim nechtělo. Mladší v kempu zůstali všichni, starší jeli bez otálení a pár odvážlivců od nejmladších vyjelo taky. Jako překvapení za námi přijeli Kuki mladší a Kuki starší a tak jeli s námi. Jelikož byla trasa po dešti mokrá s nejmladšíma jsem znovu projeli modrou a k ní kousek červené. Během cesty vysvitlo sluníčko a opět jsme si to náramně užili. Dokonce jsem se na jedné svačinové pauze sešli i se staršíma. Po nakonec povedené vyjížďce jsme se všichni sešli v kempu, kde jsem dobalovali poslední věci a dávali kola na vozík. Najednou nás překvapil ale opravdu obrovský intenzivní slejvák. Rychle jsme se schovali kde se dalo. Nastal čas se vydat na autobus z Nového Města zpět do Prahy. Tentokrát cesta proběhla bez problému a všichni se v pořádku sešli na srazu. Víkend byl náročný, ale myslím, že vydařený.\nTajemství píseckého hvozdu\n21.-23. 4. 2017 - víkendový čundr\nTento víkendový čundr by se dal nazvat i jinými názvy: My čtyři a pes, Bylo nás pět, Perníková chaloupka, Mája a čas a tak dále, ale což. Sešli jsme se před GJM v hojném počtu: Michal, Ondra, PX, já a Tobík. Vypadalo to, že ani nebude pršet, tak jsme všichni s dobrou náladou vyrazili. Až na malý problémíček s mým odhadováním času a vzdáleností jsme i s trochu laxnějším řidičem v pořádku dorazili do Písku, kde jsme ani moc nebloudili (heh) a dostali se do lesa. Cestou se mi kluci mstili za malou zacházku v bludišti píseckých ulic voláním: Májo, já mám hlad! Kdy už tam budeme? Mě bolí nožičky! Májo, tohle, Májo, tamto... Ještě že ten Tobík neumí mluvit…\nJeště za světla jsme rozbili tábor. Postavit přístřešek se zdá jako chvilková záležitost, ale stěny musí být správně „vyplé“ a k tomu jsou třeba kolíky. Vyrobit je není problém, ale tahat je z tlamy psovi, který si usmyslel, že nám prostě musí pomoct, není tak jednoduché.\nV noci se vyspal snad jen Michal. Tobíkovo hlídání bylo sice super, že by si na nás netroufl ani medvěd, ale taky zapříčinilo jakousi nespavost našeho kolektivu vedoucích.\nDruhý den začal krásně, svítilo sluníčko a nebyla ani moc zima. Plní optimismu jsme vyrazili směr k dalšímu nocování, které jsem dokonale vymyslela… jen jsem úplně nespočítala kilometry, ale k tomu až později.\nCestou jsme navštívili Srní homoli, Velký Mehelník, růžencový důl a také nás potkal takový „malinkatý deštíček,“ takže trochu mokří jsme byli, ale nic hrozného. Za hraní her: Hádej, kdo jsem a „Čelovka“ jsme dorazili do Albrechtic a demokraticky se rozhodlo… prostě jsem řekla, že jdeme směr Vysoký Kamýk - rozhledna, která je nižší jak stromy okolo, což znamená, že z ní není nic moc vidět, ale jinak moc hezká. Rozhledny jsou na kopci, což zapříčinilo další reptání klučičího osazenstva.\nMorálku trochu zvedlo, až když jsme narazili na zprávu, co nám tam nechaly Perníkové báby. Našli jsme ji náhodou na posedu u cestu. Byla tam pro nás svačina (perníčky z Lidlu) a příslib večeře a přístřešku, když půjdeme správnou cestou podle odpovědí na záludné otázky.\nVše jsme zdárně rozlouskli a dorazili do Perníkové chaloupky, kde jsme byli opravdu dobře vykrmováni, ale hlavně – bylo tam teplo a sucho, takže kluci i lépe nesli, když zjistili, že jsme ušli krásných 33 km (hihi).\nDruhý den nás přivítal vyspané a spokojené. Bylo krásně, tak jsme jen nanosili dříví, aby báby mohly upéct nějakého Jeníčka s Mařenkou a vyšli směr Týn nad Vltavou. Cesta byla krásná a rychle utekla, takže jsme na autobusáku měli dvě hodinky k dobru. Byla sice trochu zima, ale přežili a naobědvali jsme, takže si není na co stěžovat. Cesta domů nám utekla s hrou: Hele žlutý auto! *Bác ho* a před GJM jsme byli o hodinku dříve.\nSice by asi bylo lepší, kdyby šlo více dětí, ale i tak si myslím, že nás Michal zvládl a že jsme si to všichni užili! Celková trasa byla podle krokoměru spočítána na cca 50 km, dobré, ne? ;)\n24.-26. 3. 2017 - víkendový výlet\nV pátek 24. března jsem přiběhl pět minut před časem srazu, absolutně nepřipraven a omlouval jsem se Michalovi, Matějovi, Aničce, Ondrovi a Fílovi, že ještě musím domů vzít si věci. Nicméně během asi 10-15 minut jsem byl zpět na srazu, tentokrát plně připraven. Tam na mě čekali účastníci letošních "Březnových Bílkovice" (historicky toto spojení znamenalo Bílé, častěji Blátivé, ale ty letošní byly spíš jarní, což se ke zkratce nehodilo...) společně s Ondrou, který mi hned hlásil, že se nemohl dostat ke věcem, jako jsou oddílové sekery a společenské hry. S tímto problémem mu naštěstí pomohl Severka. Já jsem s dětmi byl tou dobou už na cestě, která vedla přes Roztyly a pak autobusem až do Bílkovic. Přiznám se, že na BB nejsem zvyklý na vystupování z autobusu za světla, ale byla to změna celkem příjemná. Dorazili jsme tedy do tábořiště, odemkli Boudu, zatopili a dali se do večeří. Počkali jsme až přijede Ondra, pomohli mu s nákupem a šlo se na kutě.\nRáno jsme se vybatolili ze spacáků, posnídali tradiční vánočku s kakajíčkem a mohli jsme vyrazit do slunečného dne. Na programu bylo naštípání dřeva, protože předchozí nájemníci nám ho moc nenechali a bylo už za večer skoro všechno fuč. To nám zabralo skoro celé dopolednea hned jak bylo hotovo začali jsme s Ondrou to samé dřevo zase topit, protože jsme se s vervou pustili do přípravy rizota k obědu. Děti měly mezitím za úkol postavit most, který by překlenul vzdálenost mezi lavičkou a židlí (viz foto) a k dispozici dostaly jen špejle a provázek. Po výtečném obědě následoval zasloužený polední klid.\nOdpoledne se neslo už ve znamení her, přesněji jsme hráli vybíjendu, na ovce a na schovku (dobře vybíjendu a na ovce jsme vynechali, ale jistě všichni znáte píseň, kterou jsem se inspiroval) a dále jsme hráli jednu kreslící hru, při které zástupce týmu doběhl k papíru s obrazem, měl 10 vteřin na to něco nakreslit a pak předával fixu dále, s tím, že zadání obrazu se postupně zpřesňovalo (a zadavatel Ondra si neodpustil poznámku o nešťastně zapomenutém stanu - viz Prázdninové cykloexpedice -> Norsko 2016). Pokračovalo slavnostní zapálení táboráčku, na kterém jsme si opekli klobásy a chleba k večeři. Náš apetit oživila nečekaná návštěva, kterou byl Severka, kterého jsme samozřejmě rádi viděli. Asi mu bylo doma smutno, tak nás přijel pozdravit. Večer jsme si černě zahistorkovali a zahráli hru "V hlavní roli", kterou jsem (ne, že bych se chtěl chlubit) vyhrál.\nNedělní snídaně byla trochu netradičně opět rizoto, protože vánočky i většina chleba se snědly předchozí den. A neděle už byla dnem odjezdu, takže také úklidu, abychom neopouštěli Boudu zaneřáděnou. Já s Ondrou jsme se starali o oběd, zatímco děti myly nádobí a sklízeli si své věci. Po obědě jsme slavnostně otevřeli most, douklidili a mohli jsme vyrazit k domovu, smutní, že už náš výlet končí.