Nedělní lekce | Jak začít posilovat\nKURZ KB5 WEAKEND STARTUJE UŽ 29. ZÁŘÍ!\nNauč se cvičit chytře krok za krokem pod vedením zkušených instruktorů.\nDalší kolo našeho kurzu začíná 29. září.\nVždy v neděli od 18:30 do 20:00 v našem gymu na Praze 9.\n12x se sejdeme na lekci v neděli večer vždy ve stejné skupině. Každá lekce má svoji osnovu, co a jak se naučíme. Vždy tam bude něco ke strečinku, rozpohybování, motorické kontrole, technice cviků i k samotnému zvedání závaží. Každá lekce navazuje na tu předchozí a metodou vrstvení si tak vylepšujeme již naučené dovednosti.\nPo skončení kurzu by měl každý účastník mít základní návod a nástroje na údržbu svého těla a jeho zesílení.\nBudeme se ti individuálně věnovat.\nVytvoříš si návyk pravidelně a správně cvičit.\nNaučíš se nejpřínosnější cviky pro sílu, kondici i rozpohybování.\nZískáš ověřený a účinný tréninkový plán.\nDostaneš přehledný a vytištěný manuál začátečníka.\nPoradíme i ohledně stravování.\nStěhování, nákupy, sex, manuální práce, sport i hra s dětmi budou zábavnější.\nSíla a kondice jsou základem i pro pevné sebevědomí.\nBudeš i lépe vypadat.\nRezervuj si místo na nedělním kurzu (18:30-20:00).\nUdělal jsi právě nejlepší rozhodnutí dnešního dne?\nNeděle 18:30 - 20:00. Začínáme 29.9., končíme 15.12.\n12 lekcí, 4500 Kč.\nSídlíme v pražských Vysočanech, u metra Českomoravská (B) u O2 Areny a Galerie Harfa (adresa: Ocelářská 17, Praha 9).\nRezervuj si místo raději hned.\n12x 90 min; neděle 18:30 - 20:00\nJak to vypadá v našem gymu?\nVíce o našem přístupu k pohybu a místu ke cvičení najdete na stránce gymu.\nNEJČASTĚJŠÍ DOTAZY, ANEB CO TĚ K TOMU MOŽNÁ NAPADNE...\n(?) Jsem ve špatné kondici (...jsem na to už starý; bolí mě záda a koleno...)\nKaždému se věnujeme individuálně a skladbu cviků i obtížnost přizpůsobíme každému na míru. Nikdy není pozdě začít a vždy můžete být v lepší kondici, než jste teď. Pokud si nejsi jistý, rádi s tebou účast na kurzu zkonzultujeme.\n(?) Stydím se, že budu pozadu. Dlouho jsem nic nedělal, mám pár kilo navíc…\nV pořádku. Většina našich návštěvníků jsou naprostí začátečníci od počítače, kteří měli mnoho let minimum fyzické aktivity. Osobní přístup a přátelský kolektiv usnadní začátky. Hlavní je sebrat odvahu a ozvat se nám.\n(?) Chci dobře vypadat, zhubnout a mít větší svaly. Nechci dělat nějaké zdravotní cvičení...\nZdraví a dobře vypadající tělo jdou ruku v ruce. Na kurzu získáš nástroje pro obojí. Cvičení přizpůsobíme cílům.\n(?) Jsem holka a silový trénink je pro chlapy.\nKdepak, tohle je běžný mýtus. Ženy potřebují silový trénink minimálně stejně tak jako muži.\n(?) Naučím se cvičit podle internetu, vždyť na tom nic není.\nSamozřejmě, že to lze dělat metodou pokus-omyl. My raději nabízíme bohaté zkušenosti a ucelený systém. S námi to půjde rychleji a blbuvzdorně.\nStále váháš? Přečti si článek "Jak na minimalistickou třímesíční proměnu". V souladu s ním je náš kurz tvořen.\nZadej svůj email do formuláře níže se zprávou, brzy odpovíme.


Naučit se prohrávat je nutnost • RESPEKT\nTomáš Satoranský • Autor: Matěj Stránský\n5. 9. 2021 | aktualizace 20. 12. 2021 22:21\nOd nové sezony nebudete nastupovat za Chicago Bulls, ale za New Orleans Pelicans. V takzvaném trejdu, kdy vás klub uvolní a může si vás tak vzít někdo jiný, došlo v momentě, kdy jste se vracel z olympiády. Jak se to všechno seběhlo?\nŽe se něco může stát, jsem očekával. V průběhu olympiády jsme ale byli v jednom kole. To, že jsme tam mohli být, pro nás hodně znamenalo, dost jsem to prožíval a na kariéru v NBA jsem se tolik nesoustředil. Den našeho odletu z Tokia se pak sešel s termínem, kdy přestupy v NBA začínají, a v momentě, kdy se začal dít i můj přestup, jsem zrovna nastupoval do letadla. V letadle naštěstí byla wi-fi a mohl jsem tak všechno řešit se svými agenty. I když tolik toho vyřešit nejde. Hráč totiž nemůže ovlivnit, v jakém týmu skončí. Ví jenom, že se něco děje, ale kde skončí, už ne.\nTakže jste už před olympiádou něco tušil?\nV NBA není nic stoprocentní. Kromě takových tří hráčů – například LeBrona Jamese – může vytrejdování potkat prakticky kohokoli. Věděl jsem, že Chicago potřebuje nějakou změnu, aby se dostalo do play-off, a tahle změna se většinou stává hráčům, kteří do týmu přišli za minulého vedení. S Chicagem jsem měl kontrakt na poslední rok. Ten teď přebral New Orleans.\nNevím, kdy se do New Orleansu dostanu, protože tam je aktuálně hurikán a hrozí, že budou týdny bez elektřiny.\nJak se vám šlo do olympijského turnaje, když tady byla možnost, že se po něm budete stěhovat?\nDokážu si klubovou a reprezentační kariéru rozdělit. Reprezentace je pro mě něco jiného, je to srdeční záležitost a na olympiádu jsem se strašně těšil. Už před kvalifikací na olympiádu jsem tušil, že se něco může stát, ale zároveň jsem předpokládal, že se na olympiádu nedostaneme a já se vrátím do Chicaga, abych manželce pomohl preventivně balit pro případ, že se budeme stěhovat. A my se na tu olympiádu dostali. Tím se celá situace zkomplikovala nejen pro mě, ale hlavně pro manželku a její maminku, protože měly doma dvě děti na hlídání, tudíž se prakticky nemohlo nic zabalit. Nakonec opouštěly byt a naše uklízečka musela zabalit sama. To jsou věci, s jejichž načasováním člověk nic nezmůže.\nKdyž se vás klub rozhodne vyměnit a fakticky tak poslat na druhou stranu kontinentu, pomůže vám nějak se stěhováním?\nPomůže. Jsou zvyklí, protože podobné přestupy se dějí třikrát čtyřikrát do roka a mají na to svoje lidi. Jen je těžší stěhovat se, když jste v Evropě, kvůli časovému posunu a obecně kvůli vzdálenosti. Takže telefonujeme s agenty, s lidmi v New Orleansu, kteří poslali stěhováky, aby nám odvezli všechny věci. Ale stresující to je. Člověk je mimo Ameriku a cizí lidé stěhují jeho majetek.\nUž jste v New Orleansu po přestupu byl?\nNebyl. Po kvalifikačním turnaji jsem odjel na týden do Chicaga za rodinou, protože jsem věděl, že budu na olympiádě, která bude trvat třeba měsíc. Po olympiádě jsem se vrátil do Evropy, do Španělska, kde jsme měli naplánovanou dovolenou. A teď nevím, kdy se do New Orleansu dostanu, protože tam je aktuálně hurikán a hrozí, že budou tři až čtyři týdny bez elektřiny.\nPočasí v této oblasti bývá zrádné. Přemýšleli jste už nad tím, kam vás to Chicago poslalo?\nVím, že je tam teplejší počasí. Chci tím říct, že se snažím hledat na tom to pozitivní. Washington i Chicago byla skvělá města, ale těším se na nové výzvy. Bonusem je, že New Orleans je zajímavé a hezké město. Skvělá gastronomická a umělecká scéna. Myslím, že nás to bude s manželkou bavit. Ale člověk to řeší jinak, když má děti. Naštěstí ještě nechodí do školy, respektive dcera chodí do školky, což ale v moderním světě není těžké zařídit. Nemáme obavy, jenom z přeletu, protože nevíme, kdy se tam nakonec dostaneme.\nVe vašem prvním působení v zámoří ve Washingtonu jste začínal na křídle, což není vaše klasická pozice. Do Chicaga jste naopak přestupoval s tím, že trenér po vás bude chtít to, co umíte nejlíp, tedy pozici rozehrávače. Už víte, jak to bude teď?\nZatím nevím. S trenérem jsem se ještě nebavil, jenom s generálními manažery a s hráči, které znám. Předpokládám, že to bude jednodušší, než když jsem šel do Washingtonu. Byl jsem nový a neměl jsem vybudovaný respekt, který jsem si za pět let, co jsem v NBA, myslím, už vybudoval. Lidé vědí, co ode mě očekávat. Když jde člověk z Evropy, musí si vše vydobýt za oceánem znovu. Vím, že moje role je teď nejistá a předpokládám, že budu začínat z lavičky náhradníků. Na NBA je ale hezké i zrádné to, že v jeden moment hraje člověk za zápas pět minut a o tři týdny později hraje dvacet. Anebo naopak.\nV NBA hrajete s největšími basketbalovými hvězdami. V Chicagu to byl Zach LaVine, v New Orleansu je to jednadvacetiletý Zion Williamson. Je to pro vaši pozici v týmu výhoda, nebo je těžší se prosadit?\nKaždý tým v NBA má takového hráče. A každý hráč má také jiné silné stránky. Pro mě jako pro rozehrávače je úkolem, abych ty silné stránky poznal a uměl s nimi pracovat a přizpůsobil jim svou hru. Zach LaVine (Satoranského bývalý spoluhráč a největší současná hvězda Chicaga Bulls – pozn. red.) je úžasný střelec a atlet, Williamson je dynamičtější, hra se tvoří kolem něj a bude mi chvíli trvat, než si zvyknu na jeho styl, i když jsem něco okoukal, když jsme hráli proti sobě.\nDo nové sezony vstupujete v novém klubu, máte čerstvě druhé dítě a stěhujete se na druhou stranu Spojených států. Co se vám honí hlavou?\nJe to můj poslední rok, co mám smlouvu. Mé myšlenky směřují hlavně k tomu, abych dostal další kontrakt v NBA. Taky se musím soustředit na to, abych se co nejrychleji adaptoval na nový tým. Vlastně je to podobné, jako když jsem šel do Chicaga. New Orleans je tým, který má potenciál, je plný mladých hráčů, ale trochu mu chybí zkušenosti, což by mohla být moje další role – předávat zkušenosti.\nMusím ale říct, že mám teď krize, což jsem nikdy nemíval. S dětmi se mi ukrajuje noční spánek, tak se snažím dohánět to na cestách. Na druhou stranu je známo, že je dobré na špatné zápasy rychle zapomenout – a v tom mi děti dost pomáhají.\nV sezoně hrajete třikrát čtyřikrát týdně, často cestujete přes celý kontinent. Zbývá nějaký čas na přípravu?\nČasu moc není. V tomhle byla poslední sezona určitě nejintenzivnější. Kvůli koronaviru jsme začínali později a sice nám oproti jiným rokům deset zápasů ubrali, ale také se vše muselo stihnout o dva a půl měsíce dříve. V tomhle formátu by nešlo v budoucnu pokračovat. Od chvíle, kdy k nám přišel Nikola Vučević (posila Chicaga Bulls, která do týmu přišla v březnu tohoto roku – pozn. red.), jsme měli dva tréninky a šli jsme hrát zápas.\nBěhem normální sezony se něco natrénovat dá, ale většinou ti nejvytíženější hráči chtějí spíše regenerovat a trénovat chodí hlavně ti, kdo hrají méně. V tomhle je NBA trochu zvláštní, protože v Evropě se trénuje každý den. Někdy i dvakrát denně. V NBA na tohle čas není a o to víc se klade důraz na přípravu před sezonou.\nKdyž jste zmínil rozdíly mezi evropským basketbalem a NBA, vaše hra je více zaměřená na tým, což se pak nepromítá v základních statistikách, tedy v počtech bodů, asistencí nebo doskoků. Podle nich se ale průměrný basketbalový divák řídí, i když je váš přínos pro tým objektivně změřený sofistikovanějšími metodami. Není to frustrující?\nSnažím se, aby mě to ve výkonu neovlivnilo. V NBA se říká: „Nesmíš dělat nic jiného, než co tě do NBA dostalo.“ A mě tam dostala právě tahle pracovitost pro tým. Trenéři a hráči si mě za to, myslím, váží. A když mi něco nejde, dovedu to nahradit něčím jiným. V lize jsou specialisti na vše, na střelbu, na doskoky, a těch, kteří by hráli můj styl hry, tam tolik není. Ale samozřejmě – laičtí fanoušci sledují ony tři hlavní statistiky a s tím nic neudělám.\nByla účast na olympiádě vrchol toho, co se českému národnímu týmu doposud povedlo?