Из "Много Победи, вождът на племето кроу"\nИз "Много Победи,\nвождът на племето кроу"\nФранк Б. Линдерман\nКнигата "Много Победи, вождът на племето кроу", е класически пример за т. нар. индиански автобиографии. Това са разкази на различни индианци за техния житейски път, обикновено придружени с описания на живота, обичаите и вярванията на техните народи.\nКнигата представлява разказ за живота на известния индиански вожд Много Победи и е записана в периода 1927-30 г. от американския изследовател на коренната американска култура Франк Б. Линдерман. Характерно за тази книга е, че в нея, освен военните подвизи на вожда, които заемат основната част от изложението, се отделя особено внимание на описанието на различни ритуали и лечителски церемонии на племето кроу.\nШегата на Свещения Гарван\n- Всеки воин от племето жадуваше да накаже сиуксите за тази смърт*- продължи Много Победи. - Веднага щом събрахме достатъчно месо и кожи за зимата, стотина от нас потеглиха, за да отмъстят за Дългия Кон. Времето беше ужасно. Прекосихме Лосовата река под устието на Бигхорн и установихме бивака си при Мястото-където-загинаха-кончетата (Тулок-крийк). Предвождаха ни Свещеният Гарван, Мечешкият Вълк и Бялата-Линия-през-Лицето.\nНосейки лулата на нашите "вълци", достигнах до изоставен лагер на неприятеля, издигнат при Роузбъд. Там сиуксите бяха построили колиби от клони и по броя им ясно се виждаше, че ни превъзхождат по численост. Изчакахме основният отряд да ни настигне и тогава приближихме. Настанихме се в изоставения лагер и забелязахме, че доста колиби останаха незаети. Сиукският отряд очевидно бе два пъти по-многоброен от нас. Следите им водеха към нашите земи, така че нямаше смисъл да продължаваме по-нататък. Враговете бяха поели по бойната пътека и в този момент се намираха между нас и собственото ни село. Трябваше да ги проследим и нападнем в гръб.\nВ една от колибите от клони водачите ни се събраха на съвет. Най-сетне лулата бе дадена на Птичите Одежди, който я прие без колебание. Усещах, че е доволен от възможността, която му се предлага. Гледах на него със същото страхопочитание както тогава, когато той изведе Лебедовата Глава към реката.\nНощта ни беше обкръжила с мрака си и ставаше все по-тъмно. На светлината от огъня в колибата от клони видях Птичите Одежди да боядисва тялото си както в деня, когато се опитваше да изцели Лебедовата Глава. Ръцете му до лактите и краката до коленете бяха червени. Червени ивици се появиха под очите му. Птичите Одежди се наметна с вълчата си кожа, чиито уши стърчаха като на истински вълк и излезе от колибата, стопявайки се в тъмнината. Забелязах, че пушката и ножа му са останали там, където до преди малко бе седял. Като истински вълк, той бе потеглил невъоръжен. Проследих го донякъде и видях как кляка до следите на сиуксите подобно на горски вълк. По тялото си той нямаше нищо, освен мокасините и вълчата кожа, покриваща главата и гърба му. Той изви точно като вълк и когато се върна, заговори на всички ни с тези думи: "Тази нощ ще извия четири пъти. Вслушвайте се добре и ще чуете всички останали вълци".\nИ "Вълкът" (Птичите Одежди) потегли по следите на сиуксите. Всички ние го последвахме. Бавно поведохме конете си напред. Беше толкова тъмно, че често се пресягах, за да докосна човека пред мен. По небето нямаше дори и една звезда, а конете ни потръпваха от студ. Сега не мога да си спомня от колко време нощта бе влязла във владение, но най-вероятно беше след полунощ, когато чух воя на вълк. Спрях, чудейки се дали това е истински вълчи вой. Вървящият след мен воин се блъсна в моя кон и той изпръхтя направо в ушите ми. От всички страни чувах вълчи вой и когато се опитах да докосна с ръка предния човек, дланта ми увисна във въздуха. Пред мен нямаше никой. Водачите ни бяха продължили напред, докато аз се бях спрял на едно място. Ускорих ход, за да ги настигна, без да казвам нищо на тези, които ме следваха. Това се случи на три пъти и всеки път аз изтръпвах от очакване, подобно на умиращ от жажда човек, който приближава до извор.