\n26. 2. 2017 - jednodenní výlet\nV neděli jsme se vydali na dobrodružnou cestu do Kobylis, kde jsme se po chvilce bloudění (PX bude asi protestovat) dostali k Aquacentru Šutka. Fronta, která sahala až k samému východu nás trochu odrazovala, ale nakonec jsme si řekli, že se ve frontě aspoň naobědváme… teda, mě nechali stát ve frontě a šli se najíst, ne že bych si chtěla stěžovat. Nakonec se uvnitř přece jen nějaké místo našlo a my mohli skočit do plavek a hurá do vody (hned potom, co jsme našli Lucku s Aničkou, které se nám úspěšně schovaly, ač asi neúmyslně, v jiné části šaten)!\nSkoro všichni jsme tam byli poprvé, takže nás velikost a rozložení bazénu dost překvapilo. Hned u výlezu ze sprch jsme skoro zakopli o veliký plavací prostor, ten nás donutil k rozjařenému naskákání do vody, ale pohledy, které byly, okolními plavci, vrhány naším směrem nás donutily popřemýšlet o přesunu do té méně „upjaté“ části, i když nechápu, co se jim nezdálo na čtyřech, respektive šesti, šťastných dětech.\nPřešli jsme tedy do míst, kde na nás čekalo spoustu teplé vody. Byly zde tobogány, divoká řeka, vířivka a tak dále. Společně jsme to tam prolezli, ale po zamítnutí hry „kohoutí zápasy“ – bylo třeba myslet na ostatní lidi, byl dán hodinový rozchod, což bylo uvítáno s nemalou radostí.\nV původním plánu, který nám vymyslel Ondra, než dezertoval k Nejmladším do Bílkovic, byla zahrnuta i procházka do nedalekého Čimického háje, ale v bazénu bylo teplo a sranda, tak se demokraticky rozhodlo, že tam zůstaneme déle. Nakonec se ukázalo, že to asi nebyl úplně nejchytřejší nápad, když Matěj přiběhl s tím, mimochodem skoro ihned po pravidelné kontrole, zda naše čipy sedí pevně na zápěstích, že ten svůj nemá a že ho ztratil… Když jsme hráli na schovku my, byla to sranda, ale když začne hrát na schovku čip, není to nic moc.\nZahájili jsme pátrací akci a prohledávali každou škvíru, a to doslova, Michal se svými vodními brýlemi prozkoumal vše možné i nemožné. Všichni měli velkou radost, že se čip po nějaké chvíli našel, ale to jsme ještě netušili, co nás čeká.\nKdyž už jsme byli úplně scvrklí z té teplé vody, šli jsme si ještě zaskákat do „nudnější“ části a pak utíkali do sprch, překvapivě jsme my, holky, byly mnohem rychlejší a zatímco kluci teprve postupně vylézali (nechci nic říkat, ale nejvíc to trvalo PXovi), my už pomalu odcházely. V tom se ukázalo, že znovu nalezený čip, není úplně přesně ten, co jsme hledali, Matějovi nešla otevřít skříňka… Co teď s tím? Byla jsem vyslána – jak jinak – abych to šla zařídit. Po patnácti minutovém dohadováním se s paní za pokladnou, o tom, kdo z nás dvou je větší zapomnětlivec (tak mi to tedy aspoň připadalo), se nám poštěstilo a čip nám byl předán (plavčíci ho našli - díky kluci!).\nS úlevou jsme se dopřevlékli, nasvačili a za pomoci hry: „Vidím něco… Strom!“ se vrátili před GJM, kde byla naše šestičlenná skupinka rozpuštěna. Byl to zážitek, jak se říká, na celý… celou neděli!\n4. 12. 2016 - jednodenní společný výlet\nRáno jsme se se sluníčkem a všemi ostatními sešli u GJM. Tentokrát nás bylo opravdu hodně. Sešli se za nejmladší UFOuny - Dan, Verča, Míša, Anička, Jirka, Tom, Vláďa, Bertík, Matěj, za mladší UFOuny - Anička, Michal, Matěj, Lucka, Filouš, za starší UFOuny - Vítek, Vojta Ž., Vojta S., Daví a z vedoucích - Myšák, Kuki, Sevča, Mája, Johanka, Dita, Štika a Honza. Přidal se k nám i psí kamarád Tobík.\nJako každý rok touto dobou jsme se vydali na již tradiční Mikulášský výlet. A abychom dostali nějakou nadílku, museli jsme se nejdříve dostat do oblasti, kde se Mikuláš v poslední době pohyboval. A tou bylo okolí Řevnic, kam jsme se dostali pomocí vlaku z Hlavního nádraží. V Řevnicích jsme sice trošku zabloudili, ale rychle jsme se nadílce dostali opět na stopu. Jako obvykle jsme si museli naši mikulášskou nadílku zasloužit a najít, protože balíčky jakýmsi nedopatřením skončily uprostřed lesů. První z nás, který si pak nadílku zasloužil byl Vítek, který zvládl postavit nejvyšší věž, tím, že jednoduše našel v lese největší padlý strom, který unesl. Cestu nám také znesnadňovali čerti, kteří se v lese hemžili kolem nás, a tak jsme se museli co chvíli schovávat. Jelikož nebylo, i přes hřející sluníčko, nejtepleji, rozhodli jsme se přes poledne ohřát u ohně. A než jsme na naše obědové místo dorazili, rychlí poslové z pekel nám tam zatopili. Ohýnek jsme rozdělali v trampském tábořišti na kopci Babka, který byl současně nejvyšším bodem naši cesty.\nAni během oběda nás čerti nenechali na pokoji, a stejně tak i získávání balíčků.\nPo cestě zpátky jsme se rozhodli, že si to od čertů už nenecháme líbit a tak jsme všem čertům utrhali ocásky. Alespoň vědí, že si nemají s Ufem zahrávat. Na závěr jsme si už jen na nádraží vyslechli tvorbu malých veršotepců, kteří na svých rýmech tvrdě pracovali po celou dobu. A pokud se někomu rýmy nezdály, jistě nepochopil, že šlo o dadaistické pojetí tradiční poezie. Po této části už měli všichni výletníci své zasloužené balíčky, a tak si je mohli v klidu vychutnat na zpáteční cestě domů. Počasí nám ten den velmi přálo a myslím si, že se celý výlet se povedl. Tak zase za rok!\n12. 11. 2016 - výlet za poznáváním\nV sobotu jsme se sešli v 7.50 před GJM. Překvapivě všichni včas! A vydali jsme se na dobrodružnou cestu do Plzně. V Techmanii jsme se po skupinkách rozprchli na cca 4 hodinový rozchod a každý si šel prohlédnout, co ho bavilo: vodní hrátky, optické klamy, elektřina a magnetismus, pokusy s kapalným dusíkem, hrátky s elektrickým generátorem (a stojícími vlasy), detektivní vyšetřování, měření tělesného tuku apod.\nČtyři hodiny byly až moc, ale přesto rychle utekly. Pro dostatek času po srazu, jsme ještě stihli navštívit planetárium v areálu Techmanie, kde se nám také moc líbilo. Na autobus jsme dorazili včas a až na malý problém s kávovarem a tudíž s nedostatkem horké čokolády, dopadla cesta dobře.\nVše klapalo, jak mělo a všude jsme dorazili včas, ne-li dříve, proto si myslím, že se výlet povedl a doufám v další takto početnou a hodnou skupinku na výletě příštím!\nKonečně na kolo!\n22. 10. 2016 - jednodenní cyklovýlet\nRáno jsme se před GJM sešli v pěti. Já, Mája, Michal, Marek a Anička.\nZjistili jsme, že jedna z přihlášek, kterou jsme dostali patřila Nejmladším, takže jsme takhle byli všichni a mohlo se vyrazit.