Eksperiment multipliciranja sa eksponiranom grafičkom matricom\nU kompleksu zbivanja na jugoslovenskoj umetničkoj sceni devedesetih godina grafika predstavlja, neosporno, značajno stvaralačko područje u kojem su jaki pojedinci doneli novi senzibilitet i postavili određene vrednosne parametre, dokazujući sopstvenim radom da je u grafici prostor za individualno istraživanje i kreativnost praktično neiscrpan. Radove ovde izdvojenih autorskih pojava recentna kritika je već označila kao deo pokreta direktne obnove modernizma.\nDa bi se govorilo o pojavama u grafici devedesetih godina potrebno je jedno mini-retro fokusiranje matičnog grafičkog centra, tzv. beogradske škole. Ovaj ustaljeni termin može se vezati za institucije - beogradske akademije za likovnu i primenjenu umetnost kao i za Grafički kolektiv i njegovu Majsku izložbu grafika. Naime, Majska izložba grafika, od ranih pedesetih godina do danas, predstavlja pouzdan indikator različitih tendencija i punkt za promovisanje novih pojava u mediju grafike; promotivni nastupi grafičara iz poslednje dekade povezani su, kao i kod prethodnih generacija, upravo sa Majskom izložbom. Ovi umetnici su, u složenoj problematici plastičnih umetnosti osamdesetih i devedesetih godina, osetili novi senzibilitet, odgovarajući u jednom slobodnijem i neposrednijem pristupu na pitanja grafičkog medija. Iz tog ugla posmatrani, aktuelni oblici grafičkog rada, prema ustaljenim standardima i medijskim konvencijama, zahtevaju veću fleksibilnost čitanja i tumačenja, a povremeno se, primenom novih radnih postupaka, autori svojim rezultatima približavaju proširenom i eksperimentalnom polju ove discipline, čiji su srodni, paralelni tokovi očiti i na međunarodnoj umetničkoj sceni.\nOve nove pojave, koje su obeležile grafičku umetnost u protekloj deceniji, podsećaju na pitanje: nije li kodeks grafičkog medija, upravo zbog svoje vezanosti za određene tehnološke principe, ostao najdublje ukorenjen u sopstvene kanone, tzv. medijsku pravovernost?... Možda se u ovoj pravovernosti, bliskoj krilu grafičara ortodoksne provenijencije, krije i deo objašnjenja zašto grafika danas uglavnom izostaje iz velikih projekata i problemskih izložbi koje tretiraju najaktuelnija pitanja likovne umetnosti.\nS druge strane, uvreženo mišljenje, primetno i u delu kritike, da je grafički medij zatvoren sistem uslovljen tradicijom i konvencijama, odredilo je grafici na globalnom umetničkom planu poziciju izvesne podređenosti. U kontekstu takvih neopravdanih shvatanja, koje danas najbolje demantuju nove ličnosti u ovom mediju, grafika je dugo ostala po strani, gotovo izolovana od burnih umetničkih kretanja i prevratničkih pobuna, pa je samo u pojedinim slučajevima tumačena kao promotor novog, inicijalnog govora.\nSagledavajući te naznake novog, proteklih godina priređeno je u Beogradu nekoliko autorskih izložbi na kojima je elaborirana recentna grafička scena ili pojedini njeni fenomeni. Simptomatična je činjenica da i pored nekoliko oficijelnih grafičkih zbirki, i uz Kabinet grafike Narodnog muzeja, u Beogradu niti igde u Jugoslaviji ne postoji stalna postavka grafike. Liniju permanentnih događaja na grafičkoj sceni devedesetih i deo te atmosfere ilustruju i međunarodne izložbe grafike kao i polemika vođena u listu Politika na temu "Grafika ili reprodukcija".\nMeđunarodne izložbe grafika u Beogradu, Užicu, Leskovcu\nMatica vremena na prostoru ex-Jugoslavije devedesetih godina obeležena je zastrašujućim ratnim hukom i sankcijama koje su pogodile i kulturu. Relevantne grafičke izložbe u svetu uglavnom su ostale otvorene za naše umetnike a učesnici iz Jugoslavije su postajali i laureati vrednih nagrada i priznanja. Evidentna je ekspanzija grafičkih izložbi u svetu - pojava koja se ne zasniva na utemeljenosti grafičkog medija i njegovim dobrim pozicijama (printanje i omasovljenje crteža-slike) već devalvira grafiku kao prostor za kreativni rad. Isto tako indikativno za ovo vreme je ustanovljavanje velikog broja grafičkih izložbi i kod nas, koje su ad hoc iz nacionalne selekcije prerastale u međunarodne. Grafika se ponovo potvrdila kao moćan medij čija je komunikacijska vrlina omogućila kopču sa svetom i utisak u domaćoj javnosti da nismo sasvim izopšteni sa međunarodne kulturne scene. Mada su organizovane mahom po pozivu, i bez ozbiljnije koncepcije, ove izložbe su ipak dale valjanu informaciju o grafičkom stvaralaštvu u svetu.\nDa bi se aktuelni trenutak grafike sagledao u svom kontinuitetu, valja se načas okrenuti i umetnosti prethodne decenije. Očito, najširi krug fenomena umetnosti nove predstave, potvrđen u radovima nove generacije slikara i vajara, dobio je svoje autentične tumače i u mediju grafike. Ovo je samo nastavak priče o prirodnoj, generacijskoj potrebi da se osvoje sopstvene ikonografske i plastične paradigme i prema meri individualnih mogućnosti, da se isto tako iščitavaju, ali i menjaju postojeći modeli, formule, kriterijumi.\nTokom osamdesetih i devedesetih godina formirala se nova generacija grafičara koji su pokazali dovoljno osetljivosti i smelosti za aktuelne umetničke probleme. Dobro osećajući duh i boju vremena, pomerajući tačku gledišta sa medijske hijerarhije ka ehu novih jezičkih i vizuelnih ideja, oni su razvili vlastitu grafičku koncentrisanost. Promena likovnog jezika osamdesetih i otvorene mogućnosti koje je pružila postmoderna delovali su podsticajno na generaciju rođenu pedesetih, koja danas predstavlja aktere magistralnih zbivanja u jugoslovenskoj i srpskoj grafici. U ovaj lančani sistem aktuelnih grafičkih strujanja uključila se i generacija najmlađih autora, promovisana na likovnoj sceni devedesetih, kao i nekolicina grafičara srednje generacije. Postavljajući fundamentalno pitanje: Šta je grafika? i dovodeći je ponekad svojim radom do graničnih nivoa medija, pojedinačni autorski putevi vodili su mahom ka preispitivanju inicijalnih osećanja za formalna i strukturalna svojstva dela. Kretanje u tom smeru vodi ka novim, slobodnijim stvaralačkim kriterijumima u samoj grafičkoj radionici - svojevrsnoj laboratoriji iskustva i veštine - kao i umetnikovom traganju za signalima postojanih vrednosti. Sa neophodnom dozom sumnje u medijske standarde, ovi umetnici danas eksperimentišu i istražuju odnose grafičke matrice i njenog kvaliteta u konačnom učinku dela, njenog formata i integrisanja u sam grafički rad jer je za njih, očigledno, matrica umetničko delo koliko i otisak. Pri tom se, između ostalog, naglašava ekskluzivnost otiska u odnosu na smanjeni ili potpuno ukinuti tiraž. Iz ovog sledi: sa umetničke tačke gledišta tiraž i nije nužan, on pripada faktorima druge vrste - izlaganju, kolekcioniranju, prodaji. Uključivanjem matrice u otisak (Pavić, Ilić, Todović), grafika se svodi na jedan jedini, tzv. nulti otisak. Ukinuta je i grafička margina a nestandardni otisci veličine više metara kvadratnih eksponiraju se bez zaštitnog stakla.\nZoran Todorović, Trpeza za Maljevića, Klea i Miroa / Dining Table for Malevich, Klee and Miro, 1995/96.\nGrafički znak, kao otvoreno polje kreativnih inovacija sedamdesetih godina inicirala je mecotinta, početkom osamdesetih suva igla a, sredinom prošle decenije, u identifikovanju aktuelnih vrednosti, on je u znaku povratka tradicionalnim tehnikama visoke štampe - drvorezu i linorezu, koji u novim istraživanjima, tipičnim za devedesete godine, dobijaju svoju idiomatsku boju. Može se govoriti o imanentnom oživljavanju starih grafičkih tehnika a čarobni koktel njihovih kombinacija rezultuje novim momentom u kojem nije uvek lako pročitati original, zapravo njegova tehnička svojstva. U kontekstu ovih medijskih vizura, uz paralelno negovanje klasičnih tehnika duboke štampe i višebojne grafike, eksperimentiše se i kolografijom, čiji je postupak izvođenja složeniji a preklapanje grafičkih sistema očigledno. Naime, kolografija je preuzela iskustvo enformela osvežavajući ga novim duhovnim aspektima vremena sadašnjeg. Umetnost osamdesetih jasno pokreće jednu novu ikoničnost u izvornom, plastičkom konceptu dela - konkretizuje misao apstrahujući pojavnost. Izvođačka smelost, eksperimentisanje i sloboda u građenju kolografske matrice jeste izazov ali i lavirint sa brojnim mogućnostima u kojem treba naći onaj pravi izlaz da bi se oslobodio akumulirani kreativni naboj. Uz to valja pomenuti i bitnu činjenicu da se grafička matrica stalno uvećava; parirajući tako velikim slikarskim platnima, grafički otisak je iskoračio do nestandardnih, gotovo monumentalnih formata.\nKontinuiranim delovanjem grupe grafičara iz osamdesetih godina pripremljen je povoljan teren za jedan znatno fleksibilniji pristup grafičkom mediju i istraživanja u znaku većih autorskih sloboda, tipična za pojavu i eksponiranje nove generacije umetnika. Biljana Vuković, za čiji rad se vezuje pejzaž kao lični doživljaj predela, još sredinom osamdesetih je izlagala grafike velikog formata. Ovi radovi, kao dokument o procesualnosti stvaranja, svojom gestualnošću i atmosferom kondenzovane energije, predstavljaju snažan umetnički stav koji se mogao jasno uočiti na njenoj izložbi grafika i terakota, održanoj 1988. u Kolarčevoj zadužbini. Povodom ove izložbe Bojana Burić je zapisala: " ...najevidentnija osobina ovih radova je da se u njima ogleda uspešna sinteza očuvanja jednog medija obogaćivanjem i produbljivanjem drugih načina likovnog izražavanja". Ipak, u njenom radu tada nisu prepoznati problemi tipični za likovnu praksu osamdesetih i on je ostao malo po strani od matičnih struja. I pored toga, rad Biljane Vuković je podsticajno delovao na generaciju studenata koja je u to vreme radila u Grafičkom ateljeu beogradske Likovne akademije.\nOsveženje u grafici beogradskog kruga, sredinom osamdesetih, predstavlja pojava Nebojše Radojeva. Njegov predmetni svet, konceptualne doslednosti i kristalne čistote, ostao je usamljeni primer promovisanja parametara tog likovnog koncepta. S druge strane, izložba drvoreza u Grafičkom kolektivu 1987. predstavlja usamljeni primer koji vodi ka čistom grafičkom znaku u grafici devedesetih godina. U svodljivosti likovne poetike Nebojše Radojeva na znak i njegovu asketsku vizuelnost moguće je potražiti kontinuitet i vezu sa još starijim autorskim primerom Miodraga Rogića. Rogićev slikarski i grafički rad vezan je za modernu a autor u svojoj autohtonosti potencirajući bitno obnavlja poverenje u čistotu plastičkog mišljenja. U svojoj izjavi: "Cilj mi je da odnos crnog i belog dovedem do napetih granica. Da ostvarim izvesnu potencijalnu dramu" - Rogić je tačno formulisao sopstveni likovni kredo.\nGrafika kao dokument o procesualnosti stvaranja\nNebojša radojev, Stolica/ Chair, 1995.\nKoncentrišući pažnju na pojave tipične za grafiku devedesetih, koje nesporno izražavaju najživlja umetnička zbivanja u ovom mediju, izdvojili smo sledeće autore: Anku Burić, Branka Pavića, Zorana Todovića, Mariju Ilić i Dragana Momirova. Neosporno, njihove stvaralačke pozicije svedoče o visokom stepenu individualnog rada i sluha za novi senzibilitet grafičke umetnosti kao polja autentičnog izraza. Njihove zajedničke osobine prepoznaju se kao strast u poslu i poverenje u izvođačku manuelnost, u savlađivanje otpora dve sukobljene energije - sopstvenog mentalno-manuelnog delovanja i materijala-matrice.\nSigurnim koracima, početkom osamdesetih godina, Anka Burić (1956) stupila je na umetničku scenu, a rukopis prepoznatljive ortografije blizak senzibilitetu tzv. ženskog pisma odredio je vizuelno-estetsku matricu njenog rada. Pored grafike, kojoj još uvek posvećuje najviše pažnje, ona sličan krug stvaralačkih problema prenosi i u druge medije - crtež-sliku na platnu velikog formata i instalaciju. Novi grafički radovi Anke Burić mogu se sagledati kao svojevrsno dnevničko zapisivanje, hronika stanja i pojava, a poruke se prenose šiframa; nema više ni potrebe ni vremena za razuđenom kompozicijom, a pažnja je posvećena elementarnom, izvornom zapisu. Tražeći karakter stvari u njihovim deformacijama i unutrašnjosti bića, Anka Burić je spontano redukovala likovni motiv koncentrišući se na njegovu suštinu. Tako, umesto ljudske figure i prepoznavanja u životu gomile ostale su samo ispružene ruke, bolje reći, njihovi tragovi - vizuelni simboli određenih emotivnih stanja. Kondenzovana energija emituje se u asketski pročišćenom grafičkom znaku a linijom, osnovnim činiocem njenog rada, direktno se akcentuje intuitivno, primarno. Osećajući pravu prirodu medija, Burićeva u tehnici suve igle ostvaruje jedno od osnovnih načela svog stvaralačkog kreda - najdirektnije prisustvo u mediju, uz spontano beleženje autentičnih stanja i pojava; upravo u tehnici suve igle ona postiže jedinstvo globalne likovne matrice. Ogromnih dimenzija, njena grafička instalacija sa Majske izložbe grafike 1993, sa naglašenim dijalogom matrica-otisak, pozitiv-negativ, dominirala je kao efektna forma otvorenog grafičkog rada.\nAktuelizujući klasične grafičke tehnike visoke štampe (linorez i drvorez), Branko Pavić (1959) sintetisao je iskustvo beogradskog i njujorškog školovanja. Dijalog sa umetničkim delima prošlosti tipičan je za njegov rad (Gibertijeva vrata, Vitraži katedrale u Šartru) kao i urbani sadržaji. Pavić je na sebe skrenuo pažnju grafikama velikog formata i zvučne kolorističke atraktivnosti, često u poliptihalnoj shemi, sa jakim koncentratom grafičkog zvuka i reskog bojenog tona koji smiruje kloazoniranjem. Još na izložbi u Salonu Muzeja savremene umetnosti 1990, Pavić je pokazao da je za njega aktivni činilac grafičkog rada i sama matrica. Naime, on je izložio i veliku drvoreznu matricu čiji su pasaži crne rezbarije uokvirili mali grafički otisak u središtu ploče. U praćenju promena u poetskom sloju Pavićevog dela i sve radikalnijim iskoracima u i oko grafičkog medija kao žižne tačke izdvajaju se, pored izložbe u Salonu Muzeja savremene umetnosti iz 1990, i učešće u projektu Na iskustvima memorije u Narodnom muzeju 1994. godine i multimedijalni projekat Teme za velike gradove, realizovan u proleće 1996. u Galeriji savremene umetnosti u Pančevu i Bioskopu Rex u Beogradu. U okviru projekta Na iskustvima memorije IV u kojem je učestvovao (kao jedini grafičar), na pitanje šta se može realizovati sa jedne grafičke matrice Pavić je odgovorio izazovnim eksperimentom izlažući 12 sekvenci rada Neki aspekti života u Velikom Gradu. Ovaj dosledni koncept može se sagledati u svoja tri sloja: matrica, ručno rađeni papir - reljefni otisak iz matrice i tiraž: u suštini, Pavić drvorez, najstariju grafičku tehniku, suprotstavlja drugom tipu umnožavanja - fotokopiji ili fotografiji. U duhu svojih prethodnih istraživanja, u ovom eksperimentu multipliciranja eksponirana matrica je, takođe, postala aktivni činilac rada kao i sam otisak, ram, boja, reljefnost ručno rađenog papira, fotokopija. Dosledan u svom konceptu, Pavić pri tom ne zaboravlja ni osnovno pravilo grafičkog medija - tiraž i jednakost edicije. U multimedijalnom projektu Teme za velike gradove Pavić je došao do još radikalnijih rešenja a eksperiment sa multipliciranjem tretiran je kao svojevrsno kombinovanje i sučeljavanje različitih sistema; pored ručno rađenog papira, laserske fotokopije i brojnih varijacija sa drvoreznom matricom u razvijen sistem projekta uveden je i video rad, koji je tretiran kao grafički medij, a grafika posmatrana kao projekcija otiska van grafičkog papira. Postavka u Rex-u činila je drugi komplementarni deo Tema za velike gradove. Tri velika drvoreza specijalno pripremana za prostor Rex-a, kao svojevrsnu ambijentalnu instalaciju, pratile su i animirale projekcije video radova pozvanih autora - Čedomira Vasića, Ivana Kucine i grupe Škart; uz muziku grupe Jarboli oni su reagovali na Pavićevu Temu. O njegovim stvaralačkim tezama može se govoriti kao o graničnom polju eksperimentalne grafike koja pruža najneobičnije forme otvorenog dela.\nZnačajan deo umetničke aktivnosti Branka Pavića čine ne-standardni oblici zajedničkog rada; sa Dragoslavom Kneževićem realizovao je od 1988. pet-šest drvoreza velikih formata (220x 140 cm), a na beogradskom Arhitektonskom fakultetu jedan je od osnivača, animatora i aktera Radionice 301.\nMarija Ilić, Izmeri želju/ Mesure the desire, 1992.\nNove mogućnosti određenog grafičkog koncepta i analitički karakter rada svrstali su Zorana Todovića (1958) među protagoniste nove beogradske grafike. Uočena manuelna personalnost, kvalitet neposrednog izvođačkog postupka i ekspresija materijala opredelili su Todovića za rad u linoleumu. Sam autor objašnjava: "Za mene je linogravura crtanje u linoleumu; on poseduje drugačiju osećajnost u odnosu na izražajne mogućnosti drugih tehnika." Linogravura, van svake sumnje, oslobađa straha od greške, dopuštene su naknadne intervencije, ploča se može kolažirati a, kako sam autor dodaje, nalazi se na pola puta do kolografije. Novi opiti u linogravuri, na izvestan način, pomeraju Todovićevo optičko stajalište i od početnih, standardnih formata, od pre desetak godina, u izazovu drugačije opcije, grafički list se širi po horizontali i vertikali da bi dostigao dimenzije murala od nekoliko kvadratnih metara. Kasnije, ove celovite likovne jedinice ustupaju mesto slobodnom polju u kojem živa kontura crteža pojačava unutrašnji impuls grafičkog lista. Pravilno ritmovane segmente koji se, po principu modularnih sistema, umnožavaju u Todovićevim linogravurama doživljavamo kao intenzivne predstave različitih vizuelnih senzacija koje podsećaju na ponavljanje određene muzičke fraze. U tom duhu izvedena i grafička kompozicija velikog formata od 25 elemenata, uključujući i matricu, izložena na XXXVI oktobarskom salonu 1995, donela je Todoviću nagradu za grafiku.\nJednostavnost, odlučnost i snaga ličnosti lako su uočljivi u stvaralačkom biću Marije Ilić (1959). Esencijalno pitanje Manje ili više od grafike? postavila je (prvo) sebi ali i nama na izložbi održanoj u Grafičkom kolektivu 1992, pred njen odlazak za Holandiju. Slobodan model kolografije i zavodljivost moguće likovne igre privukli su Mariju Ilić u svoju maticu. Intuitivno i emotivno ona u eksperimentisanju kolografijom otkriva uzbuđujuću moć oslobođene energije; u višebojnom reljefnom otisku kristališu se materija i oblik, imaginarni prostor i struktura, energična gestualnost i senzibilni znak. Potreba da svi nivoi procesa rada budu ugrađeni - integrisani u konačni oblik dela izražena je u njenom simultanom stvaralačkom toku, u radu u serijama i neposrednom uključivanju same matrice u grafički list. Tako je klasično načelo po kojem grafička matrica ima svoj život nezavisan od otiska još jednom sasvim pomereno u korist produženog dejstva same matrice. Uključujući u tok grafičkog mišljenja pozitivan i negativan pol ovog procesa (matrica-otisak), Marija Ilić ukazuje na njihovu simetričnu pojavnost i dijalošku ravnotežu. Otkrivajući, isto tako, muški i ženski princip dijaboličkog suparništva i večnog variranja da-ne, umetnica zapravo polarizuje lik istog bića. Kao neka druga stvarnost (Narcisov izbor neprihvatanja drugog ja), matrica je uključena u sam otisak. Ona korespondira sa jednim ili više svojih ponovljenih pozitiva ukazujući da osobina multipliciranja, kao medijska osobina grafike, može da osvoji neki drugi prostor i da se dobije novo značenje. Koristeći promenljivu kategoriju u igri spajanja različitih varijanti istog otiska (matrice), Marija Ilić se pridružila autorima koji ispituju granična područja grafičkog medija, uvodeći grafičku materiju i njenu teksturologiju u samo središte svog rada.\nDragan Momirov (1962) pripada onom krugu umetnika čijem stvaralaštvu je bliska terminološka odrednica oslobađanje. U dvojstvu savremenog duha i klasičnih sredstava, ukrštenim smelim idejama trenutka i aktuelnostima koje prožimaju likovno stvaralaštvo, može se govoriti o Momirovljevim grafikama. Ispoljavajući sve jasnije svoju stvaralačku fizionomiju, on prihvata opšte zakone artističke produkcije koji su zasnovani na redukciji suvišnog. Uočavajući nepoznate tragove u lapidarnosti kamena, koji predstavlja tematski okvir njegovog rada, on traga za arhetipskim. Dobre osobine beogradske grafičke škole, koje su sazrele u autorovoj posvećenosti ovom mediju, samo su ubrzale vreme fermentacije i promene stanja gledanja u stanja viđenja. U ambijentu stalne stvaralačke provokacije - ispunjene arhetipskim modelima mitskih slovenskih simbola i tajanstvenim arheološkim artefaktima - Momirov zapravo traga za kvintesencijom višeg reda. To se može reći i za njegovu veliku triptihalnu kompoziciju izloženu na 34. oktobarskom salonu 1993; u slobodnoj interpretaciji grafičkih jedara postavljeno je pitanje provodljivosti neke pojave ili oblika. Monumentalnost kojom zrače njegovi radovi standardnih dimenzija, prirodno je dovela do njihovog fizičkog uvećanja, pa su još ubedljiviji kao ogromni petrificirani fragmenti. U trojstvu prostor-vreme-materija on eksplicira stepen osobenosti stvorenog znakovnog sistema. Govor forme, kao bitno svojstvo Momirovljevog rada, u znaku je kompaktnosti, znakovnosti, plastičnosti, kontrasta; u prvom planu ovog stvaralačkog projekta jeste potreba za normatizovanjem (izabrane) grafičke tehnologije (duboka ili ravna štampa) sa karakterom umetničkog izraza.\nKompleks grafičkih aktuelnosti ne bi bio potpun bez grupe autora, rođenih mahom šezdesetih godina, kod kojih je sazrevanje i traženje likovnog identiteta takođe u znaku refleksije vremena. Koncentrisani na istraživanje forme i strukture, gesta i novog enformela, čije poetike paralelno žive i u slikarstvu, oni ulaze u domen referentnih pojava na razuđenoj mapi savremenih umetničkih zbivanja. Očito, prvo se izdvaja linija istraživanja vizuelnih slojeva koja gradi složenu ekspresiju akumuliranu u pojavnosti figurativnog znaka (Lidija Antanasijević, Dušica Kirjaković, Milica Anđelković) ili zasićenosti gotovo apstraktnog modela (Biljana Ševo). U različitim oblicima ove personalne stvaralačke drame otkriva se metaforičnost plastičnog iskaza (Milan Stašević, Žarko Smiljanić), metodološka doslednost vizantijske i dalekoistočne provenijencije (Zorica Tasić), ekspresija stripovanog modela masovne kulture (Slobodan Bojović), asocijativne aluzije na predmetni svet (Nevenka Stojsavljević, Branislav Fotić, Petar Gajić), gestualni zapisi (Miodrag Mlađović), atmosfera spontanosti novog enformela (Zoran Dimovski, Branko Raković). U istom kontekstu sinhroni tok različitih stavova i opredeljenja vidljiv je u eksperimentu sa ručno rađenim papirom i svođenjem izraza na krajnje sofisticiranu geometrijsku uređenost (Slobodan Knežević), u drvorezu kao vibrantnoj bojenoj površini (Aleksandar Rasulić) i varijantama primarnog grafičkog elementa-znaka (Slavko Milenković, Dragan Kićović).\nZna se da izbor umetničke forme nije slučajan a zalaganje za neki od ideala jeste aktivno traganje za duhovnim nabojem dela koje ono nosi kroz vreme. Isto tako, poznato je da je grafika tvrd medij koji ne poseduje lakoću i zavodljivost izvođenja, naprotiv. Još je Kirhner, poučen sopstvenim iskustvom, savetovao da "samo onaj umetnik koji poseduje ljubav i umešnost u zanatu treba da radi grafiku".\nU selektivnom pogledu na stvaralački trenutak u mediju grafike devedesetih pažnja je posvećena akcentovanju aktuelnosti. Tok usmeravan maticom jakih pojedinaca koji su bili u stanju da osete predznak i duh nove umetnosti u poslednjoj deceniji XX veka, obeležen je istraživanjima u domenu medijskih mogućnosti - plastičkoj organizaciji dela i kombinovanju starih sa novim tehnologijama.\nAnka Burić, Branko Pavić, Zoran Todović, Marija Ilić i Dragan Momirov pripadaju stvaralačkom jezgru koje svoju korelaciju sa vremenom ostvaruje u razuđenom sistemu duhovnog sadržaja umetnosti vraćajući poverenje u transmisiju plastičkog mišljenja i govor medija. Ovu svojevrsnu zbirnu hroniku o grafičkim pojavama u devedesetim čine mahom umetnici srednje i mlađe generacije, što je logično jer su oni, između ostalog, stvaralački i biološki najaktivniji.\nBranko Pavić, Raskrsnica/ Crossroads, 1995.\nMada je grafika danas deo proširenog polja vizuelne umetnosti, ipak, može se reći da ona nema dominantni karakter ni u umetnosti ove dekade i da je pojačavanje samosvesti unutar samog medija određujući faktor za same autore kao i za jedan broj istoričara umetnosti i kritičara.\nGledajući na grafiku kao polje autentičnog izraza, što je i svojim radom potvrdio, Branko Pavić je u jednom intervjuu izjavio: "Uostalom, grafika kao umetničko delo u svom najvišem dometu nije ništa posebnija nego što je to muzika, arhitektura ili slikarstvo. Samo su različiti jezički kodovi i zato joj pristupam slobodno." Neka ovo autentično mišljenje umetnika posluži za kraj rezimea u ovom pregledu o grafici devedesetih godina.\n1 Lj. Ćinkul, Sedam savremenih srpskih grafičara, Beograd, 1991 (u okviru XXXII oktobarskog salona); Z. Todović, Lj. Ćinkul, Izazov linogravure, Beograd, 1992 (u okviru XXXIII oktobarskog salona); Lj. Slijepčević, Refleksije nove slike u grafici, Salon Muzeja savremene umetnosti, Beograd, 1994; Lj. Slijepčević, Mitološke predstave u novoj grafici, Salon Muzeja savremene umetnosti, Beograd, 1995.\n2 Pojava reprodukovanih slika naših poznatih umetnika, čiji su veliki tiraži na tržištu dostizali visoke cene umetničkih originala (kao tipični simptom vremena) i otvoreno pismo jednog ortodoksnog grafičara izazvali su početkom 1991. polemiku u listu Politika. Nažalost, ova zahvalna tema o grafičkom originalu i grafičkoj reprodukciji, zbog nestručnog vođenja, samo je uznemirila i zbunila javnost a nije razjasnila ovaj akutni problem koji u svojoj suštini dodiruje same etičke principe (grafičke) umetnosti. Povećavajući oprez kupca i prema originalnoj grafici, ovi napisi su u celini doneli više štete nego koristi. Malo je onih koji su iz serije ovih polemičkih tekstova izvukli pravi zaključak: da je grafička reprodukcija samo sredstvo za imitiranje drugog medija i da se nalazi na suprotnom polu od grafičkog originala.\n3 Međunarodna izložba male grafike, Beograd, 1993. i 1994; III bijenale grafike, Beograd, 1994; II grafički bijenale, suva igla, Užice, 1995. Međunarodni bijenale grafike malog formata, Leskovac, 1995.\n4 U Galeriji Sebastian u Beogradu, početkom 1990, u okviru svoje male jugoslovenske turneje, izlagao je Den Elison. Ovaj američki umetnik laureat je Velike premije na XVII međunarodnom grafičkom bijenalu u Ljubljani 1987. Za vreme svoje izložbe u Beogradu Elison je bio gost VIII otvorenog grafičkog ateljea u Narodnom muzeju i grafičkog odseka na Fakultetu likovnih umetnosti. Njegove kolografije iz ciklusa Dokumenti novog sveta, velikih formata, živih boja i zasićenih površina, u kojima se mešaju dokumenti vremena i doživljaji, u našoj sredini su predstavljale primer drugačijeg modela grafičkog mišljenja. Veoma popularna u Americi osamdesetih godina, kolografija - po vrednostima najbliža kombinovanim tehnikama duboke štampe - kao oblik inoviranja medijskih finesa grafike brzo je prihvaćena.\n5 Branko Pavić, Neki aspekti života u Velikom Gradu, Beograd, 1994; koncepcija i realizacija čitavog projekta Na iskustvima memorije, Irina Subotić i Gordana Stanišić, Narodni muzej, Beograd, 1994-1995.