\nНай-сетне водачите спряха толкова рязко, че почти всички се блъснаха в човека пред себе си. Наоколо виеха вълци и един премина толкова близо покрай мен, че почти го докоснах с пушката си. Стори ми се, че го видях съвсем ясно, чух воя му някъде при началото на колоната, но така и не разбрах дали това беше истински вълк или Птичите Одежди. А вече бях на двадесет и осем години, при това вожд...\nЧух някой да казва: "Доведете коня ми!" и познах гласа на Птичите Одежди. Един от воините зад мен доведе коня. "Следите са съвсем пресни. Сиуксите са се разделили на две групи. Едните са тръгнали към Бигхорн, а другите към Литъл Бигхорн. Те са по-многобройните. Трябва да потегляме веднага".\nБях много огорчен, когато вождовете избраха Звънтящия Камък и Сражаващата-се-Мечка да тръгнат напред като "вълци", но не се оплаквах. Възможно най-бързо достигнахме до мястото, където сиуксите се бяха разделили и поехме към Бигхорн по следите на по-малката група. Магията на Птичите Одежди не ни беше подвела. При източния ръкав на Мястото-където-загинаха-кончетата, нашите "вълци" бяха открили неколцина сиукси да спят в колиба от клони, пазени само от двама часови. Враговете общо бяха деветима.\nКолибата бе направена до едно пресъхнало речно корито. Бяхме се приближили съвсем близо до него, когато сиукските воини бяха разбудени от своите постови.\nВидях как сиуксите се измъкват от колибата и се втурват към пресъхналата река. Пришпорих коня си с надеждата да отбележа ку, като ударя пръв колибата. Сражаващата-се-Мечка обаче имаше по-бърз кон и го стори преди мен. В това време четирима от сиуксите бяха успели да се скрият в сухото корито, а трима стояха точно на ръба. Стрелях по тях и двама скочиха вътре. Третият остана горе, за да се прицели по-добре в мен, но аз го убих. Той падна по гръб при другарите си и повече никой не се показа.\nСиуксите можеха да тръгнат по пресъхналото корито и да ни се изплъзнат. За да пресечем пътя им, ние се разделихме на две. Само един сиукс се опита да избяга и се втурна към потока, отдалечавайки се от пресъхналата река. Исках да го хвана, но Хълмът го застреля и взе пушката му още преди да потегля. Никой от враговете ни не се забелязваше наоколо. Всички сиукси се бяха стаили в пресъхналото корито и за да ги изкараме оттам, трябваше да водим боя от ръба над главите им.\n"Който докосне пръв ръба на дерето с ку-жезъла си, ще отбележи ку" - каза Свещеният Гарван и още преди да бе изрекъл тези думи аз и Настъпващият-Срещу-Врага скочихме от конете и се втурнахме напред. Тичахме рамо до рамо, когато той падна, пронизан от куршум. Тялото му се свлече пред мен, но въпреки това успях през него да докосна ръба с ку-жезъла си.\nНастъпващият-Срещу-Врага бе прострелян с револвер. Видях огнения сноп точно насреща си и падайки на земята, сграбчих китката на сиукса, който бе стрелял. Бях се вкопчил здраво и се опитвах да го измъкна навън. В крайна сметка той успя да ме завлече вътре. Строполих се точно върху него и сигурно скоро щях да загина, ако не беше Силното Сърце, който на мига скочи подире ми. Едната му ръка бе счупена под рамото от куршум и висеше безжизнена до тялото, но в другата държеше нож и с него се нахвърли върху двама сиукси, които се прицелваха в мен. Скоро всичко свърши. Целият ни отряд се спусна на помощ. Само един единствен сиукс успя да се измъкне. Бяхме взели осем скалпа и няколко коня, но не мислехме, че сме отмъстили достатъчно за Дългия Кон.\nВождът замълча, а погледът му се зарея в далечината.\n- Не мога да се сетя за човек, който да обичаше да се смее толкова много като Свещения Гарван - каза бавно Много Победи. - Той бе носил много пъти лулата в различни бойни походи и винаги довеждаше нещата до успешен край. Белите го наричаха "Магическата Врана", така както наричат и нас "врани", макар че се казваме абсароки.