\nTrasa byla příjemná a vedla Krčským lesem, kde jsme potkali historickou bitvu, dále k Vltavě, podél Vltavy až k železničnímu přejezdu a na letiště Točná. Tam jsme si skrz okna hangáru, sloužícího jako muzeum, prohlédli historické letouny (mimo jiné osobní letadlo Tomáše Bati) a vozy. Začalo na nás ale pršet a tak jsme se rozhodli dešti ujet. Přes Cholupice, Dolní Břežany a Jesenici jsme se vraceli zpět a vzhledem k dobrému tempu a špatnému počasí jsme se na sraz vraceli o více než hodinu dříve než bylo plánováno. Rozloučili jsme se a šli se domů usušit a napít teplého čaje.\n10. - 12.6. 2016 - společná víkendová akce\nSešli jsme se v pátek odpoledne ve složení: Šárka, Kája, Michal, Šambi, Verča, Eliáš, David, Vojta a Jáchym. Naše první kroky vedly na Hlavní nádraží, odkud jsme se vydali vlakem do Mnichova Hradiště, z něhož Mladší a Starší jeli asi 10 km na kole přímo do Rokyté a Nejmladší se svezli autem. Večer jsme už stihli jen postavit základní tábor a šupky dupky do hajan.\nDruhý den jsme se nasnídali a vypravili se na celodenní cyklovýlet. Mladší a Starší udělali krásný asi 50 km okruh, při kterém navštívili Bezděz a Nejmladší podnikli okruh vedoucí okolními lesy a dále např. přes Ralsko. Celkově ujeli zhruba 30 km. Večer jsme se všichni sešli v základním táboře a opekli si buřtíky.\nV neděli dopoledne jsme si zahráli několik her, např. Sochy v akci, dali si výborný oběd od šéfkuchařky Dity, zbourali naše malé stanové městečko a tentokráte včetně Nejmladších jsme dojeli do Mnichova Hradiště na vlak. Odtamtud jsme se, všichni pospávajíc, dostali zpět domů.\n20. 3. 2016 - odpolední akce\nV sobotu jsme se sešli až ve dvě odpoledne. Ale to co se dělo potom nás vyčerpalo skoro stejně jako celodenní cyklovýlet. Vyrazili jsme totiž na lasergame do herny Mercuria v Holešovicích. Dorazili jsme do areálu s předstihem, takže děti už byly nedočkavé a těšily se až už konečně vyrazí do arény. Ujal se nás tam milý pán, který ještě všem vysvětlil o co půjde a pak už jsme oblékli vesty a šlo se na věc. V aréně jsme se střetli hned třikrát a za tu krátkou chvíli jsme toho měli tak akorát. Byl tedy čas srovnat útratu a vyrazit směrem k domovu. Musím ale podotknout, že i za ten krátký čas jsme si to perfektně užili.\nFotky jsme bohužel v zápalu hry nestihli pořídit.\n5. - 7.2. 2016 - víkendová akce\nV pátek odpoledne jsme se sešli v opravdu hojném počtu - 10 dětí (Nela, Anička, Šárka, Kačka, Eliáš (jediný odvážlivec z Nejmladších UFOunů), Filip, Filouš, Kuba, Michal a Matěj) a 6 vedoucích (Ondra (jediný odvážlivec z Mladších UFOunů), Dita, Johy, Honza, Filip a Severka). Na Roztylech jsme nasedli do autobusu a vystoupili v Bílkovicích. Následovala relativně krátká cesta, za svitu baterek, přímo do tábora. Zatopili jsme si a večer jsme strávili u stolních her.\nV sobotu po snídani jsme rozjeli celovíkendovou hru. Všichni byli rozděleni do 3 týmů, z nichž každý představoval jednu fantasy postavu, pro kterou si vybrali rasu (elf, trpaslík, půlčík) a povolání (válečník, kněz, zloděj, čaroděj). Následovala příprava před bojem. Po okolí bylo několik skrytých stanovišť a na každém se nalézal kus vybavení (např. zbroj, boty, helma, zbraň,...). Odpoledne nás čekal první, druhý, třetí a i dokonce čtvrtý souboj. Všem se nakonec podařilo porazit všelijaké příšery a nestvůry a za to dostali zaslouženou odměnu. Večer jsme si zahráli pár stolních her a po náročném dni se odvalili do postele.\nV neděli nás čekal poslední úkol. Byly objeveny doupata strašlivých oblud. Připraveni na závěrečnou výpravu jsme se na ně vrhli a všechny bez větších problémů porazili. Následovalo vyhlášení nejlepších bojovníků a závěrečný úklid. Autobusem z Bílkovic do Divišova a odtud až do Prahy.\n24.1. 2016 - jednodenní výlet\nNa výlet do aquaparku se nás sešlo opravdu hodně, celkem 11 dětí (Michal, Šárka, Kája, Nela, Anička, Kačka, Fíla, Lukáš, Matěj, Sam a Kuba) a 3 vedoucí (Ondra, PX a Peťa). Zajeli jsme si do Aquaparku Barrandov a užívali jsme si veškerých zde přítomných atrakcí. V divoké řece jsme si zahráli na krokodýla, zaplavali jsme si v bazénu, sjeli si veškeré (dva) tobogány a poseděli jsme si ve vířivce. Všichni si výlet moc užili a v pořádku jsme se dostali zpět domů.\nMikulášský výlet 2015\n5.12. 2015 - jednodenní pěší výlet\nNa Mikulášský výlet vyrazilo deset dětí. V sestavě David, Vojta Ž., Vojta S., Lukáš, Šambi, Vítek, Michal, Filouš, Verča, Tomík jsme vyrazili směr Mirošovice. Z Mirošovic jsme se, už po svých, vydali směr Senohraby a dále na Čtyřkoly. Po cestě jsme se dozvěděli, že Mikuláš pro nás připravil různé úkoly, kterými jsme si měli vysloužit nadílky. Ale nebylo to tak jednoduché... Po úspěšném splnění úkolu dostali děti jen vouchery na jejich nadílky a vyměnit je mohli až na samém konci výletu. Postupně v různých dovednostech jako např. luštění šifer, střelba ze vzduchové pistole, nebo mrštnost, získaly vouchery všechny děti kromě Šambiho, který musel na konci ukázat alespoň umělecké cítění a zarecitovat básničku. Mikulášův posel nám tedy vyměnil naše vouchery za nadílku a my jsme se unavení vrátili zpět do Prahy.\nPřes kopce a lesy\n20.-21. 6. 2015 - čundr\nV sobotu 20. 6. jsme se sešli, jak bylo domluveno na Hájích. Vyrazili jsme v 8 lidech (a sice Šárka s Kájou, Michal, Anička, Kuba, Ondra, Kuki a já) směr Hlavní nádraží. Zde jsme zařídili nutné náležitosti a jelo se. Byli jsme na cestě v dobré náladě. Cesta vlakem bohužel ubíhala pomaleji, než bychom si přáli, ale i tak jsme v pořádku dorazili do Dobříše. Odtud jsme se vydali po modré turistické značce. Brzy poté co jsme odešli z města a konečně zašli do lesa, který byl mnohem hezčí, byl čas k obědu. Děti vytáhli z batohů své řízky a podobné pochutiny od maminky a já s Ondrou jsme vytáhli kuchařské náčiní a začali vařit. Na krátký polední klid, který následoval se všichni náležitě těšili. Po poledním klidu jsme vyrazili dále po modré, a poté po naučné stezce. Aby cesta ubíhala rychleji zpříjemňoval nám ji Ondra se svým ukulele a těsně před Knížecími studánkami jsem se k němu přidal s kytarou. U studánky jsme doplnili nezbytné zásoby vody a vydali se k nedalekému místu přespání - srubu Old Dakota. Po připravení věcí k přespání jsme opět vyndali vařiče a dali se do díla. Vše proběhlo bez problémů až na jednu rozlitou rajskou polévku. Velmi pracné bylo rozdělávání ohně dřevem, vlhkým od poledních přeháněk. Za tento počin náleží plné uznání Michalovi, který se nevzdal a nakonec oheň rozdělal. Večer jsme pak zpívali u ohýnku a zahráli jsme si Městečko Palermo. Neděle se pak nesla v duchu návratu do Dobříše "mírnou oklikou". Na vrchu Kazatelně jsme se najedli, zahráli si BANG! Další cesta už vesla jen z kopce zpět do již známé Dobříše. Zde už jsme jen řádně unavení došli k vlaku, nastoupili a dojeli domů. Na Hájích jsme se rozloučili a vydali se každý svou cestou. Předtím ale muselo být závěrečné foto, na kterém místo Kukiho figuroval Jára, který se s ním večer vyměnil. Zkrátka a dobře ušli jsme tak akorát, abychom přišli domů, najedli se a šli si po námaze pořádně odpočinout.