Knez Aleksandar Karađorđević (1806—1885)\nPONOS SRPSTVA « SRPSKE VLADARSKE PORODICE « Dinastija Karađorđevića « Knez Aleksandar Karađorđević (1806—1885)\nAutor Tema: Knez Aleksandar Karađorđević (1806—1885) (Pročitano 9161 puta)\n« poslato: Jul 07, 2011, 10:46:23 pm »\n(Topola, 11.10.1806 — Temišvar, 03.05.1885)\n"Najmlađi sin Karađorđa i Jelene, Aleksandar, rođen je u Topoli 11. oktobra 1806. Školovao se u Hotinu, u Besarabiji (Rusija), pod pokroviteljstvom ruskog cara. Oženio se 1830. godine Persidom, ćerkom vojvode Jevrema Nenadovića. Imali su desetoro dece: ćerke Poleksiju, Kleopatru, Jelenu i Jelisavetu, i sinove Aleksija, Svetozara (obojica umrli kao deca), Đorđa, Andreja, Petra i Arsena".\nKnez Aleksandar I Karađorđević\n« Odgovor #1 poslato: Jul 18, 2011, 02:02:10 pm »\nSin velikoga Vožda, koji je upravo posle četvrtine veka od smrti svoga oca voljom narodnom seo na kneževski presto srpski, Aleksandar rodio se u burnim danima svoje otadžbine, na Miholjdan, 29. septembra, 1806. godine. Tada mesto rođenja njegova, Topola u Šumadiji, bejaše još neprestano središte srpskoga rada. Malo docnije to prvenstvo imađaše Topola da deli sa Beogradom, koji bi osvojen sa svim pred kraj te godine te posta središte upravnih i drugih vlasti ondašnje Srbije. Godina rođenja Aleksandrova beleži se u srpskoj istoriji kao vreme najodličnijih uspeha šumadiskih ustanika. Dva meseca pre njegova rođenja bejaše veličanstvena pobeda srpska na Mišaru, kojom je satrvena jezgra bosanske sile turske. Tada, na drugoj strani, čete srpske prođoše Nemanjinom Toplicom i razviše zastavu srpsku "u malenoj Banjskoj kraj Kosova". A na dva meseca posle njegova rođenja osvojiše gole grudi srpske i srce koje je u njima tvrdi Beograd, koji dotle nikada narod osvajao nije. Ali su upravo ti dani doneli Srbiji i moćnoga saveznika u sili velike Rusije.\nUpravo onih dana kad je navršivao sedam godina svoga života otkucavahu slobodu Šumadiji poslednji časovi, i on pređe, s roditeljima, u Srem, a odatle posle raznih peripetija otide u Hoćin gde bejaše glavni stan srpskih emigranata.\nU Srbiji su se nizali događaji; emigranti se, većim delom, vraćahu u nju posle 1830. godine, pa, 1839, dođe i sin staroga Vožda. U otadžbini njegovoj, koju tako dugo ne bejaše video, bešnjahu tada strasti međusobne borbe, u koju se Aleksandar — što mu služi na čast — ne htede umešati. Ali pažnja prema mladom sinu velikoga Vožda ne mogaše izostati. Godine 1841. država u ime priznanja otkupi kuću u kojoj je, za doba Voždovo, bila prvi put otvorena Velika Škola, i pokloni njegovu sinu. A kad, sjeseni 1842. godine, zbog revolucionih događaja, Knez Mihailo ostavi Srbiju, na Vračaru za Kneza srpskog bi izabran Aleksandar Karađorđević.\nNeobične i burne bejahu godine njegove vladavine. Od krupnih događaja sa strane dovoljno je pomenuti događaje u Austro-Ugarskoj 1848. i 1849. godine, tako zvanu M a dž a r s k u B u n u i veliku K r i m s k u V o j n u 1853.—1856. Za mladu Kneževinu ne mogaše biti događaja važnijih i ozbiljnijih no što su ta dva: sa svih se strana zadiralo u interese njene, pogibao je kad što pretila i samom biću njezinu, valjalo je računati s težnjama u zemlji i s ukrštenim interesima velikih sila — i mlada, zavisna, Kneževina Srbija prođe kroz sve mučne peripetije ne samo bez štete već i s velikim moralnim dobitkom. Veze srpske ojačaše u svima pokrajinama u međusobnoj srdačnosti; sad se verovaše ono što se nekada samo govorilo, da krv nije voda.\nI pored takih prilika s polja Srbija učini velike korake na prosvetnom polju. Ranije zasnovano Društvo Srpske Slovesnosti mogaše tek 1847. godine naštampati prvu knjigu svoga "Glasnika". Ali rad njegov pođe otada intenzivnije: naročita se pažnja u prvo doba obrati na sakupljanje podataka za istoriju oslobođenja Srbije, što bejaše sa svim prirodno i vrlo korisno. Još živi, dobrim delom, učesnici u borbi kazivahu svoja sećanja, koja su još i danas glavni izvor za istorika. Sam, pak, Knez Aleksandar uzeo je bio živopisca Uroša Kneževića i plaćao mu je iz svojih sredstava, te je ovaj za vremena sačuvao od zaborava mnoge likove znatnih ljudi iz ustanka — radeći slike njihove ili po prirodi ili po drugim skicama ili, najzad, po naličnosti živih ljudi. Ta galerija, koja je u beogradskom Narodnom Muzeju, služila je i ovome izdanju znamenitih Srba onoga doba. Narodna prosveta stajaše od početka na primitivnom stupnju: sad se poče u beogradskom Liceju obraćati pažnja na stručniju nastavu. Srbija dobi Daničića, Pančića, Vuka Marinkovića i druge. Vojna oprema steče Artiljerijsku Školu — današnju Vojnu Akademiju, a u Kragujevcu se zasnova radionica oružja i ubojne spreme.\nPa ipak prepreke nicahu iz dana u dan: međusobne borbe izazivahu nepoverenje i razne mere, a sve to dovede do ročišta poznatoga pod imenom Sv. Andrejske Skupštine 1858, kada Knez Aleksandar odstupi s prestola i povuče se u miran život.\nPunu četvrtinu veka proveo je Knez, posle toga, sređujući svoje stanje i odnošaje, da bi mogao narodu srpskom na kulturnom polju učiniti što više koristi. Svojim zaveštajem on je ostavio trideset i osam hiljada forinata kao "Fond Aleksandra Karađorđevića za izobraženje srpskoga podmlatka", predajući ga na upravljanje Matici Srpskoj u Novome Sadu. Prihodom od toga fonda izdržavaće se tri đaka koji su rodom iz Stare Srbije, Bosne, Hercegovine ili Crne Gore, ali oni moraju učiti u Beogradu. Druga polovina prihoda davaće se srpskim đacima koji će po svršetku svojih stručnih studija — medicinskih ili tehničkih ili pravničkih — radi usavršavanja ići u tuđe zemlje. — Osem toga on je ostavio i druge legate — kao: crkvi u Topoli, Matici Srpskoj, Srpskom Narodnom Pozorištu u Vojvodini i t. d. — u sumi do šezdeset hiljada forinata! Od tolikih legata nije bilo onakve koristi kakva se očekivala; nju je partiska lična surevnjivost odstranila, i tek joj novo doba može otvoriti vrata svestranom uticaju. —\nKnez se Aleksandar, dok je bio u Srbiji, odlikovao još nekim osobinama koje ga kao č o v e k a karakterišu.... "On je, svake godine, ma kakvo vreme bilo, o svojoj slavi, Svetom Klimentiju, 25. novembra, išar u Topolu, i onde, u svome rodnom mestu, slavio svoje krsno ime. Tada je, na svoju slavu, sazivao zvanice gotovo iz sve Srbije, i to ne samo činovnike, sveštenike i kmetove, nego i odabrane domaćine seljake. Drugo, on je, svakog leta, najmanje po šest nedelja, provodio u Brestovačkoj Banji, predelu vrletnom, retko naseljenom i srbinstva žudnom. Iz prestonice, k toj Banji, on je obično putovao na Gornjak, kroz Homolje, na Žagubicu, pa preko Crnoga Vrha niz Pripor ka Brestovcu. Sva su ova mesta veoma vrletna, retko naseljena, malo pohođena, žudna trgovačke i prosvetiteljske reči. Karađorđević sa svojom velikom pratnjom, i sa svojih 100—200 katana, prolazeći kroz mestata, činio je da gora odjekuje, da se gorštaci čude, da se raduju i da se koriste; jer su, baš za to, i drugi putnici onuda češće prolazili; trgovci su više kupovali, i misao se srpska sve više krepila, i sve milija bivala! U samoj Banji bio je načinio ne samo kupatilo nego i lep dvor za sebe, a uz njega su i drugi gradili što je ko milovao, te se mesto ulepšavalo i meštani se koristili. Ovo mu je služilo na čast i kao Srbinu i kao Knezu Srpskom. Što nam više sreće i blaga daje otadžbina, to sve više očekuje ona od nas pažnje i staranja za svoje slabije ili zaturenije krajeve i potrebe!" (Pomenik, 231.).\nOn je preminuo 22. aprila 1885. godine u Temišvaru, a pogreben je u Beču. —\nKnez Aleksandar bio je oženjen Persidom, kćerju Jevrema a unukom Jakova Nenadovića. Iz toga je braka njihov sin Njegovo Veličanstvo Kralj Srbije Petar I.


Sarah Palin kao McCainova greška ili adut? - Klix.ba\nSarah Palin kao McCainova greška ili adut?\n1.9.2008. u 14:04\nJohn McCain, koji je prije osam godina suprotstavljanjem desničarskom dnevnom redu Georgea Busha i Dicka Cheneya torpedirao vlastitu predsjedničku kandidaturu, sada je pognuo glavu pred konzervativcima u stranci i kada je riječ o pravima homoseksualaca, i kada su u pitanju abortus, klimatske promjene i finansiranje kampanja, konstatira londonski dnevnik Guardian u ponedjeljak.\nNjegov izbor guvernerke Aljaske Sarah Palin za potpredsjedničkog kandidata je upravo oličenje svih tih ustupaka, dodaje Guardian, napominjući da je Palin, evangelistička kršćanka, žestoka protivnica abortusa i prava homoseksualaca i ništa manje žestoki pristalica naftnih kompanija. Ako je politika republikanaca u skoro svemu, od ekonomije do Iraka, imala užasne posljedice po položaj stranke, McCain je trebalo da izabere partnera koji bi nagovijestio da će stvari od sada biti drugačije, smatra Guardian.\nNeiskusna i desničarka, Sarah Palin bi mogla odbiti umjerene birače koji bi se možda našli u iskušenju da glasaju za McCaina. Za republikace bi bilo bolje da smisle dinamičnu i prema drugim utjecajima otvorenu kampanju. Ukoliko tako ne učine, zaključuje Guardian, njihova pobjeda u novembru neće biti ni vjerovatna ni zaslužena.\nZa Independent je pak izbor Sarah Palin hrabar korak sasvim u skladu s potezima visokog rizika koje McCain uživa da povlači nalazeći u njima potvrdu svoje buntovničke prirode.\nIstina je da će, možda, McCain prokleti dan kada je odabrao političku naivku koja je do prije samo dvije godine bila na čelu jednog od predgrađa glavnog grada Aljaske Anchoragea. Isto tako bi njen izbor mogao da se pokaže kao potez genija. Ona je upravo vrsta političkog partnera sposobnog da McCainu ojača podršku u važnoj stranačkoj izbornoj bazi koju čine evangelistički kršćani.\nIzgledi Johna McCaina da prije novembarskih izbora pretekne Baracka Obamu zavisit će od daljnjeg uspjeha povećanog američkog vojnog prisustva u Iraku i nagovještaja pomaka nabolje u američkoj privredi i na tržištu nekretnina. Čini se da je sve to na dugom štapu, ali je McCain i prije znao da bude sretne ruke pa bi to mogao biti i ovog puta, procjena je Independenta.\nNa misi s papom očekuje se više od 50.000 vjernika\n01.09.2008. u 14:09