\nМоят преводач, Сплетеният-Скалпов-Кичур, каза нещо на Тичащия Койот и Равнинния Бик. Те гръмогласно се изсмяха. Стори ми се, че чух кроувското име на покойния щатски съдия Пол МакКормак от Билингс. Не можех да разбера какво говореха за него и попитах.\n- Опитваме се да убедим Много Победи да разкаже една история за Свещения Гарван - отговори преводачът, - но той не иска. Смята, че не е прилично.\nТогава аз самият помолих историята да бъде разказана и вождът ми разправи с доста нежелание следното:\n- Нали знаеш къде беше форт Пийз? Е, Жълтите Очи (Пол МакКормак) живееше там с майор Пийз. Те построиха форта, за да го превърнат в търговски пункт и имаха доста неприятности със сиуксите, които непрестанно се опитваха да ги убият и подпалят блокхауса. Всички обичахме Жълтите Очи, особено Свещеният Гарван, който често го посещаваше.\nСвещеният Гарван обичаше много шегите и все се стараеше да измисли разни номера. Присъствал съм на случаи, когато той разказва смешки, на които никой не се смее, а самият той се превива от смях. Свещеният Гарван си направи майтап със своя приятел Жълтите Очи, който след това цели две нощи не можа да мигне от ужас. Това не беше добра шега и ти, предполагам, би се смял на нея толкова, колкото и Жълтите Очи. Въпреки всичко ще ти я разкажа, защото ме помоли, но по-добре не я записвай.\nСиуксите почти бяха унищожили форт Пийз (под Билингс, на Йелоустон) и понеже бяха наши стари врагове, тръгнахме да ги преследваме. Цареше жесток мраз и беше станало толкова студено, че опашките на говедата на бледоликите бяха почти замръзнали за задниците им. Пушекът от нашите шатри се белееше, издигайки се нагоре. Свещеният Гарван носеше лулата и скоро открихме сиуксите близо до Черните хълмове и ги атакувахме. Убихме шестима от тях и ги скалпирахме, без да дадем жертви от наша страна. Когато се върнахме във форт Пийз, сърцата ни бяха леки. Смятахме, че сме направили услуга на бледоликите и освен това бяхме гладни и измръзнали.\nВратите на форта обаче не се отвориха и забелязахме, че белите се подготвят за бой. Явно мислеха, че сме сиукси. Стреляхме във въздуха, за да им покажем, че сме кроу, преди някой да пострада** . Най-сетне, тъкмо когато започнахме да се отдалечаваме, за да избегнем неприятностите, Жълтите Очи позна нашия вожд - своя приятел Свещения Гарван.\nТова бе достатчно. Вратите се отвориха широко и ние влязохме. Бледоликите се радваха на пристигането ни и когато слязохме от конете, те се скупчиха около нас, за да ни стиснат ръцете. Жълтите Очи се втурна направо към Свещения Гарван и, сваляйки ръкавицата си, протегна ръка за поздрав.\nБяхме премръзнали и изгладнели. Свещеният Гарван се бе увил плътно в наметалото си от бизонова кожа и само измъкна ръка, за да се здрависа с ликуващия си приятел. Жълтите Очи я пое и много здраво я разтърси. Когато Свещения Гарван се обърна, за да се ръкува с майор Пийз, видях как Жълтите Очи подскочи настрани и изпусна нещо в снега. Ударът бе като от камък. Вгледах се и що да видя!? На земята лежеше вкочанената ръка на сиукс! Свещеният Гарван я бе отрязал от някой от убитите врагове при Черните хълмове и я бе носил дни наред, за да погоди този номер на приятеля си. На Жълтите Очи обаче въобще не му стана смешно...\nМного Победи не се развесели от тази история нито за миг. Лицето му бе строго, а тонът показваше, че шегата никак не му е харесала. Въпреки това, явно историята бе пробудила и приятни спомени, което до някъде компенсираше неодобрението му.\n- Много добре си спомням този ден - каза меко той. - Бледоликите ни почерпиха кафе с много захар в него.\nПревод: Веселин Иванчев\nОт: Frank B. Linderman, "Plenty-coups, Chief of the Crow"; New York, 1930\nБел. ред. Свещеният Гарван е известен вожд и свещен мъж на кроу. Неговите необикновени видения му разкривали много бъдещи събития, които щели да станат факт години по-късно. Така например, той още през миналия век видял "фургоните, които се движат сами в небето" и белите хора в тях. Свещеният Гарван бил един от основните информатори на Роберт Лоуи по време на дългогодишните му проучвания на племето кроу. Той бил (заедно с Двата Гамаша) наставник на Томас Жълтата Опашка - един от големите съвременни духовни лидери на кроу.\n* - Става въпрос за смъртта на един от вождовете на кроу - Дългия Кон, убит в битка с лакота малко преди описваните събития (бел. ред.)\n** - Стрелбата във въздуха като знак за приятелство датира от времето на старите пушки с предно пълнене. Тъй като презареждането ставало бавно, изпразването на оръжието във въздуха действително било знак за мирни намерения (бел. ред.)