KINGSTON USB DTX/64GB - 0001189101\n5.00 (2) | Napiši recenziju\nKINGSTON USB DTX/64GB\nCena sa popustom 679,99 RSD Cena 1.359,99 RSD\nProdaje i šalje: Planeta Sport d.o.o.\nModel DTX/64 GB\nTip USB 3.2 Gen 1\nDimenzije 21.04mm x 67,3mm x 10,14 mm\nKompatibilnost sa : Windows 10, 8.1,8 Mac OS (v.10.10.x+), Linux (v.2.6.x+), Chrome OS\n5 zvezdica 100%\n1-2 od 2 recenzija\nDragan | 2022-05-25 13:12:47\nodlican proizvod odlicna i brza isporuka\nGoran | 2022-06-16 05:35:30\nSve ispoštovano po dogovoru! Preporuka i sve pohvale...\n1 od 1 pitanja kupaca\nNevena | 2022-06-07 20:31:27\nDa li jos uvek moze da se poruci?\nePlaneta tim | 2022-06-08 09:57:30\nPozdrav Nevena, trenutno nemamo na stanju ovaj model. Preporučujemo da pratiš sajt, jer će dugme za dodavanje u korpu ponovo biti aktivno kada dobijemo nove količine. Takođe, možeš pogledati i ponudu ostalih modela u kategoriji USB flash memorije.