\nStoprocentně. U mistrovství světa byl úspěch, když jsme se tam vůbec dostali a pak jaké výkony jsme tam předvedli. Těmi jsme se dostali na kvalifikaci olympijských her. Olympiáda pro mě byl sen, o kterém jsem si myslel, že je nedosažitelný. Vždycky jsem si myslel, že na NBA mám, ale olympiádě – vzhledem k tomu, jak složité je se na ni probojovat – jsem moc šancí nedával.\nMožná jsme na ní mohli udělat lepší výsledek, ale to je složité, když hrajete ve skupině s USA a Francií – tedy s týmy, které pak hrály finále. Pak byla sranda, že za námi začali chodit lidé – protože hokejové a fotbalové fanoušky jsme teď předělali na basket – a ptát se: „Proč se vám po první čtvrtině přestalo dařit?“ Směju se a odpovídám, že jim to asi nevysvětlím. Prostě jsme hráli proti all star týmu NBA. Což je ale skvělé, že takto zvedáme popularitu toho sportu.\nCo byl pro vás nejsilnější zážitek na olympiádě? Já si při téhle otázce vzpomenu na váš koš Kanadě v posledních vteřinách hry ještě v kvalifikaci.\nTen koš Kanadě byl trochu se štěstím. Je totiž fakt, že v národním týmu mám opravdu velké sebevědomí a důvěru celého týmu. Přijde to pak trochu automaticky, v NBA bych měl v takové situaci trochu jinou pozici a trochu jinou roli. V průběhu samotné olympiády jsem si užíval potkávat jiné sportovce. Hodně sleduju tenis, takže bylo skvělé, že jsem v jídelně potkával Tsitsipase nebo Rubljova (oba vrcholoví tenisté - pozn. red.). To mě na olympiádě bavilo od malička – olympijský duch v podobě propojení sportovců z celého světa.\nMůj sen je, že naplníme O2 arenu. Pro český basket by to bylo krásné.\nČím to je, že se českému basketbalu teď tolik daří?\nMá to více důvodů. Ten hlavní podle mě je, že se sešla opravdu dobrá generace, která spolu hraje od mládežnických let. Zároveň jsme se v reprezentaci stihli potkat s hráči jako Jiří Welsch nebo Luboš Bartoň, od kterých jsme se toho hodně naučili. Důležitá je i týmovost, na mezinárodní scéně rozhoduje jeden zápas a může se stát cokoli. Myslím si, že to je do jisté míry odpověď na to, proč jsme tak uchvátili Česko, že jsme táhli za jeden provaz. Podobně jako byla tahle „týmovost“ vidět v hokejovém Naganu nebo na fotbalovém mistrovství Evropy v roce 2004, tak byla vidět i u nás. Taky máme individuality, ale Češi – a nejenom oni – podle mě ocení, že jsme v první řadě tým.\nJakou roli v úspěchu hraje trenér národního týmu Ronen Ginzburg?\nPomohl tomu svým přístupem. Můžete dostat trenéra, který je striktní a zakáže vám jít třeba na pivo, vyžaduje přísný režim. A myslím, že Ronen Ginzburg rozumí, že tohle pro národní tým nefunguje. Chápe, že pro národní tým je celková atmosféra v týmu šedesát procent úspěchu. Hodně na mně nechává i organizaci týmu na hřišti, což mi pomohlo stát se lídrem. Měl na tom velký podíl.\nMají už úspěchy národního týmu reálný dopad na to, jak se k basketbalu v Česku přistupuje?\nUrčitě je zde větší zájem mládeže o basket. Člověk si toho všimne, i když se projde po ulici – mladí si najednou házejí na koš. Už se nechodí hrát jenom fotbal. Trochu tomu uškodil covid. Po euforii z mistrovství světa se k basketu přihlásilo hodně dětí, které ale najednou nemohly sportovat. U fotbalu nebo hokeje, které u nás mají dlouhou tradici, se tahle covidová přestávka na dětech moc nepodepíše, u basketu je to těžší. I proto je cennější olympiáda, po covidu, po roce a půl, kdy celý svět byl mimo, se nám podařilo navázat a tím, že nás čeká mistrovství Evropy, tuhle vlnu ještě prodloužit.\nŘíkal jste, že je u mladých větší zájem. Máme u nás takové zázemí, aby se mládež mohla systematicky rozvíjet? Pracuje se u nás s mládeží dobře?\nMyslím, že se o to zdejší federace a kluby snaží – aby se s mládeží pracovalo, jako tomu je v nejlepších basketbalových zemích Evropy. Vznikají nové akademie, spousta klubů se snaží teď dělat víc. Tím, jak jsme zvedli laťku a dostali náš sport do popředí, tak jsme na ně vyvinuli tlak, aby se snažili. Protože kdy jindy než teď? Jsem zvědavý, ale budeme muset pár let počkat. Je to každopádně důležité, protože nám, kteří teď reprezentaci vedeme, je kolem třiceti a nemůžeme hrát zase tak dlouho.\nČeká vás mistrovství Evropy v domácím prostředí. Lze po úspěšných turnajích s reprezentací očekávat větší tlak od diváků?\nTlak bude určitě. Bylo to vidět už na olympiádě. Zvláště Francie se na nás opravdu připravila, nepodcenila nás a spoustu hráčů měli skutečně zmapovaných. Věděli, kdo je střelec, a nepřipravovali se jenom na mě nebo na Jana Veselého. S tím musíme počítat. Zároveň je to domácí mistrovství a doufejme, že už to bude s fanoušky. Můj sen je, že naplníme O2 arenu. Pro český basket by to bylo krásné.\nOdcházíte z Chicaga, klubu Michaela Jordana. Ten byl známý svojí neustálou soutěživostí. Když prohrál, vzal si prohru do dalšího zápasu a chtěl ukázat, že už se to nebude opakovat. Máte to podobně?\nNesrovnával bych se s Michaelem Jordanem, ale tuhle soutěživost v sobě mám od malička. Neustálé soutěžení zvedá výkon, zlepšuje hráče. Nikdy jsem moc neuměl prohrávat, což je v mládí dobré, nespokojit se s dosaženým a rozvíjet se. V NBA je to naopak a naučit se prohrávat je tam nutnost. Když se dostanete do špatného týmu a prohrajete padesát zápasů za sezonu, tak by se člověk zbláznil, pokud by neuměl prohrávat.\nUmí tohle dnešní mladá generace basketbalistů?\nNeznám všechny a nechci nikomu křivdit, ale zatím všichni z nové generace, kteří byli v národním týmu, by potřebovali více drzosti. Já jsem tu drzost měl. Dovoloval jsem si ke starším hráčům, což je důležité – z nikoho se nepodělat.\nDostat basket do popředí\nSledujete přes rok, co se v Česku děje?\nSamozřejmě, je důležité mít přehled a být informovaný.\nBlíží se volby. Jak je vnímáte?\nJe to velká věc. Od lidí kolem cítím, že chtějí nějakou změnu. Během celého roku a půl pandemie – a samozřejmě každá země měla problémy – byly v Česku občas takové zmatky, situace se neustále měnila, spousta lidí kvůli tomu byla s vládou nespokojená, a teď jako by covid najednou neexistoval. Bojím se, že když se potvrdí výhra vládnoucí strany, bude covid znovu problém.\nCovid silně ovlivnil i vaši uplynulou sezonu. Jak se vlastně hrálo v Chicagu bez diváků?\nByli jsme poslední, komu do haly pustili fanoušky, takže jsme hráli takových čtyřicet zápasů bez nich. Když pak přijdou, uvědomím si, že to děláme hlavně pro ně. Některé věci zároveň s prázdnými tribunami nemůžete dělat.\nNapříklad nejde rozdávat instrukce hráčům, protože vás všichni slyší. Nemůžete říct, co plánujete udělat, protože na to soupeř zareaguje.\nCož je pro vás jako pro rozehrávače zásadní.\nPřesně tak. A taky chybí atmosféra, která vás naladí, nakopne. V NBA jsou zápasy, kdy v týmu chybí energie, protože je těch zápasů zkrátka moc. A pak je to právě atmosféra, která vás dokáže naladit, dodat energii.\nPřemýšlíte nad tím, co bude po hráčské kariéře?\nNeměl jsem zatím moc šancí nad tím přemýšlet, ale s tou myšlenkou si hraju. Člověk si vždycky řekne, že nechce být trenér, a pak se jím stane. Basketbal je celý můj život a byla by hloupost se od něj úplně odstřihnout. Cílem například basketbalových kempů, které pořádám, je pomoci nejen basketbalu, ale celému sportu. Aby se basketbal a sport obecně dostaly více do popředí a aby se k pohybu dostávaly děti.\nTakže vaše budoucnost je v Česku.\nUrčitě, chci tu žít. Dvanáct let už tu nehraju, ale vždycky se rád vracím. Je však také pravda, že pak zase rychle zdrhám, protože je to tady hektické. Ale neplánuju žít v USA.\nJe mezi NBA a koncem kariéry ještě nějaká mezistanice? Zkusit si například znovu zahrát v Evropě?\nMoc rád bych se vrátil do Evropy. Nabízí se Španělsko, což je takový můj druhý domov a slíbil jsem Barceloně, že bych se tam rád vrátil. Těžko se teď ale odhaduje, jaká pak bude situace v klubu. Tím, že mluvím španělsky a se ženou jsme tam pět let žili, mám ke Španělsku velký vztah. V NBA bych kariéru končit nechtěl. Spíš už vnímám, jak je to těžké s rodinou. Kdybych byl sám, tak přelety a stěhování zvládám snáz, ale teď chci dát rodině stabilitu, což je v Evropě jednodušší.\nVzrůstající popularita basketbalu u nás znamená také vzrůstající popularitu vás jako hlavní tváře národního týmu. Stáváte se tím pro spoustu lidí vzorem. Jak s tím pracujete?\nVnímám to poslední dva roky. I tím, jak jsem se dostal do NBA. Je to prestižní soutěž i pro lidi, kteří se o basketbal tolik nezajímají. Vnímám to o to víc teď, když přišly úspěchy s reprezentací a v NBA se mi začalo dařit. Byl jsem vlajkonošem na olympiádě, to všechno k té popularitě přispívá a hodně mě to těší. I když je pak složité si s rodinou někam zajít. Vnímám zároveň, že tahle přízeň nemusí trvat dlouho. Nevím, jestli má basketbal takovou popularitu, aby mi pozice, kterou mám nyní, vydržela věčně. I proto mi záleží na tom, co říkám a jak působím na veřejnost – hlavně na děti a mládež. Vím, že je to může motivovat a že je to může přivést na správnou cestu.\nTomáš Satoranský (29)\nSvou kariéru začínal v USK Praha. Už v sedmnácti letech se přesunul do Španělska, kde nastupoval v Seville a poté v Barceloně. Pátým rokem hraje v zámořské NBA, kde vystřídal Washington Wizards, Chicago Bulls a od letošní sezony působí v New Orleans Pelicans. Hraje na pozici rozehrávače. Na mistrovství světa dovedl český národní tým k šestému místu. Fanoušky byl následně zvolen nejužitečnějším hráčem turnaje. Je ženatý a má dvě děti.\nBasketbal Sport Tomáš Satoranský Výběry 2021


Hecht werco – Zahrada a terasy\nTedy od teď se mateřská společnost v ČR nejmenuje Werco spol. Nakupujte přímo od výrobce! Firma Agrometall je prodejcem techniky . Servis a prodej zahradní techniky v Opavě a Příboře. Popredný dodávateľ záhradnej techniky v SR.\nHECHT – špecialista na záhradu. Zahradní pákové dvoubřité nůžky pro užití na zahradách. Přizpůsobená rukojeť pro snadné uchycení. Prahy, majitelé jsou Češi.\nRuční mechanický postřikovač vhodný pro použití v domácnosti, pařeništích a menších sklenících. Hecht prodává zahradní techniku ve . Motor o objemu ccm a výkonu HP. Sklep ze sprzętem ogrodniczym. Makita vrtáky Oren prodej vrtáků Oren vrtací bourací kladiva hutnící svařovací zahradní čistící technika pily brusky hoblíky hliníkové vodováhy latě . Za tuto dobu byl již 3x na reklamaci ve firmě Werco. Porovnejte ceny, zjistěte.\nKraj: Moravskoslezský kraj. Hliníkový přístřešek s polykarbonátovými deskami. Informace o zaměstnavateli najdete na Firmy. Dovoz a predaj malej záhradnej a lesnej techniky,. Tento drtič ani po několikeré reklamaci nebyl schopen.\nVýbava: variotryska, nádržka na čistící prostředek s pěnovou tryskou,. Servis hecht , zavolej do toho co máš nejblíže. VIKING (elektrické a benzínové sekačky, štěpkovače, drtiče), zn. Z celého jednání mám silný pocit totální ignorace od zástupců firmy WERCO , .