\nNekecej a šlapej! :D\n23.4. 2015 - jednodenní cyklovýlet\nV sobotu 23.5. jsme se sešli sice v malém počtu, tedy 3 děti a 4 vedoucí, ale zato ve velmi silné sestavě: děti - Michal, Matěj a Ondra (jr.) a vedoucí: PX, Dafča, Jára a Ondra. Původně naplánovaná trasa byla 30 km dlouhá, avšak v místě, kde byl naplánovaný oběd okolo jedné, jsme byli v jedenáct a svačili. Právě v tuto chvíli jsme se rozhodli, že je nutné trasu "lehce" prodloužit. Pokračovali jsme tedy dál po cyklostezce podél Vltavy. Oběd jsme měli nakonec ve Vraném nad Vltavou (už tam jsme měli najeto zhruba 25 km). Dále jsme pokračovali Březovou - Oleškem k Davli. Z Davle jsme jeli přes Záhořanské brody a Libeř do Psár, kde jsme si dali nanuk a pokračovali v naší cestě, okolo Jirčan do Jesenice, z ní do Vestce, Hrnčířů, a přes Šeberov zpět ke gymplu. Ujeli jsme na nejmladší rekordních 60 km a klukům, kteří si tímto výletem udělali osobní vzálenostní rekord, hluboce smekám!\n12.4. 2015 - jednodenní cyklovýlet\nV neděli dvanáctého jsme se vydali na první cyklovýlet letošního kalendářního roku. V silné sestavě Šárka, Míša, Romča, Nela a Anička jsme ujeli celých 25 km a něco málo navrch. Naše cesta vedla nejprve naším známým Milíčákem, pokračovala podél potoka do Pitkovic, překřížila Uhříněves a v nejvzdálenějším bodě se ocitla u Podleského rybníka. Tam jsme poobědvali s výhledem na rybník a dovolili si krátkou siestu ve svítícím slunci. Nicméně čas kvapil a bylo potřeba vyrazit dál. Přes Dubeček a Horní Měcholupy jsme se dostali do Hostivařského lesoparku, kde jsme si všichni něco přáli když jsme viděli padající kometu. Po spatření komety už jsme se jen vrátili do startovního bodu a radovali se z toho, kolik jsme ujeli.\n7.2. 2015 - jednodenní výlet\nV sobotu 7.2. jsme se lehce po obědě sešli ve složení: Verča, Nela, Kuba, Severka, PX a Ondra a vyrazili jsme na Nikolajku. Cesta nám rychle utekla a už jsme se těšili, až se postavíme na led. Po příchodu jsme s Nelou půjčili brusle a mohli jsme jít na věc. Sice každý svých pár prvních pohybů měl dost nejistých, ale stačila chvilka a už se to jen zlepšovalo. Nela na bruslích stála téměř poprvé, tak si ji vzal Ondra na chvíli do parády a už jí to hezky šlo. Přibližně po první půlhodince se už všichni jistě proháněli po kluzišti. Následovala pauza na svačinu a lehký odpočinek. Poté se všichni opět vrátili na led a předvedli svůj nejlepší bruslařský výkon. Ve čtyři hodiny odpoledne pořadatelé všechny bruslaře "vyhnali" z ledu a šlo se domů. Celý výlet se téměř obešel bez pádů a všem se moc líbil.\n16. - 18.1. 2015 - víkendový výlet\nV pátek 16.1. jsme se sešli (Šárka, Kája, Michal Fi., Matěj H., Ondra a PX) na Hájích u mozaiky a jeli na Roztyly, kde na nás čekal Kuki, odkud jsme se dostali autobusem až do Bílkovic. V Bílkovicích jsme vystoupili z autobusu, nasadili čelovky a vydali se na cestu do tábora. Naneštěstí nás v půlce cesty zastavil brod, který nešel jako obvykle přejít, protože v potoce bylo více vody, než v létě. Po chvíli hledání kudy přes, jsme se rozhodli jít podél břehu, než objevíme nějaké vhodnější místo pro překonání potoka. Po chvíli jsme došli k lávce vedoucí k hájovně, po které jsme se konečně dostali zpět na cestu k táboru a na správné straně potoka. Večer jsme si zatopili, nahoře na půdě připravili ležení a zahráli si karetní hru BANG!, která děti zaujala a začala je velmi bavit.\nDruhý den nám bohužel dopoledne pršelo, takže jsme si zahráli několik deskových a karetních her. Po obědě nám už počasí dovolilo si něco zahrát i venku. Následoval úkol najít v lese Panoramixův zlatý srp a bezpečně ho dopravit do tábora přes římskou hlídku, která obcházela tábor, aby se do něho nikdo nedostal. Dětem se nakonec přes všechna příkoří podařilo dostat zpět do tábora, aniž by byly viděny. Okolo pěti hodin odpoledne se setmělo a chvíli na to přijeli Petra s Járou. K večeři jsme si dali kuřecí vývar s nudličkami a po jídle jsme si ještě před spaním zahráli pár her, mezi nimiž byla například karetní hra Sabotér.\nV neděli jsme si po snídani zahráli venkovní hru, ve které děti rozděleny na 2 týmy musely ukrást poklad, který chrání Kraken se čtyřmi chapadly. Ačkoliv se strašlivý Kraken sebevíc snažil, děti ho stejně připravily o velkou část pokladu. Poté si všichni zabalili a po obědě jsme se vydali pěšky do Divišova, kde už na nás čekal PX s batohy a následovala poklidná cesta do Prahy.\nV tuto chvíli už měli nejmladší vyzvednutý batoh z vlaku a pelášili na bezpečné místo. Samozřejmě se museli předtím zeptat kudy kam a tak jim byly informace předávány třeba telefonní budkou. Balážovi už obcházeli vytyčené památky s Boxíkem a živě se s ním dokumentovali. Ke konci také dospěli pod horu Petřín, kde na ně čekal kontakt, který je odvedl nahoru a předal nějakou abecedu. Tam se shledali s Millerovými, kteří už netrpělivě vyčkávali jejich příchodu na bezpečném místě. No jo, ale kde jsou Čermákovi? Ty se díky snažení Balážových dozvěděli o cestě ven z Matrixu a tak se museli všichni prohrabat tunelem ven. Po cestě našli podezřelý klíč a tak si ho vzali s sebou.\nTento den začal netradičně. Po ránu jsme se sešli hned dvakrát. Jednou pouze Nejmladší po osmé a podruhé Starší s Mladšími něco po jedenácté. Nejmladším začínal turnaj chvíli po deváté a tak rychle vyrazili na "Květňák". Po příchodu se rychle převlékli do sportovního a vyběhli na sportoviště. Konkurence byla letos silná, ale UFOuni se jí nebáli. Mezi ty odvážné patřili Šárka, Michal, Martin, Kája a David, na střídačce na ně potom dohlížel zkušený kouč Kuki a asistentni trenéra PX a Ondra. Během dopoledne pak bylo odehráno pět zápasů, během kterých si Nejmladší vedli suveréně a nedopřáli soupeřům ani jeden bod za vítězství a odešli s hlavní cenou.\nKolem poledního pak řady UFOunů doplnili Starší a Mladší. Ti už se těšili, jak si ten pošmourný den zpestří. Mezi statečnými se objevili z Mladších, Kachna, Šamby, Tomáš, Pavlík, Vojta, David a Vítek (trenéři Myšák a Dafča), ze starších pak Štika, Dita, Honza, Tomáš, Kuba a Matěj (trenér Severka). Vzhledem k rozdělení skautských věkových skupin spadali Mladší i Starší do stejné kategorie (10-15 let) a ač to pro Starší znamenalo velkou výhodu, Mladší se nezalekli a vyrazili bojovat. Nutno přiznat, že věkový průměr Mladších 10,5 roku byl ze všech týmů jednoznačně nejnižší a tak není divu, že jejich snažení neskončilo medailemi. Na druhou stranu ovšem Mladší svedli několik velmi vyrovnaných zápasů, s výsledky 5:6 a 6:8, při kterých se soupeři oprávněně obávali o své vítězství. V některých zápasech pak byli zapojeni fandící Nejmladší a za velkého úžasu diváku si vodili 14leté soupeře po hřišti a dokonce i několikrát skórovali.