ZDRAVLJE - Centar za informiranje, edukaciju i savjetovanje - o nama\nPromicanje, poticanje, razvoj\nCentar za informiranje, edukaciju i savjetovanje 'Zdravlje' osnovan je u cilju promicanja, poticanja, razvoja i unaprjeđenja zdravlja, osobne ekologije, kvalitete života, održivog razvoja i razvoja zajednice. Više...\nUnaprjeđenje psihološkog i općeg zdravlja pojedinaca i zajednice, podizanje razine svijesti o fizičkom, emocionalnom, mentalnom, duhovnom i socijalnom aspektu zdravlja, kvalitete života, održivog razvoja i razvoja zajednice, razvijanje povezanosti i suradnje u djelovanju građana, jedinica lokalne uprave i samouprave.\nIstina, ljubav, sloboda, kreativnost, razvoj, integritet, stručnost, etika, osobna i društvena odgovornost.\nU teorijskom pristupu i neposrednom savjetodavnom, terapijskom i drugom djelovanju njegujemo holistički, humanistički svjetonazor, koji objedinjuje drevne, tradicionalne i nove znanstvene i praktične spoznaje čovječanstva. Više...\nOrganiziranje, suorganiziranje i provođenje informativnih programa, psihosocijalnih programa, terapijskih programa, programa samopomoći i grupa podrške, savjetovališta, edukacija, programa obrazovanja, seminara, tečajeva, predavanja, savjetovanja, radionica, skupova, tribina, okruglih stolova, prezentacija i drugih srodnih aktivnosti vezanih uz područja naše djelatnosti. Više...\nVažan je dio naših aktivnosti osmišljavanje i provođenje znanstveno istraživačkih i razvojnih programa i aktvnosti na područjima djelatnosti udruge. Više...\nInformiranje i tisak\nUz redovno informiranje o našem radu putem web stranica udruge, u sklopu provođenja programskih i drugih djelatnosti pripremamo i izdajemo tiskane i elektronske publikacije.\nRazvijamo suradnju sa srodnim i drugim organizacijama u Hrvatskoj i izvan nje.\nVoditelj programskih aktivnosti\n+385 1 664 6659, +385 91 164 0908\nPreselili smo! Centar za informiranje, edukaciju i savjetovanje 'Zdravlje' svoje aktivnosti održava u suradnji s partnerskom organizacijom Hrvatsko-austrijskim trening centrom za NLP/NLPt (HATC NLPt centar, www.nlpt.hr), ulica Ferde Rusana 10, Zagreb (u blizini Kvaternikovog trga, molimo vidjeti priloženu mapu - kliknuti za povećanje).


Pevačica Mia Borisavljević pre nešto više od dve nedelje rodila je ćerkicu Teu, a kako kaže, sam porođaj je protekao odlično i beba je baš onakva kako je sanjala da će biti.\n- Porođaj je prošao neverovatno lako, organizovano i brzo, zahvaljujući mojoj doktorki Slađani Mihajlović. Porodila sam se na carski rez, spinalnom anestezijom, isto kao prvi put bila sam budna i svesna i oporavak je samim tim bio lakši. Kada sam ugledala Teu, rekla sam: “Znala sam da je crna, istu ovakvu sam je sanjala još dok nisam znala ni da li nosim devojčicu ili dečaka”. Posle tog sna rekla sam Bojanu, dobićemo opet devojčicu ali sada sa crnom kosom - kaže atraktivna pevačica, a na pitanje da li bi volela i treće dete kroz osmeh objašnjava:\n- Ema obožava Teu, rekla mi je: “Mama, hvala ti što si mi rodila seku”.\n- Bojan i ja već provodimo vreme u studiju, imamo razne ideje i lagano, ne žurimo. Hoćemo da budemo zadovoljni pesmama, jer smo uradili odličan album i sve ispod toga ne dolazi u obzir. Tako da naravno da se sprema nešto novo, a i moj fitnes studio radi punom parom. Otisla sam tamo šesti dan od porođaja, žene kad su me videle pale su u nesvest. Ali to sam ja, moram da radim i to me istinski čini srećnom - kaže pevačica i kroz osmeh objašnjava da joj se kilogrami nisu istopili sami od sebe:\n- Samo ću vam reći da kad sam došla iz porodilišta stomak mi je bio toliki da je Ema pitala: “Mama, je li sada unutra bata”? Osam kilograma je već otišlo, ali imam još nekih šest, sedam da skidam i nije uopšte prijatno. Sva sreća imam svoje sprave za topljenje i znam da ću se rešiti viška, ali sam svesna da prvih mesec, dva moram da imam strpljenja i da mi fokus i prioritet bude na drugim stvarima. Posle ćemo lako.\nBojan je čekao sve vreme ispred porodilišta dok se nisam porodila


POREZ PO ODBITKU NA PRIHODE NEREZIDENTNIH PRAVNIH LICA PO OSNOVU KAMATA - Biljana Trifunović\nPOREZ PO ODBITKU NA PRIHODE NEREZIDENTNIH PRAVNIH LICA PO OSNOVU KAMATA\nPrema Zakonu o porezu na dobit pravnih lica ukoliko nerezidentno pravno lice ostvaruje prihod od kamata obračunava se porez na dobit po odbitku po stopi od 20%, osim ako međunarodnim ugovorom o izbegavanju dvostrukog oporezivanja nije drugačije propisano.\nPorezom po odbitku obuhvaćene su kamate po osnovu primljenih zajmova i kredita, po osnovu depozitnih poslova,kamate po osnovu izdatih obveznica i drugih dužničkih hartija od vrednosti koje rezidentno pravno lice isplaćuje nerezidentnom pravnom licu. Ukoliko se radi o hartijama od vrednosti koje su izdate od strane Republike Srbije, autonomne pokrajine, jedinica lokalne samouprave ili Narodne banke Srbije, kamata na njih se ne oporezuje porezom po odbitku. Takođe ukoliko rezidentno pravno lice plaća zateznu kamatu nerezidentnom pravnom licu, ta kamata se ne oporezuje porezom po odbitku.


Nedeljković: Dežulović se namestio na penal desničarima - NOVA portal\nEmisije Autor:Milena Ilić Mirković14. dec. 202008:53 > 08:59\nNedeljković kaže da je na Dežulovićeve reči reagovao psovkom je je po njemu to legitiman način izražavanja u nekoj „pojačanoj komunikaciji“.\n„Isprovociralo me je to što je Boris Dedžulović pametan momak i što sam znao da je on kao navođeni projektil“, kaže on.\nDodaje da nije siguran da je li Dežulović to uradio ili uredinici „tabloida u kome je objavljeno“.\nNa opasku voditeljke da je intervju objavljen u „Nedeljniku“ porokomentarisao je da je to „tabloid za bogate“.\n„Ako izvučeš u hedu da je Beograd kasaba koja se davi u blati, onda je trabao da bude precizan i da kaže ‘Beograd je u vreme naprednjaka kasaba’ i onda bi to bilo legitimno mišljenje jednog hrabrog momka, pametnog dečka koga smo svi voleli zbog njegovog aktivizma u vreme ratova“, tvrdi Nedeljković.\nDodaje da „duhovit, pametan čovek ne može takvu glupost da kaže a da nema neke skrivene motive“.\n„Po meni je bilo to da se izazove reakcija nas ‘normalih’, a sa druge strane namestio se na penal desničarima. Moja psovka se odnosila na to – znao sam da će krenuti da desničare“, kaže Nedeljković.\nDodaje kako je njemu svejedno koje je Dežulović nacionalnosti i da je on u Beograd uvek dobrodošao.\nNa pitanje da li su usledile oštre reakcije zato što je Dežulović „pogodio u centar“ Stanković kaže kako smatra da „sve to ima veze sa tim koliko smo nervozni, koliko smo ljuti, ogorčeni i onda svoj bes kanališemo i gde treba i gde ne treba“.\n„Ljudi pročitaju neku vest, mnogo se i ne udube i onda vide – neki Dežulaović je negde nešto rekao loše o Boegradu. E onda uzmi drvlje i kamenje, intresi svoju nervozu i to bi bilo to“,\nSmatra da je Dežulović nije zlonameran jer iza njega stoji toliko neokaljana karijera koja pokazuje da je on istinski prijatelj Beograda.\n„Ako neko ima pravo da nešto kaže o Beogradu to je on“, smatra Stanković.\nBeogradBoris DežulovićTiago Stanković


1 Dec 2021 - 07:30 Vesti Link\nDa, Fiat Panda je doživela facelift ne tako davno. Ali verovatno to nije sprečilo dizajnerski tim da još malo poradi na ovom modelu i promeni još neki detalj – uključujući i onaj koji je vidljiv na prvi pogled.\nPodsetimo, poslednji facelift Fiat Pande se dogodio pre nešto više od godinu dana – krajem oktobra 2020. Promene nisu bile velike – samo novi branik, nove felne, drugačije oblikovani lukovi točkova, novi materijali iznutra, nova multimedija i Sport verzija. Iznenađujuće, preživela je varijanta 4×4, koja je verovatno najčudniji automobilski proizvod na današnjem tržištu – gradski automobil s pogonom na sve točkove i dvocilindričnim motorom zapremine 0,9 litara. Nećete naći drugi na tržištu.\nA sada će Fiat Panda verovatno dobiti još jedno osveženje\nMeđutim, to će, kako prenosi Quattroruote.it, biti još suptilnije. Celu zabunu u ovom slučaju je izazvala reklamna kampanja jednog od domaćih dilera, u sklopu koje je objavljena, između ostalog, samo grafika. Ovaj s desne strane je naravno Fiat 500L, ali nije relevantan za ovaj tekst. Važan je auto s leve strane, koji je Fiat Panda.\nDrugačija je, između ostalog završna obrada branika, ali najveća razlika je logo – ovde je reč o novom logotipu, kao kod Fiat Tipa.\nNaravno, to može da bude samo fotošop lapsus i neko je promenio logo na Pandi. Međutim, takođe možemo očekivati da će Fiat predstaviti takav osveženi primerak i da će Panda zapravo videti pravu promenu logotipa – ne samo na promotivnoj grafici.\nU Quattroruote.it spekulišu da blago osveženje spolja takođe može da ide ruku pod ruku s osvežavajućom opremom i dodavanjem novih sistema – iako Panda već ima većinu onoga što kupci traže i šta se od jeftinog gradskog automobila može očekivati.\nOvde napuštamo tračeve i prelazimo na činjenice. A činjenice su da je Fiat Panda, još uvek moćan proizvod u smislu prodaje na našem kontinentu. I tako je u oktobru ove godine bio 6. najprodavaniji automobil u Evropi – kupci su kupili čak 12.623 primerka ovog modela.\nMeđutim, možda će biti potrebno malo osveženje Pande, budući da je pad prodaje na godišnjem nivou iznosio impresivnih 34%. Da li je to bilo zbog problema s dostupnošću poluprovodnika ili nečeg drugog, još nije poznato. Poznato je, međutim, da je Fiat 500 istovremeno zabeležio rast od 2 posto.\nčitanja : 4621


Jagma za obveznicama na Beogradskoj berzi\nBiznis\t27.05.2009 18:41\nU trgovanju obveznicama Republike Srbije na Beogradskoj berzi danas je ostvaren neuobičajeno veliki promet od čak 3.365.426 evra, i to pretežno obveznicama koje dospevaju na naplatu naredne godine.\nPrema izveštaju Berze, obveznicama serije A-2010 trgovano je za 3.323.352 dinara po ceni od 94,00 do 94,75 odsto nominalne vrednosti.\nSerijom A-2011 ostvaren je promet od 3.824 evra, uz cenu od 88,87 odsto, serije A-2012 od 1.264 evra, uz cenu od 83,74 odsto, a serije A-2013 od 6.767 evra, po ceni od 78,00 do 79,00 odsto nominale.\nObveznicama serije A-2014 trgovano je za 5.203 evra, uz cenu od 74,20 do 74,40 odsto, serije A-2015 za 17.405 evra, uz cenu od 69,90 do 70.01 odsto i serije A-2016 za 7.609 evra, po ceni od 66,30 do 66,80 odsto nominalne vrednosti.\nRepubličke obveznice za izmirenje stare devizne štednje dospevaju za naplatu 31. maja, u godini koju označava serija tih vrednosnih papira.