Wetiko: největší epidemická nemoc známá lidstvu - Na Severu.org - Svět pro lidi, kteří myslí Jako kdybychom prováděli kouzelný rituál, při zkoumání wetiko entity musíme nejprve vyvolat jejího ducha a vstoupit s ním do vztahu. Musíme nad ním přemýšlet a zabývat se wetikem tak, jak jsme jen nejobjektivněji schopni, jako by existovalo vně nás, abysme se příliš ,nezapletliʻ s objektem našeho rozjímání. Vzhledem k jeho jedinečnému psychickému původu, je epidemiologie wetika odlišná od jakékoli jiné nemoci. Z jeho samotné podstaty je výzvou našeho vyšetřování wetiko viru to, že se inkarnuje v samotné psychice, která je sama prostředkem našeho vyšetřování. Vědom si tohoto zapeklitého problému, Forbes vysvětluje, že se pokouší prozkoumat tuto nemoc „z perspektivy, která je co nejvíce oproštěna od předpokladů vytvořených samotnou nemocí která je studována.“ Pokud si nejsme vědomi referenčního rámce, pomocí kterého zkoumáme virus wetiko, naše vyšetřování bude poskvrněno touto nemocí, která bude skrývat jasný pohled potřebný k zahájení procesu hojení. Studium toho, jak se nemoc wetiko projevuje v jiných, stejně jako v „jiné“ části nás, nám „to“ pomůže vidět objektivněji. Vidět projevy tohoto psychologického onemocnění ve světě je zrcadlo, kterým můžeme potenciálně rozpoznat tuto samou nemoc, když se objevuje subjektivně v naší vlastní mysli.\nMarch 9, 2018 February 29, 2020 D.R. 0 Comments hyperdimenzionální realita, patologie, psychopatie, wetiko\nPřeklad: redakce Na Severu.org\nGrafika na titulní straně: Wetiko 2, Liana Buszka, www.lianabuszka.com\nObrázek Armigeress – www.flickr.com/photos/kathycsus/\nJako kdybychom prováděli kouzelný rituál, při zkoumání wetiko entity musíme nejprve vyvolat jejího ducha a vstoupit s ním do vztahu. Musíme nad ním přemýšlet a zabývat se wetikem tak, jak jsme jen nejobjektivněji schopni, jako by existovalo vně nás, abysme se příliš ,nezapletliʻ s objektem našeho rozjímání. Vzhledem k jeho jedinečnému psychickému původu, je epidemiologie wetika odlišná od jakékoli jiné nemoci. Z jeho samotné podstaty je výzvou našeho vyšetřování wetiko viru to, že se inkarnuje v samotné psychice, která je sama prostředkem našeho vyšetřování. Vědom si tohoto zapeklitého problému, Forbes vysvětluje, že se pokouší prozkoumat tuto nemoc „z perspektivy, která je co nejvíce oproštěna od předpokladů vytvořených samotnou nemocí která je studována.“[iv] Pokud si nejsme vědomi referenčního rámce, pomocí kterého zkoumáme virus wetiko, naše vyšetřování bude poskvrněno touto nemocí, která bude skrývat jasný pohled potřebný k zahájení procesu hojení. Studium toho, jak se nemoc wetiko projevuje v jiných, stejně jako v „jiné“ části nás, nám „to“ pomůže vidět objektivněji. Vidět projevy tohoto psychologického onemocnění ve světě je zrcadlo, kterým můžeme potenciálně rozpoznat tuto samou nemoc, když se objevuje subjektivně v naší vlastní mysli.\nPoté, co vyvoláme entitu jako je wetiko, abychom ji mohli objektivně studovat, musíme ji hermeticky uzavřít v alchymistické nádobě. Tím bude zajištěno, že se jeho nestálý duch nevypaří zpět do neviditelnosti nevědomí, kde by se projevilo naším prostřednictvím. Jung neustále zdůrazňoval důležitost rozvoje nádoby nebo pouzdra, v němž by bylo možné zachytit obtížné duše jako je wetiko. Jung píše: „Protože pokud je něco špatné, vyndejte to ze svého místa a vložte to do nádoby, která je mezi vaším sousedem a vámi … Z lásky k lidstvu, vytvořte pouzdro, do kterého můžete zachytit všechny ty zatracené jedy. Neboť někde to musí být – vždy se to někde nachází – a nechytit to, říkat že to neexistuje, dává nejlepší šanci jakémukoli zárodku.“[v] Wetiko je prchavý duch, u kterého je náročné určit a říct že je ,toʻ nebo ,onoʻ. Zároveň je důležité, abychom se pokoušeli vymezit jeho vlastnosti. Na rozdíl od fyzického viru, wetiko vir nemůže být izolován hmotně, ale jeho charakteristický rys je možné odhalit a pozorovat ve specifických procesech psychiky, která je pod vlivem jeho kouzla. Neuznávat existenci wetiko viru – říkat že ,neexistujeʻ – dovoluje psychické infekci, aby jednala podle své přirozenosti. Být ,vždy někdeʻ znamená být neusazený, což znamená, že je vždy někde okolo, i potenciálně, nebo obzvláště, uvnitř nás. Při vyvolání wetiko ducha vytváříme současně, prostřednictvím našeho zjišťování, nádobu, ve které můžeme tento vir studovat, abychom fakticky pochopili, s čím vlastně máme tu čest, vidět jak funguje v našem světě, v druhých, a subjektivně, uvnitř sebe. Abychom mohli uzavřít kruh v našem kontemplativním cvičení/vymítání, musíme homeopaticky vzít naši kontemplaci zpět do sebe. Jako ve snu, kde vnitřní je vnější, můžeme rozpoznat, že virus wetiko, který jsme sledovali ,tam venkuʻ mimo sebe, je odrazem a souvisí se stejným procesem uvnitř nás. Zakódováno v symptomologii wetika je odhalení, něco, co je pro nás velmi důležité vědět.\nZemě jako Hvězda smrti\nWetiko/maligní egofrenie je onemocnění civilizace, nebo její nedostatek. Když citujeme Forbese: „Rozvoj wetiko nemoci do značné míry odpovídá vzestupu toho, co Evropané volí nazývat civilizací. Není to jen náhoda.“[vi] Neudržitelná povaha průmyslové civilizace je založena na, a v rostoucí míře vyžaduje, násilí ke svému zachování. Pravá ,civilizaceʻ v podstatě znamená nezabíjení lidí. Co se týče nedostatku ,zdvořilostiʻ v moderní společnosti, Gandhimu byla položena otázka, co že si myslí o západní civilizaci, na což odpověděl slovy: „Myslím, že by to byl dobrý nápad.“ Dává smysl, že domorodí lidé věděli o maligní egofrenii, protože jí byli jak utlačováni, ale nebyli, přinejmenším zpočátku, pod ,prokletímʻ moderní civilizace. Být pod vlivem moderní civilizace může vyvolávat pocit, jako kdybychom žili v okupované zemi; jako by nám bylo něco, co je cizí naší povaze, vnucováno. Moderní civilizace trpí nadměrně jednostrannou dominancí racionální, intelektuální mysli, jednostranností, která nás zdánlivě odděluje od přírody, empatie a od nás samostných. Vzhledem k tomu, že je odděleno od celku, wetiko je narušovatel míru lidstva a přirozeného světa, nemoc, která vyvolává agresivitu a je schopna podněcovat násilí mezi živými bytostmi. Virus wetiko je hlavní příčinou nelidskosti v lidské přirozenosti, nebo řekněme, naší zdánlivě nelidské přirozenosti. Tento ,psychický virusʻ, ,chybaʻ v ,systémuʻ, informuje a oživuje šílenství tzv. civilizace, která v sebepodpůrné zpětné vazbě živí šílenství uvnitř nás.\nForbes pokračuje, „tato nemoc, tato wetiko (kanibalistická) psychóza, je největší epidemická nemoc, která je člověku známa.“[vii] My, jako druh, se nacházíme uprostřed ohromné psychické epidemie, virulentní kolektivní psychózy, která bublá v kotli lidské psychiky od počátku času. Stejně jako fraktál, wetiko působí současně ve více dimenzích – intra-osobně (uvnitř jednotlivců), inter-osobně (mezi námi), ale také kolektivně (jako druh). „Kanibalizmus,“, podle Forbesových slov, „je konzumování života jiného pro svůj vlastní soukromý účel nebo prospěch.“ [viii] Ti, kteří jsou postiženi wetikem, jsou jako kanibal, konzumují životní sílu druhých – lidskou a nelidskou – pro soukromý účel nebo zisk, aniž by vrátili něco z vlastního života. Jedním příkladem, který symbolizuje naše sebedestruktivní kolektivní šílenství, je ničení Amazonského deštného pralesa, plíce naší planety, ropnými společnostmi. Toto je doslova úplné odhalení, které nám ukazuje, co způsobujeme sami sobě. Dalším doslovným příkladem, který symbolicky ilustruje komplex wetiko v akci, jsou Monsantem geneticky vytvořená terminátorská semena, která neprodukují druhou generaci, čímž každoročně nutí zemědělce nakupovat nová semena pro nové plodiny od společnosti Monsanto. Tím je pro mnoho chudých farmářů nemožné přežít a vyvolalo to mezi nimi vlnu sebevražd, zatímco Monsanto na celém procesu bohatne.\nForbes píše: „Hlavním rysem wetika je to, že pojídá jiné lidské bytosti, to znamená, je to dravec a kanibal. Toto je ústřední podstata této nemoci.“ [ix] Predátoři, „plnohodnotná“ wetika, nejsou v kontaktu s vlastní lidskostí a proto nejsou schopni vidět lidskost v jiných. Místo toho je jejich vztah k ostatním v rovině buď potenciální kořisti, nebo jako hrozba pro jejich nadvládu. Jako kdyby se jednalo o jinou rasu, která je spíš zvířecím predátorem než obyčejnou lidskou bytostí, někdo, kdo byl plně ovládnut wetiko psychózou, pojídá životy ostatních; fyzicky, emocionálně, psychicky a metafyzicky, až za hranicí hmotného těla a hnotných statků až na úroveň samotného významu. Wetika jsou „antiumělci“ naší kultury, kteří ztělesňují opak toho, co dělají tvůrčí umělci. Na rozdíl od umělce (viz můj článek ,Umělec jako léčitel světaʻ), který vytváří život podporující význam a obohacuje svět aniž by okrádal ostatní, wetiko bere a pojídá aniž by něco vrátilo, neustále vysává a vyčerpává zdroje planety.\nV současné době se nacházíme uprostřed „největší epidemické nemoci známé člověku“ (viz můj článek „Diagnóza: psychická epidemie“). Mnozí z nás si to ani neuvědomují, protože naše kolektivní šílenství je tak všudypřítomné, že se stalo normalizovaným. Naše kolektivní šílenství se pro nás stalo průhledným, neboť vidíme a interpretujeme svět skrze něj, naše šílenství se tak stává neviditelným, a tak nevědomky spolupracujeme s kolektivní psychózou, která na naší planetě způsobuje v neuvěřitelné míře smrt a ničení. Tím že je ,průhlednéʻ, naše šílenství je mimo svůj pouhý vzhled, což znamená ,nezřejmé,ʻ tj. neviditelné. Naše kolektivní psychóza je pro nás neviditelná, protože se projevuje jak v samotném způsobu kterým se díváme, tak i ve všech nevyslovených způsobech, jakými jsme byli podmíněni nevnímat. Díky plášti neviditelnosti nevidíme naše šílenství, psychickou slepotu, která nás činí komplicem při vytváření našeho šílenství.