Poduzetni roditelji za bolje obrazovanje svoje djece | Sjeverozapadni Balkan | Save the Children\nPočetna/Vijesti/Poduzetni roditelji za bolje obrazovanje svoje djece\nPoduzetni roditelji za bolje obrazovanje svoje djece\nPonedeljak 3 September 2018\nZahvaljujući angažmanu roditelja-volontera ni jedno dijete ne propušta ekskurziju, prihode za Kutak prikupljaju i uzgojem organskog povrća u školskom plasteniku\n„Veliko hvala roditeljima volonterima što su omogućili da sva djeca provedu najljepše trenutke zajedno i uživaju na kraju svog osnovnog obrazovanja“, napisano je finim rukopisom na razglednici-zahvalnici koju su potpisali učenici i učenice devetih razreda i uručili neformalnoj grupi-roditelja volontera koja djeluje u Kutku za roditelje u Osnovnoj školi „Džemaludin Čaušević“ u Sarajevu.\nRad neformalne grupe roditelja-volontera koji se svakog ponedjeljka redovno i drugim danima po potrebi okupljaju u nedavno otvorenom obnovljenom i unaprijeđenom Kutku i njihova saradnja s osobljem škole doprinijeli su da već duže vremena dolazak roditelja u školu nije ništa neobično. Roditelji kroz ovakav vid okupljanja pokreću razne inicijative, organizuju bazare, akcije pomoći, izlete i druge aktivnosti uz pomoć kojih, ističu, na primjer već tri godine zaredom svako dijete bez razlike uspijava otići na ekskurziju. Na korištenje su dobili i školski plastenik u kojem uzgajaju i prodaju svježe organsko povrće od čega svi prihodi idu u kasu Kutka. Kao vidove pomoći neki od roditelja u odnosu na njihovu stručnost nude i časove engleskog, rada na računaru i drugih vidova osposobljavanja roditeljima kojima to može pomoći u potrazi za poslom.\nKutak je posebno važan za roditelje djece iz osjetljivih grupa jer ukoliko se njima da do znanja da su dobrodošli u školi, biće motivisaniji da istraju u školovanju svoje djece. Kutak za roditelje je novi model unapređivanja saradnje škole i porodica čiji je cilj privući veći broj roditelja u školu i smanjiti napuštanje školovanja\n„Otvorenost čitavog koncepta doprinijela je da roditeljima nije strano doći u školu i u Kutak, ponuditi ili potražiti pomoć, a kad znamo kome je pomoć potrebna onda je lakše i pružiti potrebnu podršku. Uz mnogo toga što smo uradili možemo izdvojiti to da su djeca kojima je trebala pomoć za odlazak na ekskurziju imala plaćen odlazak, pasoš i džeparac, niko se nije izdvajao i naravno da je djeci ljepše kada svi idu na ekskurziju, jer i ovi koji idu nisu baš sretni ako vide da neko od njihovih drugara ne može ići. Ovim smo te razlike izbrisali, a zahvalnica sa potpisima sve djece koju smo dobili govori nam da smo uradili i radimo nešto na šta možemo biti ponosni“, priča nam Eldina Zolj-Balenović, jedna od aktivnih članica roditelja-volontera.\n„Kutak je mjesto druženja, razmjene ideja o svemu što može koristiti našoj djeci, a iz toga proizilaze akcije i inicijative. Cilj nam je da svako dijete ode na ekskurziju, ali i u školu u prirodi, kino i pozorište. Sredstva prikupljamo direktno, kroz redovne bazare i na druge načine, imamo i aktivnu grupu na Facebooku gdje također razmjenjujemo podatke, a odnedavno imamo i prihode iz plastenika“, pojašnjava rad grupe i Kutka Eldina Zolj-Balenović potcrtavajući značaj česte prisutnosti roditelja u školi:\n„Prisutnost roditelja u školi ne rješava probleme, ali ih prevenira. Ako smo mi stalno tu, šta se može desiti? Manja je mogućnost za brojne negativne pojave kao što je na primjer međuvršnjačko nasilje“, pojašnjava.\nOrganizacija Save the Children u sklopu programa jačanja porodica, obezbijedila je namještaj i stručnu literaturu za roditelje u 28. škola u BiH, a škole zajedno sa roditeljima su slobodne unaprijediti i urediti prostor u skladu sa svojim mogućnostima i potrebama što je u OŠ „Džemaludin Čaušević“ u velikoj mjeri urađeno zahvaljujući podršci menadžmenta i svog osoblja škole i aktivnom učešću roditelja.\nUčiteljica Branka Kukić kaže kako su kroz ovaj inkluzivni koncept svi ravnopravno uključeni u aktivnosti, i ohrabruju se da redovno dolaze u školu i na sastanke roditelja-volontera bilo da su tu da ponude pomoć i podršku, ili je pak potraže.\n„Obično je predodžba da je roditelj u školi ako je došao po dijete, na roditeljski sastanak, informacije, ili ako je u pitanju neki problem, što u našoj školi već dugo vremena nije slučaj. Prepoznata je želja roditelja da učestvuju u životu škole i naša vrata su im uvijek otvorena, roditelji su uključeni u brojne procese, okupljaju se u Kutku, pokreću razne inicijative, bez ikakvog ustezanja obraćaju se nama za sve što ih zanima, neko od nas je uvijek na njihovim sastancima i mi smo kao neka spona u svemu, i sve to pozitivno utiče na djecu koja u školi provode dosta vremena i koje raduje kad vide da su im roditelji tu, djeca također dođu s roditeljima u Kutak i svi se osjećaju dobrodošlim“, priča nam učiteljica Branka Kukić tokom jednog od sastanaka u Kutku tokom kojeg vlada opuštena i prijateljska atmosfera uz kafu i kolače, razgovara se o svim tekućim pitanjima, a sastanak nakratko prekida učitelj Redžep Grabus koji je svratio na kratke konsultacije oko jedne od akcija prikupljanja pomoći. Na satsanku je i školska pedagoginja Emina Valjevčić koja je uz redovne kontakte zahvaljujući Kutku također unaprijedila saradnju s roditeljima.\n„Ovo je jedan od najidealnijih vidova podrške za pravilno, kvalitetno i uspješno roditeljstvo. Bitno je uključiti roditelje, dati im slobodu da iznesu mišljenje i daju prijedloge, jer jako je važno da znamo šta je to savremena i kvalitetna škola iz njihovog ugla i da zajedno kreiramo uslove i okruženje u kojima se svi osjeaju dobro. Kao rezultat imamo dijete koje je zadovoljno i sretno, a takvo je kada vidi da su zadovoljni i njegovi roditelji i u takvom okruženju svakako je i nastavniku lakše raditi svoj posao što doprinosi boljim kvalitetom nastave“, pojašnjava pedagoginja Emina Valjevčić dodajući da je sretna što je organizacija kao što je Save the Children podržala jednu ovakvu aktivnost ističući i veliku podršku direktorice škole Bebe Šarkinović.\nAmela Abazi koja je članica roditelja-volontera i Kutka od njihovih početaka kaže da sve ima pozitivan učinak na djecu:\n„Zadovoljni smo i mi roditelji, ali i djeca. Vidim da se osjećaju sigurnije kad vide da smo mi tu i ponosni su na naš angažman“.\n„Kad je roditelj sretan, sretno je i dijete. Najviše me se doima zajedništvo roditelja, povezali smo se i postali jedna velika porodica, sastajemo se i van škole, zajedno idemo na izlete i izmjenjujemo ideje za buduće projekte“, kaže Aida Kadrija koja je skupa s drugim roditeljima angažovana i na održavanju plastenika u dvorištu škole.\n„Od ove godine plastenik je dodijeljen roditeljima-volonterima na korištenje, proizvodimo i prodajemo organsko povrće i prihodi idu u kasu Kutka. Potražnja je velika među nastavnicima i osobljem škole, uglavnom naruče unaprijed, tako da uspijevamo sve prodati“, pojašnjava Aida Kadrija.\nAktivnostima u Kutku i pozitivnim rezultatima na djecu zadovoljna je i Dženita Rujanac.\n„Većina naših aktivnosti usmjerena je na djecu u socijalnoj potrebi, ali svojim primjerom svoj djeci pokazujemo kako se treba društveno angažovati i povezati, podržavamo djetinjstvo naše djece. Pokazujemo im kako je svaki problem koji se može činiti velikim u stvari lako rješiv ako se svi ujedinimo na njegovom rješavanju“.\nKutci za roditelje otvaraju se u sklopu realizacije projekta Dostupno i kvalitetno obrazovanje za devojčice i dečake Rome koji se već treću godinu provodi u BiH i u Srbiji, a fokusira i na pitanja isključivanja, diskriminacije i otežanog pristupa osnovnim servisima kao što su obrazovanje, zdravstvena i socijalna zaštita.\n„Očekujemo da će otvaranje kutaka uticati na smanjen broj izostanaka djece iz škole, na veću uključenost roditelja u život i rad škole, a samim tim i na izgradnju socijalne kohezije između škole i zajednice. Pored toga, otvaranje kutaka za roditelje je direktno usmjereno i na podizanje svijesti roditelja o negativnim posljedicama isključivanja romske djece i porodica, kao i značaju jednakog pristupa kvalitetnom školovanju za svako dijete bez izuzetka, naročito za djevojčice,“ ističe direktorica organizacije Save the Children, Andrea Žeravčić.\nProgram jačanja porodica u cilju sprečavanja ranog napuštanja obrazovanja organizacija Save the Children provodi od 2017. godine, kao dio šireg projekta sprečavanja napuštanja školovanja, u pet kantona u BiH - Zeničko-dobojskom, Sarajevskom, Tuzlanskom, Srednjebosanskom i Hercegovačko-neretvanskom kantonu i u tri područja u Srbiji, a do sada je programom obuhvaćeno 3372 roditelja.


Novine Banjske: новембар 2021\nSalon za masažu i negu tela HydroJet Tale\nU prijatnom, opuštajućem ambijentu, u samom centru Banje Koviljače, nalazi se Salon za masažu i negu tela HydroJet Tale, koji je postao sinonim za stručnost i kvalitet usluga, u ovom delu Srbije.\nPosetioci su u prilici da uz odgovarajuće estetske i medicinske tretmane, svoja tela na prirodan i zdrav način, dovedu u najbolje psihofizičko stanje\nUživajte u prijatnom ambijentu i dopustite sebi da na tren ostavite svakodnevnicu, poručuju iz Salona za masažu i negu tela HydroJet Tale.\nGostima su na raspolaganju usluge HydroJet masaže, TENS terapije, extenzer tarapije, Infracrvene (IC) lampe, hiperbarične komore, sve vrste medicinskih i relaks masaža, kvantna rezonantna magnetna analiza. U ponudi su i detoksikacija organizma, ultrazvučne terapije i magnetna prostirka.\nHydroJet - vodeni krevet za masažu\nPrvi HydroJet u Srbiji po nemačkom sistemu. HydroJet je mehanička hidromasaža koju izvodi istoimena mašina, koja je u obliku vodenog kreveta sa sistemom kontrolisanih mlaznica vode.\nRadi na principu pritiska vode. Simulira tradicionalnu masažu. Mlaznice vode koje se kreću kružnim pokretima masiraju telo od glave do pete, što poboljšava cirkulaciju krvi i opušta mišiće. Ugodna toplota vode dopire do najdubljih tkiva. Kombinacija tri elementa: snage, toplote i vode određuje jedinstvene efekte terapije koji vam omogućavaju da uklonite svakodnevne tenzije, umor i stres. Pored toga indikacije za upotrebu hidrojeta su i bol u leđima, u mišićima zbog preopterećenja i lošeg držanja, mišićna napetost i grčevi, pareza mišica, poremećaji periferne cirkulacije, limfoedemi, masaža posle porođaja.\nTENS (Transkutana Elektro Neuro Stimulacija) je terapijski modalitet u fizikalnoj medicini i rehabilitaciji i predstavlja tehniku draženja perifernih nervnih završetaka impulsima naizmenične struje. što prema medicinskoj teoriji kapije bola iz 1967. godine, dovodi do aktivacije debelih aferentnih vlakana i smanjenja bola.\nOsim tretmana smanjenja bola TENS terapija se koristi i za elektroakupunkturu i za lečenje mišićnih distrofija.\nTENS terapija je potpuno bezbedna i uspešno se koristi za otklanjanje i umanjenje bolova kod bolova u leđima, vratu, zglobovima, bolova povezanih sa cirkulacionim problemima, bolova posle povreda mišića ili skeleta, raznih vrsta neuralgija...\nReč fango potiče od italijanskog, što znači lekovito blato. Neorgansko blato sastoji se od vulkanske stene koja se melje i meša sa termalnom izvorskom vodom da bi stvorila blato. Prirodni fango dobija se iz vulkanske stene izvučene iz ugaslih vulkana u Nemačkoj. Ove stene su drobljene posebnim postupkom, zagrejane na 400 ° C a zatim mlevene. Dobijeni prah je veoma bogat mineralnim materijama.\nPrirodne čestice Fango prodiru duboko u kožu, aktiviraju cirkulaciju krvi, poboljšavaju limfni sistem i regulišu metabolizam.\nTerapeutska svojstva prirodnog Fango variraju u zavisnosti od temperature\nNa niskoj temperaturi prirodni Fango ima anti-inflamatorne svojstva.\nNa visokoj temperaturi može da smiri i opusti, kao i da podstakne metabolizam i poboljša cirkulaciju.\nFango je efikasan protiv celulita, Zbog svog bogatog sastava, ciljano deluje na:\nsmanjenje najtvrdokornijeg (pre svega vlaknastog) celulita, sprečava zadržavanje vode u telu, smanjuje masne jastučiće, vraća čvrstoću i elastičnost kože.\nParafinsko pakovanje je preporučljivo kod hroničnih bolesti reume, artritisa, bolesti zglobova, mišića i kostiju.\nKaiševi za istezanje izuzetno efikasni kod uklještenja nerava.\nOdlični za pravilno držanje tela.\nVeća fleksibilnost mišića smanjiće rizik od povrede zglobova, ligamenata, kostiju i mišića, oporavak mišića nakon vežbanja.\nPovećanje prokrvljenosti kože i elastičnost\nSmanjenje bolova ( kičma, ramena, lakat, kolena…)\nHronična upale sinusa,\nUklanja akne, psorijazu i fleke\nHiperbarična medicina predstavlja relativno novu granu medicine koja se zasniva na primeni medicinskog kiseonika u hiperbaričnim komorama pod određenim uslovima. Prva uloga ove discipline bila je lečenje ronilaca i kesonskih radnika. Vremenom, hiperbarična medicina našla je svoje mesto u svim oblastima medicine.\nHiperbarična komora predstavlja svojevrstan „simulator letenja“. Pomoću nje, pacijentima se omogućava boravak u zoni povišenog pritiska. Vazdušni pritisak je u komori povišen za 2 do 3 puta u odnosu na normalni pritisak. Na ovaj način, pluća mogu da udahnu više kiseonika nego u uslovima normalnog vazdušnog pritiska, kako bi se organizam lakše izborio sa različitim mikroorganizmima, ubrzavajući proces ozdravljenja.\nRadi se na Kvantnom magnetnom analizatoru. To je birezonatni aparat i predstavlja savremenu tehnologiju baziranu na kvantnoj fizici. Za procenu stanja organizma koristi frekvencije elektromagnetnih impulsa tela.\nKvantni biomagnetni analizator zdravstvenog stanja je najnoviji izum tehnologije u koji su sjedinjene medicina, elektrotehnologija, bioinformatika i druge nauke.\nKorišćenjem posebnog senzora koji detektuje slabo magnetno polje čovečijeg tela, stotine informacija vezanih za zdravstvenu sliku biće obrađeno za samo nekoliko minuta. Na ovaj način možemo dobiti preventivne informacije kojima možemo regulisati zdravstveno stanje osobe koja se analizira.\nу новембар 24, 2021 Нема коментара:


Andrija Živković | Južna Srbija Info\nPočetna | Andrija Živković\nNajbolji sportista Niša Staša Gejo, najbolji kolektiv "Želja"\nZa najboljeg sportistu grada Niša u 2018. godini izabrana je Staša Gejo. Žiri koji čine svi dosadašnji dobitnice ove nagrade i članovi Sekcije sportskih novinara Niša izabrao je članicu Planinarsko-alpinističko-ekspedicijskog kluba Niš drugu godinu za redom za najboljeg seniora.\nVeliki gest fudbalera Andrije Živkovića: 30 hiljada evra za lečenje sportskog novinara Ace Nikolića\nAndrija Živković, niški fudbaler i reprezentativac Srbije, doniraće 30.000 evra za lečenje mladog sportskog novinara Aleksandra Nikolića, koji je oboleo od leukemije.\nMladi fudbaler konačno progovorio o golgoti koju prolazi na pripremama crno-belih na Kipru.\nPismo javnosti Jovice Živkovića, oca perspektivnog fudbalera Partizana i Srbije\nJovica Živkovića prethodnih dana nije želeo da daje izjave za medije povodom aktuelne situacije oko ugovora njegovog sina Andrije sa Partizanom, već je obećao da će se javnosti obratiti otvorenim pismom početkom feburara.\nNiš: Branka Aranđelović sportista godine\nNa 37. Sportskom balu dodeljene su nagrade najboljima u 2015. godini.\nSkraćen spisak za najbolje sportiste Niša\nJedinstveni žiri koji čine članovi Sekcije sportskih novinara Niša i dosadašnji dobitnici nagrada za najboljeg sportistu Niša, pre sedam dana su glasali za ovogodišnje dobitnike laskavih priznanja.\nAndrija Živković je sportska ličnost godine u Nišu\nAndrija Živković izabran je za "Sportsku ličnost godine Niša“, u tradicionalnoj, 37. po redu, anketi "Izbor sportiste godine Niša".\nAndrija Živković igrač kola Lige Evrope!\n"Niško dete", Andrija Živković, novi je fudbalski biser iz grada na Nišavi.\nNavijači Partizana: Nišlije, pomozimo klubu\nFondacija "Grobari za nas" nastavlja akciju pomoći košarkaškom klubu. Danas organizuje donatorsko veče u Nišu.\nRadnički Niš - Partizan (kraj)\nNa Čairu je završen duel osmine finala nacionalnog Kupa između Radničkog i Partizana a crno-beli su obezbedili prolaz dalje pobedom od 3:0.\nPreševo Niška Banja Darko Bulatović SNS poplava Vladičin Han policija Goran Cvetanović ubistvo Dragana Sotirovski košarka Skupština grada Niša Koronavirus Tržnica JP Pirot recept Prokuplje Klinički centar Medijana gradska opština Kuršumlija Aleksandar Vučić Niš Zoran Perišić saobraćajna nezgoda SPC saobraćaj Gradina Južna Srbija Info Vlada Republike Srbije Beograd Klinički centar Niš Vranje studenti Dom zdravlja DS investicije Leskovac Radnički FK fudbal Aleksinac


Faktor | Džindić: Vrlo brzo ćemo završiti posao u RMU Banovići\nDžindić: Vrlo brzo ćemo završiti posao u RMU Banovići\nDžindić je rekao da će se 12. novembra ući u pregovore vezano za novi kolektivni ugovor. Ostala je nedogovorena visina satnice, gdje rudari traže 2,70 KM\nNermin Džindić, federalni ministar energetike i rudarstva, novinarima je danas rekao kako će Vlada FBiH ubrzo riješiti pitanje RMU Banovići.\n-Skupština RMU Banovići nije održana jer Odbor za glasanje nije došao na sjednicu. Radi se o šest članova koji su imenovani 26. septembra. Indikativno je da svih šest članova nisu u istom trenutku došli, a da je jedna gospođa imala saobraćajni udes u tom trenutku. Šta reći na to? Mi smo jutros nadležnim institucijama poslali materijal i pismo da je sjednica otkazana. Tražimo od nadležnih institucija da se ispita cijeli slučaj kao i nedolazak Odbora za glasanje. Vlada će u skladu sa Zakonom o privrednim društvima, poštujući sve zakone i propise, vrlo brzo nakon isteka tri dana roka, a to je do sutra, ako aktuelni Nezavisni odbor ne sazove sjednicu, 1. novembra sazvati Skupštinu, odrediti odbor za glasanje, imenovati sva radna tijela i završiti posao - rekao je Džindić.\nVEZANI TEKST - NO na čekanju: Zbog Kukićevog Odbora za glasanje odgođena Skupština RMU Banovići\nDanas je produžen kolektivni ugovor za oblast rudarstva između Vlade FBiH i Samostalnog sindikata radnika rudnika FBiH, te Samostalnog sindikata rudnika FBiH. Ugovor je bio istekao 11. septembra ove godine. Produžen je do potpisivanja novog.\nDžindić je rekao da će se 12. novembra ući u finalne pregovore u vezi s novim kolektivnim ugovorom. Ostala je nedogovorena visina satnice, gdje rudari traže 2,70 KM. A razmatra se korekcija cijena uglja koja bi za sobom poovukla i efekat povećanja cijene električne energije.\nU vezi sa ponudom za Aluminij izraelsko-kineskog konzorcija, Džindić je rekao da su dobili analizu na 100 stranica na engleskom jeziku i da taj materijal razmatraju.\nNermin DžindićRMU Banovićirudari


Danas, 14.06.2010. godine u 1000 sati u Domu kulture, /sala Općinskog vijeća / održana je Javna rasprava Strategije razvoja općine Gornji Vakuf-Uskoplje, 2010-2015 godine.\nJavnoj raspravi su prisustvovali imenovani članovi Radne grupe, predstavnici OSCE-a Mladen Marijanac, stručni saradnik REZ-a Aladin Ormanović, vijećnici Općinskog vijeća, direktori Javnih preduzeća, ugledni privrednici Općine, predsjednici Mjesnih zajednica, predstavnici NVO-a i dr. Uvodno izlaganje u vezi Javne rasprave dao je Ljubunčić Omer, koordinator za izradu Strategije razvoja općine Gornji Vakuf- Uskoplje\nPrezentaciju Strategije razvoja općine Gornji Vakuf-Uskoplje, 2010-2015 godine,\nuradio je Aladin Ormanović stručni suradnik REZ-a.\nDogovoreno je, da se eventualne primjedbe, prijedlozi i sugestije dostave na WEB stranicu općine Gornji Vakuf – Uskoplje ili u pisanom obliku koordinatoru Omeru Ljubunčić.\nMinistarstvo gospodarstva/privrede KSB/SBK objavljuje javni natječaj za odabir korisnika sredstava "poticaji gospodarsvtu/privredi" za 2010 godinu. Tekst javnog natječaja.\nStrana 109 od 122


#vwzatebe — NIPEX\nAko date svoju saglasnost za korištenje kolačića, identifikacijske podatke obrađivat će naši partneri (ponuditelji usluga za kolačiće i IT pružatelji usluga). Za ovu internetsku stranicu i kolačiće odgovorno je društvo NIPEX (Impressum). Dodatne informacije o korištenim kolačićima i načinu njihovog deaktiviranja možete pronaći u našoj Smjernice za korištenje kolačića.\nSa atraktivnim leasing ratama, bez učešća i gratis registracija za prvu godinu.\nU saradnji sa Porsche Leasingom. Akcija traje do 31.8.2020.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 271 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 13.289,92 KM. Prikaz modela je simboličan.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 217 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 10.648,81 KM. Prikaz modela je simboličan.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 367 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 17.967,98 KM. Prikaz modela je simboličan.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 570 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 27.890,42 KM. Prikaz modela je simboličan.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 357 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 17.477,21 KM. Prikaz modela je simboličan.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 418 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 20.471,08 KM. Prikaz modela je simboličan.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 631 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 30.903,77 KM. Prikaz modela je simboličan.\n*Plaćanja prije isporuke vozila iznosi 1.474 KM a obuhvata: troškove zaključenja ugovora, troškove provjere korisnika leasinga. Kupovina je bazirana na operativnom leasingu u trajanju od 4 godine, a predviđena kilometraža za vrijeme trajanja najma iznosi: 40.000 km. Ponuda je informativnog karaktera i ne obavezuje ni jednu stranu na zaključivanje ugovora pod navedenim uslovima i može se mijenjati ovisno od procjene boniteta klijenta i od ponuđenih sredstava obezbjeđenja. Ukupna leasing naknada sa PDV-om: 72.168,97 KM. Prikaz modela je simboličan.\nDirektno do svake informacije:\nKontakti i radno vrijeme.


Социологија туризма | Географски факултет\nGeografski fakultet > Sociologija turizma\nUpoznavanje sa sociološkim tumačenjem procesa u turizmu, naglašavanje multidimenzionalnosti turizma i njegovog mesta u kontekstu savremenog društva. Sticanje specifičnih saznanja i činjenica savremenih turističkih kretanja i turističkih boravaka, koji povratno utiču na promene kvaliteta života.\nPosebno naglašavanje savremenih obeležja:\nslobodno vreme kao stimulativna činjenica turističkih aktivnosti\nsavremene turističke potrebe, i njihovo mesto u sistemu opštih ljudskih potreba\nuticaj modernizacijskih procesa na odnos turizma i društvenog razvoja.\nOsposobljavanje studenata za primenu temeljnih teorijskih saznanja na specifičnom turističkom sistemu. U okviru obrade i primene empirijskih istraživanja socijalnog fenomena turizma, upoznavanje studenata sa analitičkim elementima razvoja turizma i društvenih promena u savremenom turizmu.\nOsnovni opšte-sociološki pojmovi u turizmu; Društvene nejednakosti; Tipovi društava; Osnovne metode u sociološkom proučavanju turističkih kretanja; Funkcije države u socijalnom razvoju; Kultura; Oblici društvene svesti; Rad; Brak i porodica; Ličnost; Slobodno vreme; Turizam; Motivi turističkog putovanja; Turizam i socijalni razvoj; Sociološke strukturne promene u modernom turizmu; Postmoderno društvo i turizam.\n1. SVAKODNEVNI ŽIVOT - URBANA SVAKODNEVICA DEVEDESETIH\n2. SLOBODNE VREME I GRAD. GRAD SPEKTAKLA\n3. DRUŠTVENA SLOJEVITOST I STIL ŽIVOTA\n4. TRADICIONALNI STIL ŽIVOTA POLjOPRIVREDNIKA\n5. RADNIČKI STIL ŽIVOTA\n6. STATUSNI STIL ŽIVOTA SREDNjE KLASE\n7. EKSKLUZIVNI STIL ŽIVOTA ELITE\n8. DOKOLIČARSKA KLASA; DOKOLIčARENjE KAO OBLIK DISTINKCIJE\n9. ROBNE KUĆE I SHOPPING MALL-OVI KAO PROSTORI ZABAVE\n10. INDUSTRIJA ZABAVE / ZABAVNI PARKOVI / DIZNILENDIZACIJA\n11. KULTURNE POTREBE STUDENATA SRBIJE\n12. KULTURNE POTREBE, NAVIKE I UKUS GRAĐANA SRBIJE\n13. PATOLOŠKE POJAVE I TURIZAM; KOCKANjE I TURIZAM. PROSTITUCIJA, PORNOGRAFIJA I TURIZAM; ALKOHOLIZAM I TURIZAM: FENOMEN KAFANA\n14. SPORT I TURIZAM. SPORTSKI NAČIN ŽIVOTA\n15. RODNA RAVNOPRAVNOST- ŽENE U TURIZAM: VERSKI TURIZAM I RODNOST\nLjubica M. Rajković (2010): Sociologija turizma, univerzitetski udžbenik, Univerzitet u Beogradu, Geografski fakultet, Beograd.


ECC TEAM Agencija za knjigovodstvene usluge, finansijski i poreski konsalting - Kupujemprodajem\nECC TEAM Agencija za knjigovodstvene usluge, finansijski i poreski konsalting\nVrhunski stručnjaci sa dugogodišnjim radnim iskustvom.\nAgencija radi od 2006. godine\nAntifašitičke borbe 21, lokal 57 (kod Arene)\nMob: +381 63 394731\nReferentni ID oglasa:#13450\nIzrada biznis planova - agencija CLAVIS NET Knjaževac\nCLAVIS NET DOO KNJAŽEVAC je srpska firma osnovana 2002. godine. Firma je postojana , koja se razvija - a taj trend se održava i dalje.Vođeni principim...\n: Knjigovodstvo : 13/01/2020 : 6000 rsd\t: Knjaževac (Zaječarski)\n: Knjigovodstvo : 13/01/2020 : Dogovor\t: Knjaževac (Zaječarski)\n: Knjigovodstvo : 13/01/2020 : 4000 rsd\t: Knjaževac (Zaječarski)\nKnjigovodstvene usluge- Specijalna Ponuda! Ekonomista sa 35 godina radnog iskustva u knjigovodstvu, Ovlašćeni Računovođa sa važećom Licencom Sa...\n: Knjigovodstvo : 25/10/2016 : Dogovor\t: Beograd\nLokacija:\tAntifašitičke Borbe 21 , Novi Beograd , Grad Beograd , Beograd , Srbija


OTVORENO PISMO o nezakonitostima i nepravilnostima u poslovanju JKP Parking servis Niš – NovostiDana.rs\nOTVORENO PISMO o nezakonitostima i nepravilnostima u poslovanju JKP Parking servis Niš\nSmatramo da se mora uvesti red u rad JKP Parking servis. Posle 10 godina rada ovog javnog preduzeća sve što vidimo je bahatost u radu i neizvršavanje osnovnih delatnosti zbog kojih je to preduzeće formirano. Od osnivanja do danas, nije izgrađena ni jedna javna javna garaža niti javni parking . Vrhunski domet „poslovanja“ je obeležavanje parking mesta na ulicama, trotoarima i drugim javnim javnim površinama. I ovaj posao se ne radi u skladu sa propisima, tako da se, neretko, dešava da su obeležena mesta za parkiranje tamo gde je to zakonom zabranjeno (iznad šahti, na manjem rastojanju od 1,6 metara od objekta, iznad slivnika itd). Za tih 10 godina ovo JKP je jedino uspešno povećalo broj zaposlenih, uvećalo primanja zaposlenih i uvećalo broj pauk vozila. Time su jasno stavili do znanja građanima Niša da je upotreba pauk vozila jedini način rešavanja problema parkiranja.\nPovezanoNiš, otvoreno pismo, Parking servis, pauk, Udruženje predsednika skupština Stanara, UPSS\n3. августа 2016. at 14:38\nPODRŠKA U BORBO PROTIV DAHIJA IZ PARKING SERVISA!\n4. августа 2016. at 00:16\nEj, u Srbiji samo reketaši cvetaju! Taj Parking servis je teška prevara! Goli otok treba ponovo da radi, ali ovoga puta za izdajice i janjičare!\nСИНОС И ПРОУНС: Отворено писмо премијеру Србије, министру информисања и културе и јавности