Dizajn mojih sajtova, misljenja?\nMyCity » Naša pisana dela » malo mojih misli ...\nPoslao: 03 Okt 2003 01:31\nInteresantno kako covek shvati koliko je jak tek kad ga nesto obori.Onda se vidi da li je neko boras ili onaj koji odustaje.Licno,nikad nisam volela da posmatram zivot iza zatvorenog prozora,vec da aktivno ucestvujem u njemu,prouzrokujem dalja desavanja,pokrecem splet okolnosti,nadam se sreci,slucajnosti...I,zaista,neke neverovatne stvari su se desavale...Toliko neverovatne da sam izbrisala rec "slucajnost" iz svojih zakljucaka.Previse je sve slucajno i previse se poklapa sa onim sto sam ocekivala,prizeljkivala i osecala.Tako da kad se desi - ostajem samo zahvalna sto se desilo i ni ne pitam se kako,zasto...Ne vredi zaliti u zivotu jer zivot previse brzo tece da bi bilo ikakve koristi od toga,zar ne? U redu je naravno polemisati o proslim dogadjajima,nauciti se na tudjim i svojim greskama...Ali nije li to sve onda previse proracunato?Zar nije car u tome da radimo ono sto zelimo i ono u sta verujemo...Pa cak i ako ne ispadne sve potaman...Ipak je to bilo ono sto smo u tom trenutku zeleli - cemu kajanje...Vazno je raditi na sebi u smislu odluciti se da li si dobra osoba ili nemas potrebe da budes dobar.Nakon toga je sve lakse.Kao dobra osoba,verovatno neces ni zeleti nesto sto bi druge mnogo povredilo,sem ako naivno,na deciji nacin toliko zelis nesto da ne primecujes da to nekoga povredjuje...Ali to ako zaista ne primecujes...I cemu sve te igre,maske...Kad ja jednostavno zelim da me neko voli zbog toga kakva sam a ne da voli sliku i predstavu o meni ili da kroji neku svoju lutku...I ja zelim nekog isto tako da volim,bez skrivanja,bez kajanja,bez lazi...Kad-tad maske padnu...Kad tad ostane samo sustina naseg bica i ono sto mi jesmo...Cemu onda pretvaranja...Zar nije jednostavnije da budemo to sto jesmo - pa ako nas neko takve zavoli super - to je to! A ako ne, jednostavno da li vredi onda glumiti i ziveti u svetu lazi zbog osobe koja nas ne postuje,ne kapira nas niti zeli da odvoji malo svesti i vremena da shvati ko mi to stvarno jesmo...Naravno sad ce svi reci da filozofiram...I jeste mozda tako,ali to nisam po profesiji...Samo sam mislila na neke odredjene situacije u mom zivotu i pisala ovako uopsteno o njima...Hvala na citanju,citajmo se kasnije ponovo...\nPoslao: 03 Okt 2003 01:42\nne filozofiras... delim tvoje mesljenje, vec neko vreme, i potpuno se slazem sa takvim nacinom razmisljanja...\njednostavno - budi ono sto jesi - ako te neko stvarno voli - volece te takvog kakav jesi\nako te ne voli onakvog kakav jesi - onda te on ne voli iskreno...\nako te ne voli iskreno - znas i sama... lepo se povuces iz takve veze, jer, nemas razloga da volis nekog ko te lazno voli...\nPoslao: 03 Okt 2003 01:45\nDa,mislim da onda to i nije vredno gubljenja necijeg vremena,energije...Jer se ulaze u laz, u ono sto zapravo ne postoji,u iluziju...\nPoslao: 03 Okt 2003 02:01\nda, ali je fora sto postoji period u kojem nisi sigurna da li je sve iluzija, da li te on stvarno, iskreno, iz dna srca, voli, ili se pretvara da te voli (i laze i sebe i tebe), a ti se navlacis, navlacis... i onda jednog trenutka postavis sebi pitanje - da li me on stvarno voli...\npostoje takvi periodi, svi prolazimo kroz to.\nu takvim trenucima jednostavno ne znas sta da radis, pocnes da sumnjas, a nemas dovoljno jak dokaz ni za sta... ni da li jeste iluzija, ni da li nije iluzija...\nPoslao: 03 Okt 2003 02:05\nDa ali to nije fer ni prema tebi - meni je tako proslo 7 godina u vezi u kojoj nisam bila voljena na nacin na koji sam ja zamisljala ljubav,vec na njegov nacin...A to vreme se ne moze vratiti...E sad pitanje je ,ako te neko voli na njegov nacin a to nije ono sto ti ocekujes i kako ti zamisljas ljubav da li to treba biti u redu jer te znaci voli iskreno onako kako zna i ume,tj kako je i sam naucio u svojoj porodici,drustvu...?\nPoslao: 03 Okt 2003 02:11\nprosto, postoji stvar preko koje se ne moze - to je primarno pitanje - da li si ti iskreno srecna pored takve ljubavi\nako nisi - moraces da prekines vezu jer, gubis i svoje, i njegovo vreme, i samo bezveze patis\novako prekines, patis par nedelja - ali ne patis 7 godina, ili ceo zivot (ako se uzmete)\nPoslao: 03 Okt 2003 02:17\nTo si u pravu!Eh da sam samo malo drugacija...Nego uvek prastam ljudima zbog cinjenice da niko nije savrsen i da svakom treba pruziti priliku.Pa covek se kroz zivot uci,a ja sama mrzim kad nesto pogresis i nemozes nikako to ispraviti...Ali sada sam malo grublja prema svim muskarcima cini mi se...I onda poneko tako kaze kako je moje ponasanje kao da su me svi povredili,a ne radim to namerno,vec samo drzim kao neki gard,ne zelim nikakvo muvanje - bar ne trenutno, i onda to odmah dajem do znanja a protiv drugarstva nikad nisam nista imala jer sam takva osoba ,e sad neki muskarci zapravo nemogu ili ne zele biti drugari sa devojkama...Mozda je to za njih gubljenje vremena...\nPoslao: 03 Okt 2003 02:27\nne govorim o prastanju...\ngovorim o tome da li je to ono pravo, ili ipak to nije ona prava iskrena ljubav, koja moze da te ispuni celu\nOK je - on te voli, ali... da li te ta ljubav potpuno ispunjava?\nako to nije to - onda je bolje prekinuti vezu, jeste da boli, ali ako produzavas to nezadovoljstvo - samo ce biti gore i gore, dok skroz ne puknete\nPoslao: 03 Okt 2003 09:28\nModestyblejz ::vec samo drzim kao neki gard U ovom gradu ti taj gard ne treba, a možeš da stekneš i dobre drugove.\nPoslao: 04 Okt 2003 16:36\nTa veza je ionako prekinuta pre nekoliko meseci - sto se mene tice bez povratka, a drustvo,drugari,prijatelji i prijateljice su uvek dobrodosli u mom zivotu,tako je bilo i pre i tako je i sada...\nUkupno su 414 korisnika na forumu :: 5 registrovanih, 2 sakrivenih i 407 gosta :: [ Administrator ] [ Supermoderator ] [ Moderator ] :: Detaljnije


MF banka je otvorila novu filijalu u Aleji Svetog Save. Banka će od sada biti na usluzi svojim klijentima na dvije adrese u širem centru Banjaluke: u ekspozituri koja ostaje na dosadašnjoj lokaciji u Ulici Vase Pelagića i u novootvorenoj filijali. Banka je u proteklom periodu intenzivno širila mrežu poslovnica na teritoriji cijele zemlje, što je sa sobom donijelo otvaranje oko 70 novih radnih mjesta. Banka danas zapošljava preko 200 ljudi i opslužuje 34.000 zadovoljnih klijenata.\nPredsjednica Uprave MF banke Sandra Lonco je najavila dalje širenje u narednoj godini: „Kao dinamična mlada banka, postavili smo ambiciozne ciljeve rasta u svim segmentima, a posebno u segmentu malih i srednjih preduzeća. Pozicionirali smo se kao banka koja nudi brza bankarska rješenja za mala i srednja preduzeća i svoj rast zasnivamo na partnerskom odnosu sa klijentima“.\nMF banka je u posljednje tri godine bila vrlo aktivna na tržištu. Samo u ovoj godini zabilježen je rast kredita od 7 posto i rast depozita od 30 posto. Banka je trenutno u kampanji za oročenu štednju, koju nudi po najpovoljnijim kamatama na tržištu – 3,6% na period oročenja od 36 mjeseci.\nViše iz kategorije: « Konkurs za posao Konkurs za posao - Živinice »


Alumniportal Deutschland– most između BiH i Njemačke | Panorama | DW | 10.12.2010\nAlumniportal Deutschland– most između BiH i Njemačke\nU gustu svjetsku mrežu Alumniportala, oficijelno je uveden i ovaj u BiH, kao spona između dvije zemlje i njenih ljudi, koji su na ovaj način povezani u sferi poslovanja i obrazovanja.\nAlumniportal Deutschland od sada i u BiH\n„U Njemačkoj je Alumniportal postavljen 2008. godine, a današnja verzija postoji od jula 2009. Kod nas je promocija počela u septembru ove godine“, kaže konsultantica Alumniportala Deutschland u BiH, Vedrana Guska. Alumniportal je osnovalo šest njemačkih organizacija: Goethe-Institut, DAAD, Alexander von Humboldt Foundation, CIM, AGEF i firma Inwent. Cilj ovog portala je bio da okupi sve ljude koji su radili u Njemačkoj, bili na nekoj obuci, ili studirali u toj zemlji. Praktično, ovaj portal je trebalo da pokrene saradnju i razmjenu informacija između tih ljudi. Ciljnu grupu Alumniportala širom svijeta, čine studenti germanistike, profesori i nastavnici njemačkog jezika, a namijenjen je i firmama, organizacijama, univerzitetima i fondacijama.\nKako otići na studij u Njemačku?\nNjemački ambasador u BiH Joachim Schmidt na prezentaciji Alumniportala\n„Alumniportal je sa jedne strane socijalna mreža za sve ljude koji odluče da se registruju, i servis za razmjenu informacija na međunarodnom nivou, a sa druge i mjesto za traženje posla na kojem firme pronalaze kadar, birajući između ponuđenih profila stručnjaka“, kaže konsultantica Guska. Dakle, Alumniportal Deutschland u BiH, kao i svuda u svijetu, funkcionira i kao neka vrsta berze rada. „Od septembra ove godine, mi na Alumniportalu u BiH objavljujemo sva događanja vezana za njemačko-bosansko-hercegovačke odnose. Na stranici se mogu naći informacije vezane za stipendije, fondacije i sva kulturna dešavanja i vjerujem da su se neki naši studenti već prijavili za neke od tih stipendija. Mene vrlo često ti mladi ljudi pitaju kako mogu otići na studij u Njemačku. Alumniportal Deutschland u BiH, nudi upravo takve informacije“, kaže Vedrana Guska i dodaje kako očekuje da firme uskoro počnu postavljati svoje poslovne oglase preko kojih traže stručnjake.\nPremašen plan registrovanih\nAleksandra Kostić, Heike Link i Muhamed Brka\nBosna i Hercegovina je na samom začelju evropskih zemalja po broju internetskih priključaka, ali konsultantica Guska kaže da je iznenađena brojem onih koji su se već registrovali na Alumniportalu Deutschland u BiH. „Plan je bio 200.000 registrovanih korisnika do kraja ove godine, a mi sa današnjim danom, kada tek zvanično promoviramo portal, imamo 249.000 i nešto, skoro 250.000 registrovanih korisnika u BiH. Naravno da bi taj broj sigurno bio veći da su veće mogućnosti korištenja interneta, ali ovdje se ipak, pokazalo presudnim, interesovanje ljudi. Ko hoće da nađe informaciju i ko želi da se registruje, on lako pronađe put do Alumniportala“, kaže Vedrana Guska.\nPozicioniranje njemačkog obrazovanja\nZvaničnu promociju Alumniportala u BiH, njemački ambasador u ovoj zemlji, Joachim Schmidt je vidio i kao priliku da istakne važnost akademske i kulturne razmjene između Njemačke i BiH. „Mnogo sredstava njemačkih poreskih obveznika je uloženo u razvoj ovih odnosa. Njemačka vlada to ne radi samo, iz, hajde da kažemo, dobročinstva, već i zbog toga što postoji politički interes, a jedan od njih je da na internacionalnom planu, njemačko obrazovanje pozicioniramo najviše što možemo. Prije svega, nadamo se da kada studenti završe naobrazbu u Njemačkoj i vrate se u svoje domovine, zauzmu dobre pozicije, na kojima ćemo se uvezati s njima. Tako nastaju mreže čija korist leži na obje strane“, rekao je njemački ambasador.\nA kako to izgleda u stvarnom životu, pokazuje primjer Vesne Gavrilović, direktorice Agencije za lokalni razvoj iz Gradiške/Bos. Gradiške. „Ja sam 2005. godine otišla u Njemačku i provela tamo 11 mjeseci na „Inwentovom“ programu, većinom u Berlinu.\nTema je bila „Regionalni ekonomski rast“. Iskustva su mi odlična. Četiri godine su prošle kako je program završio i nema dana da se ne sjetim tog perioda koji mi je koristio u mom profesionalnom životu. Dobila sam puno bolju radnu poziciju kad sam se vratila i sada sam na rukovodećem mjestu, zahvaljujući upravo usavršavanju u Njemačkoj“, kaže „alumni“ Vesna Gavrilović.\nAleksandra Kostić, predsjednica DAAD-Alumni kluba u BiH, dekanesa Mašinskog fakulteta u Sarajevu, smatra da je veoma bitna veza između Njemačke i BiH. „I sama sam doktorirala u Njemačkoj i znam za sve šanse koje se na takav način otvaraju. Za osnivanje našeg kluba u BiH, najzaslužniji je Muhamed Brka, nekadašnji DAAD student. Imamo dobru saradnju sa svim njemačkim institucijama, sa Njemačkom ambasadom ovdje i Goethe-Institutom“, kaže profesorka Kostić, a Muhamed Brka dodaje: „Ja sam studirao u Njemačkoj. Imao sam tu sreću da odmah nakon rata u BiH odem na DAAD (Deutscher Akademischer Austausch Dienst) i nisam jedini koji je to uradio. Naš DAAD-Alumni klub BiH ima više od 60 ljudi i mi se trudimo da to naše iskustvo studiranja u Njemačkoj, približimo onima koji žele i mogu i sami da ga prođu. Ne želim da ono što znam, ostavim u ladicu i ne dam drugima. Meni je pomogao čovjek, bivši njemački stipendista, koji mi je bukvalno sve objasnio, a ja to iskustvo prenosim dalje, zajedno sa Aleksandrom i lektorkom Heike Link, koja pomaže na svoj način, kao univerzitetski profesor u Sarajevu. Radimo na uvezivanju bivših njemačkih studenata, mada postoji opasnost, jer gdje imamo tri Bosanca i Hercegovca na jednom mjestu, obično imamo šest različitih mišljenja. Raduje nas da njemačka Vlada stoji iza ovakvih projekata. Danke Deutschland!“ kaže profesor Brka.\nPosjetite Alumniportal Deutschland