\nJakmile je vidíme jako to, co skutečně jsou, wetika se stávají zcela\nMnozí z nás nedokáží představit úroveň zla, na které jsou plnohodnotná wetika, a čeho jsou schopná. Náš nedostatek představivosti o zlu, který existuje jako potencivál v lidstvu, je přímým odrazem nedostatku intimity s naším vlastním potenciálním zlem, který dovoluje aby nenávist wetika měla téměř úplnou svobodu v našem světě (viz můj článek „Objasnění zla“). V naší psychické sleposti jsme spoluviníkem v šíření zla wetiko psychózy, systematického zla, jehož hloubku nelze slovy plně popsat. Zlo paralyzuje schopnost převést do jazyka naši zkušenost, čímž vytváří zdánlivě nepřekročitelnou mezeru mezi jazykem a událostí, kterou má popisovat. Když najdeme toto místo bez slov, současně objevujeme a vytváříme nový jazyk – jazyk, který je univerzální a překračuje jazyk samotný, jazyk známý jako umění.\nParazit jiného řádu\nForbes píše, že když jsou lidé infikováni virem wetiko, jsou „hostitelem parazitů wetiko“.[x] Wetiko mikrob je psychická tasemnice, parazit mysli. Stejně jako některé počítačové viry nebo malware infikují a naprogramují počítač k sebedestrukci, viry mysli, jako je wetiko, mohou naprogramovat lidský biopočítač, aby myslel, věřil a choval se způsobem, který vede k našemu sebezničení. Wetiko je prudce nakažlivý, psychický patogen, který protlačuje myšlenkové formy do naší mysli, které jej živí, když jsou podvědomě přehrány, aby nakonec usmrtily svého hostitele (nás). Nechce nás však zabít příliš rychle, protože aby mohlo úspěšně realizovat svůj program rozmnožování a propagace napříč polem, musí nechat hostitele dostatečně dlouho žít, aby vir rozšířil. Pokud by hostitel zemřel příliš brzy, nákaza bude předčasně vykázána a vystavena nepříjemnosti muset si najít nový domov.Stejně jako rakovina mysli, která metastázuje, u choroby wetiko patologická část psychiky obsadí a začlení všechny zdravé části psychiky do sebe tak, aby sloužily její patologii. Osobnost poté samo-zorganizuje vnější projev soudržnosti kolem tohoto patogenního jádra, které ,maskujeʻ vnitřní dysfunkci, čímž ji činí těžko rozpoznatelnou. V psychickém coup dʻetat si může nákaza wetiko přisvojit a vytlačit osobu, která se stává jeho loutkou a marionetou. Stejně jako parazit, virus wetiko může převzít moc nad vůlí zvířete, které je více vyvinuté než on sám, čímž nabere toto stvoření do sloužby jeho nekalého programu. Jakmile je parazit dostatečně zakotven v psychice, potom primární směrnice, která řídí chování člověka, bude vycházet z této nemoci, neboť nyní je to ona, kdo rozhoduje. Stejně jako někdo, kdo je nakažený virem vztekliny, se brání pít vodu, která by vyplavila infekci, někdo kdo je posedlý parazitem wetiko nebude chtít mít nic společného s čímkoli, co by mu pomohlo zbavit se nemoci. Wetika mají fóbii ze světla pravdy, kterému se vyhýbají jako moru. V pokročilých fázích tento proces pohltí člověka tak zcela, že bychom mohli oprávněně říci, že ta osoba už tam není; je to jen prázdná skořápka nesoucí tuto chorobu. V jistém smyslu zůstává jen nemoc, která působí skz to, co se zdá být lidskou bytostí. Osoba se plně ztotožňuje se svojí maskou, jejich personou, ale je to jako by za maskou nikdo nebyl.\nV knihách Carlose Castanedy mluví duchovní učitel Don Juan ve svém vlastním jazyce o predátorství viru wetiko, kdy uvádí, že starověcí šamani to nazývali „téma témat.“[xi] Don Juan vysvětluje: „Máme životního společníka… Máme dravce, který pochází z hlubin vesmíru a který převzal vládu nad našimi životy. Lidské bytosti jsou jeho vězni. Dravec je náš pán a majitel.“[xii] To zní jako popis stavu věcí, který je vyzdvihován v Bibli, kde se například v evangeliu Jana mluví o ďáblu jako „vládci tohoto světa“ (14:30, 16:11) a Pavel hovoří o Satanovi jako o „bohu tohoto světa“ (Kor 4: 4). Gnostické Filipovo evangelium, které mluví o kořenu zla, jež spočívá v nás všech, má stejnou pointu, že pokud toto zlo není rozpoznáno, „Je naším pánem. My jsme jeho otroci. (II, 3, 83.5-30) Když hovoříme o dravci, Don Juan pokračuje: „Učinil nás poslušnými, bezmocnými. Pokud chceme protestovat, potlačí náš protest. Pokud chceme jednat nezávisle, vyžaduje, abysme tak nečili“ [xiii] Je úžasné, jak je Don Juanův popis vlivů těchto dravců realizován v naší stále více militarizované společnosti tím, jak jsou naše svobody a volnost postupně odebírány. Je to, jako by se vnitřní, neviditelný stav věcí, který existuje jako dosud nerealizovaný archetypální vzorec hluboko v duši lidstva, sám zjevoval tím, že se materializuje jako vnější svět, v něm a jeho prostřednictvím.\nKdyž budeme citovat Dona Juana: „Jsme skutečně vězněni! To byl energetický fakt pro čaroděje starověkého Mexika.“ [xiv] Don Juan odkazuje na ,energetický faktʻ, o kterém si myslím, že se s ním většina z nás může ztotožnit; tzn. je v nás ,něcoʻ, co nám zabraňuje v tom, abychom vyjádřili svoji skutečnou tvůrčí genialitu a dosáhli našeho plného potenciálu. Tito dravci jsou ,časoví banditiʻ, kteří konzumují drahocenné hodiny našeho života, jako kdybychom byli mzdovými otroky na vězeňské planetě, kde si odpykáváme své trestyʻ. Don Juan to ve svém rozšířeném popisu těchto dravců dále rozvádí: „Ovládli nás, protože jsme pro ně jídlo… my jsme jejich výživa. Stejně jako my chováme slepice v kurnících, gallineros, dravci nás chovají v lidských kurnících, humaneros.“ [xv] Viru wetiko se obzvlášť daří v přelidněných městech, kde jsou lidé ,natěsnániʻ. Když se poddáme skupinovému myšlení a necháme se naverbovat jak člen stáda, jsme jako ovce, které jsou vedeny přes okraj útesu, nebo dobytek, který je chován na pořážku.\nDon Juan pokračuje: „Dravci nám dají svou mysl, která se stává naší myslí.“ [xvi] Je to, jako kdyby s námi tito dravci soutěžili o „podíl“ na naší vlastní mysli. Dravec promění svou podobu a nabere naši, a pokud si nejsme vědomi jeho maškarády, ztotožníme se s jeho invazivními myšlenkovými formami, jako by byli naše, a uskutečníme je v činech. Mylně se budeme domnívat, že jednáme na základě vlastních podnětů, s ohledem na naše nejlepší zájmy. Tento dravec, jak Don Juan pokračuje, „se obává, že v každém okamžiku bude jeho manévr odhalen a jídlo mu bude upřeno.“ [xvii] Wetiko predátor má vnitřní nutnost, surovou nutkavou potřebu pramenící z teroru, neboť se musí neustále krmit, aby oddálil svou neustále se blížící smrt. Don Juan pokračuje: „Dravci prostřednictvím mysli, což je koneckonců jejich mysl, vnášejí do života lidských bytostí to, co je pro ně [dravce] výhodné.“ [xviii] Maskujíc se v naší podobě, tento dravec se dostane pod naší kůži a „nasadí si nás“ jako převlek, a oklame nás, abychom „skočili“ na jeho falešnou verzi toho, kdo jsme. (To je důvod, proč zkrácený název maligní egofrenie je ,ME chorobaʻ, což odkazuje na pokřivení naší identity, tj. našeho smyslu pro ,sebeʻ-mě). Místo toho, abychom byli pod vlastní mocí a sloužili sami sobě, ,nevědomkyʻ (což znamená být ,smyslů zbavený, tj. ne v naší ,správnéʻ mysli) se staneme sluhou dravce. Namísto toho, abychom byli svrchovanou bytostí, která tvoří prostřednictvím vlastních myšlenek, budeme tvořeni jimi, neboť dravec doslova myslí místo nás. Je to jako kdyby dravec seděl na našem místě.\nKdyž mluvil o intrikách dravce, Don Juan říká: „učiní nějaký návrh, odsouhlasí své vlastní tvrzení a přesvědčí vás, že jste udělali něco, co má hodnotu.“ [xix] Je to jako by tu byl někdo ,cizíʻ druhý, mimozemská, metafyzická entita, která podprahově vtírá svou mysl do naší tak, že se ztotožňujeme s jejím úhlem pohledu a od-pojíme se od našich myslí. Don Juan označuje tuto situaci za ,cizí zařízeníʻ, jakoby nějaká cizí rasa vybudovala vesmírnou stanici uvnitř naší mysli. To je přesně to, na co gnostikové – ti, kteří ,vědíʻ – poukazují, když mluví o cizích dravcích nazývaných ,archontiʻ, kteří pronikají do naší mysli a rozvracejí její fungování. [xx] V míře rozsahu našeho nevědomí tohoto cizího obsazení naši psychiky, jsme naverbováni do hrozivé agendy dravce a nevědomky se stáváme jeho otroky. Tento stav vnitřního, psychologického boje je zrcadlen v hrozivých psy-ops (psychologických operacích), které ve vnějším světě zavedli ti u moci. Nemoc se živí tím, že si ji nejsme vědomi.Upíři\nForbes píše: „Wetiko psychóza je nemoc ducha, která svede lidi na ošklivou cestu bez srdce… Koneckonců, choroba wetika přemění takové lidi ve vlkodlaky a upíry, stvoření z evropského světa nočních můr a stvoření wetiko reality.“ [xxi] Wetiko psychóza lidi odrovná, tečka. Vlkodlaci a upíři jsou tvorové, kteří mění svoji podobu, což je symbolická reprezentace strašlivého potenciálu uvnitř každého z nás, kdy můžeme být přemoženi a následně ztvárníme náš archetypální stín, klesneme na archaickou úroveň psychiky a staneme se něčím jako dravým zvířetem nebo nelidským tvorem. Když tyto stále nehumanizované psychické energie proniknou do vědomí a nedojde k jejich usměrnění prostřednictvím vědomí, potom, jak piše Jung: „před sebou jako proud smetou všechno a přemění muže v tvory, pro něž je slovo ,šelmaʻ stále příliš dobré jméno.