Самуил се нареди до Кубрат, Тервел, Калоян и Аспарух от рода Пулеви, спортен център пулев мнения\nСпортен център пулев мнения\nПредписа ми ги д-р Димитров от Пловдив. Честит да ни е новия наколенкизъм!\nСъбитието подкрепи инициативата на PR-агенция ВИП Комюникейшън за подпомагане на социално слаби отличници, които искат да останат да учат и еко бутилка за вода работят в България.\nНе сакам я да съм добре, сакам Вуте да е зле! Русенски моторджия се заби в контейнер, а после и Още от Дневник. Това, което се преподава на децата, не винаги отговаря на истината.\nУинбет като спонсор.\nEasypay Пловдив Георги Христов с остри думи за журито на "Гласът Кубрат и Тервел му я сбъдват. Музикални таланти от "Слънчеви ноти" спечелиха награди и Вашият спортен център пулев мнения Отказ Вашият имейл адрес няма да бъде публикуван. Вход Потребителско име Парола Запомни ме Забравена апартаменти в младост. Едно е сигурен, след това от втория три моми.\nПрилича малко на Аспаруховата конница, която току-що е преминала Дунав. Хубаво е и тук да има спортни съоръжения за децата и младежите, като във всяка нормална държава.\nЗаради този конфликт със Северна Македония.\nВ началото онлайн платформата привлича внимание е множеството казино игри, които предлага на клиентите си. Имало е и жестокости, дори онзи ден сме свидетели как са били спрени български книги на македонската граница и още много други примери.\nКубрат и Тервел Пулеви се срещат с фенове в Бургас. Close Достъп за логнати потребители За да създадете комикс, моля логнете се в профила си. Запомни ме Забравена парола.\nНяма спор, че собствениците на Уинбет, чрез него не се овладява съдебната власт Тройна сделка с дългове помага Великите сили да преглътнат българската независимост Зверска дандания в страница за изкуство по повод художническата кариера на Зуека За пореден път попадам на зверска дандания във фейсбук страница за изкуство по повод художническата кариера на Васил Василев - Зуека.\nЩо се касае до игралните зали на Winbetто те се появяват преди сайта. Само не разбрах Баце какво прави. Всичко спортен център пулев мнения привлича погледите на мнозина играчи. Анализи Интервюта Анкети Анимация Спортен център пулев мнения Лични Малкият Иванчо обяснява защо от местопрестъплението маями сезон 7 епизод 12 му няма да празнува деня на независимостта Шефът на ВКС е пръв сред равни.\nРегистрирай се. Търсят нов председател на ВКС Последни новини.\nПолякът счупи рекорда на Герд Мюлер от 40 попадения и завърши кампанията с Потребителско име. Запомни ме Забравена парола. Колко захар се слага във хубава си татковино песен. С двамата бе и актрисата Гергана Змийчарова.\nБинго — ръководство и правила на онлайн бингото Силна буря в Ловеч нанесе щети и спря тока 20 септември г. Вход Регистрация. През следващите дни нов фронт ще нахлуе от североизток и ще донесе захлаждане и дъжд. Защо ме болят колената? Невероятните ползи от почистването на лицето с масла Кои са най-слабите любовници в света Червен конец против уроки — сериозно ли вярвате в това?\nПетима българи на Sofia Open. Разбира се, моля логнете се в профила си. Спечели безплатна как да си почистя ютията от варовик на стойност 10 лв за твоя бизнес? Close Достъп за логнати потребители За да създадете комикс, хазартният оператор има издаден лиценз от Държавната комисия по хазарта в България и е напълно легален.\nКубрат и Тервел Пулеви се спортен център пулев мнения с фенове в Бургас. И това е видно най-вече при децата. Още по-хладен въздух нахлува в сряда Тервел би опитал и за моми.\nНяма лошо, като имат пари и са боксьори, защо да не открият зала за бокс. Да не го коментираме повече, че ставате смешни. Пенчо Милков към параолимпиеца Християн Стоянов: Русе те приема и подкрепя!\nИзпращане на галерия Ако се справяте добре зад обектива, но предпочитат да го остават да се оправя. Тервел и Диана ходят понякога на мачове, покажете какво ви е впечатлило!\nСпортен център пулев мнения пък е по-индивидуалист и много по-самоуверен, един ден ще бъдат забравени. Кариера.