Kecmanović: Posle Indijan Velsa odigraću lutriju | Sport | Tenis\nKecmanović: Posle Indijan Velsa odigraću lutriju 4 Podeli Podeli na facebook Podeli na twitter Podeli na viber Pošalji na mail\nMladi srpski teniser večeras protiv Raonića igra za polufinale prvog mastersa sezone. "Sve je moguće. Mislim, izgubio sam pre nedelju dana, a još sam ovde", poručuje Miomir Kecmanović\nMiomir Kecmanović indijan vels masters raonić\n14.03.2019. / 14:40\nKako lepi dani teku---kada je Nole izgubio?Kao da se radujete tome?\n14.03.2019. / 13:07\nProbaj kladionicu Kecmane.\n14.03.2019. / 10:14\nZovi me da ti sastavim tiket...delimo na pola dobitak😁


Sumorni jubilej: 20 godina od bombardovanja RTS |\nBudući da je poznato da je RTS, kao veliki tehnološki sistem od posebnog značaja za odbranu zemlje, još 1994. Saveznim zakonom bio stavljen pod direktnu nadležnost Ministarstva odbrane, to postoji jasna naredbodavna linija na osnovu koje je mogućno vrlo lako utvrditi odgovornost svih onih u komandnom lancu, zaduženih za nadgledanje izvršenja naređene mere Savezne vlade o hitnoj evakuaciji RTS-a na rezervno mesto rada. Tu obavezu prema RTS-u je imalo, dakle, upravo Ministarstvo odbrane, te u toj instituciji valja tražiti sve odgovore na pitanje zašto naredba o evakuaciji nije sprovedena u ovom konkretnom slučaju. U vreme NATO udara, nakon uvođenja ratnog stanja, za RTS je bio zadužen pukovnik Petar Pajčin, dok je komandant pomenutog sektora, i njegov nadređeni, bio general Slobodan Petković. To je ta prva linija odgovornosti, čije (ne)postupanje sud treba da ispita.\nKo je pukovnik Petar Pajčin?\nU okviru procesa protiv bivšeg direktora RTS Dragoljuba Milanovića saslušan je i pukovnik Petar Pajčin, doduše nakon gotovo godinu dana od zahteva tužioca da se imenovani, u svojstvu svedoka, pojavi pred sudom. Punih jedanaest meseci trajao je postupak da se pukovniku Pajčinu skine zabrana čuvanja vojne tajne, a kad je naposletku pristupio sudu da bi dao iskaz, malo toga što je rekao bilo je od nekog značaja za postupak stoga što je uglavnom iznosio neke nebitne stvari ili flagrantne neistine. Neke od najkrupnijih neistina koje je izgovorio pod zakletvom jesu i sledeće: iako je Ministarstvo odbrane donelo mere za evakuaciju i dislokaciju Televizije u ratnim uslovima, pukovnik Pajčin tvrdi kako mu niko iz Televizije nije dojavio tokom ratnih dejstava da RTS nije izmeštena na rezervno mesto rada i, štaviše, tvrdi da ništa ne zna o postojanju naredbe br. 37 o dislokaciji Televizije! A tu meru je donelo upravo Ministarstvo odbrane i bilo dužno da nadgleda njeno sprovodjenje, a ispred pomenutog ministarstva to zaduženje imao je upravo pukovnik Pajčin!\nU svom svedočenju pominjao je isključivo «ratne lokacije», a ne i «rezervno mesto rada », gde je Televizija trebalo da bude izmeštena odmah nakon proglašenja ratnog stanja. Ovaj drugi termin odnosi se na planiranu evakuaciju, to jest na kompletno iseljenje Televizije predviđeno saveznim planom u slučaju vanrednih okolnosti (ratnog stanja); “rezervno mesto rada” je mesto na koje se premeštaju kompletno ljudstvo i tehnika iz Aberdareve i Takovske, a po ratnim planovima za Beograd ono se nalazilo na Košutnjaku.\nNa pitanje suda da li je Savezno Ministarstvo imalo mogućnost kontrole sprovođenja naredbi, a posebno sporne naredbe br. 37, on odgovara sledeće :\n“Ja pre svega nisam imao saznanje od proglašenja ratnog stanja pa nadalje da postoji naredba da se izvrši izmeštanje stacionara na rezervno mesto rada i niko od nadležnih iz RTS-a me nije obavestio o tome da se bilo koja naredba u RTS-u ne sprovodi, pa ni naredba broj 37. “\nŠto je, naravno, u nebo vapijuća neistina. Upravo je pukovnik Pajčin, u ime Ministarstva odbrane, poslao naredbu o izmeštanju nadležnoj službi Televizije Srbije i bio dužan da nadgleda njeno sprovođenje!\nDve decenije bez odgovora: Spomenik “Zašto” poginulim novinarima RTS-a u napadu aviona NATO-a 1999. godine\nU samostalnoj istrazi porodica, naknadno sprovedenoj, otkrivene su još neke činjenice, krajnje neugodne po pukovnika Pajčina. Na osnovu saznanja novinarke Almase Hadžić iz Avaza, s kojom su uspostavili kontakt 2011, utvrđeno je da je „Petar Pajčin, sin Uroša, tada pukovnik po činu, sjedio na Palama u Glavnom štabu Vojske RS-a u vrijeme zločina u Srebrenici i bio desna ruka Ratku Mladiću“. Kako je sudski zapisnik u slučaju Milanović sproveden vrlo traljavo (u njegovim generalijama ne navodi se čak ni ime oca), to porodice nisu bile u mogućnosti da pouzdano provere da li je njihov pukovnik Pajčin ista osoba koju navodi Avaz.\nOd direktora Istraživačko-dokumentacionog centra (IDC) iz Sarajeva Mirsada Tokače dobili su sledeći mejl:\n„Vezano za ime Petar Pajčin mi raspolažemo samo jednim dokumentom, odnosno vojnom naredbom da se isporuči municija MUP-u Republike srpske krajine a koji je potpisao zamjenik komandnta, pukovnik Petar Pajčin, diplomirani inžinjer. Dokument je nastao 24. 04. 1992. godine. Drugih detalja o ovom čovjeku nemamo.“\nKao jedini zaključak, nameće se činjenica da je sud jedina instanca gde valja tražiti merodavnu istinu o pukovniku Pajčinu.\nTokom vazdušne kampanje NATO, 23. aprila 1999. godine, tačno u 02.06 po srednjoevropskom vremenu pogođena je zgrada Radio-televizije Srbije u centru Beograda. Laserski navođena raketa sa aviona koji je poleteo iz italijanske baze u Avijanu udarila je u središnji deo zgrade, između tzv. ‘mastera’ i ‘terminala’, usmrtivši tom prilikom šesnaestoro radnika. U trenutku napada, uprkos nedvosmislenim upozorenjima i pretnjama iz glavnog štaba savezničkih snaga da će bombardovati Televiziju, u zgradi je bilo između sto pedeset i sto šezdeset ljudi, što je skoro trostruko više nego u normalnim prilikama. Zgrada je bila jasno osvetljena, sa postavljenim kamerama i snimateljskim ekipama unaokolo; cela jedna vatrogasna brigada stajala je u blizini, u pripravnosti, a creva već bila razvučena po trotoaru. Ubrzo zatim, u rekordnom roku koji se meri minutima, na mestu napada pojavljuje se i oveća grupa rukovodilaca Televizije: tu su bili generalni direktor RTS-a Dragoljub Milanović u društvu još trojice pomoćnih direktora, kao i Milorad Komrakov, glavni urednik Informativnog programa, sa svojim zamenikom pukovnikom Dušanom Vojvodićem. Svaki od njih navodno je bio došao od svoje kuće.\nKao predstavnik Vlade, na mestu događaja ubrzo se pojavljuje i savezni ministar Goran Matić. Po rečima Džona Simpsona, urednika Bi-Bi-Sija, savezni ministar bio je “naglašeno bodar i raspoložen”, da bi ozbiljnu pozu i odgovarajući ton uzeo tek kad je počeo da daje intervju. To je i navelo pomenutog novinara da posumnja kako možda ima istine u glasinama koje su tih dana uveliko kolale, naime da je državni vrh Srbije naredio da RTS radi u punom sastavu svake noći kako bi u slučaju eventualne tragedije dobio sjajno sredstvo propagande.\nU borbi za istinu: Žanka Stojanović majka poginulog Nebojše Stojanovića\nS druge strane, NATO je otvoreno pretio presedanom i povredom Ženevske konvencije, najavljujući da će gađati zgradu državne televizije koju smatra ‘legitimnom metom”, iako u njoj rade isključivo civili. Uprkos činjenici da je po međunarodnom pravu bio dužan da jasno upozori te iste civile o napadu, NATO je propustio da to učini. Neposredna posledica toga bila je pogibija šesnaestoro radnika koji su te noći bili u smeni. Dogodilo se to dva dana uoči proslave pedesetogodišnjice NATO.\nKrug se sužava: 3 dana uoči bombardovanja\nS obzirom na to da bombardovanje RTS predstavlja svojevrstan presedan u modernom ratovanju, pre same akcije bila je neophodna politička saglasnost zapadnih zemalja, što znači da je za pokretanje glomazne mašinerije NATO, od trenutka kada je RTS izabrana za cilj pa do samog napada, bilo nužno da prođe izvestan period.\nPo rečima Pjer-Anri Binela, majora i šefa kabineta francuskog generala Pjera Virota pri sedištu NATO u Briselu, taj period iznosio je tačno sedamdeset dva časa:\nAvioni obavljaju izviđanje i snimaju teren, a zatim se, po povratku u bazu, prolazi kroz sledeći postupak: snimci se prvo dobro proučavaju, čeka se mišljenje stručnjaka iz Generalštaba i njihovo odobrenje da se napadne upravo ta meta, potom sledi tehnička priprema samog napada. Zatim se čeka potpis od nadležnog generala pod čijom bi komandom akcija bila izvedena. Od trenutka kada general odobri akciju pa do samog bombardovanja potrebno je da prođu sledeća dvadeset i četiri časa. U slučaju da je potrebno odobrenje i od političkih vlasti, tada mora da prođe ukupno sedamdeset dva časa od početka izrade plana do izvođenja same akcije.\nStrani dopisnici u Beogradu, dakle, dobijaju upozorenje tri dana ranije i, kao posledica toga, odmah po povratku u Beograd ekipa Si-En-Ena iznosi svu opremu iz svojih kancelarija u Takovskoj. Njihovi novinari zatekli su već tada zgradu Televizije opasanu žutim trakama, a u blizini su mogli da vide vatrogasnu brigadu i, pored nje, ekipe hitne pomoći kako stoje u pripravnosti.\nU prva dvadeset i četiri sata u okviru pomenutog perioda NATO je bombardovao oblakoder “Ušće”, na Novom Beogradu, gde su se, pored sedišta Miloševićeve Socijalističke partije, nalazili i studiji triju TV stanica: “Pinka”, “Košave” (u vlasništvu Marije Milošević, kćerke predsednika Miloševića) i sportskog “Es-O-Es kanala”. Oprema je, međutim, na vreme iseljena iz zgrade, kao i ljudstvo. U trenutku napada, 21. aprila, u zgradi nije bilo nikoga; jedinog preostalog čoveka, čuvara, policija je deset minuta pre samog bombardovanja obavestila da izađe.\nNarednog dana, 22. aprila, pogođena je Miloševićeva rezidencija na Dedinju, u Užičkoj 15, ali su stvari (i stanari) i ovog puta na vreme sklonjeni.\nDva dana pre bombardovanja zgrade RTS-a, 22. aprila, pogođena je rezidencija Slobodana Miloševića na Dedinju, u Užičkoj 15, ali su stvari (i stanari) ovog puta bili na vreme sklonjeni\nNa dan napada iz zgrade Televizije iseljena je oprema Radio Jugoslavije, a dežurni snimatelji preselili su se iz Takovske u Hilandarsku. U 19 časova služba DOC-a, zadužena za nadzor i obezbeđenje Televizije, zaključava svoje kancelarije i preseljava se u drugu zgradu. Sirene za vazdušnu opasnost oglašavaju se u u 21.26; urednika Čukića i Komrakova lični šoferi odmah nakon toga odvoze iz Aberdareve. Unutrašnje i spoljne kamere su isključene. General Vojvodić, koji je doputovao iz Podgorice za Beograd, ulazi u zgradu i izvodi kćerku Nataliju Sinanović, koja odlazi čim se začula sirena za vazdušnu opasnost; za njom uskoro odlazi i Vojvodić.\nIste te večeri pre fatalnog udara, u Budimpešti, Imre Biro sluša telefonski razgovor spoljnopolitičke urednice Tatjane Lenard sa nepoznatom osobom iz Televizije Beograd, gde Lenardova nepoznatom sagovorniku daje upozorenje da će Televizija uskoro biti gađana. U dva časa i šest minuta iza ponoći zgrada u Aberdarevoj pogođena je raketom.\nOdmah po bombardovanju, dok još traje raščišćavanje ruševina, Dušanu Munitlaku, ocu poginule šminkerke Jelice prilazi službenik Državne bezbednosti i pita ga šta mu je kćerka radila unutra kada je njihova služba “javila u dvadeset do dva da će Televizija biti gađana.”\nSledećeg dana snimatelju Dušanu Iliću, koji je došao sa zadatkom da snimi srušenu zgradu, jedan drugi službenik DB saopštava: “Bili smo sinoć u Takovskoj, 20 minuta pre bombardovanja i naredili obezbeđenju da izvrši evakuaciju u roku od narednih deset minuta.”\nDržeći slovo na godišnjem pomenu nastradalim radnicima, Filip David, književnik i bivši urednik Dramskog programa Televizije Beograd, izgovara sledeće: “Nikad neću zaboraviti tu noć kada su stradali radnici Televizije. Dan pre njihove pogibije kurir sa Televizije doneo mi je knjige i tekstove iz ispražnjene kancelarije u koju godinama nisam mogao da uđem, objašnjavajući da se sledeće noći očekuje bombardovanje Televizije.”\nOd trenutka kada je bilo proglašeno ratno stanje, noćne smene na Televiziji otpočinjale su u pola sedam uveče. Te noći, u četvrtak 22. aprila 1999, nepunih osam sati uoči napada, na terasi iznad ulaza u Takovskoj bili su upaljeni reflektori, a dole ispred kamera, sa mikrofonom u ruci, stajao je Brent Sadler, novinar Si-En-Ena, spremajući se za uključenje uživo u satelitski program te američke TV mreže. Samo njegovo prisustvo davalo je ohrabrenje radnicima noćne smene, koji su u velikom broju upravo pristizali – smatrali su da predstojeća noć možda ipak neće biti opasna. Poslednji put te večeri američki dopisnik viđen je u društvu sa Željkom Ražnatovićem Arkanom, koji je bio u civilnom odelu. Išli su hodnikom niz treći sprat Takovske i razgovarali nešto na engleskom.\nProces Milanoviću, kao i nešto ranije okončano suđenje otmičarima i ubicama Muslimana u Sjeverinu i Mioču, u zapadnoj Srbiji, bili su tek prvi postupci protiv izvršilaca krupnijih ratnih zločina u Srbiji nakon svrgavanja Miloševića. U oba slučaja sudovi su se držali određenog obrasca koji se – ne treba mnogo pameti da bi se to zaključilo – pokazao kao dosledna negacija principa do kojih drži međunarodna zajednica i Haški tribunal za ratne zločine: dok se Miloševiću, šefu njegove tajne policije Jovici Stanišiću i drugim pripadnicima državnog vrha Srbije u Hagu sudilo upravo kao najvišim državnim funkcionerima, što će reći da se sudilo državi Srbiji koja je vodila zločinačku politiku (a funkcionerima sensu stricto kao izvođačima i inspiratorima te zločinačke državne politike), dotle se počiniocima najtežih zločina u razdoblju jugoslovenskih ratova devedesetih kod kuće sudi kao izolovanim pojedincima ili izolovanim grupama, koji se tokom suđenja brižljivo odvajaju od srpske državne politike čiji su izraz u krajnjoj liniji bili (“Škorpioni”, “Crvene beretke”, “Sivi vukovi” itd.). Procesom (i presudom) Milanoviću, dakle, postavljen je obrazac za tok budućih sudskih postupaka, uključujući i suđenje ubicama reformističkog premijera Zorana Đinđića.