“ [xxii]\nUpíři, kteří jsou považováni za nejtemnější stvoření v arzenálu zla, již celé věky pronásledují naší představivost, protože jsou představiteli živého procesu, který existuje hluboko v lidské psychice. Upír není lidská postava, ale spíše bezduché stvoření, bytost, která ztratila duši; nebo jestliže neztratila svou duši, její duše byla ,zatracenaʻ, což je duše která je ztracená. V každém případě tu něco chybí. Oddělená od světa, ztratila jakékoli spojení s tou částí sama sebe, která je spojena se vším ostatním; svět z jejího pohledu existuje jen proto, aby ho využila. Ačkoli upír ztratil spojení se svým srdcem a duší, neztratil svou mysl (ačkoli v jistém smyslu ano), protože upíři jsou často chytří a mají silné intelekty, které maskují jejich patologii, díky čemuž lze jejich onemocnění jen těžko vidět. To je podobné tomu, jak také lidé v hlubokém stavu traumatu mohou mít brilantní mysl, dar, který může skrývat rozsah jejich traumatu, címž je jejich neduh těžko rozpoznatelný. Síla upíří mysli, místo aby se zaměrila na pochopení své nemoci a uzdravení se z ní, je namísto toho používána pro ,předáváníʻ a šíření jejího temného umění.\nJakožto jeden z nemrtvých, upír je smrt, která nabírá živou, lidskou podobu. Virus wetiko není v konečném důsledku živou formou života, ale spíše živou formou smrti. Wetiko, jako virus, je ,mrtváʻ hmota; a pouze v živém tvoru získávají viry ,zdánlivý životʻ. Jako členové živých mrtvých, upíři nejsou ani skutečně živí, ani skutečně mrtví. Stejně jako úplný upír, ,plnohodnotnáʻ wetika ztratila svou lidskost a stala se kanálem pro neosobní, transpersonální a odosobněný wetiko virus, který se skrz ně inkarnuje. Jsou živou bránou, vstupem do trojrozměrné struktury prostoru/času, skrze kterou může tento nakažlivý, virulentní virus z vyšší dimenze sám sebe šířit po celém poli, a to jak lokálně, tak i nelokálně.\nPostrádajíc duši, wetika jsou efektivní ,strojeʻ, které jsou oddané ochraně a službě ,státu,ʻ který, když budeme citovat Forbese, „je sám výtvorem wetik, která převzala moc nad jeho mocenským aparátem.“ [xxiii] Plnohodnotné wetiko se stalo robotickým automatem, podmíněným reagovat na určité podněty jako reflex. Staly se součástí ,strojeʻ, bez spontánnosti, tvořivosti, originality, či svobodného myšlení, které nemají naprogramované. Dehumanizovaná, wetika ztratila kontakt s jakýmkoli estetickým vnímáním, s ceněním si inherentní krásy života a stala se ,neestetickáʻ, tj. znecitlivělá a otupená vůči tomu co znamená být člověkem. Vyslanci autoritářské, militarizované, patriarchální planetární ,kulturyʻ, wetiko nákaza plodí fašizmus a teror. Když budeme citovat velkého léčitele Wilhelma Reicha: „Fašismus je upír, který je přisátý na tělo živých, impulz vraždit, kterému byla dána volná ruka.“ [xxiv] Fašizmus je vnější, kolektivní politické vyjádření individuálního zpustošeného vnitřního prostoru, který byl zmrzačen a potlačen autoritářskou civilizací ,strojeʻ.\nStejně jako upír, v plnohodnotných wetikách není nikdo doma, což je jeden z důvodů, proč upíři v symbolickém smyslu nemají v zrcadle odraz (které z mytologického hlediska odráží zpět obrazy lidské duše). Plnohodnotná wetika jsou prázdná až do úplného nitra, takže tu není nic, co by se mohlo odrážet. Na vnitřní straně je jen nekonečná prázdnota, houba, která nikdy nemůže být nasycená, pohlcující černá díra, která se živí na vesmíru. Jejich atrofovaná duše byla vyprázdněna jako kus dřeva, který byl vydlabán psychickými termity. Plnohodnotná wetika jsou tak neúprosně posedlá, a shodná, s nevědomím v jeho destruktivní, vědomí negující formě, že nemohou ani vidět ani přemýšlet o sobě, což podle tvrzení filozofky Hannah Arendt, je jednou z hlavních charakteristik zla. Bez schopnosti sebereflexe, nemohou v sobě již najít přístup ke schopnosti psychiky, z níž tato aktivita pochází. Jeden z důvodů, proč v zrcadle není vidět odraz upíra je ten, že náš vlastní vnitřní, nevědomý upír zakrývá odraz, což znamená, že nezaregistrovaný přízrak našeho vlastního stínu stojí v cestě.\nUpír nevrhá žádný stín. Aby mohl vrhat stín, musí tu být zdroj světla. V upírovi není světlo, jen nekonečná tma. Tím že není živá bytost, upír nemá žádnou vlastní realitu, žádnou podstatu. Jen věc s podstatnou existencí může vytvořit stín. Upíři však nemohou vrhat stín, protože jsou živým ztělesněním a identičtí s archetypálním stínem. Stín nevrhá žádný stín sebe, protože stín sám o sobě nemá žádnou hmotu. Pro upíra plynou výhody z jeho neschopnosti vrhat stín – je proto pro upíra snazší, aby skryl svou pravou identitu, pohyboval se ve skrytých stínech, stal se neviditelným a byl schopen lovit lidi. Protože nevrhá stín, upír, měnič tvarů který je mistrem kamufláže a přestrojení, je schopen snadno svádět a přitahovat nevědomé, poněvadž nás navenek sladce vypadající upíři lapají skrze náš nevědomý stín a naše slepá místa. To znamená, že ztráta a vyloučení našeho stínu může vést k upírství. Archetyp upíra se aktivuje uvnitř nás, když se otočíme zády k vlastní temnotě, čímž se pro nás náš stín stane neviditelným. Nejsme schopni vidět upíry, protože jsme se rozhodli nevidět tyto aspekty nás samotných, které se nejvíce podobají těm upírským. Naše neochota vidět naše vlastní vampírské vlastnosti nás zaslepí vůči upírským energiím v ostatních.\nUpíři kromě slabých a bezbranných vyhledávají lidi, kteří jsou na pokraji kvantového, evolučního skoku vědomí, ale kteří dosud plně neintegrovali svá uvědomění a nepřešli zcela na druhou stranu. Tito jedinci jsou v energeticky citlivém a „nabitém“ stavu, a jejich otevřenost a zranitelnost vyzývá upírské entity, aby se na ně vrhli a hltali světlo jejich rostoucího vědomí. Strategií těchto dravců je odvést naši pozornost, aby byla nasměrován směrem ven, čímž nám znemožní nalézt světlo v sobě, což by upíry „zabilo“. Pokud budeme stát před zrcadlem a budeme odrážet zpět šílenství, které vystavují ti, kteří byli postiženi wetiko psychózou, vystavujeme se velmi reálnému riziku, že budeme obviněni z toho, že my jsme ti, kteří jsou blázny. Pokud se nám podaří spojit se se světlem uvnitř nás a pokusíme se jej sdílet s ostatními, tyto nelokalizované vampírské entity (to, co jsem v předchozích článcích nazval „nelokalizovaní démoni“ nebo-li zkráceně NLD), které nejsou vázány zákony trojrozměrného prostoru a času, se nás pokusí zastavit prostřednictvím svých ,spojeníʻ s nelokálním polem tak, že ovlivní ostatní lidi, aby se obrátili proti nám. Tento proces nás může zničit, nebo, pokud máme meta-uvědomění a jsme schopni vidět, co se děje a jsme schopni obratně navigovat naši cestu skrz, může sloužit k dalšímu posílení našeho záměru, prohloubit naše spojení se světlem lucidity, ke zdokonalování naší dovednosti kreativně přenášet naše uvědomění a kultivovat soucit s otevřenějším srdcem. Je to jako kdyby tito psychičtí, nelokální upíři byli strážci prahu evoluce.Stejně jako upíři, plnohodnotná wetika žízní po té věci která jim chybí – mystická podstata života – tj. ,krevʻ naší duše. Tím že ,konzumujeʻ jiné lidi, choroba wetiko je záležitost potravinového řetězce, psychická porucha přijímání potravy, v níž postižená psychika konzumuje jiné psychiky a stejně tak, nakonec, sama sebe. Wetika jsou to, co se nazývá ,psychofágníʻ, tj. pojídači duší. Rozerváni dravostí jejich neustálého hladu, plnohodnotná wetika se stala posedlá neukojitelnou touhou, kterou nelze nikdy naplnit. Toto upírské krmení je zvrácená parodie, satanský odraz, sebeobnovování života. Tento perverzní vnitřní proces se kolektivně zrcadlí ve spotřební společností v níž žijeme; v kultuře, která neustále rozdmýchává plameny nekonečných tuh, což nás podmiňuje k tomu chtít pokaždé VÍC. Jako kdyby jsme hladověli, jsme v neustálém frenetickém krmení se, snažíme se naplnit bezednou prázdnotu. Tento proces vzteklé, obsedantní a kompulzivní konzumace je odrazem hlubšího, vnitřního sdíleného pocitu duchovního vyhladovění. Samotná entita globálního ekonomického systému je živým symbolem nekontrolované choroby wetiko ,v akci.ʻ\nPodstata virů jako je wetiko je pouze o kopírování sebe sama. Virus se však sám nemůže replikovat; musí používat jiný prostředek k vlastní reprodukci. Potřebují nás, abychom byli jejich porodní komorou. Do té míry, do jaké si nejsme vědomi jejich manévru, tito duševní paraziti z vyšší dimenze, si nás navléknou a nosí nás jako své trojrozměrné vesmírné skafandry. Tito duševní upíři jsou nuceni k tomu, aby se replikovali skrze nás, abychom následně ,předaliʻ a přenášeli nakázu na ostatní. Tento proces je obdobný tomu, když\nse někdo nakazí virem vztekliny. V pokročilých stádiích onemocnění, jako vzteklé zvíře, budou přemoženi neodolatelným nutkáním kousat další stvoření, aby mohli virus předat dál. Lidé, kteří byli ovládnuti virem vztekliny, jsou s pěnou u huby živým symbolem toho, co páchá virus wetiko ve své plnohodnotné virulentní fázi.