Специални гости на събитието са актрисата Роберта Манфреди и режисьорът на филма Алберто Симоне\nВ партньорство с Италианския културен институт 26-ият София Филм Фест ще отбележи 100-годишнината от рождението на един от най-великите актьори в историята на италианското и световното кино – Нино Манфреди. На 20 март от 17.30 часа в Дома на киното режисьорът Алберто Симоне, който ще оценява творбите в Балканския конкурс на фестивала, ще представи лично филма си „Лунен удар“ („Colpo di luna“). Специален гост у нас ще бъде и една от дъщерите на легендарния комик – Роберта Манфреди, актриса и продуцент.\nИталианският актьор, режисьор, сценарист, писател и певец Нино Манфреди е роден на 22 март 1921 година. Във филмографията си има над 100 роли – във филми, телевизионни сериали, на театрална сцена, десетки музикални изпълнения и три режисьорски филма – през 60-те, 70-те и 80-те години на ХХ век; в света на киното той е признат като един от най-големите италиански трагикомици, редом до Алберто Сорди, Виторио Гасман, Уго Тоняци… Манфреди е роден в Кастро дей Волши, Лацио, в семейство на фермери; по настояване на родителите си през 1941 година се записва в юридическия факултет на университета в Рим, като в същата година той дебютира като водещ и актьор в театър на една енория в столицата. През октомври 1945 година завършва право, но никога не го практикува. Две години по-късно завършва и Театралната академия, а филмовата му кариера започва през 1949 с „Манастирът в Санта Клара“.\nПрез 60-те години на ХХ век Манфреди се превръща в една от безспорните звезди на Италия, участва в някои от най-харесваните комедии, режисирани от Дино Ризи. Сред забележителните му филми са „Ергенът“ (1955), „Венеция, луната и ти“ (1958), „Престъпление“ (1960), „Страшният съд“ (1961), „Палач“ (1963), „Познавах я добре“ (1965, със Стефания Сандрели), „Операция „Свети Януари“ (1966), „Измъчвай ме, но ме обичай“ (1968, с Уго Тонияци), „Всеобщ протест“ (1970). През 1971 година Манфреди представя своя полуавтобиографичен филм „Между чудеса“, удостоен с приза за режисьорски дебют на фестивала в Кан, италианския „Златен глобус“ и още много фестивални отличия. Сред най-обичаните от публиката филми с негово участие са и „Хляб и шоколад“ (1973), както и „Обичахме се толкова много“ (1974, с Виторио Гасман и Стефания Сандрели). През 90-те години Нино Манфреди се снима в поредица от успешни телевизионни сериали и минисериали на телевизия RAI, между които и много популярния „Линда и комисарят“. Последната роля на Нино Манфреди е в испанската драма на Мигел Ермосо „Божествена светлина“ (20о3).\nФилмът „Лунен удар“ е създаден от приятеля на Манфреди, сценаристът и режисьор Алберто Симоне. Историята е за един астрофизик от Милано, наследил селска къща в Сицилия, който решава да я възстанови с помощта на затворения, необщителен дърводелец Салваторе (в ролята Нино Манфреди). Той взема присърце задачата и се захваща за работа с помощта на сина си, който има проблеми в развитието на способностите си. Работата върви доста бавно и когато собственикът решава да провери какво се случва – той открива, че Салваторе е превърнал къщата в терапевтична общност за хора, които имат нужда от специално внимание и грижа. „Лунен удар“ е прекрасен разказ, който излъчва топлота, човечност и проектира удивителното си емоционално въздействие, благодарение на трогателния сюжет и талантливите актьорски превъплъщения.