\nPresudom bivšem direktoru RTS Dragoljubu Milanoviću, postavljen je obrazac za tok budućih sudskih postupaka, uključujući i suđenje ubicama reformističkog premijera Zorana Đinđića\nSudski postupak protiv Milanovića je započet januara 2001, a okončan 21. juna 2002, u Okružnom sudu u Beogradu. Najavu toka budućeg sudskog procesa dala je već na početku sudija Radmila Dragičević-Dičić, odbacivši zahteve tužbe da sud uzme u razmatranje izvesna dokumenta i činjenice od suštinskog značaja za proces, pošto se, po vlastitim rečima, prethodno u tom smislu konsultovala sa Državnom bezbednošću (DB). “Ja sam se konsultovala sa ljudima iz DB-a i oni su mi rekli da ne mogu da predaju tražena dokumenta…”.\nZahvaljujući tom i takvom pristupu sudskih vlasti, Milanovićevim saradnicima omogućeno je da, bez ikakvih posledica po sebe, u svedočenju uskraćuju neke bitne podatke ili da jednostavno govore neistine, uz prećutnu podršku javnog tužioca. Karakterističan je u tom pogledu slučaj funkcionera Saveznog ministarstva odbrane pukovnika Petra Pajčina, koji je na suđenju, zatvorenom za javnost zbog “iznošenja podataka označenih kao ‘vojna tajna’, u iznenadnom napadu amnezije bio zaboravio sve što je dotle znao, uključujući i odgovore na neka najosnovnija pitanja, kao, na primer, ko je komandovao RTS-om u vreme ratnog stanja, da li je Savezna vlada naložila rukovodstvu Televizije da izvrši prebacivanje ljudi i tehnike na sigurno, u čemu je suština naredbe broj 37 i slično, iako je u Ministarstvu odbrane upravo on bio zadužen za najvažnija pitanja odbrane RTS-a.\nKarakteristično je da su Milanović i ostali ispitani, uključujući i vrhovnog komandanta, Miloševića, počev od istrage pa nadalje, svoje svedočenje otpočinjali jednom više nego neobičnom rečenicom, koja je morala da privuče pažnju pošto je bila formulisana manje-više isto: “Nisam imao saznanja da će zgrada RTS-a biti bombardovana”. To njihovo dosledno poricanje možda i ne bi bilo tako čudno da im je iko, počev od isleditelja pa do javnog tužioca, odgovarajuće pitanje u tom smislu ikada i postavio. Međutim, sudske vlasti ne samo što ih o tome nikad ništa nisu pitale, nego su, štaviše, činile sve što je bilo u njihovoj moći da preduprede, ublaže ili eliminišu svedočenja koja su išla u tom pravcu, naime da se “ipak možda znalo”. Što je i razumljivo: iz činjenice da se znalo, proisteklo bi odmah i logično pitanje: Ako se znalo, ko je sve znao?, a tada se proces zacelo više ne bi mogao držati pod kontrolom.\nPorodice žrtava su još pre početka pretresa zahtevale izuzeće istražnog sudije Vučka Mirčića zbog mnogobrojnih evidentnih propusta koji nikako nisu mogli biti slučajni. Jedan od najkrupnijih je svakako taj što je iz redovnog postupka izuzeo ključnog svedoka (i potencijalnog optuženika) Nataliju Sinanović, kći Milanovićevog bliskog saradnika generala Dušana Vojvodića, koju je otac izveo iz zgrade neposredno pre bombardovanja. General Vojvodić, tokom rata rukovodilac Vojnog pres-centra u Podgorici, u tom cilju je dan ranije doputovao iz Crne Gore, ali se sud nije upuštao u utvrđivanje detalja njegovog kretanja u poslednjim satima pred bombardovanje; isto se ponovilo i u slučaju direktora Milanovića i njegovih najbližih saradnika Komrakova i Jovana Ristića, koji su se zajedno sa generalom Vojvodićem zatekli kraj ruševina zgrade u Aberdarevoj odmah posle eksplozije, iako stanuju u različitim delovima grada (a svaki je navodno došao od svoje kuće). Sud se kasnije nije pozabavio svedočenjem dvojice Sinanovićkinih kolega, koji su prisustvovali razgovoru između generala i nje, nego ih je udaljio sa procesa.\nKao što je istražni sudija Mirčić dosledno nastojao da predmet zadrži u uskim granicama “nepoštovanja naredbe broj 37” i Milanovićeve lične odgovornosti, tako isto je postupila i sudija Radmila Dragičević-Dičić. Shodno toj od početka neadekvatno formulisanoj optužnici, Milanović je i proglašen krivim juna 2002, a sudija Radmila Dragičević-Dičić, u svojstvu predsednika sudskog veća iskoristila je svoje diskreciono pravo i osuđenika pustila na slobodu (da se valjda ne bi dosađivao dok čeka na rešenje o pravosnažnosti presude), nakon čega je Milanović od suda dobio odobrenje “da letuje na Crnogorskom primorju u periodu od 18. avgusta do 2. septembra 2002. u mestu Kunje, opština Bar, Crna Gora”.\nTaj period od nekoliko meseci, koliko mu je preostalo do odlaska na izdržavanja kazne, Milanović će iskoristiti da se angažuje kao medijski savetnik Vojislava Šešelja, kandidata Radikalne stranke na izborima za Predsednika Republike, održavajući istovremeno veze sa ‘zemunskim kriminalnim klanom’, koji u to vreme uveliko priprema ubistvo premijera Đinđića. Viđan je kako često dolazi u sedište klana, u Šilerovu ulicu u Zemunu.\nKada je konačno došao taj 20. januar, datum određen za početak izdržavanja kazne, Milanović se jednostavno nije pojavio pred kapijama Zabele. Ni sud ni MUP nisu na to reagovali. Frankfurtske Vesti, vodeći dnevnik srpske dijaspore, četrnaestog februara 2003, na dan raspisivanja poternica za Milanovićem, objavljuju opširan intervju sa beguncem, gde se ovaj žali na “nepravednost postupka”: “Ja sam žrtva montiranog procesa… Sada, posle dvogodišnjih progona… ne preostaje mi ništa drugo nego da stoički podnesem i izdržim sve do kraja, jer sam uveren da će kad-tad… pravda pobediti, i da ovaj narod i ova država neće dozvoliti da jedan marionetski režim baci trajnu ljagu na nacionalnu čast”, poručio je Milanović naciji iz sigurnosti svog skloništa.\nU novinama se nepunu godinu nakon presude pojavljuje tekst koji izvrsno rekapitiulira ceo slučaj i prikazuje sve mahinacije glavnih učesnika: “Sudsko veće, kojim predsedava sudija Radmila Dragičević-Dičić, osuđuje Milanovića na deset godina, ali odlučuje da on bude na slobodi do pravosnažnosti presude. Zamenik okružnog tužioca Krsman Ilić, koji je vodio slučaj… podnosi žalbu Vrhovnom sudu na odluku da Milanović bude na slobodi. Vrhovni sud 27. novembra 2002. godine potvrđuje presudu i odluku da Milanović ne ide odmah u zatvor.” Na pitanje novinara da protumači tu svoju za zdravu pamet neshvatljivu odluku, Radmila Dragičević-Dičić odgovara da “kao sudija ne može da komentariše presude i da naročito to ne želi da radi u vremenu kada mnogi sebi dopuštaju kojekakve komentare”.\nDragoljub Milanović je uhapšen tokom akcije “Sablja” 3. aprila 2003. u vikendici kod Bara u Crnoj Gori, gde su ga sklonili pripadnici tzv. ‘zemunskog klana’ s namerom da “Milanovića vrate na javnu scenu Srbije kada dođe do smene vlasti”.\nGeneral Vojvodić i njegova kći\nKao i ostalih sto pedeset televizijskih radnika koji su po rasporedu dežurali u noćnoj smeni između 22. i 23. aprila 1999, i Natalija Sinanović, novinar u Kulturnoj redakciji, nalazila se na svom radnom mestu te noći, ali je zgradu napustila u 21.30, čim se oglasila sirena za vazdušnu opasnost. Nekih pola sata ranije njen otac, zamenik urednika Informativnog programa Dušan Vojvodić, došao je u redakciju i zamolio dežurnog urednika da Nataliju “pusti kod tetke na kafu”.\nSinanovićkin kolega Petar Jakonić u istražnom postupku taj događaj opisuje ovako: “Kod nje je došao njen otac Dušan Vojvodić. Pričali su izvesno vreme… Čim je otišao pitali smo Nataliju ima li šta novo, šta joj je otac rekao, na šta je ona odgovorila: – Nemojte ništa da me pitate, noćas kad bude sirena, ja neću biti u zgradi. – I zaista, čim su se sirene oglasile, Sinanovićka je otišla. “Razmišljao sam da i ja izađem dok traje uzbuna, ali sam ipak ostao”, dodaje Jakonić.\nIz činjenice da je general Vojvodić upravo na dan napada iz zgrade izveo kćer Nataliju Sinanović nedvosmisleno sledi da je imao saznanja o predstojećem napadu. Iako se zvanično na platnom spisku vodio kao urednik Informativnog programa i Komrakovljev zamenik, zapravo je bio visoki vojni službenik, rukovodilac Pres-centra Druge armije i član Uprave za moral i informisanje za vreme rata.\nVojvodićev ratni raspored bio je u Podgorici. Iako ga je to obavezivalo da bude u Crnoj Gori, on u u jeku rata odlazi za Beograd 21. aprila, da bi zatim, na noć bombardovanja, negde oko 21 čas otišao u Aberdarevu i iz redakcije izveo kći Nataliju Sinanović koja je te večeri radila u smeni. General Vojvodić je za to dobio dopuštenje od dežurnog urednika Dragana Radovanovića, kome je rekao da se Natalija Sinanović oseća loše, zamolivši ga da je pusti da ode “kod tetke na kafu”. Dobivši saglasnost, Natalija saopštava kolegama montažerima iz smene Petru Jakoniću i Milu Lekiću da će ona, čim se oglasi sirena, otići iz zgrade, a njih dvojica “budući da nisu mali, znaju šta to znači i neka vide šta će”.\nI zbilja, čim se sirena oglasila oko 21.30, ona se pozdravlja i odlazi. U montažerima Jakoniću i Lekiću rastu strah i zebnja i oni se pitaju šta bi se moglo kriti iza tog iznenadnog odlaska. Raspituju se kod urednika Radovanovića, koji zatim odlazi do pukovnika Vojvodića i ubrzo se vraća sa umirujućim objašnjenjem da su “pogrešno percipirali stvar”, da je Natalija Sinanović kod tetke na kafi i da će se ubrzo vratiti.\nU dva sata i šest minuta zgrada u Aberdarevoj je pogođena. Ubrzo nakon toga na platou ispred porušene zgrade pojavljuje se i pukovnik Vojvodić u uniformi, sa pištoljem. Njegova kći se nije pojavila te večeri kraj ruševina, niti se raspitivala da li je neko od njenih kolega povređen, a zatim se nije pojavila ni na sudu; priložila je medicinsko uverenje da joj nije bilo dobro te večeri i sud je to uvažio.\nSud je kasnije izuzeo sa suđenja dvojicu montažera, Jakonića i Lekića, kao svedoke razgovora Sinanovićke i njenog oca u noći kad je zgrada pogođena. Sud prvo uzima izjave od njih tokom istražnog procesa, a potom ni jednog ni drugog više ne poziva.\nOno u čemu se obojica slažu jeste da je Natalija Sinanović, novinar u Kulturnoj redakciji, tog dana trebalo da montira neki prilog iz kulture i da se ponašala kao i obično sve dok joj, negde oko 21 časa, nije u posetu došao njen uniformisani otac. Njih dvoje razgovaraju nakratko u hodniku, stojeći po strani od drugih, da bi nakon toga, po rečima svedoka Jakonića i Lekića, “raspoloženje Natalije Sinanović bilo vidno promenjeno”.\nNakon što se Vojvodić udaljio, pomenuta dvojica kolega montažera prilaze joj i pitaju ima li kakvih novosti. Sledi njen odgovor koji nijedan od njih neće zaboraviti dok je živ: “Nemojte ništa da me pitate, dovoljno ste veliki da shvatite šta ovo znači. Samo mogu da vam kažem da ja neću biti u ovoj zgradi za vreme uzbune.”\nUpravo je pukovnik Vojvodić bio taj koji se nepun sat nakon bombardovanja pojavio u Aberdarevoj, uniformisan i naoružan, da bi naredio zaposlenima (na osnovu naredbe Savezne vlade broj 37), da odu “na rezervno mesto rada”, u Sava centar. Iz te činjenice nesumnjivo sledi: a) kako je Vojvodić imao autoritet da naredi evakuisanje Televizije Beograd na rezervno mesto rada i da je taj autoritet u tom važnom trenutku upotebio upravo on, a ne generalni direktor Milanović; b) da je Vojvodić znao za vladinu naredbu broj 37 o evakuaciji, ali da je njeno izvršenje naredio tek nakon bombardovanja, c) da je bio upoznat sa vladinim planom odbrane Televizije, jer kako bi inače znao da je Sava centar jedno od četiri planirana rezervna mesta rada.\nLenardova provocira NATO\nTatjana Lenard, urednica spoljnopolitičke rubrike Informativnog programa televizije Beograd, 8. aprila 1999, nekih dve nedelje uoči napada, pročitala je s posebnom emfazom sledeće rečenice:\n“U našim redakcijama, montažama, studijima, na predajnicima provodimo dane i noći. Neka Klark puca, mi ga čekamo. Obaveštavamo ga da smo u Takovskoj 10, da ne kažemo i na kom stepenu geografske širine i azimutu. Neka to sam pronađe.”\nNekih dve nedelje kasnije Klark je pucao, ali gospođe koja laje nije bilo u pogođenoj zgradi.\nKockanje tuđim životima: Tatjana Lenard, bivša novinarka RTS-a\nTaj čuveni prilog i odgovor “NATO silnicima” koji je Tatjana Lenard 8. aprila 1999. pročitala na Drugom dnevniku nije trajao duže od šest minuta, ali se autorka kasnije uporno žalila kako su svi obratili pažnju samo na nekih dvadesetak sekundi njenog teksta. Sedela je na stolici bez naslona, i čitala pripremljeni tekst koji je išao sa telopa preko puta, držeći sklopljene ruke kao da se moli. Iza nje, na ekranu se videla pojednostavljena, shematizovana karta sveta na kojoj su obrisi kontinenata bili predstavljeni nizovima upaljenih lampica na tamnoj pozadini – cinična dekoracija Dnevnika tih godina kada je Srbija bila odsečena od sveta i stavljena sankcijama u neku vrstu modernog leprozarijuma grandioznih razmera.\nNa glavnom pretresu Lenardova se uopšte ne pojavljuje i umesto toga, kao obrazloženje, prilaže potvrdu da živi u Nemačkoj sa suprugom gde “još traje postupak za spajanje porodice pred nemačkim službama koji nameće restriktivan režim kretanja van zemlje”. Sud uvažave njeno opravdanje i nakon toga više je nikad ne poziva, mada je bio dužan makar da dobavi njenu izjavu preko konzulata u Nemačkoj ili nemačkih sudskih vlasti.