\nV upírské rodové linii je seberozmnožování viru wetiko uskutečněno prostřednictvím média ,rodinného systémuʻ (ať už je to naše původní rodina, nebo lidská rodina), s tím jak je dědictví zneužívání (ať už fyzické, sexuální, politické, emocionální, psychologické nebo duchovní) předáváno dál, jak individuálně tak i kolektivně, a přenášeno po celé generace, neustále se inkarnující prostřednictvím živých. Wetiko přenáší svoji roztříštěnou logiku a zkreslený kód do těla/mysli druhého prostřednictvím traumatického rozbití naší celistvosti. Jakoby v prokletí, náš živočišný druh trpí kolektivní, zděděnou formou PTSD (post-traumatická stresová porucha). Přetvořením jejich obětí do své vlastní podoby, oběti wetik se připojují k nespočtu ,zatracených,ʻ kteří se stávají držiteli zvrácené linie. Toto ,prokletíʻ bude pokračovat, dokud nezasáhneme proti šíření tohoto upírského parazita mysli a dokud nedojde k zastavení řetězce nekonečného zneužívání.\nKdyž mluvíme o wetikách, Forbes říká: „jsou to blázni (nečiští) v pravém smyslu slova. Jsou duševně nemocní a je tragické, že tato forma duševní nemoci, kterou nesou, je přenosná.“ [xxv] Wetiko psychóza je vysoce nakažlivá, šířící se kanálem našeho sdíleného nevědomí. Jeho vektory infekce a šíření necestují jako fyzický patogen. Tato proměnlivě se pohybující, nomádsky putující nákaza se recipročně posiluje, živí se v každém z našich nevědomých slepých míst, což je způsob, jak sebe nelokálně šíří napříč celým polem. Ve wetiku existuje kód nebo logika, která ovlivňuje/infikuje vědomí podobným způsobem, jakým se virová DNA přenáší do a infikuje buňku. Lidé, kteří usměrňují vibrační frekvenci wetika, se navzájem propojují psychickou rezonancí, aby posílili svou společnou shodu, aby podpořili svůj nepříčetný pohled na realitu. Skupiny lidí jsou kolaborativním podporováním svojí vzájemné psychózy k sobě přitahováni nevědomím a mohou se potenciálně stát společensko-politickou silou, s níž je třeba počítat. Když je skupina lidí ve shodě o čemkoli, ať už je to pravda nebo ne, jejich vzájemné sladění vyvolává nakažlivé, magnetické silové pole, které může ovlivnit a přitáhnout do sebe nevědomé lidi.\nMaligní narcisismus. Já JSEM tím snem!\nLidé, kteří jsou v moci viru wetiko, obvykle netuší nic o tom, jak byli ,podvedeni.ʻ Wetiko kultura jim neposkytuje žádnou pobídku k tomu, aby sebereflexivně spekulovali o své zvrácené situaci; ba naopak, nelokální pole se nakonfiguruje tak, aby se proti nim spiklo, umožnilo a dále kultivovalo jejich psychózu. Když je někdo plnohodnotným, nerozpoznaným wetikem, pole kolem nich se překroutí tak, aby je chránilo, spolupracovalo s nimi a posilovalo jejich psychózu způsobem, který uvede do tranzu všechny kolem nich. Jakmile dojde k učarování wetikem, ztrácejí schopnost rozpoznat wetiko patologii u ostatních. V situaci ,skupinového narcisismuʻ, wetika v různých stádiích onemocnění zaujímají určité postoje a role navzájem vůči sobě, aby se ochránila a zaštítila před svým vlastním šílenstvím a temnotou. Návzájem podporují a posilují svůj narcisismus, protože posiluje jejich vlastní. Když mluví o typu člověka, který je typicky náchylný k tomu, že se stane kořistí wetiko viru, Forbes píše, že je to obvykle ten jedinec, „za jehož nitě tahá někdo jiný, nebo ti, kteří následují životní cestu diktovanou jinými. Tímto se stávají idealním kandidátem pro wetiko infekci.“ [xxvi] Tím, že nejsou v kontaktu s jejich vnitřním vedením, promítají autoritu vně sebe a stávají se velmi sugestivními vůči konsenzu, schválenému názoru dominantní smečky. Ztrácejíc kontakt se svou vlastní rozlišovací schopností a dovedností kritického myšlení, ,hromadný člověkʻ se stává součástí nepřemýšlejícího stáda a kořistí ,skupinového myšleníʻ, jehož členové si spoluzávisle pomáhají udržovat svoji společnou verzi (wetiko) světa. Jejich skupinový konsenzus o povaze reality se, s postupem času, stává čím dál obtížněji udržitelným, ale stejně jako dům z karet, který se může kdykoli zhroutit, jejich vize světa je založena na zásadní chybě, tedy že není pravdivá. S podivem se lidé v kolektivním okouzlení wetika fanaticky přimknou k podpoře agendy, která je často diametrálně protichůdná službě jejich vlastních nejlepších zájmů. Toto je vnější odraz vnitřního stavu bytí, které je pod vlivem sebedestruktivního wetiko parazita.\nTím že jsou ,nečistíʻ, je to jako by v nich byl zvrácený, nebo zlý duch, který se usadil v bytostech těch, které ovládlo wetiko. Nevědomky jsou používáni jako nástroje, jako tajní operativci tohoto temnějšího, nečistého ducha, aby se mohl šířit v širším poli. Tajní agenti nemoci, tajemství wetik je tajemství sebe, protože je tajné i jim samotným. Stejně jako platí u každého z nás, když nejsme pod mocí svou nýbrž něčeho jiného, nositelé wetika nevědí, jak moc jsou v daném okamžiku posedlí. Zkušenost být ovládnut něčím mocnějším než oni sami, se vždy odehraje v jejich slepém místě (podívejte se na můj článek ,Jsme posedlí?ʻ).\nWetiko nákaza v tichosti a se lstí ovlivňuje naše vnímání, aby zůstala skrytá a nejasná, aby tak zůstala neviditelná. Jakoby z vyšší dimenze pocházející, mimozemská forma psychické struktury, choroboplodný zárodek wetika implantuje svá semena, uchytí se a zakoření v naší mysli a vybočí nás od našeho pravého povolání, práce a duchovní cesty. Cizí a odcizující účinek wetiko viru, přesně to, co potřebujeme vidět, je skrytý ve způsobu, jakým myslíme, vnímáme a dáváme význam našim zkušenostem. Když se někdo stane plnohodnotným členem kultu wetika (viz můj článek ,Bushův kultʻ), je to jako by jejich mysl byla kolonizována virem způsobem, že oni sami nemají nejmenší tušení o jejich vlastním patologickém stavu. Wetika nepociťují, že by potřebovali nějakou pomoc; pro ně jsou ostatní lidé vždy ,tím problémemʻ. Obvykle jim jejich nemoc nevadí, ani si ji neuvědomují, protože to je vše, co znají, a jejich politici a samotná společnost ve které žijí, je v tom povzbuzuje. Nemají ani potuchy o své poruše a ani si neuvědomují, jak jsou skutečně nemocní.Forbes píše: „Jeden z hlavních rysů, který charakterizuje skutečně zlou a extrémní formu wetikoismu, je arogance.“ [xxvii] Wetika, tím, že jsou ,plnohodnotnáʻ, jsou arogantně nateklá svou vlastní nadutostí, tedy jsou ,nafouknutí.ʻ Nástroje pro zlo, wetika jsou arogantně, ignorantsky a sebejistě přesvědčena, že drží pravdu a pracují pro nejvyšší dobro. Je to, jako by nebyla schopna si uvědomit, že to, co dělají, je zlo, tím jak nejsou schopni registrovat své činy jinak než jako dobro. Forbes na závěr píše: „V každém případě, wetiko nemoc, nemoc vykořisťování, se šíří jako nákaza posledních několik tisíc let. A jako nákaza neomezovaná většinou vakcín, má v průběhu času tendenci se zhoršovat než zlepšovat. Stále více a více lidí ji chytá, na stále větším počtu míst, a stávají se skutečnými učiteli mladých.“ [xxviii] Wetiko kultura se začne vyučovat jak doma, tak v ‚akademii,‘ kde se lidé stávají ,‚certifikovanými‘ ve způsobech jejího světa, a tudíž jsou akreditováni a oprávněni šířit její korumpující způsoby ve stále velkolepějším rozsahu.\nKdyž už mluvíme o rychle se šířící wetiko nákaze, Forbes píše: „Je šířena prostřednictvím samotných wetik tím, jak verbují nebo poškozují ostatní. Dnes se šíří v historických knihách, televizi, vojenských výcvikových programech, policejních výcvikových programech, komiksech, pornografických časopisech, filmech, pravicovými hnutími, fanatiky nejrůznějšího druhu, vysonátlakovými misijními skupinami a četnými vládami.“ [xxix] Všechny korporatizované instituce hlavního proudu, kulturně schválené, jsou o vštěpování, tedy říkají nám, o čem přemýšlet a o čem ne, a stejně tak jak máme myslet. Naše mysl je převládající kulturou neustále masírována do určité podoby, jako by naše ‚pravá tvář‘ byla ‚upravována‘. Je to, jako kdyby nám někdo vybíral naše duchovní kapsy. Naše ‚civilizace‘ se stala mluvčím pro propagandistický orgán onemocnění, uvádí nás do tranzu ‚přijmout‘ jeho úhel pohledu, zatímco smrtelně krvácíme pro to, co se opravdu počítá nejvíce. ,Kulturaʻ (sic), která in-formuje a formuje se kolem wetiko nemoci, je sama o sobě kanálem jejího přenosu, a pokud se podepíšeme na tečkovanou čáru a přijmeme její pohled, její život popírající kultura nás postupně pohltí do sebe, jak se proměníme v nevědomé agenty, kteří ji poslouchají na JEJÍ slovo. To je způsob, jakým neustále se rozšiřující, samotvořená psychická říše kolektivní psychózy ‚funguje‘, jak přebírá nadvládu a stále více se přibližuje stavu ‚plné zaměstnanosti.‘\nPlnohodnotná wetika mohou být malí tyrani doma nebo v práci, ale přesto mohou patřit mezi chudé a utlačované a nemají ve světě vůbec žádnou skutečnou moc. Co Forbes označuje za „velká wetika“, to jsou plnohodnotná wetika, která vyšplhala po wetikovém žebříku, překonala všechny překážky a vystoupala v řadách wetik, aby se ocitla v postavení moci, kde mohou ovlivňovat a ovládat události v našem světě a zneužívat systém. Velká wetika, která ovládají páky moci, ať už to jsou super bohatí, generální ředitelé korporací, prezidenti bank nebo vůdci národních států, jsou obzvlášť nebezpečná, protože definují podmínky našeho dialogu a ovládají dohodnutý historický příběh. Řídí naše vnímání prostřednictvím propagandistických strojů hlavního proudu, korporačních médií, která ovládají (viz. můj článek „Válka proti vědomí“), velká wetika v mocenských pozicích vytvářejí limity našeho rozhovoru a debaty. Wetiko je ideologický virus, jehož ,měnouʻ je syntax myšlenek. Wetiko odchyluje náš duševní syntax, tj. pravidla jak formujeme jazyk, čímž narušuje sémantiku, význam, který klademe na naše zkušenosti nás samotných a světa. Wetiko je sémantická porucha, neboť mění axiomy, skrze které psychika tvaruje, odlévá a ,hláskujeʻ svá slova, čímž vyčarovává své zkušenosti. Myšlenkové formy a přesvědčení, které vyjadřují a reprezentují wetiko virus, fungují jako vnitřní, vestavěný kontrolní systém, které definují hranice toho, co si umíme představit jako možné, v rovině jednotlivce, národů a jako druh. Wetikoismus podporuje a zachovává veškeré převládající mýty, příběhy, dogmata a (ne)svaté knihy, které posilují jeho podlou, prospěchářskou agendu. Knihy a jiné formy informací, které nepodporují wetikovskou pokroucenou verzi toho, co je, jsou metaforicky řečeno, ,spálenyʻ (nebo v některých případech doslovně – například knihy výše zmíněného Wilhelma Reicha byly skutečně páleny vládou Spojených států. Při popisu toho, co nazval „emocionální mor“, Reich svým vlastním zůsobem poukazoval na zlo viru wetiko).