SNS TRAŽI NOVU ISTRAGU: Kad može slučaj Dade Vujasinović, može i smrt Predraga Gojkovića\n09:24h FRANCUSKA MINISTARKA ODBRANE Parli: Srbija je deo odbrane Evrope, naš sused! Beograd je na dva sata leta od Pariza\n09:23h RADIO 12 SATI DNEVNO, 7 DANA U NEDELJI NA GRADILIŠTU! Tropejac sa DEPONIJE u Lapovu otišao na kasting, a onda PREOKRET\nNEMAČKA NE ŽALI PARA ZA MEDICINSKE RADNIKE: Balkanske bolničarke tražena 26\t123\nPRVO UĐE DEVOJKA A DEČKO JE KAO ČEKA DA ISPROBA GARDEROBU: Srpski trgovci 5\nSlučaj iz 1993.\n25.04.2015. 14:55h 08.04.2017. 18:18h\nVladimir Đukanović je rekao i da je Janković u slučaju prebijanja Andreja Vučića tvrdio da je "vojnik u njegovoj pratnji, budući da je nosio pištolj, mogao da opali i ubije nekog, a sad ne želi da javnost sazna šta je bilo s njegovim pištoljem 1993. A šta je bilo sa njegovim pištoljem u njegovom stanu?"\nSLUČAJ PIŠTOLJ: MUP objavio sva dokumenta o samoubistvu u stanu Saše Jankovića\nBEOGRAD - Poslanik SNS Vladimir Đukanović izjavio je danas da treba ponovo istražiti nesrećan slučaj iz 1993. godine, kada je smrtno stradao prijatelj zaštitnika građana Saše Jankovića, da je "na delu najgora vrsta medijske cenzure" i da neko ima zadatak da urušava sistem i vladu.\nPodsećajući da porodica stradalog Predraga Gojkovića traži istinu, Đukanović je kazao da mnogo toga u tom slučaju zbunjuje, od položaja tela, pa do toga gde je pao pištolj, te da su to pitanja na koja bi odgovore trebalo da daju nadležni organi.Đukanović je dodao da u obdukcionom nalazu piše da je najverovatnije do smrti došlo tako sto je neko nepravilno upravljao tim pištoljem. "Hajde da vidimo šta je zaista prava istina i ne vidim šta je problem da se to u potpunosti istraži", rekao je poslanik SNS, uz napomenu da javnost mora da sazna odgovore na ta pitanja, imajući u vidu važnost institucije zaštitnika građana.\nĐukanović je rekao i da je Janković u slučaju prebijanja Andreja Vučića tvrdio da "je vojnik u njegovoj pratnji, budući da je nosio pištolj, mogao da opali i ubije nekog, a sad ne želi da javnost sazna šta je bilo sa njegovim pištoljem 1993. godine"."A šta je bilo sa njegovim pištoljem u njegovom stanu? U vreme najveće inflacije kupujete dugu devetku... Ne znam šta će mu ni pištolj, ni meci, ja sam kao student držao knjige u vitrini", rekao je Đukanović i ponovio da je Janković svojim politikantskim delovanjem i politikantskim izveštajem potpuno urušio tu instituciju.\nKomentarišući da je otvorena istraga zbog sumnje da je Janković ugrožen, budući da ga "nekoliko osoba danima prati", Đukanović je rekao da, ako je to tako, policija mora da reaguje i da zaštitnik građana ne sme da bude ugrožen.Đukanović nije zadovoljan tretiranjem tog slučaja od strane pojedinih medija, navodeći da je "na delu najgora vrsta cenzure, jer su pojedini mediji cenzurisali pismo porodice Gojković".\nOn tvrdi da očigledno neko ima zadatak da urušava sistem i vladu."Ovo su pitanja koja javnost mora da sazna, ja ovde tražim od medija da budu profesionalni. Neverovatno je da cenzurišete pismo porodice", rekao je Đukanović.\nVladimir ĐukanovićsnsistragaSaša JankovićDada Vujasinović\nNEMAČKA NE ŽALI PARA ZA MEDICINSKE RADNIKE: Balkanske bolničarke tražena roba, a evo koliko su Nemci spremni da ih plate 26\t123


INTERVJU: MILENA MARKOVIĆ - LUDUS ONLINE\nModerna nastupa svakih pedeset godina\nSvaki pravi pisac mora da izvrne svoju kožu, mora da ode do kraja i preko kraja, mora da sa svih strana ogoli svaku stvar koju je video, osetio, naučio – kaže Milena Marković\nSlovi za izuzetnu pesnikinju, a i kada piše drame one su poput njene poezije koja duboko promišlja lično i intimno osećanje sveta.\nNjena nova drama Deca radosti premijerno je u režiji Snežane Trišić izvedena u Ateljeu 212, 12. novembra, na dan obeležavanja jubileja – 60 godina tog kultnog pozorišta. To poetsko delo obrađuje temu istorije jednog društva, rokenrola i „večne mladosti“. Svojevrstan je komentar o vremenu pre ovoga, poetski prikaz uzroka propasti generaciji pre njene, kao i onoj kojoj pripada, a preko koje se prelamaju sile istorije, lične strasti junaka i njihova stradanja.\nDeca radosti Milene Marković, u režiji Snežane Trišić, Atelje 212\nMilenina Deca radosti presek su jedne epohe ispevane kroz živote petoro ljudi, njihovih porodica i nasleđa koje su im ostavili. Radnja, koja se u komadu proteže od pedesetih godina XX veka do danas, izdvaja ključne momente u odrastanju i stradanju grupe mladih ljudi. Kroz priču o njima prelamaju se i naši ideološki koncepti i konteksti, stvaranje Jugoslavije i njen raspad, pojava rokenrola u Srbiji, ratovi devedesetih, svi značajni trenuci našeg doba.\nDrama počinje i odvija se tamo gde njeni junaci završavaju – na groblju. Tako nad kolektivnom grobnicom naše istorije u predstavi žive, pevaju i stradaju „deca radosti“. Predstava pokreće neke suštinske teme – sudar svetova roditelja i dece, dobronamerne roditelje koji nisu razumeli svoju decu i decu izgubljenu u svetu bez ideala.\nOvaj rokenrol rekvijem o ličnom i kolektivnom stradanju otvara bolna i dirljiva pitanja. U isto vreme to je „tužna pesma“ koja prati odrastanja, od prve ljubavi, bunta protiv nasleđa, bekstva u umetnost, poeziju, do smrti mladih ljudi nepripremljenih za život.\n„Moj dramski tekst i moja poezija – moja su koža razapeta na bubnju, po kojoj pišem“, tako si mi pre desetak godina u „Ludusu“, parafrazirajući Selina, objašnjavala kako nastaju tvoje drame i tvoja poezija. Da li se, šta i kako od tada promenilo u tom pristupu?\nNišta se nije promenilo. Svaki pravi pisac mora da izvrne svoju kožu, mora da ode do kraja i preko kraja, mora da sa svih strana ogoli svaku stvar koju je video, osetio, naučio, inače nema svoj glas u moru drugih glasova. Ono što daš to je tvoje da daš, i ništa nema za džabe, da opet parafraziram Selina, šta je džabe, smrdi na džabaluk. Samo što mi sada treba više da radim, više očekujem od sebe, teže se upuštam, manje osećam zanos a više se okrećem i obrćem. Mislim da sam bolja.\nTvoja nova drama je poput komentara o vremenu pre ovoga, ali i svojevrsna posveta generaciji koja je prethodila tvojoj. Kakva je to generacija, šta nam je ostavila u nasleđe?\nMislim da nije posveta toj generaciji, nemam ja šta da posvećujem toj ili bilo kojoj drugoj generaciji. Ja šta sam imala, ja sam posvetila lično i konkretno raznim ljudima u svojim pesmama, mladima, starima, mrtvima, živima. Ne može se tako na gomilu nešto posvetiti, ljudi su različiti. Meni je u nasleđe ostavila mnogo generacija Džonija Tandersa i Freda Sonika Smita, što se tiče muzike. Što se tiče umetnosti, u mnogim generacijama sam nalazila svoju braću i sestre. Imala sam sreću da neke čuvene pisce i umetnike i upoznam. Poznajem i Dragoslava Mihailovića i Prilepina i Martina Krimpa i razne neke druge.\nRokenrol u Jugoslaviji osamdesetih odlikovala su izuzetna muzika i angažovani tekstovi. Bili su to neki novi, kreativni ljudi koji su kroz svoje pesme širili pozitivnu energiju i razmišljali na drugačiji način. Šta je uslovilo tu pojavu? Gde su nestali ta energija i taj način razmišljanja?\nPostoje ljudi koji su se baš bavili ovom temom, pa nek oni pričaju o tome. I najbolje je da to ne pričaju mitomani i razni uskraćenici ili pak pretekli iz tog vremena koji su daroviti, ali nisu artikulisani za tu vrstu priče. Najbolje je da to pričaju istoričari i sociolozi. Kako je do toga došlo, kada, koji je bio tok.\nNema drugačijeg načina razmišljanja, romantično i klasično se stalno smenjuju, odnosno može se reći i da moderna nastupa svakih pedeset godina, to lepo kaže mrtvi Mladi Partizan u mojoj drami.\nNapisala sam dramu koja između ostalog govori o strašnom daru koji uđe u voljeno, jedino dete potomka seljačko-malograđanske loze u jednom novobeogradskom soliteru. I taj strašan dar tog momka i odnese.\nZašto je turbofolk pobedio rokenrol u Srbiji? Ko je za to odgovoran?\nTurbofolk je muzika koja postoji u Severnoj Africi, Grčkoj, Turskoj i to već mnogo godina. Ljudi koji su išli kroz pustinju pričali su mi da su tada shvatili lepotu zurli. To je samo muzika nastala iz neke druge kulture, odnosno to je neka mutirana vrsta te muzike. I ta tema me ne zanima.\nMislim da postoje važnija pitanja ako govorimo o proizvodnji npr. televizijskog programa. Gde je igrani program? Gde je dokumentarni program? Lako ćemo za turbofolk. To se kultiviše vrlo brzo i odrede se pravila.\nDrama Deca radosti pokreće neke suštinske teme o nama nekada, ali gde smo mi danas?\nNema danas u istoriji. Videćemo šta će biti. I kada se osvrnemo, šta je u stvari bilo.\nTi si izuzetna pesnikinja i kada pišeš drame one su kao tvoja poezija koja duboko promišlja lično i intimno osećanje sveta. Kako spajaš svoje pesničko umeće sa veštinom dramaturga?\nKoristim ritam i metar gde je potrebno, ponegde repeticiju i da ne nabrajam, to može da koristi, ali ne sme čovek da počne previše da uživa u tome, u drami je prva i osnovna stvar da je drama jasna, čitljiva, precizna, da ima sukob, odnose, početak, sredinu i kraj i da može da se igra.\nKako posmatraš scenski život svojih drama, koliko reditelji uspevaju da dosegnu smisao i značenje tvoje dramske poezije?\nImala sam sreće sa rediteljima i naučila sam mnogo od njih, naročito od Unkovskog i Olega Novkovića. Nekada sam se brinula da li će se čuti tekst, a sada o tome ne razmišljam, bilo bi bahato od mene. Ja sam dobila dosta. Drama postavljena na pozornici treba da živi svoj život, da glumci uživaju u igranju i publika u njima.\nNe može se biti večno mlad. Kako dostojanstveno ostariti, a ostati svoj?\nNema ništa dostojanstveno u starosti, a nema ni u mladosti. Dostojanstvo je stvar vaspitanja, stava i sistema vrednosti. Sve ima svoje.\nMI SMO KOLONIJA\nKako razmišljaš o tome kakva je zemlja u kojoj muzeji ne rade decenijama, gde se deci kao uzori nude starlete iz rijalitija, a obrazovani ljudi jedva preživljavaju od poštenog rada?\nNe razmišljam o tome. O tome treba da razmišljaju institucije koje su nadležne. Sve ostalo je politički diletantizam. Ali institucija nema zato što smo kolonija.\nStarlete iz rijalitija su nastale u jednoj kulturnoj sili Velikoj Britaniji, ali oni nemaju problem s institucijama, pa samim tim ni sa starletama. A nemam ni ja, kada već pričamo o tome. Zato oni nemaju u Oksfordu i Kembridžu Bolonju, a mi smo prihvatili svaku moguću glupost koja nam je nametnuta.\n← Dragocena knjiga „Balet i moderna igra“\nIVANOV U SUSRETU SA SOBOM →\nUzbudljiva i bogata pozorišna tradicija\nPLATON KAO INSPIRACIJA\nNAGRADE “NUŠIĆEVIH DANA”