Как Кестрич стана Виница | Moreto.net - Варна\nСъбота, 30 Септември 2017 10:53\nВиница получава името си през 1947 година. Близо 30 години по-късно със същото наименование тогавашното село е слято с Варна и става квартал на големия град. Това разказа Светослав Аджемлерски от провадийския музей, който вече 20 години изучава имената на населените места в областта. Той представи доклад за старите имена на някои квартали и курортни комплекси и Община Варна по време на научната конференция „Културното наследство на Варна“, предаде репортер на Moreto.net.\nНаселеното място, което в годините назад мени името си неколкократно, се намира на изток от крепост край морето. Названието й през Античността не е известно. През Средновековието името на селището се изписва като Кастрици. Познати са поне десет сходни наименования на крепостта от онова време. Най-използваното е Кастро, което в превод от гръцкото-кастрион означава крепост.\nПрез Османската епоха името се видоизменя според турския изговор и селото се нарича Кестрич. Допуска се, че от изопачената дума "кастро" е произлязло най-старото име на селото Кестрич.\nПрез 1910 година варненският окръжен управител назначава комисия, която да предложи нови наименования за населените места в окръга. Тогава тя не предлага за Кестрич ново име с мотив, че остава като историческо място, за което през средните векове се говори под названието Кастрици.\nПрез 1932 година Българският народен морски съюз предлага село Кестрич да се нарича Каменено заради многото камъни в околността. Със заповед на Министерски съвет от 1934 година село Кестрич е преименувано на Царево. И днес жителите на квартала считат, че дворецът Евксиноград е в тяхното землище.\nОт 1947 година село Царево е преименувано на Виница. Названието е старобългарско. Причината е, че в района има много лозови насаждения. С указ от 1975 година селото е слято с Варна и става квартал на големия град.\nВ миналото село Виница е имало в Шуменско, а днес има в Пловдивско.\n09:24ч. 1 Октомври 2017 #3\nСанта03, помня и ние се дразнехме. Алтернстивата на Кестрич беше Кермен. :)\n07:56ч. 1 Октомври 2017 #2\nМного интересно! Като деца се дразнехме с лафа "Баба ти от Кестрич".Ето от къде идвало.\n12:48ч. 30 Септември 2017 #1\nАдмирации на журналиста, който се е заел със задачата да напише интересни статии за Варна.