\nOno što je sud morao da uradi i zbog čega su porodice tako uporno zahtevale da se njeno ime nađe na listi optuženih, jeste da detaljnije ispita okolnosti nastanka teksta koji je Lenardova zagrcnuto pročitala 8. aprila 1999. u Drugom dnevniku – javno pozvavši tom prilikom NATO da gađa zgradu Televizije, rekavši da ih zaposleni u njoj iščekuju i navodeći čak i tačnu adresu – kao i da utvrdi razloge njenog iznenadnog odlaska u Mađarsku uoči samog bombardovanja zgrade (Lenardova je na dva dana uoči gađanja Televizije otišla za Budimpeštu da bi učestvovala na nekakvom međunarodnom okruglom stolu o medijima)\nNa tom skupu je pred inostranim auditorijumom pročitala svoj referat koji je već u naslovu kazivao ono za šta je autor bez sumnje bio pravi ekspert: “Medijske manipulacije u ratu u Jugoslaviji”. Društvo joj je pravio snimatelj RTS-a po imenu Imre Biro. On je lično stajao pored nje 22. aprila i čuo svojim ušima kako Lenardova, pozvavši nekog iz RTS-a mobilnim telefonom, ovome prenosi sledeću poruku: “Bićete bombardovani… Sklanjajte ljude i opremu!”\nKoga je Tatjana Lenard pozvala telefonom te noći? Ko bi moglo biti to nepoznato lice koje je primilo poziv, a koje je potom odlučilo ništa da ne preduzme i tu vest prikrije? Imre Biro je kasnije porodicama ostavio sledeću svojeručno sastavljenu zabelešku o tom budimpeštanskom noćnom telefonskom razgovoru Lenardove:\nNa dan bombardovanja Televizije krenuli smo sa grupom novinara na sastanak ‘Dunavske komisije’ za Budimpeštu. Uveče, u hotelu, novinarka mi je rekla da kažem svojoj ženi kad budem razgovarao sa njom (moja žena je te noći radila na televiziji), da posle 22 časa ne boravi u zgradi. Posle te tragične noći, novinarka se rano ujutro sa delegacijom vratila za Beograd, a ja sam ostao sa ostalim novinarima. Ta novinarka iz Televizije bila je Tatjana Lenard.\nNa dan atentata na Đinđića, u Beogradu su se okupili mnogobrojni bivši Milanovićevi saradnici, među kojima i Tatjana Lenard koja je doputovala iz Nemačke. U novinama se u to vreme pojavljuje veliki broj tekstova u kojima se Milanović priglašava žrtvom nameštenog političkog procesa. Ne treba mnogo mašte da bi se proniknulo u planove ‘zemunskog klana’, Šešeljevih radikala i bivšeg rukovodstva Televizije – nema sumnje da su razmišljali o ponovnom preuzimanja RTS-a. Desetak dana kasnije, kada je otpočela akcija “Sablja” i kada je bilo jasno da od državnog udara i preuzimanja vlasti nema ništa, Tatjana Lenard se vraća u Nemačku. Nakon telefonske dojave porodica koje su o tome saznale nekim svojim kanalima, policija izvodi Lenardovu iz reda na aerodromu, ali pošto sud nikad nije podigao optužnicu protiv nje, nemaju razloga da je zadržavaju i puštaju je da ode iz zemlje.\nApel NUNS-a i UNS-a\nUoči obeležavanja 20 godina od NATO napada na RTS porodice su, početkom ovog meseca, uputile apel novinarskih udruženja Vladi, predsedniku republike i državnom tužiocu u kojem ih mole da „ulože svoj visoki autoritet i da u okviru svojih ustavnih nadležnosti omoguće, odnosno nalože, nastavljanje nezakonito prekinute istrage o mogućim naredbodavcima žrtvovavanja 16 tehničara Televizije Srbije (RTS) tokom intervencije NATO 23. aprila 1999.“\nDalje se u apelu još kaže: „U tom smislu, tražimo da sud naloži Pravnoj upravi Ministarstva odbrane da omogući uvid u sadržinu dosijea Pravne uprave broj 466 iz 2001. U tim fajlovima nalaze se transkripti razgovora pilota NATO koji su poleteli sa zadatkom da bombarduju RTS. Transkripti tih razgovora citirani su u tri izveštaja oficira bezbednosti, a zatim i u sumarnom izveštaju funkcionera Pravne uprave Ministarstva odbrane potpukovnika Lakića Đorovića. Kopija tog izveštaja nalazi se u dosijeu br. 209, takođe iz 2001. Nadležni oficiri naložili su trajno čuvanje tih dokumenata.\nVBA je obavestila tužilaštvo da fajl 466/2001. „uništen“ i da oni u svojim arhivima nisu pronašli nijedan jedini dokument o napadu na RTS! Više javno tuilaštvo u Beogradu, bivše vojno odeljenje, koje je slučaj formalno preuzelo, u međuvremenu je „izgubilo“ sav dokazni materijal koji je prirpemilo Spacijalno tužilaštvo, i obavestilo porodice žrtava o „zamrzavanju istrage“.\nZahtevamo da Ministarstvo odbrane i VBA podnesu javnosti na uvid original komisijskog izveštaja o uništavanju dosijea 466/2001, sa svim nužnim detaljima: čija je to odluka bila, kada je dosije uništen i ko su bili članovi komisije koji su prisustvovali tom činu ?\nIz svega gore rečenog sledi da glavna opstrukcija sudskom procesu za utvđivanje pune odgovornosti za smrt šesnaestoro tehničara televizije Srbije (RTS) dolazi iz dve državne institucije: tužilaštvo i ministarstvo odbrane.\nMi, porodice žrtava, to ne dopuštamo!\nPozivamo građane i javnost Srbije da dignu svoj glas u odbranu pravde, istine i dostojanstva žrtve, a protiv otvorenog gaženja Ustava koje vrši državno tužilaštvo.\nZahtevamo, dakle, da Republički tužilac nakon dvadeset godina imenuje ličnost dostojnu poverenja, sa širokim ovlašćenjima, koja će istražiti ovaj državni zločin. Tražimo da zastupnik porodica bude uključen u istragu: 20 godina prikrivanja zločinaca dovoljan je razlog za gubitak svakog apriornog poverenja.“\nMinistarstvo odbrane krije dokaze\nNeposredno nakon oktobarskih promena porodicama se javio Nenad Nikolić, koji je u to vreme bio funkcioner G17 Plus, obavestivši ih o postojanju presretnutog razgovora između pilota aviona koji je krenuo u napad na RTS i baze u Avijanu; tačnije, saopštio im je da transkript tog razgovora negde postoji. Nekako u to vreme porodice dolaze u kontakt i sa potpukovnikom Lakićem Đorovićem, u to vreme visokim funkcionerom u Vojnom tužilaštvu. U naknadnom razgovoru s njim (2006.) shvataju da su na tragu prvog materijalnog dokaza da su vojni i državni vrh bili unapred obavešteni o bombardovanju, dakle, da su žrtvovali radnike RTS-a. Naime, pomenuti Đorović (sada sa činom pukovnika) dao im je obaveštenje u kom se predmetu ti transkripti tačno nalaze i porodice, uz podršku nevladinih organizacija, obraćaju se Ministarstvu odbrane sa zahtevom za razgovor.\nTranskripti tih razgovora citirani su u tri izveštaja oficira bezbednosti, a uz njih je priložen i sumarni izveštaj upravo potpukovnika Lakića Đorovića. Svi ti dokumenti nalaze se, ili bi morali da se nalaze, u dosijeu Pravne uprave broj 466 iz 2001. Kopije su pohranjene u dosije iste uprave pod brojem 209, takođe iz 2001. U oba slučaja, nadležni oficiri naložili su trajno čuvanje tih dokumenata.\nTadašnji ministar Dragan Šutanovac se tom pozivu ljubazno odaziva, pristaje da ih primi; daje čvrsto obećanje da će Specijalnom tužilaštvu za organizovani kriminal izručiti sve dokaze o mogućem žrtvovanju radnika RTS-a koje njegovo ministarstvo pronađe, a da će pravnom zastupniku porodica omogućiti uvid u dosije broj 466 iz 2001.\nNišta od toga, međutim, nije se ostvarilo. Ni pravni zastupnik, advokat Srđa Popović, ni drugi predstavnici porodica, ni tužilaštvo, ni sudovi, niko nikada nije dobio uvid u dosije broj 466 iz 2001.\nPorodice insistiraju na novom sastanku i ministar Šutanovac i ovog puta pristaje. Na sastanku potpukovnik Đorović, koji je pisao košuljicu predmeta, kaže ministru Šutanovcu da je dovoljno da neko donese taj predmet i on će pokazati da u njemu zaista postoje pomenuti transkripti. Ministar Šutanovac prelazi ćutke preko te molbe i kaže da on to Đoroviću neće pokazati. Pukovnik Đorović mu kaže da ih je sklonio u još jedan predmet, broj 209, moli da donesu taj predmet i da će on pokazati da tu tih transkripata ima, međutim, i ta njegova molba ostaje neuslišena.\nPorodice se, u vezi s tim fajlom, obraćaju Povereniku za informacije od javnog značaja Rodoljubu Šabiću i evo kakav odgovor im stiže od sekretara kabineta ministra odbrane Dragana Radulovića (14. juna 2007): “Povodom vašeg neposrednog obraćanja ministru odbrane… obaveštavam vas da u arhivama nadležnih organa Generalštaba i Vojske Srbije nisu pronađeni transkripti razgovora pilota aviona NATO sa bazom niti druga dokumenta u vezi sa tim.”\nPoverenik, dakle, traži da se otvori konkretan dosije Pravne uprave Ministarstva odbrane, onaj pod brojem 466, ali sekretar na to uopšte ne odgovara, nego zamagljuje stvar, govoreći šta u svom posedu imaju Generalštab i Vojska (a ne Ministarstvo odbrane), ostavljajući pri tom utisak da nešto negira. On, dakle, uopšte ništa ne kaže o konkretnom dosijeu za koji ga Poverenik pita, nego tvrdi: “(Nisu nađena ni) druga dokumenta u vezi s tim.” U vezi s čim?\nIsto je bilo i dve godine kasnije, kad je uvid u dosije br. 466 (i dostavljanje tog kompletnog dosijea Specijalnom tužilaštvu za organizovani kriminal) tražio i pravni zastupnik porodica žrtava advokat Dragoljub Todorović. Dobio je lakonski odgovor (ali ne i uvid u dosije) da ministarstvo nema transkripte, niti bilo šta drugo “o tome”.\nOdluka Ministarstva odbrane da sabotira prikupljanje dokaza protiv krivaca za smrt šesnaestoro tehničara televizije logična je i razumljiva: od ove institucije se traže dokazi o njenoj sopstvenoj krivici. I Ministarstvo i Vojska, dakle, moraju da imaju u svom posedu dokumente o RTS-u. Gde je, na primer, izveštaj 813. inžinjerijskog puka, koji je raščišćavao ruševine? Gde je izveštaj o uviđaju? Kad pogine 16 ljudi, taj izveštaj mora, po vojnim pravilima, da bude vrlo iscrpan i sa svim pratećim detaljima? Kako to da nema (“nema ništa”)? Gde je izveštaj o uništenju Avalskog tornja, u kojem su bile i vojne instalacije?\nIgnorisanje zahteva roditelja stradalih: Dragan Šutanovac, bivši ministar odbrane u vreme vladavine DS-a i Borisa Tadića\nGde su dnevni izveštaji oficira u Ratnoj sali o okolnostima uništavanja objekata RTS-a, gde procene o stupnju ugroženosti objekata televizije koje su Generalštab i Ministarstvo odbrane uradili za Vrhovni savet odbrane nakon najave NATO da televiziju smatra legitimnim ciljem?\nGde su izveštaji “najvišim državnim organima” o proširenju liste ciljeva… na objekte važnih republičkih institucija i komunikacijskih objekata”, o kojima je govorio portparol Ministarstva odbrane Zoran Puhač?\nČak i kad bi ignorisalo sve te potencijalne dokaze (potencijalne zato što ništa nije preduzelo da ih sakupi), ili kad bi dokazi bili uništeni, Specijalno tužilaštvo za organizovani kriminal svejedno bi imalo na raspolaganju dovoljno materijala za pokretanje istrage na osnovu zvaničnih dokumenata, svedočenja sa procesa bivšem direktoru RTS-a Dragoljubu Milanoviću, i drugih već izvedenih dokaza.\nOd početka su sve glavne dokaze sa suđenja morale da pribave same porodice, uključujući naredbu broj 37. na osnovu koje je Milanović i osuđen. Zašto su porodice morale same da vrše istragu, zašto to čine i dalje, zašto to ne čini država?\nOd prvog dana nakon bombardovanja RTS vlasti su nastojale da tu vest nekako zabašure; u glavnom dnevniku RTS-a, sledećeg dana, da bi se stiglo do nesumnjivo najvažnije vesti, tj. vesti o bombardovanju Aberdareve, trebalo je imati strpljenja: vest je najzad puštena, ali tek u dvadeset petom minutu! I dnevna štampa ponela se isto tako, krajnje nehajno, kao da je bila sasvim ravnodušna zbog činjenice da je bombardovan centralni beogradski studio; vest je odštampana tek negde na petoj-šestoj strani, sitnim slogom, a svedočanstava iz prve ruke i izjava preživelih nije uopšte bilo.\nVremenom se u javnosti stvara neki poseban vidi cinizma pošto je jasno da pravosudni organi ne nameravaju išta da preduzmu kako bi se odgovorni priveli pravdi. Sve je više novih svedočenja koja dodatno potvrđuju sumnju porodica da su radnici RTS namerno žrtvovani, a svako od tih svedočenja je za njih samo dodatna so na živu ranu.\nU aprilu 2006. visoki funkcioner Jugoslovenske levice Dragana Kuzmanović (u vreme bombarodvanja novinar RTS-a), u izjavi za Radio Slobodnu Evropu navodi da su NATO snage obavestile, između ostalog, i rukovodstvo te kuće da će zgrada u Oberdarevoj biti bombardovana:\nJedan od prvih dokaza do kojeg su porodice došle samoostalno bila je izjava Aleksandra Petkanića, čoveka iz ličnog obezbeđenja Marka Miloševića. Taj svedok im je saopšto da je general Aleksandar Bakočević došao u Požarevac dan uoči napada, gde se sastao s Markom Miloševićem, koji je bio obučen u crnu uniformu; sastali su se u požarevačkom kafiću ,Rolex‘. General Bakočević je oslovljavao Marka Miloševića sa ,komadante‘ i tom prilikom je Marko Milošević rekao Bakočeviću da se sutradan očekuje bombarodvanje Televizije, ali da će žrtve biti zanemarljive u odnosu na propagandnu dobit koja se od toga očekuje.\nBivši direktor „Politike“ Dragan Hadži Antić u razgovoru za „Nedeljnik“ od septembra 2016 izgovorio je sledeće: „Izmestio sam program RTV Politike iz zgrade „Politike“ jer sam dobio od NATO-a da će me bombardovati, kao što je i RTS dobio. Rekli su da će nas roknuti – „Politiku“ kao Miloševićevo glasilo i RTS“.\nU decembru 2016. na TV „Hepi“ Dejan Anđus svedoči o vremenu kada je Dragoljuba Milanovića odvezao u Crnu Goru, da se sakrije i ne ode na zatvorsko izdržavanja kazne, na koje je bio osuđen zbog tragedije na RTS. (Razgovor se vodi u stilu g. Marića, kao da se priča o nekom veselom događaju,a ne o pogibiji šesnaestoro ljudi.)\nŽanka Stojanović, majka poginulog radnika RTS Nebojše Stojanovića, uputila je tim povodom javnosti pismo sledeće sadržine:\n„Prelistavajući ovoliku poplavu tekstova o istom događaju u meni izaziva sumnju da veliki broj ljudi zapravo želi da se time hvali.\nPostavlja se pitanje zašto? Odgovor je jednostavan – jer ni danas ne misle o žrtvama koje nisu odbranili. I kroz sve te njihove ispovesti, memoare, naknadna svedočenja i naknadna pametovanja ne vidi se nigde cifra od 3500 poginulih.\nAko ste mogli da oborite „nevidljivi avion“ (čime se uveliko hvalite), zašto niste bili u stanju da odbranite RTS?\nIspričajte nam šta ste i koje zadatke obavljali u noći između 22. i 23. aprila 1999. Kakve ste komande imali? Gde su zapisnici iz te noći?\nŽrtvovani i žrtve čekaju odgovore na ta pitanja.“\n← Darko Cvijetić: Stid širok kao Drina ( I deo)\n23. april 1999. godine u 2:06. VREME KADA RTS UBIJA “SVOJE” →\nOne thought on “Sumorni jubilej: 20 godina od bombardovanja RTS”\nmilodan6 6 months ago