\nHrnec a poklička\n20. 9. 2014 - jednodenní cyklovýlet\nAneb honba za lektvarem. V sobotu se UFOuni sešli, aby pomocí přírodních surovin vytvořili lektvar pro zlobry. Proto jsme vyrazili do Kunratického lesa. V průběhu celého dne jsme sbírali různé listy, plody a další přírodniny, abychom zlobry uspokojili. Zbývalo už jen několik ingrediencí, a pak by nastal zásadní problém. V čem bychom měli lektvar vlastně namíchat a uvařit? K tomu jim pomohla poklička od kouzelného hrnce, který síly lekvaru ještě umocňoval. Bylo třeba kouzelný hrnec najít a všechny suroviny v něm smíchat a uvařit. Kde bychom ale měli hledat? V blízkém okolí? Nebo snad za sedmero horami? Za sedmero hor se dětem nechtělo, a tak zkusily blízké okolí. Co hledaly našly na okraji Milíčovského lesa. Ani toto hledání se však neobešlo bez potíží. Po cestě ke kouzelnému hrnci byly schovány také další, úplně obyčejné. Děti nakonec správný hrnec našly a namíchaly potřebný lektvar. Poté ho zlobrům naservírovaly a mohli jsme se vydat na bezpečnou cestu domů.\nLesy a roklemi v Praze\n15. 6. 2014 - jednodenní cyklovýlet\nOd srazu jsme vyjeli směrem na Opatov. Opatrně jsme projeli menšími silničkami na Chodov. Na Chodově jsme se zanořili do Kunratického lesa (les zmíněný v názvu). Ukázalo se, že onen les byl pro daný den kouzelný... Propletli jsme se davy lidí až k rybníčku Labuť, kde jsme se nasvačili. Jen lehce, ale přeci jen. Projeli jsme k baseballovým hřištím klubu Eagles a to už jsme byli od Vltavy jen kousek. podél Vltavy jsme dojeli až k jakémusi dětskému hřišti, kde jsme se naobědvali. Poté už následoval pouze návrat Modřanskou roklí (rokle zmíněná v názvu) zpět domů. V rokli se děti ještě ocitli v soupeřících královstvích, která se snažila obsadit jedno druhé, a to vyvoláním nepokojů vzniklých smrtí krále opačného království. Cesta z rokle domů proběhla po cyklostezce bez větších problémů, pouze Nelina duše si řekla, že se jí dál nechce, a tak musela být vyměněna. Všichni jsme dorazili na sraz v pořádku a děti si mohly po náročném dni jít domů odpočinout.\nCyklovýlet no. 1\n19. 4. 2014 - jednodenní cyklovýlet\nPlán trasy byl jasný, od gymplu, přes Kunratický les k Vltavě a Modřanskou roklí zpět. Vyjeli jsme od gymplu a zrovna začalo svítit sluníčko. Dojeli jsme do Kunratického lesa a pokračovali dál. Na pěkném místě jsme si dali svačinku a zahráli si první hru a to vlajkovanou. Děti, jako mimoňové, měly sebrat 2 vlajku zlounům a tím získat další klíče k trezoru. Bohužel se však při hře stalo něco neočekávaného. Martin zakopl a spadl kolenem na pařez a nemohl pokračovat dál. Tím jsme ztratili spoustu času a museli jsme pozměnit naši naplánovanou trasu. Zůstali jsme tedy v Kunratickém lese. Po chvíli jízdy jsme si našli vhodné místo na oběd. Po něm jsme pokračovali dál. Do cesty se nám však postavil nehezký kopec. Všichni s ním zápolili, ale nakonec ho překonali jen Michal s Marťasem. Poté jsme si zahráli další hru a už byl čas na cestu zpět.\nSkoro bílé Bílkovice\n7. - 9. 3. 2014 - víkendový výlet\nV pátek jsme se vydali autobusem do Bílkovic. Cesta byla klidná. Když jsme dorazili, museli jsme si zatopit a připravit si spacáky na spaní, teprve potom jsme mohli jít hrát hry. Hráli jsme stolní hru s názvem „Červi". Dětem se tolik líbila, že jsme si ji museli zahrát i další den. V sobotu ráno po snídani dostaly děti tajný úkol: Musely najít ingredience potřebné k přípravě oběda. Podle instrukcí od vedoucích a s pomocí mapy musely dojít na místo, kde byla schovaná konzerva s kukuřicí a hráškem. A jako speciální úkol měly najít v táboře sklenici okurek. Všechno našly poměrně rychle a mohli jsme usednout k obědu. Po obědě jsme se vydali do lesa postavit si přístřešek z toho, co les dá. Úkolem bylo, aby vydržel až do léta, kdy sem pojedeme na tábor. Přístřešek vypadal pěkně, musíme jen doufat, že vydrží. Když jsme se vrátili do tábora, posílili jsme se tatrankou a šli skládat dřevo do boudy, abychom si měli večer čím zatopit. Po večeři jsme si zahráli deskovou hru „Pošta" a také opět "Červy". Poté jsme šli spinkat. Nedělní ráno začalo úklidem a potom jsme si zahráli „Pevnost Boyard,“ kdy děti musely porazit 8 mistrů. Například mistra v házení kroužků, nebo stavění věže. Celou hru vyhrála jediná slečna Šárka a o druhé místo se podělili kluci Matěj a Michal. Po obědě je Ondra učil s diabolem. Všechny to tak bavilo, že nám čas rychle utekl a my už museli jet domů. Cestou zpátky všichni usnuli v autobuse. Asi to byl náročný víkend, ale všichni jsme si to doufám skvěle užili. :)\nUFOuni v Soči!\n8.2. 2014 - jednodenní pěší výlet\nV únoru jsme se vydali ve složení Péťa, Šárka, Nela, Míša, Dominik a Martin do olympijského parku na Letné fandit našim sportovcům. Ze začátku jsme byli trochu zmatení, ale pak jsme se rozkoukali. Podívali jsme se na snažení běžkařů dole pod námi z můstku, na kterém visely vlajky národů účastnících se olympiády. Následně jsme vyrazili porozhlédnout se po parku a vyhledat další aktivity. Chvíli jsme sledovali plátna u pódia a pak jsme se chvíli dívali na dětský zápas Plzeň - Kladno na jednom z hokejových hřišť. Teprve potom jsme vyrazili k umělému kopci a stanu T-mobile, kde si Nela a Péťa půjčily lopaty a vyrazily se po kopci klouzat. Ostatní děti si zkusily, jaké to je sedět v bobu a stavěly si různé věci z Geomagu. Další stan, který jsme navštívili, byl stan čtyřlístku, kde děti zkoušely rybařit a společně zvedat činku. Na konci jsme ještě zkusili, jak těžké to mají langlaufeři při soupaži a se zničenýma rukama i nohama jsme se vydali domů. Na srazu byly rozdány losíky a placky jako suvenýr a děti se zase rozešly domů.\n8.12. 2013 - tradiční vánoční jednodenní výlet\nZáchranná výprava mimoňů\n23.11. 2013 - jednodenní pěší výlet\nVýlet začal tajemným vzkazem který nám měl říci kam se vlastně máme vydat, avšak dozvěděli jsme se pouze autobus a čas kdy nám odjíždí. Kam se máme vydat jsme se dozvěděli až od pana Kerna který nám předal další vzkaz. Podle toho jsme zjistili, že se máme vydat na stanici Sídliště Libuš. Tam už na nás čekal Jára, který nám řekl, že se máme vydat od zastávky do Modřanské rokle a k jednomu z rybníků. Po sérii skrytých a někdy trochu nejasných vzkazů jsme došli až na místo, kde padouši drželi mimoně. společnými silami jsme dokázali mimoně zachránit a odvést zpět do bezpečí. Při návratu už jsme byli všichni unavení z celodenního snažení o záchranu našich přátel, že někteří dokonce v autobuse usnuli. Hlavní ale bylo, že jsme dokázali zachránit naše přátele!