Žijeme uvnitř světa, který je, stejně jako sen, interaktivním zrcadlem, které je neoddělitelné od našeho vnitřního bytí. Odraz stavu který je hluboko v nás, choroba wetiko je bezprostředním, přímým projevem snové povahy vesmíru, což je samotná realizace, kterou nám wetiko ukazuje. Tím, že rozpoznáme snovou povahu naší situace, vytváříme živou protilátku sestávající ze samotného vědomí, která je přimo navržena pro neutralizaci psychického patogenu wetika. To znamená, že zakódovány do rámce smrtící patologie wetika jsou vhled a odhalení, jenž jsou svou vlastní léčbou (viz. můj článek „Stínová projekce je svá vlastní medicína“). Jeho vlastní sebeodhalení, choroba wetiko poskytuje svou vlastní psychickou medicínu, ale abychom mohli získat její léčebné ,přínosyʻ, musíme tento zázrak v psychoduchovní zdravotní péči rozpoznat a do větší hlubky pochopit. Jak úžasné – ta věc, která nás potenciálně ničí, nás zároveň probouzí. Potenciální katalyzátor naší evoluce jako druhu, my všichni společně wetiko vytváříme a sníme dohromady. Wetiko je skutečně kvantový fenomén, protože to je nejnebezpečnější jed a nejléčebnější medicína, která je spojená v jednom superprotikladném stavu. Zabije nás wetiko? Nebo nás probudí? Vše závisí na tom, jestli rozpoznáme, co je pro nás potenciálně odhalováno. Prognóza pro wetiko/maligní egofrenii závisí na tom, jak ji sníme. Nyní, když máme diagnózu a prognózu, stačí abychom objevili lék, který vyžaduje samotnou „gnózi“…\nTento článek se poprvé objevil na webových stránkách Paula Levyho\n[i] Forbes, Columbus and other Cannibals [Kolumbus a další kanibalové], str. xv.\n[ii] ,psychickéʻ se v tomto článku používá jako adjektivní forma ,psychikyʻ a je\nbez jakýchkoli parapsychologických konotací\n[iii] Forbes, Columbus and other Cannibals, str. 46.\n[iv] Forbes, Columbus and other Cannibals, str. xvii-xviii.\n[v] CG Jung, Nietzsche’s Zarathustra [Nietzscheho Zarathustra],sv. 2, str. 1321.\n[vi] Ibid., str. 39.\n[vii] Ibid., str. xvi.\n[viii] Ibid., str. 24.\n[ix] Ibid., str. 49.\n[x] Ibid., str. 60.\n[xi] Castaneda, The Active Side of Infinity [Aktivní strana nekonečna], str. 218.\n[xii] Ibid., str. 218.\n[xiii] Ibid., str. 218.\n[xiv] Ibid., str. 219.\n[xv] Ibid., str. 219.\n[xvi] Ibid., str. 220.\n[xvii] Ibid., str. 220.\n[xviii] Ibid., str. 220.\n[xix] Ibid., str. 229.\n[xx] Přečtěte si prosím Ne podle jeho obrazu: gnostická vize, posvátná ekologie a budoucnost víry, John Lash. Jeho webová stránka je metahistory.org.\n[xxi] Forbes, Columbus and other Cannibals, str. 188.\n[xxii] Jung, The Symbolic Life [Symbolický život], CW 18, par.\n[xxiii] Forbes, Columbus and other Cannibals, str. 153.\n[xxiv] Reich, The Mass Psychology of\nFascism [Masová psychologie fašismu], str. xvii.\n[xxv] Forbes, Columbus and other Cannibals, str. 18.\n[xxvi] Ibid., str. 43.\n[xxvii] Ibid., str. 52.\n[xxviii] Ibid., str. xix.\n[xxix] Ibid., str. 49.\nSOTT archiv: The Greatest Epidemic Sickness Known to Humanity\n← SOTT Proměny Země – leden 2018: extrémní počasí, planetární změny, bolidy\nProfesor Jordan B. Peterson: hrdina naší doby? →\nOctober 6, 2018 October 6, 2018 D.R. 0\nNovember 22, 2008 August 28, 2018 D.R. 2


Euroskop.cz - Politiky EU - EU má ambice stát se kvantovou velmocí\nDigitalizace je fenomén, který byl èasto zmiòován pøi nastavování agendy souèasné Evropské komise i pøi nedávném jednání o novém finanèním rámci Evropské unie. Co si ale pøedstavit pod termínem, který se zdá být v dobì globální závislosti na technologiích realitou už dnes?\nSpoleèenská debata se v této oblasti ve vìtšinì koutù svìta se poslední týdny soustøedila na bezdrátové sítì páté generace neboli 5G a na umìlou inteligenci. Budoucnost pøedstavují ale také kvantové poèítaèe a Komise chce, aby EU byla v této oblasti globálním prùkopníkem. Dokáže Evropa dohnat, a hlavnì pøedehnat zbytek svìta?\nEurokomisaø Thierry Breton slibuje, že pokud jste si užili digitální revoluci, pak si mùžete být jisti, že budete milovat kvantovou revoluci. „Dnes má Evropa vše, aby vedla technologickému závodu. Má veškerá aktiva, aby mohla být v nadcházejících letech a desetiletích technologickým, hospodáøským a geostrategickým lídrem. Pokud budeme spolupracovat.“\nEvropská komise se od roku 2016 soustøedí na etablování globálního prvenství v inovacích založených na datech. V rámci toho se pod oznaèením Flagship Quantum Technologies unijní iniciativa soustøedila na zajištìní prostøedkù pro vìdce zabývající se kvantovými technologiemi. Cílem této vlajkové lodi je postavit Evropu do popøedí druhé kvantové revoluce a pøinést transformaèní pokrok ve vìdì, prùmyslu a spoleènosti.\nKvantové technologie v kostce\nJestliže klasické poèítaèe zpracovávají data pomocí bitù, z nichž každý bit je buï nula, nebo jedna, v kvantových poèítaèích jsou data reprezentována qubity (kvantovými bity), které mohou být jedna a nula zároveò. Tento jev se nazývá superpozice a jejím hlavním pøínosem je schopnost provádìt masivní výpoèty za extrémnì krátkou dobu.\nPodle vedoucího oddìlení vìdy a technologie ve výzkumném centru IBM v Curychu Heike Riela by kvantové poèítaèe mohly Evropì pomoci lépe vypoèítat molekuly hnojiv, aby byly energeticky úèinnìjší. Dále by mohly napøíklad vytvoøit výkonnìjší baterie nebo rychleji vytvoøit velmi lehké materiály.\nKvantový poèítaè - ilustraèní foto. Zdroj: Pixabay\nZa prvenství se platí\nEvropská unie poskytne na iniciativu 1 miliardu eur. Tento rozpoèet na období pøíštích 10 let má dovést výzkum kvantových jevù z laboratoøí do komerènì úspìšných produktù. Technologická iniciativa má 5 oblastí: kvantová komunikace, kvantové poèítaèe a výpoèty, kvantové simulace, kvantová metrologie a senzory a základní výzkum. Do prvního tøíletého období se pøihlásilo celkem 140 projektových návrhù, z nichž 20 je financováno z rozpoètu.\nProblémem ale je, že se Evropa zdá být pozadu za svìtem v kvantovém výzkumu. Eurokomisaø Breton to sice odmítá, ale data vypovídají v jeho neprospìch. USA a Èína mají v souèasné dobì nejvíce superpoèítaèù a nejvíce patentù na kvantové poèítaèe a technologie. Také co se týèe financí, EU se pohybuje za velmocemi. Èínská vláda údajnì vynakládá na kvantový výzkum nejménì 2,5 miliardy dolarù roènì. Administrativa Donalda Trumpa na kvantový výzkum vyèlenila 1,2 miliardy dolarù.\nEvropská komise se ale rozhodla dohnat ostatní zemì. Na digitalizaci navrhla investovat 8,19 miliard eur prostøednictvím programu Digitální Evropa. Tuto èástku unijní pøedstavitelé posléze snížili na necelých 6,8 miliardy eur, nicménì kvantové projekty by mìly být financovány také z výzkumného programu Horizont Evropa, který èítá celkem 80,9 miliard eur.


Hledá se nový páneček - anatolian-shepherd-dog.cz - Stránky věnované ANATOLSKÉMU PASTEVECKÉMU PSU\nHledá se nový páneček\nAgadir je 3. letý anatolský pastevecký pejsek z našeho 1. vrhu narozený v dubnu 2009. Je to bohužel výletník a potom, co mu nějaké děti hodili petardu pod nohy- se bojí velkého hluku - bouřka, petardy, motorová pila atd. HLEDÁME PRO NĚJ NOVÝ DOMOV NEJLÉPE NA VĚTŠÍM POZEMKU S PEVNÝM PLOTEM NĚKDE V KLIDU NA VESNICI. Současní majitelé mu bohužel nemohou nabídnou takovéto prostředí. Kontakt na současné majitele: honysek@seznam.cz\nZde je popis jeho současných pánečků:\nAgadir je 3 letý pes, který je hravý, milý, hodný, temperamentní a mazlivý. Je zvyklý na základní povely, které ale plní jen na vodítku, jinak si rád dělá věci po svém a jak sám uzná za vhodné. Rád chodí na dlouhé procházky, kdy musí být na vodítku, jinak by se radostně venčil několik hodin sám. Má rád ostatní psy, je mírumilovný, pohodový a neublíží, v případě že ostatní psi jsou také přátelští. Je zvyklý na kočky a jiná zvířata, není k nim nepřátelský, ikdyž je někdy rád z legrace prožene. Je zvyklý na pobyt venku, jen v případě ohňostrojů, bouřek, petard a podobných věcí je potřeba mu dát možnost se schovat – bouda mu k tomu nestačí. To jsou věci, které ho opravdu stresují, a je z nich vyděšený i nějakou dobu po jejich ukončení. I jiné jemu neznámé zvuky ho mohou děsit. Vyhovuje mu velký prostor na pohyb, který mu nejsme schopni zajistit. Prostor, ve kterém je, musí být dobře zabezpečený proti útěku, protože jinak se snaží jít se proběhnout sám po vzdáleném okolí. Je zvyklý na děti a na lidi, celkově je má moc rád. Je to hodně „vítací pes“, ale vzhledem k jeho velikosti a temperamentu je dobré s ním nenechávat děti samotné, nebo jeho nenechat běhat volně, když si hraje, zapomíná dávat pozor, aby do někoho nevrazil.\nA také pár fotek: další fotky Agadira najdete v naší fotogalerii.