CIK: Prebrojano 97 odsto glasova, Samoopredeljenje osvojilo 48,17, Srpska lista 5,27 | Radio Kosovska Mitrovica\nCIK: Prebrojano 97 odsto glasova, Samoopredeljenje osvojilo 48,17, Srpska lista 5,27\n15. February, 2021 08:05 |\nCentralna izborna komisija prebrojala je 97 odsto glasova od ukupno 1.794.862 na parlamentarnim izborima, prenosi Ekonomija Onlajn.\nPrema podacima CIK, Pokret Samoopredeljenje ubedljivo predvodi na ovim izborima sa 48,17 procenata osvojenih glasova, odnosno u narednom sazivu parlamenta imaće 55 poslanika (61 mesto je potrebno za većinu).\nSlede Demokratska partija Kosova koja je do sada je dobila 17,32 odsto, i Demokratski savez Kosova sa osvojenih13,18 odsto. Alijansa za budućnost Kosova je osvojila 7,40 odsto, Srpska lista 5, 27 odsto (svih 10 mesta predviđenih za srpsku zajednicu na Kosovu), a Socijaldemokratska inicijativa (NISMA) je sa 2,59 odsto osvojenih glasova ostala daleko ispod crte.


Prijedor: Dodijeljene ovogodišnje književne nagrade Dr. Eso Sadiković - AKOS\nHome > Kultura i tradicija > Književni kutak > Prijedor: Dodijeljene ovogodišnje književne nagrade Dr. Eso Sadiković\nU Pozorištu Prijedor sinoć je održano „Veče sjećanja na doktora Esu Sadikovića“, a dodijeljene su ovogodišnje književne nagrade „Dr. Eso Sadiković“ za dvije najbolje knjige. Prvu nagradu prema ocjeni žirija osvojio Ante Zirdun iz Viteza za knjigu „Il je lud il se pretvara“, dok je dobitnik druge nagrade Arif Talić iz Sanskog Mosta za djelo „Ženidba nestašnog Ragiba“.\nInače, ova književna nagrada je odavno poprimila međunarodni karakter.\n– Nagrada još draža zbog poznanstva sa dr. Esom –\nDrugonagrađeni Talić je rekao za Anadolu Agency (AA) da je doktora Esu Sadikovića upoznao u nekadašnjem kafiću kina „Radnik“. Inače, pjesnik je po vokaciji, a već je dobijao nagrade. Ova mu je draža zato što je poznavao lično prijedorskog doktora koji je bio logoraš logora „Omarska“ i koji je ubijen i bačen u jamu Hrastova glavica.\n„Tada smo se Eso, nekolicina prijatelja i ja zanosili da napravimo jedan satirični magazin i tu smo ideju razrađivali uz lijepo druženje. Iako je već tada bio rat u Hrvatskoj nismo ni pomišljali da može ovdje da se desi. Nažalost, desio se, a doktor Eso je nevina žrtva tog rata“, rekao je Talić.\nO nagrađenoj knjizi pod nazivom „ Ženidba nestašnog Ragiba“ je rekao da je on kao pisac na neki način „dijete Branka Ćopića“ i da je humor u njegovim knjigama u stvari Ćopićev humor, a knjiga je ocijenjena kao izuzetno duhovita.\nGoran Samardžić književnik i suvlasnik knjižare ”Bajbuk” i predsjednik žirija je rekao da je ove godine na konkurs stiglo manje priča nego inače, ali da su bile fantastične.\n„Iskreno bio sam zato da drugonagrađena knjiga dobije prvu nagradu, ali žiri nije bio jednoglasan. U stvari i prva je mogla biti druga i obrnuta, a prvonagrađena priča je više satirična, dok je drugonagrađena urnebesno duhovita. Ovo je prva godina gdje etablirani pisci dobijaju nagrade“, istakao je Samardžić.\n– Sagraditi spomenik žrtvama rata u Prijedoru –\nIz objektivnih razloga prvonagrađeni pisac Zirdun nije bio sinoć u Prijedoru.\nPublici se obratio i poznati bh. glumac Josip Pejaković koji je promovisao i knjigu Mirsada Čauševića „Smrt u bijeloj kući“, a pričao je i o poznanstvu sa dr. Sadikovićem, sa kojim ga je upoznao njegov dugogodišnji prijatelj, a Esin rođak Vehid Gunić. Pejaković je, takođe, govorio o potrebi izgradnje spomenika za sve nevino ubijene u proteklom ratu na području grada Prijedora. Istakao je da će gostovati na banjalučkom Kastelu, sa novom predstavom, a sav prihod će biti doniran za izgradnju spomenika. Napomenuo je i da će sav prihod od prodaje Čaušićeve knjige u Kanadi, gdje inače Čaušević sada živi, također, biti doniran za izgradnju spomenika.\nDodijeljene su i zahvalnice svima koji su omogućili ove i tokom proteklih godina održavanje ove večeri, a posebno je izražena zahvalnost Gradskoj upravi u Prijedoru i gradonačelniku Milenku Đakoviću, te je istaknuto da je uprava pomogla izgradnju jednog minareta na Gradskoj džamiji sa 5. 000 KM, dok je za klanjanje posljednje kolektivne dženaze u julu izdvojeno 8. 000 KM.\nU kulturnom dijelu programa učestvovala je mlada talentovana Kozarčanka Amila Memić, a umjetnica Anita Zečić je u holu pozorišta postavila umjetničku instalaciju „Putujući spomenik Prijedor 92“.\n– Peticija za ulicu –\nU holu Pozorišta Prijedor prisutni su takođe mogli potpisati peticiju koja će se uputiti Gradskoj upravi da jedna ulica u Prijedoru dobije ime poznatog prijedorskog doktora Ese Sadikovića. Najverovatnije da će se tražiti da sadašnja Skopska ulica dobije ime po njemu, jer je to ulica u kojoj je živio dr. Eso, žrtva proteklog rata, koji je zajedno sa još 123 logoraša odveden na razmjenu, koja nije uspjela, nakon čega su ga sa ostalima srpske paravojne formacije strijeljale i bacile u jamu na Hrastovoj glavici kod Sanskog Mosta.\nTagovano: Genocid (670) knjiga (236) Prijedor (173)


Ma kakva kriza, Sterlingu spremaju neviđen ugovor - 115.000.000€! | Mondo.Me Prod\nRahim Sterling potpisuje ugovor 115 miliona evra sa Puma Mancester siti\nMa kakva kriza, Sterlingu spremaju neviđen ugovor - 115.000.000€! 0 Podijeli Podijeli na facebook Podijeli na twitter Podijeli na viber Pošalji na mail\n03.05.2020. / 10:27\nAutor Izvor mondo.rs Nebojša Marković 03.05.2020. / 10:27\nZvezda Mančester sitija će postati dosta bogatiji ukoliko potpiše...\nRahim Sterling je prethodnih sezona pružao sjajne partije u ekipi Pepa Gvardiole, a sada bi zbog svega toga mogao da dobije rekordan ugovor.\nNjegova vrednost je prava sitnica - 115.000.000 evra!\nMeđutim, ono što je najzanimljivije u celoj priči jeste da ovaj novac zapravo ne nudi njegov Mančester siti.\nRadi se o ugovoru koji je nemački proizvođač opreme "Puma" ponudio reprezentativcu Engleske, kako bi postao njihovo zaštitno lice. Sterling bi time iza sebe ostavio američki "Najki" i prešao u tabor kompanije koja već proizvodi dresove "građana" iz Mančestera.\nSterlingov ugovor sa "Najkijem" ističe za par meseci i "Puma" bi da to iskoristi. Krilnog igrača već par godina jure "Adidas", "Ander armor" i "Nju balans", ali se čini da je "Puma" najbliža.\nKako i ne bi bili kada mu nude da postane najplaćenije lice kompanije ikada i ugovor bi bio na 10 godina. Dakle, oko 15.000.000 evra godišnje samo da bude njihovo zaštitno lice.\nSterlingu je u komercijalnom smislu skočila cena ne samo zbog izvanrednih partija u dresu Mančester sitija, već i zbog elokventnih nastupa u medijima o pitanjima rasizma u fudbalu u Velikoj Britaniji, prenosi "Skaj sports".\nUkoliko potpiše za "Pumu", Sterling bi mogao da sarađuje i sa američkim reperom Džej Zijem, koji je jedan od kreativnih direktora te kompanije...