\nCo ještě skrývá Stromovka?\n20.10. 2013 - jednodenní pěší výlet\nDnes jsme se vydali do Královské obory Stromovka kde jsme nejprve lovili kešky a později hledali ukrytou zprávu pro nalezení jednoho z pěti klíčů potřebných k otevření trezoru. Cesta byla rychlá. Po příchodu do Stromovky jsme uviděli krásy podzimu. Vydali jme se za první keškou, kterou jsme hravě našli. Následovaly další dvě které byly opět lehce nalezeny. Dali jsme si oběd a pokračovali v hledání. Odpoledne jsme se zastavili na loučce a zahráli si hru s létajícím talířem a uspořádali soutěž o to, kdo dohodí nejdál. Poté jsme našli tajnou zprávu, která obsahovala informaci, že klíč má u sebe jeden z vedoucích a děti mají jen jeden pokus na uhodnutí kdo. Bohužel se nepodařilo uhodnout, ale dostaly druhou šanci. Musely vymyslet nebo poupravit písničku ve které zazní slova ufo, keška a klíč. Podařilo se a děti uspěly. Podařilo se jim získat první klíč.\n"Cyklovýlet za krásami Jižního Města"\n18. 5. 2013 - jednodenní cyklovýlet\nVydali jsem se spolu s UFEM na krásnou projíždku na kole kolem Hostivařské přehrady a pražského Botiče. Bylo vidět hodně nedotknuté přírody. Sice nám počasí moc nepřálo a tak byl terén velice rozbahněn. Naštěstí těchto cest nebylo mnoho a tak jsme si celkově výlet užili a hodně jsme se nasmáli při vtipných hrách.\n"Na kolo s dětmi ... A UFEM 3"\n27. 4. 2013 - jednodenní cyklovýlet\nNa náborovém výletu se sešla více jak dvacítka cyklistů, která si chtěla užít pohodový výlet podpořený nádherným počasím. Letos se nesl v trochu netradičním duchu, jelikož ihned po příjezdu do Milíčovského lesa jsme se přenesli do začarované oblasti plné skřítků a slepých uliček. Zabloudili jsme a museli jsme najít cestu zpět. Pomohla nám k tomu mapa, kterou jsme našli i přesto, že ji skřítkové schovali velice pečlivě. Ti se však ani přesto nevzdávali a snažili se nám naše úsilí co nejvíce znepříjemňovat. V jednu chvíli, abychom vůbec mohli dál, jsme se s nimi museli utkat dokonce v kartách! Po pár dalších zastávkách nám však pan Motál poradil, jak se ze začarovaného lesa vymotat, a tak se už jelo veseleji. Projeli jsme Kunratickým lesem, kde jsme si dali oběd a ještě splnili poslední úkoly, za které jsme dostali indicie vedoucí ke šťastnému návratu do reálného světa. Kouzelnou bránu jsme nakonec našli na kopcích u metra Opatov a společně jí prošli nohou společnou a nerozdílnou. Ujeli jsme přes 20 kilometrů, což je parádní výkon.\nUFOKEŠING aneb "Honba za poklady"\n17. 3. 2013 - jednodenní pěší výlet\nDne 17.3. jsme se vydali s nejmladšími UFOuny na výlet do Kunratického lesa. Cesta tam byla rychlá, tudíž jsme mohli hned hledat. První kešku jsme našli asi po 3 minutách pátrání. Následně jsme se vydali ke kešce číslo 2, která byla ukrytá u pěkné vyhlídky na Krč. V blízkém altánu jsme si dali svačinu a pak pokračovali dál. Třetí kešku jsme našli ve velkém pařezu na malém kopečku a tam jsme si začali vyměňovat figurky. Poslední keška byla u Hrádku a pak jsme došli na autobus a jeli zpět ke GJM.\n23. 2. 2013 - jednodenní pěší výlet\nDalší povedený výlet proběhl 23.února. Tentokrát jsem vyrazili na MINIGOLF do Kunratic. Cesta byla pohodová, akorát jsme se báli, že nestihneme autobus, který nás odveze na místo, kvůli sněhové kalamitěm která zrovna nastala. Když jsme dorazili na místo, tak jsme si napřed dali menší sváču na posílení. Poté jsme dostali hole a míčky a mohli jsme začít hrát. Hrálo se na 17 jamkách v uzavřené hale. Děti si to užívaly a i když chvílemi zlobily, tak jsme si to užili s nimi. Všem to šlo skvěle. Byly to 3 skvěle strávené hodiny hraním minigolfu. Byl to skvělý výlet.:-)\nŘezání ledu Na Františku\n13. 1. 2013 - jednodenní pěší výlet - bruslení\nDne 13. ledna jsme společně vyrazili na bruslení. Cesta na kluziště byla poněkud dlouhá, ale zkracovali jsme si jí slovním fotbalem. Přišli jsme na kluziště a vše mohlo začít! Někteří na to skočili a my jsme se ani nestačili divit, jak jim to jde. Jiným to ze začátku moc nešlo, ale na konci jsme všichni odešli alespoň pocitově jako ti nejlepší hokejisti. Po namáhavé hodině a půl na ledě jsme to zabalili a vyrazili jsme domů. Na cestě jsme byli všichni tak unavení, že jsme v metru usnuli. No byl to prostě celkově skvělý výlet!\nZa nadílkou na Gryblu\n2. 12. 2012 - tradiční vánoční jednodenní akce\nJe již příjemnou tradicí, že se Oddíl UFO vydává na začátku prosince na společný Mikulášský výlet. Ani letos tomu nebylo jinak. Všechny vedoucí velice potěšilo, že je o tento výlet stále větší zájem, neboť se na srazu sešlo celkem 14 UFOunů + 4 vedoucí. To je v historii Mikuláškého výletu absolutní rekord.\nSešli jsme se na Hájích v mírně po 8. hodině a po pár organizačních záležitostech jsme vyrazili na Hlavní nádraží na vlak. Nastoupili jsme do vlaku směr Jílové u Prahy. Během cesty k nám přistoupili také Jára a Peťa a rozšířili tak počet účastníků na rovných 20. Potom co jsme v Jílové u Prahy vystoupili a ušli nezbytný kousek cesty k lesu, obdrželi UFOuni zalepené obálky, ve kterých nalezli dopis od Mikuláše. V nich jim sděloval, že si pro ně přichystal nadílku o něco dřív. A jelikož nic nebývá zadarmo, museli si i UFOuni své balíčky zasloužit. Možností bylo během cesty dost. Vlastně hned první pro ně přichystal sám Mikuláš, který jim v dopise zanechal 2 hádanky k rozluštění. V této disciplíně se ukázali jako velmi zběhlí hlavně nejmladší členové výpravy a nakonec si nadílku zasloužili hned 3 UFOuni. Po rozdělení balíčků, již jen Severka vysvětlil 2 hry, které se hráli po celou dobu výletu. Kdykoliv někdo z vedoucích zavolal "Pozor, pozor čerti jdou!“, museli se všichni UFOuni co nejrychleji schovat. Kdo nebyl objeven, započítal si bod. Druhá hra spočívala v tajném předávání titulu "Rarach", představovaném ve formě kolíčku. Kdo, měl kolíček na konci výletu, prohrál a musel říkat básničku. Cesta po červené trase nám hezky ubíhala, místní les nám připravil hezké překvapení v podobě zasněženého lesa, takže jsme si chvílemi připadali jako v pohádce. Po cestě jsme si také zahráli další hry o Mikulášské balíčky – „Zamotaní čerti“ nebo třeba „Proběhni kolem Čerta“ Během cesty jsme si také udělali krátkou pauzu na oběd a vyrazili dál. Odpoledne jsme si ještě zahráli Souboj pekelných draků. To už se však blížil pomalu čas myslet na návrat domů a my se vydali směrem ke Krhanicím, odkud nám jel vlak do Prahy. Po cestě se ještě párkrát změnil "RARACH" a také párkrát "přišli" čerti. Na nádraží přišlo vyhlášení titulu Raracha Ondry a ti UFOuni, kteří dosud nezískali balíček, si ho mohli zasloužit za básničku. Na konec už jen přijel vlak a my v pořádku dorazili domů na Háje.