Back HRANA I PIĆE VINO Međunarodni dan Prokupca: Tragom dobrog vina\nutorak, 03 novembar 2020 11:12\nDan prvi: Vinarije Grabak, Ivanović, Budmir...\nTokom dva dana, 11. i 12. oktobra somelijeri, novinari sa grupom stranih vinskih autoriteta, imali su zadovoljstvo da posete rodni kraj Prokupca - vinorodnu Župu. Putovanje je ipak počelo posetom Vinarije „Grabak“ u Vrnjačkoj Banji i to s razlogom - Vivak Prokupac 2017 Vinarije „Grabak“ osvojilo je prvo Decanterovo zlato, prvo za stopostotni Prokupac uopšte. Najboljem je prethodila degustacija Prokupca iz 2017., potom - Prva lasta iz 2019. rose-a od Prokupca, koje je na Novosadskom sajmu 2020. osvojilo zlatnu medalju\nDruga stanica bila je Vinarija „Ivanović“, Aleksandrovac, i degustacija Prokupca iz 2017 kojeg još nema na tržištu, i Prokupca iz iste godine sa redovnom etiketom; zatim Prokupca 2015 (kupaža Prokupac, Merlot, Cabernet) i Prokupca No ½ iz 2017 i 2016 (takođe kupaža). Osim izvrsnog gastronomskog doživljaja porodice Ivanović, grupa je uživala u vinu, složna u konstataciji da se „Prokupac dobro slaže uz Merlot i Cabernet, ali da mu ne trebaju“. Pre posete Vinariji „Budimir“, grupa je obišla 120 godina star vinograd Budimir na brdu Gubovac, a domaćini su, po dočeku u vinariji, vinsku priču počeli rakijom dobrodošlice od Tamjanike. Degustirana vina: Rose (60% Prokupac, 40% Merlot) berba 2018, Rajnski Rizling Margus Margi iz 2011, i Tamjanika Budimir iz 2019. Zatim je sledilo Margus Margi iz 2010., Triada Prokupac 2017. Domaćini su predstavili i 100% Prokupac iz vinograda starog 120 godina - Boje lila iz 2013, 2012 i 2011. Za kraj ostavljeno je vino drugačije od svih ostalih Projekat X (Cabernet, Merlot, Pino Noir i Prokupac), četiri godine negovano u velikom buretu, proizvedeno u količini od 16.000 litara. Viševekovno iskustvo župskih vinara, višedecenijsko praćenje novih tehnologija porodila su ljubičasta vina Prokupac koja se mogu nazvati „velikim“. Takvo je Sub Rosa 2009. (60% Prokupac, 40% Cabernet Sauvignon) perjanica ove vinarije, prvo srpsko vino koje je još 2016. Robert Parker, najuticajniji vinski kritičar u časopisu Wine Advocate ocenio sa više od 90 poena.\nSledila je radionica o identitetu župskog Prokupca koju su vodili Vuk Vuletić, Tomislav Ivanović i Radovan Đorđević, dok je istovremeno na platou ispred Muzeja vinarstva u Aleksandrovcu održana Izložba vina.\nDan drugi: Vinarije Temet, Virtus, Despotika\nDrugi dan započeo je posetom modernoj Vinariji „Temet“ u Lozoviku. Koncept domaćina je bio da se priključi danu obeležavanja Prokupca predstavljajući Prokupac iz 2019., dva iz vinograda sa poteza Međurečje - Jezero i jednog sa poteza Beli kamen, sva tri podvrguta različitim načinima odležavanja, od amfore, preko novog barika do inox-a. Sledila je „redovna“, turistička degustacija Vinarije „Temet“, sa vinima iz serije Ergo: Rose-a iz 2018 (Pinot Noir, Shiraz), Ergo belo 2017 (Chardonnay, Morava), Tri Morave reserve 2017 (100% Tamjanika), sa BIWC trofejom u orange kategoriji. Ergo crveno (40% Merlot, 30% Cabernet Sauvignon. 30% Prokupac), pa crveno vino Tri Morave, 2017 reserve (Caberent Franc 55% i Prokupac 45%), a sve to su pratili specijalno pripremljeni namazi bogatih, egzotičnih ukusa. Nešto sasvim novo i jedinstveno.\nNezaobilazna na ovom putu bila je Vinarija „Virtus“ u Viteževu između Žabara i Svilajnca, sa 2.5 ha pod Prokupcem i 10.000 boca vina Prokupac. Pod sloganom da je „dobro vino nezamislivo bez dobre zakuske“ uz odgovarajuće zalogaje Vinarija se predstavila Rose Prokupcem iz 2019 (70% Prokupac, 30% Caberent Sauvignon), specijalno edicijom vina Prokupac iz 2016 i 2017, Prokupac special edition 733 iz 2017, „nabolja preporuka za sve one koje ulaze u svet vina, jer znanje treba graditi na dobrim primerima“.\nZa kraj ovog putovanja preostala je Vinarija „Despotika“ u Vlaškom Dolu. Kažu da uz praseće pečenje ide svako vino, a ovaj put potvrđeno da sva „Despotikina“ vina pašu uz ovo meze, počev od Rose-a 2019 (Prokupac, Cabernet Sauvignon), Prokupac 2016, Prokupac 2017...\nOvaj put pokazao je veliki potencijal autohtonog Prokupca i načine vinara da dođu do željenog cilja - vrhunskog vina Prokupac. Dosadašnji napori su potvrdili da to nije samo moguće, već polako prerasta u obavezu. Atraktivan za učesnike, ovaj put imao je svoju značajnu dimenziju i za vinare, u vidu dobijanja stručne i iskrene povratne informacije o njihovim vinima od poznatih i priznatih vinskih radnika. Za ovaj „dan“ najznačajnija je bila potvrda da je Prokupac osvojio simpatije domaće publike, počeo sa upoznavanjem stranaca i stao na čelo vina koja će vinsku Srbiju repreznetovati u svetu.


Nisu videli ništa osim rata: Deca u epicentru sukoba u Siriji (video) - Sputnjik Srbija\n07:54 28 Februar 2021\nNisu videli ništa osim rata: Deca u epicentru sukoba u Siriji (video)\n© Sputnik / Ilья Pitalev © Sputnik / Mihail Alaeddin\n14:32 14.10.2016 (osveženo 15:22 14.10.2016) Preuzmite kraći link\nU Siriji živi oko 3,7 miliona dece mlađe od pet godina. Ona u svom životu nisu videla ništa drugo osim rata koji je počeo 2011. godine.\nŠefica regionalne pres-službe Unicefa za Bliski istok i Severnu Afriku Džulijet Tuma komentarisala je u ekskluzivnom intervjuu za RT granatiranje terorista zapadnog dela sirijskog Alepa u kojem je poginulo nekoliko dece.\n„Samo u poslednja dva dana, prema izveštajima sa terena, poginulo je devetoro dece u školi ili na putu do škole. Međutim, bez obzira na brojeve, deca su se našla usred krvavog rata. Trenutno u Siriji živi 3,7 miliona dece mlađe od pet godina koja u svom životu nisu videla ništa drugo osim rata. Ona su rođena ili pre ili za vreme rata. Mnoga od njih odmah su postala izbeglice i raseljena lica. Rat u Siriji svakako ima ozbiljan psihološki uticaj na svu lokalnu decu“, smatra Tuma.\nOna je rekla da Unicef pokušava da govori u ime svakog sirijskog deteta, ali što je još važnije, pruža pomoć deci rata. „Važno je napomenuti da imamo dva glavna cilja: prvi je da obavestimo ljude o nasilju nad decom, a drugi da ostvarimo veliku humanitarnu operaciju u Siriji. Snabdevamo ljude hranom, vakcinama, tabletama za prečišćavanje vode, nastavnim materijalima. Sve ovo bi trebalo da pomogne deci u svakodnevnom životu“, dodaje Tuma.\nPodsećamo da je 13. oktobra dopisnik RT Murat Gazdijev snimio posledice granatiranja na autobuskom stajalištu u zapadnom delu Alepa, u kojem su poginula deca.\nEkipa televizije već nekoliko nedelja radi u zapadnom delu Alepa, koji redovno napadaju teroristi.\nNa snimku se može videti kako se u istočnim delovima grada viju crne zastave terorističke grupe Nusra front.\nMeđutim, Stejt department je odbio da komentariše napade naoružanih grupa na civile u Alepu, optužujući Rusiju za neselektivno bombardovanje grada.\nMoskva: Nusra front sprovodi prinudnu mobilizaciju u Siriji\nLavrov: Dejstva SAD u vezi s Nusra frontom izazivaju sumnje (video)\nPrekid vatre u Siriji glavna tema pregovora\ngranatiranje, deca, Nusra front, UNICEF, Alep, Sirija


GLAMUROZNO EKO KRZNO\nŠirom sveta, od 19. do 26. novembra, obeležava se Međunarodna nedelja borbe protiv trgovine prirodnim krznom sa ciljem da se podigne svest građana o okrutnosti industrije krzna i besmislu ubijanja životinja zbog mode i glamura.\nPodaci koji se svake godine prikupljaju zaista su zastrašujući – 75 miliona životinja godišnje biva ubijeno radi krzna. Za izradu jedne bunde dužine jednog metra, u zavisnosti od životinjske vrste, potrebno je da se liši života: 100 činčila, 60 lasica, 42 lisice, 40 rakuna, 20 vidri ili 20 jazavaca. Neretko jakne i drugi odevni predmeti sadrže krzno pasa i mačaka.\nIndustrija krzna izaziva ekološku štetu jer se za štavljenje koriste opasne hemikalije od kojih su neke kancerogene. Za proizvodnju krzna se koristi ogromna koločina vode.\nDanas, trebalo bi da smo malo više svesni. Gajiti životinje samo da bismo ih odrali kako bi se napravio odevni komad je neprihvatljivo. Životinje su dugo bile žrtve ljudske pohlepe za 'otmenim' modnim komadima i profitom. Na sreću, mnoge zemlje Evrope preuzele su odgovarajuće mere kako bi ovu privrednu granu svele na minimum ili ukinule. U nekim zemljama Evropske unije zabranjeno je gajenje životinja radi dobijanja krzna, a u drugim su uvedeni striktni propisi koji se tiču dobrobiti ovih životinja.\nZahvaljujemo se svim damama koje su pozdravile našu inicijativu i odluku da u izradi odevnih predmeta koristimo jedino prihvatljivo - eko krzno.\nP....S....fashion kaput od eko krzna, bluza, pantalone, šešir, rukavice, ogrlica i torba.\nDOBITNICE ROĐENDANSKOG DARIVANJA\nDRUGI ROĐENDAN P....S.... BLOGA


Tim povodom, predsedniku Republike Srbije, Aleksandru Vučiću biće uručeno najveće gradsko priznanje „Ključ Grada“ sa Poveljom „Počasni građanin grada Banjaluka“, piše Srpskainfo.\nNa svečanoj akademiji po prvi put uručiće se novouvedena nagrada „Plaketa Sestre Gajić“ koja će simbolično otići u ruke Denisu Bojiću, autoru filma „Lica lafore“. Pomenuti dokumentarni film posvećen je ovoj retkoj bolesti, koja je dijagnistifikovana sestrama Gajić. Nažalost Tatjana Gajić, jedna od sestara, preminula je od ove teške bolesti, dok se Milanina borba i dalje nastavlja.\nBiljani Čekić, devojčici čija je uloga u filmu „Dara iz Jasenovca“ dirnula mnoge – biće dodeljena nagrada Grada mladima, a zakazan je i prijem kod gradonačelnika Draška Stanivukovića u 10 časova.\nZlatni grb Grada Banjaluke biće dodijeljen: Univerzitetskom kliničkom centru Republike Srpske, Javnoj zdravstvenoj ustanovi Institutu za javno zdravstvo Republike Srpske, Javnoj zdravstvenoj ustanovi Dom zdravlja u Banjaluci, Fondu zdravstvenog osiguranja Republike Srpske, Javnoj ustanovi Studentski centar „Nikola Tesla“ Banjaluka, generalu Slavku Lisici – posthumno, Tihomiru Levajcu i Ansamblu narodnih igara i pesama „Veselin Masleša“.\nPlaketa Grada Banjaluka biće dodeljena: Dobrili Kukolj, prof. dr Rajku Gnjatu, Ivi Matoševiću, Socijalnom centru Caritasa “Ivan Pavao II” – Dom za starije osobe, Radi Udovčiću, Mr Bojanu Stojniću, Mirku Arambašiću, prof. mr Mladenu Miljanoviću, Radoslavu Radi Saviću, Darku Saviću, Plivačkom klubu „Olymp” Banjaluka, Ronilačkom klubu „Delfin“ Banjaluka, Penjačkom klubu „Extreme“ i Peri M. Crnčeviću.\nPolaganjem venaca na Spomen obeležje palim borcima Drugog svetskog rata na Trgu boraca, gradonačelnik Draško Stanivuković odaće počast herojima koji su boreći se za slobodu položili svoje živote i utkali ih u temelje našeg grada. Polaganje jenaca planirano je u 15 časova.\nPrijemi delegacija u Kabinetu gradonačelnika\nGradonačelnik Draško Stanivuković ugostiće predsednika Opštine Budva, Marka Carevića u 14 časova, dok će prijem za gradonačelnika Beograda Zorana Radojičića biti upriličen u 16:30 časova, nakon čega će gradonačelnici Beograda i Banjaluke zajednički posetiti Krajišku kuću. Na platou ispred Krajiške kuće planirana je promocija domaćih prozvoda i prodaja prirodne kozmetike.