Lidé a zvyky | Egypt\nV Egyptě žije přibližně kolem 70 až 80 milionů obyvatel. Většina z nich se zdržuje při povodí řeky Nilu. Tato oblast je nejúrodnější a obyvatelé se zde živí jako zemědělci.\nZdejší obyvatelé jsou především Arabové. Egypťané jsou milí lidé, přátelští a ochotní. Rádi vám poradí nebo jen tak prohodí pár slov.\nEgypťané jsou milí lidé, přátelští a ochotní.\nEgypťané mají obchodního ducha a schopnost vám často něco vnutit i přes vaší vůli. Nemáte-li o nic zájem, jděte dál a ignorujte je. Máte zájem si koupit nějaký suvenýr? Pak smlouvejte, co to dá. Ceny jsou většinou velmi přemrštěné a prodávající je schopen vám ve finále věc prodat za polovinu, někdy i za méně. Navíc s tím, že budete smlouvat, počítají.\nNa některých místech Egypta se můžete setkat s žebráky. Pokud něco dáte žebrákovi, počítejte s tím, že během chvíle jich kolem sebe máte několik a každý něco chce. Předejdete tomu tím, že si jich od začátku vůbec nebudete všímat. Nezastavujte se u nich a nedávejte se s nimi do řeči.\nKromě Egypťanů se tu setkáme s dalšími etnickými skupinami. Mezi nejpočetnější skupinu patří:\nBeduíni: Předkové této menšiny jsou z Arabského poloostrova. Beduíni obývají především Západní a Východní pouště Sinaje. Je jich tu kolem půl milionu.\nBerbeři: Žijí na severozápadu země. Poznáte je podle úboru žen. Ty jsou natolik zahalené, že jim z oděvu vykukují jen oči.\nNúbijci: Tuto menšinu najdete mezi Asuánem a Chartúmem.\nArabské ženy chodí zahalené a i když jsme v 21. století, ve kterém západní svět hlásá rovnoprávnost, v arabských zemích je muž stále více než žena. Úkolem ženy v Egyptě je co nejdříve se vdát a mít děti. Jejich manželé mají právo je zavrhnout kvůli různým příčinám, např. kvůli jejich neplodnosti. Ženy v Egyptě většinou nepracují. Uživit rodinu je povinností muže.\nA i na naše ženy se nebude pohlížet přívětivě, budou-li tu chodit příliš odhalené či výstředně oblečené. Minisukně a hluboké výstřihy mnohé muslimy uráží. Takto oblečená dívka by tu mohla schytat i nějakou nadávku, možná dokonce i plivnutí.\nChystá-li se žena do Egypta, může se připravit na to, že ji zde budou místní muži svádět. Vnucují se, lichotí, někdy vám hned vyprávějí o svatbě. Stůjte ale nohami při zemi, i když Egypťan je sebemilejší a sebepozornější, uvědomte si, že jde o muslima a ti ze své podstaty vidí ženu jako něco méněcenného.\nZhruba 80 % obyvatel vyznává islám. Zbytek jsou převážně křesťané. Egypt patří do tzv. větve sunnitského islámu. Islám se datuje od přelomu 6. a 7.století, kdy ho založil Mohamed - jeho prorok. Islám se řídí podle svaté knihy, kterou je Korán. Islám je založen na pěti povinnostech věřícího:\nŠaháda: vyznání víry\nPět denních modliteb směrem k Mekce\nDodržování svatého půstu během svatého měsíce Ramadánu\nJe-li toho muslim schopný, musí jedenkrát za život vykonat cestu k Mekce\nMešity, tedy budovy, které jsou primárně určeny k uctívání islámského boha Allaha, si můžete také prohlédnout. Do některých ale není povolen vstup nikomu jinému než muslimům. I tam, kam budete moci, nesmíte s odhalenými rameny a koleny. Jako turistu vás určitě okouzli jejich architektura.\nKromě islámu je v Egyptě rozšířené i koptské křesťanství, ke kterému se hlásí kolem 10 % populace. Křesťanství tu je reprezentováno koptskou církví, jde o tzv. východní pravoslavnou církev.\nNejznámější muslimský svátek, trvá měsíc. Ramadán připomíná muslimům, že na počátku tohoto měsíce se zjevil Bůh proroku Muhammadovi a sdělil mu první jeho poselství. Ramadán je určen na 9. měsíc islámského kalendáře. V tento svátek musí muslimové držet půst od úsvitu do soumraku. Kromě jídla nesmí muslim přes den pít, kouřit, žvýkat a souložit. Budete-li tedy během ramadánu v Egyptě, je nevhodné, abyste na veřejnosti jedli. Zato po soumraku zde začínají pravé hody. Jí se hodně a většinou se konzumuje i hodně nejrůznější pochutin. V době ramadánu jsou od půstu osvobozené děti, duševně nemocní, lidé na cestách, kojící ženy, starší lidé, ženy mající menstruaci nebo jsou v šestinedělí. Ti, kteří nemohou ramadán držet jen dočasně, si musí nahradit půst později. Obchody jsou také většinou přes den zavřeny. Jelikož muslimský kalendář má lunární měsíce, je Ramadán pohyblivým svátkem.\nVánoce v Egyptě připadají na 7. ledna a od roku 2002 je společně slaví křesťané i muslimové. Před Vánocemi je půst, kdy člověk by podle tradice neměl jíst tolik hodin denně, kolik má v sobě víry. Celkově se může konzumovat jen jídlo neživočišného původu. Pokud Vánoce chcete v Egyptě chcete tam oslavit v našem termínu, hotely západního stylu vám tento svátek neodepřou, ba právě naopak.\nTento svátek představuje narozeniny proroka Mohameda.\nJde o oslavy příchodu jara a spadá obvykle na fixní datum 21.3. V různých zemích má tento svátek různou podobu a slaví se odlišně. Obvykle se během slavností hrají hry, divadelní vystoupení atd.\nJde o šíitský festival, při kterém si někteří šíité mrskají záda až do krve. Ashura představu první ze 40 dnů smutku nad úmrtím Imána Hussaina.\nJde o poslední den Ramadánu. V tento den se bouřlivě slaví, a to 2 - 3 dny.


Hospodaření Libereckého kraje poznamenala krize a povodně - Jablonecký deník\nLiberec - Hospodaření Libereckého kraje poznamenala v posledních čtyřech letech hospodářská krize, která ztenčila daňové příjmy kraje, a také ničivé povodně. Ty v srpnu 2010 zasáhly polovinu území kraje a způsobily škody za více než osm miliard korun.\nJejich následky se stále nepodařilo zcela odstranit. Navzdory tomu všemu se hospodaření podařilo udržet vyrovnané, řekl hejtman Stanislav Eichler (ČSSD). Z evropských fondů získal kraj 2,13 miliardy korun, to je v přepočtu 4 860 korun na obyvatele. Velkou část použil na opravy silnic a budov, ale i na financování sociálních služeb.„Když jsme kraj přebírali, překračovalo jeho zadlužení miliardu korun. Zadlužení vyprodukovalo předchozí vedení v době růstu a nám se ho podařilo částečně umořit, i když jsou příjmy nižší a do toho přišly ještě povodně," doplnil Eichler. Klíčovým dluhem je úvěr 750 milionů korun, který si kraj vzal v minulosti na opravy svých silnic II. a III. tříd, a také 200 milionů korun, které splácel za rekonstrukci stravovacího traktu liberecké nemocnice. Vyrovnané hospodaření se podle Eichlera podařilo udržet i přesto, že nároky na krajský rozpočet rostou v souvislosti s nižšími dotacemi na sociální služby nebo školství.\nČSSD, která poslední čtyři roky vládne v Libereckém kraji spolu se Stranou pro otevřenou společnost (SOS) a za podpory komunistů, není žádným nováčkem. Na řízení regionu se podílí od vzniku krajů v roce 2001. V prvních dvou volebních obdobích se spojila v koalici s tehdy vítěznou ODS. Když v roce 2008 sociální demokraté volby vyhráli, získali třetinu ze 45 mandátů v krajském zastupitelstvu. Spojili se s SOS a vytvořili menšinovou koalici s 18 mandáty. ODS je v opozici stejně jako Starostové pro Liberecký kraj, kteří jsou nejhlasitějšími kritiky současného krajského vedení.\n„Nejsme spokojeni s hospodařením kraje, zadlužení se zvyšuje a to nás netěší, protože to bude muset někdo zaplatit. Vývoj příjmů navíc není příznivý, což vidíme i my sami ve svých obcích," řekl předseda zastupitelského klubu starostů Martin Půta, který je zároveň starostou příhraničního Hrádku nad Nisou. Kraj by se podle něj měl chovat především jako dobrý hospodář, lépe se starat o svůj majetek a přednostně investovat do jeho obnovy. „Neměli bychom rozhazovat bez jasných pravidel miliony na podporu nejrůznějších akcí a projektů, když potřebuje každou korunu na financování oprav silnic a mostů po povodních," zdůraznil Půta.\nV letošním roce sice krajský rozpočet počítá s dalším splácením úvěru a dluh by se tak měl snížit na necelých 670 milionů korun, zastupitelé už ale před dvěma lety schválili další úvěr 500 milionů korun na rekonstrukce mostů na silnicích II. a III. tříd. S jeho čerpáním se kvůli průtahům začalo až letos a kraj ho přednostně využívá na spolufinancování oprav mostů poškozených povodněmi v roce 2010. Kraj se podle Půty zřejmě nevyhne ani dalšímu zadlužení. Krajská nemocnice mimo jiné nutně potřebuje vybudovat přistávací plochu pro vrtulníky, jinak přijde o statut traumacentra. Investici za 30 milionů korun bude zřejmě platit kraj.\nLiberecký kraj je rozlohou 3163 kilometrů čtverečních po Praze nejmenším krajem v České republice. Na jeho území žilo na začátku letošního roku bezmála 438 560 obyvatel ve 215 městech a obcích. Kraj je průmyslovou oblastí, ve které má silnou pozici sklářský a automobilový průmysl. Právě tato odvětví zasáhla v posledních letech hospodářská krize nejvýrazněji. O práci přišly tisíce lidí. Krize snížila daňové příjmy kraje, celkový objem rozpočtu ale pomohly udržet úvěry i úspěšné čerpání dotací z fondů. Kraj hospodaří s rozpočtem kolem 6,5 miliardy korun, dvě třetiny však tvoří peníze, které krajskými účty jen protékají.


Opravdu jahodový dort\n3 Komentářů\t/ Ovocné,Recepty na dorty / Jahodový dort,Jednoduchý dort,Ovocný dort\nMáte rádi jahody a jejich jakékoliv variace?\nZkoušeli jsme jahodový krém a jelikož jsme měli už předem připravený korpus na jiný dort, nedalo nám to a udělali jsme si jahodový dort 🙂\nTento dort je neskutečně svěží a jeden z nejlepších, které jsme ochutnali.\nTvaroh (tučný nebo polo) 250 g\nŽelatinový ztužovač 2 balíčky\nJahody na ozdobu dle uvážení\nČervené dortové želé 1 ks\nZtužovač smetany 1 ks\nKorpus můžeme upéct i den předem. Potřebujeme 2 korpusy, každý jsem pekla zvlášť v dortové formě. Dva žloutky utřeme se 2 lžícemi prosátého moučkového cukru a 2 lžícemi kakaa, přidáme 2 lžíce mléka. Dva bílky vyšleháme se špetkou soli do tuha a opatrně vmícháme. Rozetřeme do dortové formy vyložené papírem na pečení a pečeme při 170°C po dobu 8 – 10 minut. Upečený korpus překlopíme na papírovou utěrku a stáhneme papír na pečení. Stejným způsobem upečeme druhý korpus.\nOmyté jahody nakrájíme na kousky a rozmixujeme. Zašleháme tvaroh, mascarpone a cukr. Ve 200 ml vody rozmícháme oba želatinové ztužovače a hmotu postupně zašleháme do krému.\nNa dno dortové formy dáme první korpus, strany vyložíme cukrářskými piškoty. Polovinu krému nalijeme na korpus. Přiklopíme druhým korpusem a formu naplníme zbývajícím krémem. Dáme do lednice alespoň na 2 hodiny ztuhnout.\nJahody omyjeme a necháme oschnout (položíme na papírovou utěrku, aby se voda vsákla) a překrájíme je na poloviny. Ozdobíme povrch dortu. Podle návodu si připravíme želé a zalijeme jahody. V chladu necháme ztuhnout.\nSmetanu vyšleháme se ztužovačem a cukrem do tuha a ozdobíme dort.\n3 názory na “Opravdu jahodový dort”\n31.5.2013 v 11.15\n17.7.2013 v 5.15\nale určitě skvěle chutná 😀\n13.8.2013 v 9.00\nsuper dort dělala jsem ho sama a to je mi teprve 12let taže určitě jednoduchý 🙂


Česnek a zázvorová pasta pro posílení imunity > Zajímavý\nZima je běžné období nemoci. Snížená imunita a přítomnost virů v našem prostředí nás činí mnohem citlivějšími na nachlazení. Dnes budete znát recept na domácí směs, která posílí vaši imunitu. Díky tomu budete méně nemocní a vaše tělo se s virovými útoky lépe vyrovná!\nRecept pochází z východní kultury, je to bohatý zdroj informací o přírodní medicíně, který se zde velmi dobře rozvíjel. Proto dnes připravíme pastu s česnekem a zázvorem, kterou můžeme přidat k prakticky čemukoli, abychom posílili naši imunitu.\nTuto pastu můžete přidat do polévky, salátu, nápoje, omáčky. Existuje opravdu tolik možností, jaké jsou v hlavě nápady. Tato pasta se díky své vůni stane nejen zesilovačem našeho odporu, ale také zajímavým kořením.\nJak vyrobit pastu z česneku a zázvoru k posílení imunity\n1/2 šálku zázvoru\n1/2 šálku česneku\nČesnek a zázvor by měly být loupány. Nyní je musíme smíchat, abychom vytvořili pastu. Přidáme k nim olivový olej a špetku soli. Po smíchání se vytvoří poměrně hustá pasta se nažloutlým zázvorovým odstínem.\nNyní ji můžeme zapečetit ve vzduchotěsném obalu a uložit do chladničky. Pak to aplikujeme na naše nádobí. Lžička denně stačí k tomu, aby využila svých vlastností.