\nLoučeňské labyrinty aneb „Za pokladem Loučeňské ježibaby“\n11. 11. 2012 - jednodenní pěší výlet\nS Nejmladšími UFOuny jsme jeli za pokladem loučeňské Ježibaby. Cesta na nádraží a vlakem nám utekla cobydup, při hraní slovního fotbalu. Cesta od vlaku k zámku byla dlouhá 6 km a zahráli jsme si při ní několik her. Přečetli jsme si starý pergamen a našli mnoho kouzelných znaků a symbolů souvisejících s pokladem. Když jsme došli na zámek, dali jsme si oběd a šli do bludišť a labyrintů. V bludištích děti nacházely kouzelné předměty, které potřebovaly k získání mapy k pokladu. Prošli jsme téměř všechna bludiště např.: z keřů, kůlů, kamenné bludiště a provazové bludiště. V posledním bludišti našly děti mapu, která je zavedla k místu, kde odevzdaly kouzelné předměty a získaly mapu k pokladu. Podle mapy našly u blízkého jezírka poklad a zvítězily nad loučeňskou Ježibabou. Poté následovalo skupinové foto a šťastný odjezd do Prahy.\nÚčastníci: Míša, Kiki, Ondra, Dáša, Kuki.\nNa kolo s dětmi... a UFEM!\n22. 9. 2012 - jednodenní cyklovýlet\nNa srazu jsme se se sešli i přes ranní uplakané počasí v docela hojném počtu a vyrazili jsme směrem ke Krčskému lesu. Tam jsme si na úvod zahráli 2 menší hry na seznámení a nemohla chybět ani UFOevoluce, když už se jednalo o náborovou akci.:-) Dále jsme pokračovali po cyklostezce kolem softbalového areálu Altron Krč a pomalu jsme se dostali k Vltavě. Tam na nás čekalo trochu sluníčka a také vodní příšery s různým počtem nohou, rukou a hlav. Cesta příjemně ubíhala a dočkali jsme se i oběda. Protože se v obědové pauze trochu zatáhla obloha, zahřáli jsme se hraním wietnamského badmintonu. Po dopinkání s míčky až z daleké Asie jsme se začali vracet k domovu. Přes Modřanskou rokli jsme se dostali až do údolí obrů. Zde jsme nejdříve museli zneškodnit zlé ufouny foukačkami, abychom se dostali k hlavnímu strážci území, k samotnému Gulliverovi. Když jsme splnili úkol a složili jeho portrét, propustil nás z rokle a my mohli směle směřovat ke GJM. Chvíli před koncem jsme si ještě zahráli Kyselé úsměvy a přes Šeberov jsme dorazili do cíle. Nakonec nám i přálo počasí a ujeli jsme slibných 30 km.\nÚčastníci: Štika, Vítek, Verča, Honza, Michael, Mirek, Pavel, Mumie, Ondra, KUKI a Kuki.\n© 2022 eStránky.cz | Tvorba webových stránek | WebSlice Kronika oddílu Starších UFOunů | Aktualizováno: 27. 5. 2022 | Nahoru ↑


Změna vyzvánění - SMARTmania.cz fórum\nPříspěvek od Zidy » pát črc 05, 2013 9:05\nZdravím, chtěl bych se zeptat, jak(jestli vůbec nějak) jde změnit taková banalita jako vyzvánění když někdo volá, sms, budík, upomínky, email atd..? Díky\nPříspěvek od mceza » pát črc 05, 2013 9:09\nTakový dotaz tu dlouho nebyl. Už jsem si myslel, že se lidi naučili hledat...\nZ toho, co píšeš chceš, abych ti napsal Nastavaní -> Vyzváněcí tóny + zvuky (nebo tak nějak obdobně).\nJenže na to mi odepíšeš, že ty chceš vyzvánění vlastní. To lze jen u hovorů u ostatních věcí můžeš vybírat jen ze systémových vyzvánění. Jak změníš vyzvánění hovoru si už najdi sám.\nPříspěvek od Zidy » pát črc 05, 2013 9:47\nJá hledat umím, ale todle forum na vyhledávání není dvakrát nejlepší. Spíše jsem se chtěl tímhle dotazem ujistit, zda je to opravdu tak, protože změna vyzvánění( mé vlastní mp3) mě přijde opravdu jako banalita. Našel jsem zde jak se mění vyzvánění příchozích hovorů přes nějaký program, že to má být do 39s a max 1MB, ale přijdě mě to fakt jako blbost, v tédle době. Jinak díky za odpovědi, příště by neuškodilo méně arogance ;)\nPříspěvek od Zidy » pát črc 05, 2013 10:34\nTo samozřejmě nebyla reakce na tebe. Jinak ještě se zeptám - nevíš, zda se neplánuje nějaká aktualizace, kde tydle chyby vymizí? A dle tvého návodu mě nejde ani ten vyzváněcí tón, ale ikdyž to půjde, tak zbytek nejde, což je pro mě stejně mínus, společně s absencí profilů. :/\nPříspěvek od Manek49 » pát črc 05, 2013 10:49\nNa Store je hromada aplikací, který ti najdou téměř libovolnej song a jednoduše ti z něj udělaj vyzváněcí tón, například tahle http://www.windowsphone.com/en-us/store ... 5c7cb69983 umí udělat vyzvánění i z klipu na youtube.\nPříspěvek od Zidy » pát črc 05, 2013 11:18\nPřesně tak jsem to dělal, dal do Ringtones a nic, no to je jedno, stejně mě mrzí, že to nejde tak i pro SMS atd. + ty profily. Když jsem WP8 kupoval, tak todle jsem opravdu nečekal, jinak mě jako OS vyhovuje, ale todle fakt nechápu .. :D\nPříspěvek od Manek49 » pát črc 05, 2013 11:39\nOsobně jsem nikdy takhle tón nepřidával, ale pamatuju si, že tu někdo psal, že ta použitá mp3 má mít jako žánr "Ringtone".\nPříspěvek od mimonaut » pát črc 05, 2013 11:45\nTak tak, zkusil bych v průzkumníku nebo nějakém mp3 správci změnit žánr v ID3 tagu na "Ringtone" a už se objeví normálně ve výběru vyzvánění.\ni když mám dojem, že u WP8 by to mělo jít i bez toho (nevím, používám zvonění z přednastavených)\nS těmi SMS bych to nenazýval chybou, ale vlastností. Možná blbou, ale vlastností. Chyba je nechtěná, toto bylo zcela určitě záměrem. Ostatně stejně, jako na iPhone. Někde jsem o tom viděl pořad, že je to kvůli tomu, aby zařízení byla jasně rozpoznatelná mezi lidmi. Ostatně, určitě poznáš, že má někdo poblíž iPhone, když mu přijde zpráva. Podobné jako že někomu zvoní stará Nokia.\nPříspěvek od htcjirka » pát črc 05, 2013 12:04\nžánr v ID3 tagu na "Ringtone"\nTo je potreba u WP7.x, u WP8 to neni potreba,tam staci mit mp3/zvuky jen ve slozce Ringtones.\nPříspěvek od Zidy » pát črc 05, 2013 12:34\nTak svoje vyzvánění už jsem tam dostal, nešlo to překopírovat do té složky, ale musel jsem to dát přes aplikaci Aplikace Windows Phone klasické pracovní plochy. Ještě se optám, když se to rozvinula tak pěkná diskuse - u androidu si mp3 sms, atd + profily mohu nastavit sám? Na iPhone se neptám, to je pro mě drahá záležitost na mobilní telefon. Díky za odpovědi a díky za trpělivost, je to můj první smartphone :D\nPříspěvek od Fireman » pon črc 08, 2013 11:10\nTen žánr "Ringtone" je tam jen pro "sedmičkové" telefony, aby Zune věděl že to má narvat do "Ringtones" a ne do Music. Protože tam se v průzkumníku telefon nezobrazoval a Zune byla jediná možnost.\nPříspěvek od Vlasta W. » stř črc 10, 2013 8:34\nPřesně tak. WP8 stačí dát skladbu do složky Ringtones a telefon ji nabídne (musí to být podporovaný formát samozřejmě - počítač (aspoň Windows 8) nabídne při kopírování konverzi). Stejně to jde s budíkem, ale tam je menší výběr podporovaných formátů (nejde třeba M4A (AAC/LC), čert ví proč).\nOmezení délky, velikosti a žánru platilo jen pro WP7.