Berza preduzetničkih ideja 2012\nDruga Berza Preduzetničkih Ideja se održala na UDG-u 09.05.2012. godine.\nNa Berzi je predstavljeno 26 ideja od strane studenata Univerziteta Donja Gorica, Univerziteta Crne Gore, studenata iz Bugarske, Srbije, Bosne i Hercegovine, kao i srednjoškolaca iz više gradova Crne Gore. Ti učesnici su predstavljali tražnju na održanoj Berzi.\nNa strani ponude je bilo 18 kompanija i institucija, i to:\nNLB Montenegro Banka, Voli, Podgorička Societe Generale Banka, Nall International, Goranović – Mesna industrija, Com Trade, Montcarton, Glavni Grad – Sekretarijat za razvoj preduzetništva, Cungu&Co, Plantaže 13.Jul, SEECEEL, Fondacija 308, Udruženje Ekonomista i Menadžera Crne Gore, Montenegro Biznis Alijansa, Kopirnica Nice Copy, Zetagradnja, Filan Company.\nBerzu je otvorio rektor UDG, prof. Veselin Vukotić, nakon koga je Alberto Kamarata, Šef sektora za politiku, evropske integracije i privredu Delegacije Evropske Unije u Crnoj Gori rekao nešto više o važnosti preduzetništva među mladima u Evropi. Kao predstavnik strane tražnje na Berzi, prisutnima se obratio gospodin Lekić Jovan, vlasnik kompanije Nall International.\nPrezentacije ideja su počele nakon svečanog dijela. Vlasnik ideje je imao 4 minuta za prezentaciju ideje, kao i 4 minuta za odgovore na pitanja od strane “tražnje” i publike. Nakon veoma interesantnih prezentacija uslijedila je licitacija. U sledećoj tabeli su prikazani vlasnici ideja, kao i iznosi kojima su njihove ideje dobile podršku za razvoj.\nSociete Generale MN\nKao što se jasno vidi u tabeli, promet ovogodišnje Berze Preduzetničkih Ideja je bio 6.300,00 €\nNakon završetka licitacije, svi učesnici su za pregovaračkim stolovima koji su postavljeni u studentskom klubu imali priliku da se međusobno upoznaju, kao i da se opuste uz koktel koji je za Berzu organizovala Fondacija 308. To je bila prilika da vlasnici ideja više razmotre mogućnosti o razvijanju njihovih biznisa.


Biser Mediterana proslavlja 1600. godišnjicu: Uprkos teškom periodu, Venecija je živa /video, foto/ - Sputnjik Srbija\nBiser Mediterana proslavlja 1600. godišnjicu: Uprkos teškom periodu, Venecija je živa /video, foto/\n19:12 27.03.2021 Preuzmite kraći link\nVenecija – biser Mediterana – započela je program obeležavanja 1600. godišnjice postojanja u nadi da će turizam oživeti nakon pobede nad pandemijom. Gradonačelnik grada Luiđi Brunjaro kaže za Sputnjik da je, uprkos krizi, Venecija živa i da će dati povoda da se o njoj govori.\nVenecija slavi svoju istorijsku godišnjicu u istorijskim okolnostima. U kakvom je grad stanju nakon svih događaja u protekle dve godine – poplava, pandemije i turističke krize?\n– Venecija je jedan od italijanskih gradova koji najviše trpi posledice pandemije. Pogodila nas je dok smo se još oporavljali od posledica poplava iz novembra 2019. godine. Suočavamo se sa krizom koja utiče na sve ekonomske sfere grada već više od 16 meseci. Pre svega, to su turizam i kultura, muzeji, pozorišta, hoteli, događaji, koncerti, kao i gondolijeri, taksisti, nosači, vodiči i tako dalje – svi ljudi koji su deo te delatnosti. Prolazimo kroz jedan od najtežih perioda sa kojima se Venecija ikad susretala. Imali smo tešku godinu iz koje želimo da izađemo ponosniji i snažniji. U tom duhu ćemo obeležiti praznik, sigurni u oporavak i ponovno otvaranje grada.\nKakvi događaji su planirani za obeležavanje godišnjice grada?\n– Organizovali smo odbor za proslavu koji ocenjuje sve projekte koji su nam stigli povodom ovog važnog događaja. Venecija kao grad mira poziva sve da učestvuju u proslavi – tamo gde je naš Lav Svetog Marka bio simbol ideala slobode i napretka, Venecija će ponovo dati povod da se o njoj govori.\nSećati se 1600-godišnje istorije znači da treba krenuti od prošlosti da bi se učvrstili odnosi građeni vekovima – to je univerzalni poziv svima kojima je naš grad u srcu.\nI u tom pozivu ne može se zaobići Rusija i prelepi Sankt Peterburg – grad, koji je zahvaljujući Ermitažu tesno povezan sa Venecijom. A sada, čim sanitarni uslovi dozvole, spremni smo da održimo svečanosti uživo.\nDa li se ove godine može očekivati dovoljan broj turista?\n– Nadamo se tome. Jedno je sigurno – stalno radimo na tome da bi, istovremeno sa stvaranjem uslova za putovanja, sve bilo spremno kako bi ponovo dočekali sve one koji žele da posete Veneciju.\nZajedno sa Firencom predstavili ste spisak od 10 predloga za oživljavanje zemlje na osnovu „gradova umetnosti“. Da li je moguće da tim putem krenu i druge zemlje?\n– Prvo treba obnoviti turizam. Sledeći taj jasni cilj, gradonačelnik Firence Dario Nardela i ja smo potpisali taj dokument i poslali smo ga vladi kako bi time postavili temelj za oživljavanje gradova umetnosti.\nMnoge druge zemlje sveta mogu samostalno učiniti isto. Taj „dekalog“ sastoji se iz tri glave. Prva je posvećena zaštiti lanca turističke delatnosti, u drugoj glavi se razmatra pitanje transporta, a u trećoj je reč o stambenom fondu.\nSigurni smo da će se ministar turizma i predstavnici drugih ustanova uključiti u ta pitanja – to će biti prekretnica ne samo za Veneciju i Firencu, nego i za celu Italiju. Ukoliko drugi turistički gradovi sveta budu sledili naš primer u tom projektu, imaćemo još više snage da ponovo pokrenemo celu industriju.\nKakve su Vaše prognoze za oživljavanje grada nakon pandemije?\n– Imamo ogromnu želju za oporavkom, a to se manifestuje u teškim momentima, kada se moramo okrenuti najskrivenijim resursima. Treba da učinimo grad simbolom ponosa i zadovoljstva za celu zemlju. Venecija šalje poruku nade da je živa kao što je živa i Italija. Od srca zahvaljujemo svima koji vole Veneciju i pre svega onima koji će doprineti da ova godina proslavljanja godišnjice bude nezaboravna.\nSputnjik u Veneciji — Vožnja kroz puste kanale u vreme pandemije /video/\nItalija, godišnjica, koronavirus, Venecija


Uređenje srpskog manastira na Svetoj Gori bilo je uređeno Hilandarskim tipikom, zbornikom propisa koji je Sveti Sava sastavio prema tipiku carigradskog manastira Bogorodice Dobročiniteljke, ubrzo...\nManastir Filotej je osnovan krajem 10. veka na Svetoj gori. Pošto je dva veka kasnije manastir teško postradao, Sava, prvi srpski arhiepiskop, "bogato dade na dovršenje" Filoteja i tako mu posta...\nGrci u šoku merama obezbeđenja: Nikad duža predsednička pratnja\nNeverovatno jake mere obezbeđenja zbog posete ruskog predsednika Vladimira Putina Grčkoj su nešto što Atina nije videla godinama.\n14:29 >> 15:39\nKGB u akciji: Putin stigao na Svetu goru\nRuski predsednik Vladimir Putin doputovaće u petak u dvodnevnu posetu Grčkoj, a uoči dolaska u Atini su drastično pojačane mere bezbednosti. Grčka agencija ANA navodi da je na ulicama Atine...\nRuski predsednik Vladimir Putin posetiće krajem ove nedelje Grčku i boraviti na Svetoj gori, što će mu biti prva poseta nekoj državi EU za skoro godinu dana.\nHilandar opet goreo!\nBritanski princ Čarls 16. marta u Beogradu\nSamo u štampanom izdanju "Vesti": Sveta Gora je mesto podviga\nZahvaljujući svešteniku Draganu Sekuliću iz crkve na berlinskom Tempelhofu, naši ljudi su dobili još jednu priliku da čuju predavanje monaha Siluana iz manastira Grigorijat u Svetoj Gori.\nPoluostrvo Sveta Gora jedinstvena je zemlja na planeti koju čini 20 velikih manastira i mnogo monaških naseobina, a preko 2.500 monaha živi na ovom svetom tlu. Iako je taj prostor sam po sebi...