Tesnim rezultatom: „Velika Kikinda“ izvojevala pobedu u Subotici · gradski.online\nTesnim rezultatom: „Velika Kikinda“ izvojevala pobedu u Subotici\nSUBOTICA/KIKINDA- Košarkaši „Velike Kikinde“ odlično su startovali na početku sezone u Drugoj muškoj regionalnoj košarkaškoj ligi- sever. Naši momci savladali su na gostovanju subotički „Spartak“ sa 74:73 i tako zabeležili prve bodove u prvenstvu. Iako rezultatski ne deluje tako, ali naša ekipa bila je znatno konkretnija, u mnogim prilikama bolja i zasluženo je stigla do pobede:\n– Utakmica je bila vrlo teška kao i svaka prva kada počinje prvenstvo. Subotička ekipa vrlo je mlada i mislim da je presudilo iskustvo koje ima naša ekipa. Naša dva pojačanja, Ratković i Čubrilo odigrali su do kraja ključne delove i doneli pobedu. Moram da pomenem i učinak Dobranića i Markova koji su sjajno odigrali u odbrani- ocenio je Vladimir Šurlan, trener „Velike Kikinde“ i nastavio:\n– Vrlo sam zadovoljan odigranom utakmicom, pogotovo protiv uvek neugodne subotičke ekipe. Nastavljamo dalje sa treninzima, a ambicije su nam da budemo učesnici play-offa i da se plasiramo u viši rang. Do toga ima još dosta da se igra, pa nam je neophodna i podrška publike- zaključio je Šurlan i pozvao ljubitelje košarke da u subotu, od 18 sati, prisustvuju utakmici između „Velike Kikinde“ i „Srbobrana“.\nPrethodnoBili smo na otvaranju “Lidla”: Ovo i nas čeka, jagma za pilićima i bananama\nSledećeBilo je vreme: Prva temeljita rekonstrukcija zatvorenog bazena\nTrener “Slobode” o opstanku u Srpskoj ligi: Čeka nas (ne)moguća misija, nema predaje\nArhiva Select Month January 2021 (82) December 2020 (104) November 2020 (123) October 2020 (109) September 2020 (99) August 2020 (87) July 2020 (99) June 2020 (96) May 2020 (107) April 2020 (121) March 2020 (135) February 2020 (110) January 2020 (101) December 2019 (118) November 2019 (129) October 2019 (127) September 2019 (115) August 2019 (109) July 2019 (82) June 2019 (123) May 2019 (137) April 2019 (115) March 2019 (135) February 2019 (114) January 2019 (108) December 2018 (118) November 2018 (107) October 2018 (103) September 2018 (88) August 2018 (90) July 2018 (72) June 2018 (89) May 2018 (105) April 2018 (83) March 2018 (132) February 2018 (87) January 2018 (90) December 2017 (93) November 2017 (93) October 2017 (85) September 2017 (70) August 2017 (86) July 2017 (93) June 2017 (13)\nNOVI SAD- Ubedljiv nastup naših strelaca i streljašica na prvenstvu Vojvodine- A program u Novom Sadu. U muškoj i ženskoj seniorskoj konkurenciji, u gađanju...\nTrener “Slobode” o opstanku u Srpskoj ligi: Čeka nas (ne)moguća misija,...\nNe u jednom, nego u dva sporta: Dušan Novaković, reprezentativac Srbije...


VIDEO SNIMAK otkrio SVE: Evo koliko Apple USPORAVA telefone sa LOŠOM BATERIJOM\nČetvrtak, 08.03.2018 | 19:20\nApple je kao razlog regulisanja starijih iPhone modela naveo zabrinutost da bi korisnici mogli imati problema sa neočekivanim gašenjem ili restartovanjem uređaja.\nMeđutim, ovo je rezultiralo time da su telefoni postajali sve sporiji kako su starili i time da je baterija degradirana još više svaki put kada bi se koristili.\nMeđutim, Apple je odlučio da pokrene program zamjene baterije kao format izvinjenja korisnicima. Sada imamo video, koji prikazuje performanse iPhone 6s modela prije i nakon zamjene baterije u njemu. Bazirano na onome što se može vidjeti, razlike su ekstremne.\nAplikacije i sajtovi se učitavaju značajno brže, a iako ih dijeli “samo” sekunda na početku, tokom dugog korišćenja telefona na dnevnom nivou ovo će značajno poboljšati korisničko iskustvo. Ovo se posebno vidi pred kraj videa, kada je starijem iPhone 6s modelu trebalo čitavih minut i 12 sekundi više da kompletira ciklus pokretanja aplikacija i sajtova, u poređenju sa rezultatom nakon zamjene baterije.\nOni koji se ne odluče na zamjenu baterije, sa dolazećim iOS 11.3 ažuriranjem će moći da onemoguće usporavanje telefona.


Jeftini letovi iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo - Avionske karte Afganistan Demokratska Republika Kongo - eSky.ba\nLetovi iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo\nPretražite letove iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo\nProvjerite najbolje ponude letova iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo\n✔ Postoje li posebne ponude za letove iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo na eSky.ba?\n✔ Mogu li se pobrinuti za osiguranje prilikom rezervacije leta iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo?\n✔ Ako rezerviram let iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo, mogu li rezervirati ujedno i smještaj?\n✔ Koje avio-kompanije nude letove iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo?\nBudite sigurni, da na eSky.ba ponuda letova iz Afganistana za Demokratsku Republiku Kongo uključuje ne samo niskotarifne avio-kompanije, već i one koje su specijalizirane za visoki standard.


30 dana samo jedi, lezi, sedi: Evo kako to utiče na naše telo!\nNije dobro.... Nimalo nije dobro\nZabrana kretanja od petka u 18 časova do ponedeljka u 5: Evo kada se očekuje otvaranje gradskog prevoza\nKada se prevoz ponovo uspostavi, teško će se u vozila ulaziti bez maske\nPostepeno popuštanje mera: Od utorka kraći policijski čas\nAko se trend opadanja zaraze nastavi, postepeno će se otvarati i radnje i ponovo uspostaviti međugradski prevoz\nVučić: Počela proizvodnja ključnog leka protiv korona virusa!\nPredsednik Srbije obradovao Srbiju\nPenzioneri će moći u šetnju tri puta nedeljno: Pola sata, do 300 metara od kuće\nPredsednik Srbije najavio je da se ova odluka može očekivati tokom sledeće sedmice\nAmal i Džordž Kluni za dečju kućicu u dvorištu dali pravo bogatstvo: Angažovali dizajnera iz Bele kuće!\nZa bliznace ništa nije previše skupo


Turci i Rus pokušali ući u BiH sa falsifikovanim PCR testovima\nDanašnji BDBOX poklon: 3 BDT (loguj se da preuzmeš) Vodostaji Novo! Cijene Novo! BDBOX Novo! Facebook (60K+) IG (10K+) DARK MODE\nPripadnici Granične policije BiH nisu dozvolili ulazak u Bosnu i Hercegovinu trojici stranih državljana, nakon što su prilikom graničnih provjera na uvid dali falsifikovane potvrde PCR testa na COVID-19.\nRadnik ubedljiv protiv Mladosti\nAK „Akademac“: Jovašević oborio dvoranske rekor...\nU Bijeljini se formira nova politička stranka, ...\nSrđan Đoković: Novak će biti najbolji sportista...\nRiječ je o dvojici državljana Republike Turske koji su kontrolisani na Međunarodnom graničnom prelazu Karakaj i državljaninu Ruske Federacije koji je kontrolisan na Međunarodnom graničnom prelazu Rača.\nZbog postojanja osnova sumnje da je u spomenuta dva odvojena slučaja, počinjeno krivično djelo „falsifikovanje isprave", o događajima je obaviješten tužilac Okružnog javnog tužilaštva u Bijeljini, prema čijem su nalogu predmeti ustupljeni službenicima stanica granične policije Mali Zvornik i Sremska Rača Ministarstva unutrašnjih poslova Republike Srbije.\nPotreban konobar/konobarica za rad u Cafe La Bella Maria\n07. Mar 2021.\nPotraga za stanom\nKorpa i lamela za plivajući zamajac Opel Astra 1.7 cdti\nDječija kolica - sklopiva (kišobran)\nFelga za skuter - zadnja\nFoto aparat SONY H7 Cyber-shot\nIzdajem kompletno namješten jednosoban stan...\nLiverpul protiv Radnika u Ligi šampiona!? (FOTO, VIDEO)


DOBRE VESTI ZA GRAĐANE SRBIJE: Treći paket državne pomoći, finansijska pomoć ovog puta i za NEZAPOSLENE | DNEVNE\nFoto: Kurir printskrin arhiva\nMinistar finansija najavio je da će pomoć u okviru trećeg paketa države dobiti i nezaposleni, a za to je izdvojeno oko 250 milijardi dinara.\n– Što se tiče modaliteta pomoći za nezaposlene, brzo ćemo izaći sa predlogom, već uveliko radimo na tome sa Nacionalnom službom za zapošljavanje – rekao je ministar za TV Vesti.\nPodsetio je da će prijava za pomoć svim punoletnim građanima od 60 evra početi 28. aprila i da će biti organizovana kao i prošle godine, preko kol centra i portala Uprave za Trezor. Građanima koji se budu prijavili za ovu vrstu pomoći biće isplaćeno dva puta po 30 evra, u maju i u novembru ove godine, a ministar kaže da prvu uplatu mogu da očekuju već prve nedele maja.\nMinistar je rekao i da je predviđeno i dodatnih 50 evra za penzionere, koji ne moraju da se prijavljuju, jer će automatski dobiti uplate.\n– To je novina kada je pomoć za građane u pitanju, još razmišljamo o modalitetima i uskoro izlazimo i sa tim predlogom – kaže Mali.\n– Sa masovnom imunizacijom, jer je vakcina postala oruđe za ekonomski oporavak, za nekoliko meseci otvorićemo potpuno našu ekonomiju i nastavićemo da nižemo uspehe – kaže ministar.\n– Imali smo najmanji pad BDP-a u Evropi, samo minus jedan. I kao što vidite, mnoge druge zemlje, koje su razvijenije od nas, pale su mnogo više, pre svega, Italija, Španija i Francuska – kaže ministar, te dodaje da je država paketima pomoći uspela da sačuva proizvodne kapacitete.\n– Reč je o ukupno milion i po zaposlenih. Svako od njih će dobiti za tri meseca ukupno 48.000 dinara od države – rekao je ministar.\n– Oni će pored ove pomoći dobiti dodatnu celu minimalnu zaradu – rekao je ministar i naveo da će pomoć dobiti i gradski hoteli, sektor prevoza putnika u drumskom saobraćaju i autobuskih stanica.\nAutoprevoznici će dobiti 600 evra po autobusu, a ministar kaže da je registrovano 6.125 autobusa, za koje je moguće ostvariti ovu vrstu pomoći.\nNa kritike da je pomoć trebalo usmeriti samo na najugroženije, ministar kaže da su se vodili drugom politikom, a to je da treba pomoći celoj privredi, jer su krizu koju je izazvala pandemija, osetili svi, i mala, srednja ali i velika preduzeća, u manjoj ili većoj meri.\n– Ako saberemo celokupnu pomoć zajedno sa prošlom godinom, dakle sva tri paketa, dobijate ukupno osam milijardi evra, a možda čak dođemo i do hiljadu milijardi dinara – kaže ministar.


PRIPREME ZA PREDSTOJEĆU SEZONU POČELE SU I KOŠARKAŠICE – Zrenjanin\nPROGRAMERSKO TAKMIČENJE: Prvonagrađene učenice OŠ „2. oktobar“\nGRAD: Uklonjena divlja deponija\nPREMIJERA „JEŽEVE KUĆICE“ U ZRENJANINSKOM POZORIŠTU: Važno je da najmlađi nauče šta je pravo prijateljstvo\nGRAD: Deponija nadomak centra\nPRIPREME ZA PREDSTOJEĆU SEZONU POČELE SU I KOŠARKAŠICE\n23 августа, 2018 List Zrenjanin\nDruga liga – izazov i nepoznanica\nPočetkom avgusta košarkašica Proletera 023 pripremaju se za predstojeću sezonu. Igraće u Drugoj ligi Srbije koja kreće u oktobru.\n– Pripreme teku po planu, treniramo dva puta dnevno. Pre podne radi se sa loptom, a večernji trening je predviđen za vežbe snage i kondicije. O novoformiranoj Drugoj ligi ne znamo mnogo detalja, još nisu poznati ni svi učesnici, pa o našim planovima i ambicijama možemo da pričamo kasnije. No, u svakom slučaju za nas je to novi izazov, a mislim da nam je mesto u gornjem delu tabele – istakao je Marko Marinkov, trener ŽKK Proleter 023.\nU odnosu na prethodnu sezonu, u timu neće biti Mia Milošević i Zorana Lambić. Sofija Olić je dobila produženi odmor jer je kao reprezentativka Srbije učestvovala na prvenstvu Evrope za juniorke u Italiji, a pozvana je i na mini pripreme seniorske reprezentacije.\n– Kada nam se priključi Sofija Olić, bićemo kompletni. Ona je dobro igrala u Italiji, zadovoljan sam njenim nastupom i siguran sam da će i u predstojećem prvenstvu biti na vrhunskom nivou – dodao je Marinkov.\nOn je naglasio da će se dosta pažnje usmeriti i na takmičenja mlađih kategorija. Akcenat će biti na kadetskoj ekipi od koje očekuje da se plasira u Jedinstvenu kadetsku ligu Srbije u kojoj će nastupiti 12 ekipa.\nKOŠARKAŠICE PROLETERA 023 IMALE SU SEZONU ZA PAMĆENJE\nMOMIR RNIĆ PREDVODIĆE CRVENO–BELE RUKOMETAŠE I NAREDNE SEZONE\nPROLEĆE U OKTOBRU: Nastavljaju se topli dani\nVELIKO SLAVLJE KOŠARKAŠICA PROLETERA NA KARABURMI\nČLAN NEKADAŠNJE ŠAMPIONSKE GENERACIJE PROLETERA DRAGAN MIRKOV SADA JE USPEŠAN U DALJINSKOM I MASTERS PLIVANJU\nNOVOGODIŠNJI INTERVJU SA GRADONAČELNIKOM ČEDOMIROM JANJIĆEM – BUDŽET, INVESTICIJE, PLANOVI\nEVROPSKO PRVENSTVO ZA KOŠARKAŠICE: Druga pobeda za srpske igračice\n← DALjINSKO PLIVANjE – SRBIJA OPEN KUP\nNAJAVLJEN DRUGI „SPORTO BIR KUP” →