Překladová cvičení z francouzštiny - Iva Dedková, Zuzana Honová, 2016, brožovaná vazba, český jazyk | Knihy na Martinus.cz\nStudijní text je určen především studentům prezenčního a kombinovaného studia oboru Francouzština ve sféře podnikání, a to zejména pro využití v předmětu Překladová cvičení...\nStudijní text je určen především studentům prezenčního a kombinovaného studia oboru Francouzština ve sféře podnikání, a to zejména pro využití v předmětu Překladová cvičení. Kapitoly 1 - 3 (tj. Překlad, Hlavní rozdíly mezi češtinou a francouzštinou a Překladatelské postupy) uvádějí studenty do problematiky překladu a seznamují je s hlavními rozdíly mezi francouzštinou a češtinou a nejdůležitějšími překladatelskými postupy využívanými při práci překladatele. Kapitoly 4 - 12 (tj. Ekonomika, Bankovnictví, Finance, Evropská unie, Právo, Cestovní ruch, Žurnalistický text, Technika a Literární text) jsou zaměřeny na procvičování překladatelských dovedností a zvyšování překladatelských kompetencí studentů, a to prostřednictvím práce s autentickými texty z různých, především odborných oblastí. Každá kapitola je rozdělena do několika podkapitol a obsahuje texty, otázky, úkoly a cvičení, na kterých si studenti mohou rozvíjet své překladatelské schopnosti. Každou kapitolu uzavírá závěrečné shrnutí a bibliografické údaje.\nCílem studijního textu je poskytnout studentům vhodný materiál pro obohacení výuky v předmětech zaměřených na překlad. Po prostudování studijního textu se budou studenti lépe orientovat v problematice překladu, zvýší si překladatelské kompetence, budou schopni přeložit a shrnout středně obtížný text z příslušných oblastí, osvojí si základní odbornou terminologii daných oborů a budou schopni využívat jednotlivých překladatelských postupů a objasnit jejich použití.


Renault Twingo chce být evropskou dvojkou mezi minivozy | auto.cz\nAleš Dragoun 25. 3. 2014 • 21:55\nRenault se s novým Twingem hodlá postavit Fiatu. Turín dominuje evropským prodejům minivozů, avšak francouzská automobilka by ráda viděla svůj nový model hodně vysoko.\nNejprodávanějším miniautem na starém kontinentu byl loni Fiat 500. Dle statistik JATO Dynamics zaznamenal těsně nad 160 tisíc registrací. Následovala Panda (152,4 tisíce) a Volkswagen up!. Twingo druhé generace skončilo těsně pod stupni vítězů. Nová v Ženevě představená řada má nový vzhled i koncepci, místo motoru vpředu jej najdeme vzadu, s tím souvisí i změna poháněné nápravy. Platformu sdílí s chystaným čtyřmístným Smartem. Dostala výhradně pětici dveří místo dřívější trojice. Turínské automobilce chce pořádně zatopit. U prodejců značky se objeví v létě. Zanechme teď tvarového porovnání právě s „cinquecentem“, které vzbuzuje kontroverze, přesto se auta trochu podobají pouze ze zadního bočního pohledu. Poněkud nešťastné je i otevírání přední kapoty, kde je baterie a nádobky provozních kapalin.\nŠéf Renaultu pro Evropu Stefan Mueller prozradil v rozhovoru pro Automotive News Europe: „Chtěl bych vidět nové Twingo na druhé příčce v tomto segmentu.“ Na jedničku tedy nemyslí. Jsou tyto plány pesimistické? Ani trochu, znamenají zdvojnásobení odbytu, vždyť Twingo si loni připsalo do statistik „jen“ 77.714 aut. Třetí řada však potenciál rozhodně má, třeba variabilita interiéru je příkladná. Přibudou také možnosti individualizace vzhledu a vrátí se textilní střecha. Dumpingové ceny ale očekávat nemůžeme. „Neuděláme vše jen proto, abychom zvýšili objem prodejů,“ dodal Mueller. O tom, zda chce konkurovat spíše stylovkám typu zmíněného Fiatu 500 a Opelu Adam, však neřekl nic. Šéf produktového plánování Philippe Klein byl přece jen o něco sdílnější: „Cena bude konkurenceschopná, ale zároveň hodlá respektovat hodnotu produktu, jako je tomu v případě Clia a Capturu.“\nKlein dále pokračoval: „Díky našemu partnerství s Daimlerem máme novou platformu, která je velmi zajímavá, protože disponuje zadním pohonem. A ten nikdo z konkurentů nenabízí. Pro naše zákazníky to znamená výhody, jako špičkovou manévrovatelnost s malým poloměrem otáčení – o metr menším než nejlepší soupeř – a hodně místa uvnitř. Myslíme si, že jsme vyvinuli zajímavé auto, které nám dává velké šance na úspěch.“ Elektrické Twingo se ale dle jeho slov neplánuje. „Nový podvozek sice umožňuje vytvořit elektrickou verzi, avšak rozhodli jsme se, že tak neučiníme. Máme v nabídce čtyři elektrické modely a domnívám se, že v této fázi není nutné přidávat další.“ Monsiuer Klein sice zapomněl na to, že Fluence Z.E už se nevyrábí, pokračují jen Twizy, Zoe a Kangoo, ale to je vedlejší. .\nVe třídě miniaut je teď pořádně živo, chystá se příchod nové generace kolínských trojčat, svůj díl koláče chce urvat i Suzuki s novým Celeriem. Ani vozy z TPCA už nebudou za patřičný obnos úplnými holátky, klientela chce zkrátka víc, lepší výbavu a lišit se. Podle IHS Automotive by měl vzrůst odbyt v Evropě ze stávajících 1,1 milionu na 1,3 milionu v roce 2016. Emisní diktát z Bruselu se také čím dál drsnější a největší odbytiště tohoto segmentu, Itálie, se vzmáhá.\nNa to, jak si nové Twingo mezi konkurenty povede, si musíme počkat, premiéra v Ženevě byla pouze statická. A důležité je i to, zda se povedlo tepelně odizolovat případná zavazadla od pohonné jednotky.\nNejprodávanější minivozy v Evropě 2013\nFiat 500 160 015\nFiat Panda 152 404\nVolkswagen up! 129 754\nRenault Twingo 77 714\nToyota Aygo 63 670\nHyundai i10 61 425\nCitroën C1 56 786\nPeugeot 107 55 242\nKia Picanto 50 213\nFord Ka 50 213\n25. 3. 2014 21:27\nRe: Velmi inteligentne otvaranie kapoty\nJak málo některým stačí ke štěstí :-) Myslím, že stále má větší hodnotu příspěvek s hrubou chybou který má nějakou myšlenku než neustále opakující se žvásty.\n25. 3. 2014 20:46\nRe: „žaba z Billancourtu"\nProč? Vždyť jsi poměrně nedávno psal, že se ti nelíbí. ;-)\n25. 3. 2014 20:37\nRe: Top 10 bez CitiGo?\nProtože nemá diesel. :'-(\nTo je ale POVIKU!!! BraVWO! >:-\n25. 3. 2014 20:33\nRe: Já jsem hlavně zvědavej\nNesmysl. Fabia RS se prodávala výborně, pokud byl pod kapotou motor 1,9TDI PD 96kW!