Kinesko zagađenje - svetski problem - Ekologika\nFoto: Photoholgic, Unsplash\nOva agrarna zemlja tada je još patila od posledica potpunog ekonomskog fijaska Mao Cendunga kroz takozvani, sa istorijske distance ironično nazvani, program „Veliki korak unapred“. Agrarna i tehnološki nazadna, nije mogla biti konkurencija takozvanim „azijskim tigrovima“ iz njenog najbližeg istočnog komšiluka, ali ni već razvijenim ekonomijama Zapada.\nČetiri decenije nakon Dengove najave, Kina izgleda poptuno drugačije. Njena ekonomija čini oko 17 odsto svetskog bruto domaćeg proizvoda, više nije društvo siromašnih poljoprivrednika, već sila koja proizvodi i napredne tehnološke inovacije. Stotine miliona ljudi izašlo je iz zone siromaštva i danas vode značajno kvalitetniji život u odnosu na svoje roditelje i pretke.\nOvaj uspeh, naravno, nije došao besplatno i cena je bila i ostala visoka. Osim što je Kina kroz decenije povećavala svoj bruto domaći proizvod i dohodak svojih građana, ovaj rast bogatstva pratio je i ogroman rast zagađenja. Kroz samo nekoliko decenija ova država je od ne toliko uticajnog zagađivača postala ubedljivo najveći zagađivač na celom svetu. Kada se radi o državi ove veličine, koja takođe još ima prostora za razvoj, pitanje zagađenja postaje ne samo nacionalno, već i svetsko pitanje. Iz tog razloga ovaj problem će biti sve važnije pitanje za analizu u narednim godinama.\nKina i zagađenje\nRezultati u borbi za prvo mesto u svetu po ekonomskoj snazi zavise i od načina merenja bruto domaćeg proizvoda. Kina je danas nominalno samo ispod SAD i druga je ekonomija sveta, dok je po paritetu kupovnih snaga prva ekonomija već nekoliko godina. Predviđanja su da će do kraja ove dekade izbiti na prvo mesto i po nominalnom bruto domaćem proizvodu.\nMeđutim, po jednom parametru ona je ubedljivo prva ekonomija sveta i teško da će je bilo koja druga država skorije prestići. U pitanju je rangiranje po emisijijama ugljendioksida, jer Kina danas sama proizvodi oko 1/3 svetskih emisija. Ispod nje su SAD sa tek oko 15 odsto, Indija sa 7 odsto, Rusija sa 5, Japan sa 3, dok druge važnije ekonomije čine od 2 i manje procenata svetskih emisija ugljendioksida.\nUkoliko pogledamo stanje pre oko 40 godina, ispred Kine su bile sve veće evropske privrede, SAD, SSSR i Japan. Kako je Kina kretala u progres i svoj BDP po glavi stanovnika podigla sa 195$ na preko 10 000$ danas, tako su njene emisije ugljendioksida eksplodirale. Iako su njene emisije po glavi stanovnika manje od nekih najrazvijenijih (recimo OECD) država, sa daljim razvojem ove države i po ovom kriterijumu dolazi do promena. Od 1979. do danas, taj skok je po glavi stanovnika čak 400 odsto i po ovom kriterijumu Kina je prestigla Ujedinjeno Kraljevstvo 2019. i blizu je da prestigne prosek sadašnjih 27 članica Evropske unije.\nDok Sjedinjene Američke Države, Evropska unija i Ujedinjeno Kraljevstvo od početka 2000. beleže vidljivo smanjenje emisija štetnih gasova, najmnogoljudnija država sveta beleži kontinuirani rast. Intenzivno korišćenje uglja i sve više potrošnje naftnih derivata kroz prethodne dekade, dovelo je do drastičnog rasta emisija CO2 u Kini. Dok je Francuska kroz zidanje nuklearnih elektrana drastično smanjila emisije od 1960-ih do danas, države u razvoju na čelu sa Kinom su ih povećavale. Francuska kao sedma ekonomija sveta proizvodi tek oko 1 odsto svetskog zagađenja, što je 7X manje od Indije koja ima privredu identične veličine. Po glavi stanovnika Francuska je emisije smanjila za polovinu od 1960-ih, dok ih je Kina povećala 600 odsto u istom periodu.\nOvaj trend proizvodi nekoliko konkretnih problema, koji su ne samo ekološki, već imaju i dobrim delom ekonomske i političke efekte. Sa ovim trendom rasta zagađenja najmogoljudnije države sveta, postavlja se pitanje da li se štetne emisije mogu smanjiti ispod preporučenih granica za klimatsko zdravlje planete, što nije samo kinesko, već globalno pitanje. S obzirom da se radi o globalnom civilizacijskom problemu, veliko kinesko zagađenje otvara brojne ekonomske i političke debate.\nEfekti zagađenja i rizici\nIako se Kina ponosi veličinom svoje privrede i očekuje da će krajem ove dekade po svim merilima biti najveća na svetu, njeno bogatstvo po glavi stanovnika prilično je osrednje. Bruto domaći proizvod po glavi stanovnika (per capita) Kine je tek oko 70. mesta na svetu sa oko 11.000 dolara, te je po ovom kriterijumu tek malo iznad Bugarske i malo ispod Rumunije, a šest puta slabija od SAD-a ili pet puta u odnosu na Austriju. Osim što ovaj podatak raduje svakog skeptika u odnosu na Kinu, on dobrim delom istovremeno zabrinjava i svakog ekologa.\nTo znači da Kina još ne spada u razvijenu ekonomiju, već u ekonomiju u razvoju, kojoj predstoji još dosta privrednog rasta da bi po glavi stanovnika dostigla najrazvijenije privrede sveta. Kada to prevedemo na svet ekologije, dobrim delom znači još puno zagađenja, a ova država je i danas ubedljivo prva po svetskim emisijama. Iako se Si Đinping obavezao da će njegova država samnjiti emisije i do 2060. ih potpuno ukinuti, deluje da se u tom smeru ne ide brzo i efikasno. Ugalj, kao najveći izvor zagađenja iz ove države, u kontinuitetu se koristi uprkos obavezama iz Pariskog klimatskog sporazuma i pozitivnih znakova pre par godina da bi država mogla da promeni energetski smer.\nJilin Dalu, Kina Foto: Andreas Felske, Unsplash\nOsim ukupnog povećavanja svetskih emisija, što predstavlja rizik za klimu i budućnost kvaliteta ljudskog života na planeti, one već danas imaju negativne efekte i po kinesko stanovništvo. Zbog zagađenja vazduha svake godine u Kini umre više stotina hiljada ljudi, dok je po kineskom Ministarstvu zdravlja ključni doprinos zašto je rak najčešći uzrok smrti u ovoj državi. Istraživanje organizacije Berkley Earth iz 2015. govori da preko 1,5 miliona ljudi u ovoj državi svake godine umre od srčanog udara i problema sa plućima zbog zagađenog vazduha.\nSamo oko 1 odsto kineskog gradskog stanovništva udiše vazduh koji se može opisati kao zdrav po kriterijumima koji se koriste u Evropskoj uniji. Dok je decenijama Komunistička partija Kine ignorisala ove trendove, zbog tada važnijeg povećavavanja blagostanja svojih građana i iskorenjivanja gladi, danas predstavlja ozbiljan i unutrašnji i međunarodni problem.\nDugoročno gledano, najveći rizik za ovu državu može se pronaći oko pitanja vode i njene dostupnosti ogromnom stanovništvu od 1,4 milijarde ljudi. Ubrzavanje globalnog zagrevanja i prateće suše, u kombinaciji sa zagađenjem postojećih izvora, može biti kobno za ovu silu, ne samo ekološki, već i politički. Dok prvi efekat političkoj eliti komunista može biti manje važan, drugi može biti alarmantan, a dobar pokazatelj toga je ogroman rast potrošnje Kine za pitanja unutrašnje bezbednosti i kontrole svog stanovništva.\nU prethodnih 20 godina, ova država je izgubila čak 20 000 reka i po količini pijaće vode po glavi stanovnika nalazi se ispod 100. mesta na svetu. Severni deo države naročito je ugrožen, jer nije kišovit i sklon je sušama, a masovno korišćenje uglja zahteva ogromne količine vode. Ubrzavanje globalnog zagrevanja imalo bi i po ovu državu teške posledice, ali takođe deluje da bi radikalniji otklon od tehnologije koja zagađuje takođe bio težak potez.\nKada se radi o ovom ekološkom pitanju, koje može imati i globalne egzistencijalne efekte, politika je neizbežan faktor. Kao jedna od komparativnih prednosti država Zapada u odnosu na Kinu u međunarodnoj areni je ekologija. Kina je po podacima Blumberga samostalno prestigla Sjedinjene Države i Evropu zajedno, po emisiji štetnih gasova zelene bašte. Dok zelene političke snage i ekološke politike među građanima zapadnih država bivaju sve prihvaćenije i više se sprovode, te se očekuje potpuna zelena transformacija u narednih par decenija, Kini ova reforma predstavlja problem.\nPrebacivanje na obnovljive izvore energije i one koji proizvode manje zagađenje košta, a u trenutnoj fazi razvoja najmnogoljudnije države sveta, to predstavlja skupu tranziciju. Ovu komparativnu slabost su već davno primetili zapadni političari i ona počinje da ima svoju političku primenu. Primer za ovo su zaključci sa poslednjeg samita država G7 u Ujedinjenom Kraljevstvu. Jedan od predloga je da države G7 naprave konkurentski program kineskom infrastrukturnom programu „Pojas i put“, koji bi za razliku od postojećeg programa podrazumevao isključivo ekološki čiste projekte.\nSamit o klimi američkog predsednika Bajdena iz aprila ove godine, takođe je imao identičan implicitni cilj. Koliko god izjave predsednikovog specijalnog izaslanika za klimu, Džona Kerija, delovale optimistično prema saradnji SAD i Kine oko borbe protiv klimatskih promena, u praksi je vidljivo da će zapadne države koristiti ovu slabu tačku Pekinga. Pritisak na Kinu da u ime svetskog stanja klime brže vrši zelenu transformaciju na štetu svog ekonomskog razvoja, nema nužno isključivi ekološki interes sveta.\nNa drugoj strani, kineski zvaničnici ukazuju na svoje stanje razvoja kao glavni argument protiv brze transformacije. Ministar spoljnih poslova ove države, Li Kećjang, je u jednom od intervjua napravio paralelu sa razredima u školi. „Kina je po pitanju odgovora na klimatske promene u drugačijoj fazi od SAD-a, Zapadnih država i drugih razvijenih ekonomija. Mi smo još u osnovnoj školi, dok su razvijene ekonomije u srednjoj školi. Ukoliko tražite od osnovca i srednjoškolca da završe fakultet u isto vreme, to nije realistično i protivno je prirodnom toku razvoja“, rekao je on u intervjuu za The Associated Press.\nU ovim izjavama ima i faktičke istine, jer kada se pogledaju ukupne emisije svih država sveta od kada se mogu meriti (od 1750 do danas), vidljiva je razlika. Po podacima Oksford Univerziteta, Evropa je do sada proizvela 30 odsto svetskih emisija, Sjedinjene Američke Države oko 25 odsto, a Kina tek oko 13,7 odsto. Može se reći da kada je Kina ušla u brzu fazu razvoja, emisije su uveliko bile ogromne i točak klimatskih promena se pokrenuo. Iz tog razloga, kineski zvaničnici ne žele da prave veće ustupke, s obzirom da smatraju da i oni zaslužuju pravo na „prljavu“ i energetski jeftiniju fazu razvoja, koje su zapadne države imale ranije u istoriji. Na drugoj strani, ovo pitanje proizvodi dva nova problema.\nPrvi očigledan problem je što klimatske promene prevazilaze ljudske konvencije i međudržavne dogovore. One se dešavaju bez obzira na to šta ljudi misle i iz koje tačno države zagađenje poreklom dolazi. Iz tog razloga, relativizovanje zagađenja različitim istorijskim kontekstima i različitim fazama razvoja, nije najproduktivniji odgovor na spomenuti ozbiljan trenutni problem. Vreme za adresiranje ovog problema je prilično ograničeno, a Kina je de facto trenutno ubedljivo najveći proizvođač zagađenja. Održavanje porasta globalne prosečne temperature ispod 2 stepena celzijusa iznad predindustrijskog nivoa i napor da se porast temperature svede na 1,5 stepena celzijusa teško je zamisliti bez Kine i njenog smanjenja emisija.\nDrugi problem, koji je direktno povezan sa prvim, je da se javlja i pitanje moralnog hazarda ukoliko se ovaj narativ primi među državama u razvoju i postane percipiran kao istina globalno. Ako do toga dođe, različite države u razvoju koristiće ovo opravdanje/izgovor za sopstvenu upotrebu prljavih tehnologija bez zadrške. Kao što je već spomenuto, Indija i Francuska imaju privrede identične veličine, a Indija proizvodi 7 puta više CO2. Iran i Austrija takođe imaju privrede slične veličine, a prva država proizvodi 12 puta više CO2 od druge, sa tendencijom rasta razlike. Ukoliko postoji autentična želja da se spreči klimatska katastrofa, ovaj vid opravdanja može biti razumljiv, ali ne doprinosi dolasku do cilja. Kratkoročni cilj jeste brzo ekonomsko sustizanje najrazvijenijih država, a dugoročni civilizacijski cilj je dobro stanje klime. Žrtvovanje prvog zarad drugog u biti je autodestruktivno.\nKina i klima\nKomunistička partija Kine je tokom svog perioda od stupanja vlast nakon Drugog svetskog rata do danas proizvela brojne ekonomske uspehe. To je dovelo do toga da uz svoju veštinu adaptiranja, opstane kao jedna od retkih komunističkih partija koja neprekidno upravlja državom i nakon pada Berlinskog zida. Ona je uspevala da svojim građanima isporuči ekonomske dobitke, produži životni vek i obezbedi im vrednu infrasturkturu. Međutim, uz brojne probleme koji očekuju Kinu u bliskoj budućnosti, u koju naravno spada i zagađenje, ova stabilnost se postavlja kao pitanje.\nKineski privredni rast usporio je sa dvocifrenih procenata na oko 5 odsto i niže, koliko će se očekivati u narednim godinama. Loša demografska perspektiva će takođe pritisnuti ponudu radne snage u narednoj deceniji i po, a povećati udeo BDP-a koji će se trošiti na brigu o starijim licima i zdravstvo. Nedostatak vode verovatno će zahtevati uskoro i dugo odlaganu korekciju cene i više ulaganja u distribuciju ovog resursa. Međunarodni pritisci da najveći svetski zagađivač smanji svoje štetne emisije neće doći u najidealnije vreme za vladajuću partiju i ekonomski momenat. Iz tog razloga, ovo pitanje je slaba tačka oko koje će zapadne države kroz spoljašnju poruku dobornamernosti, pokušati da pritiskaju konkurentsku autokratsku silu.\nIgnorisanje ovog pitanja od strane vladajućih kineskih komunista ne bi bila odgovorna politika ni prema svetu ni prema svojim građanima koji snose katastrofalne posledice lošeg vazduha. Takođe je teško očekivati proaktivniju i radikalniju ekološku agendu od Kine, te bi veliki uspeh bio ako Kina ispuni obaveze preuzete kroz Pariski sporazum o klimi iz 2016. Za koji god da se pristup odluči vladajuća elita ove države, ono što možemo sa sigurnošću očekivati su dve stvari. Prva je da će ova tema biti sve češće spominjana u političkim diskusijama i u medijima. Druga je da će biti predmet političkog pritiska i međunarodnog političkog oportunizma. Ipak, ako na kraju dana proizvede konkretan rezultat i globalna klimatska katastrofa bude sprečena, sa istorijske distance detalji tog uspeha biće tek istorijske fusnote.\nKoliko električnih automobila može da sačuva planetu Solarni paneli iz logora: Prinudni rad iza proizvodnje obnovljive energije Klimatska kriza briše milijarde: Ekonomije će stradati više nego u pandemiji Zašto građani plaćaju zagađenja velikih kompanija


Seat Leon je predstavljen – Vrele gume\njan. 28, 2020 u 10:47 pm\n28 januara, 2020 1 komentarCupraSeatseat cupraSeat Leon\nVeć nekoliko dana traje njegovo lagano predstavljanje medijima. Večeras je i konačno u potpunosti i zvanično promovisan novi Seat Leon i to istovremeno u dve varijante karoserije kao hečbek i karavan.\nIako smo možda očekivali više originalnosti i otklona od bratskog VW Golfa, Seat Leon je doneo dosta toga novo u odnosu na prethodnika što se odnosi i na same dimenzije vozila.\nHečbek je dugačak 437 cm (86 mm više od prethodnika), međuosovinsko rastojanje je sada 269 cm, veće za 50 mm uz prtljažnik zapremine 380 litara.\nLeon karavan ST je dugačak 464 cm, + 93 mm u odnsu na prethodnika uz pozamašan prtljažnik zapremine 617 litara.\nLeon deli VW MQB platformu sa Golfom, čime je dobio veću čvrstinu, manju težinu i prostraniji enterijer. U serijskoj ponudi je infotejment sa ekranom od 8.25 ili 10.0 inča, a u višim opcijama se nudi digitalna instrument tabla.\nPogonska priča je takođe očekivana, tu su u ponudi benzinaca trocilindarski 1,0 litarski TSI od 90 i 110 KS, četvrocilindarski 1,5 litarski TSI sa 130 i 150 KS i na kraju balade je 2,0 litarski TSI sa 190KS.\nOd dizelaša, ovo ekološko doba je za sada preživeo u Leonu 2,0 TDI sa 115 ili 150 KS, koji će se nuditi u u blagoj hibridnoj verziji sa 48 voltnim sistemom, tek toliko da zavara tragove pred strogim zakonskim normama što se tiče emisije izduvnih gasova.\nOdmah od starta je prisutna i CNG verzija na komprimovani prirodni gas od 130KS, i naravno mogućnost izbora manulenog ili automatskog menjača.\nDa stvar bude komplikovanija, najavljena je i plug-in hibridna opcija sa 1,4 litarskim TSI benzinskim agregatom i elektromotorom (13 kwh baterija), koji će ukupno razvijati 204 KS uz električnu autonomiju od preko 50 km.\nProdaja startuje u aprilu, a najavljena je cena za baznu verziju od 20.000 evra u nemačkoj dok se za naše tržište cenovnik tek očekuje.\nTagoviCupraSeatseat cupraSeat Leon\n29 januara, 2020 у 20:14\nKaravan, sa motorom 1.5TSI/130ks i kombinovanim CNG pogonom…dobitna kombinacija za Srbiju.\nJos samo da pogode cenu…jer uskoro stize i nova Oktavija.\nMada, ne znam za Vas, ali meni nekako smeta ovaj koncept bez mehanickih prekidaca i dugmica, samo sa tasterima na dodir…deluje krajnje ne-ergonomski i zbunjujuce.\nОставите одговор на Dude Одустани од одговора