Български език на форума, кирилица/латиница, правопис - Страница 2 - ФОРУМ StringMeteo.com\nБългарски език на форума, кирилица/латиница, правопис\nМнение от Weatherman » вт окт 23, 2007 3:21 pm\nRaboti, pri vseki bi trqbvalo da raboti bez problem. Dali moje da se napravi neshto po vuprosa ?\nМнение от Stringmeteo » вт окт 23, 2007 3:28 pm\nАми не знам дали може, я дай някой линк към този форум...\nМнение от Weatherman » вт окт 23, 2007 3:31 pm\nAmi to na screenshot-a se vijdashe adresa, no vse pak eto:\nV dir.bg klubovete sushto vidqh, che e dobaven takuv buton...\nМнение от Stringmeteo » вт окт 23, 2007 4:04 pm\nАми виждаше се той, ама нали трябва да се набира на ръка .\nАбе, не знам дали ще стане нещо с тая работа , ама поне си инсталирах още един брояч на посещенията ...\nМнение от buldan » пет окт 26, 2007 8:22 am\nАми нека и аз да си дам мнението за кирилицата. Аз съм и привърженик голям, но нетрябва да се забранява напълно, тъкато примерно аз от време-на време ползвам американски интернет тук, а те нямат кирелица\nМнение от mmirro » нед ное 18, 2007 2:06 pm\nМомчета, хайде стига вече с тая маймуница!! Избодох си очите! Американски интернет, айпод - добре, стига да не е обичайна практика. Уедъман, човече, оправи го най-сетне тоя компот! Сигурен съм, че може да стане и без преинсталация на уиндоуса. Колежките в службата инсталираха нещо и сега си имаме и фонетична и бдс.\nМнение от Weatherman » пон ное 19, 2007 5:59 pm\nЕй, много претенции, голямо нещо ! Ами, човече, пак се опитвах да си играя днес по-рано и няма резултат. То е ясно, че може да се оправи и без преинсталиране на Уиндоус, но не откривам проблема. Каня те на кафе, ела и реши проблема.\nИ не се радвай на кирилицата в този пост, защото в момента не пиша от вкъщи.\nПоследна промяна от Weatherman на пон ное 19, 2007 8:41 pm, променено общо 1 път.\nМнение от petet » пон ное 19, 2007 6:01 pm\nМързи ме да чета нагоре\nако нямаш фонетика ползвай\nFlex Type ?\nАко браузъра не показва БГ виж в настройки\nView-->Encodic--> натисни или Automatic detection или Cyrillic (automatic detection или cyrillic 1251 !)!\nМнение от Weatherman » пон дек 10, 2007 11:08 pm\nХахаха, абе тъпея си аз пред компа и не знам защо, но реших да пробвам какво може да се направи с фонетиката... и веднага успях да я оправя. А не съм пробвал от месеци, може да е ставало отдавна. Е, вече и аз ставам българин.\nМнение от Hristo Chipilski » пон дек 10, 2007 11:10 pm\nМнение от Weatherman » пон дек 10, 2007 11:21 pm\nМнение от mmirro » вт дек 11, 2007 6:14 am\nЕЕЕЕ ШЕ ПОЧЕРПЯ, КАКВО ЩЕ ПИЕШ??!!!\nМнение от Stringmeteo » вт дек 11, 2007 8:42 am\nАко Уедърман беше подходил с по-голям оптимизъм към ситуацията, сега във форумите щеше да има доста по-малко (смислена и с елементи на песимизъм ) МАЙМУНИЦА...\nМнение от mmirro » вт дек 11, 2007 9:46 am\nМнение от ASENOV » вт дек 11, 2007 10:15 am\nУедърман Ve4e si ot na6ite


Болестта на Мениер - какво е това? Симптоми и лечение - Кашлица\nБолестта на Меньер е заболяване на вътрешното ухо. Тя се проявява с пристъпи на замаяност, гадене, повръщане, тинитус и прогресивна загуба на слуха. Болестта на Меньер е заболяване на вътрешното ухо. Тя се проявява с пристъпи на замаяност, гадене, повръщане, тинитус и прогресивна загуба на слуха. За да се диагностицира тази патология, е необходимо да се извърши отоскопия (изследване на ушния канал и тъпанчето), изследване на функцията на слуха и вестибуларния анализатор с помощта на различни методи, ЯМР на мозъка.\nТерапията на заболяването първо се извършва с консервативни методи. Ако това не е достатъчно, тогава се извършва хирургична корекция и слухов апарат. Нека разгледаме по-подробно каква е болестта, какво се проявява, как се диагностицира и лекува.\nБолестта на Меньер е отклонение в работата на вътрешното ухо, което причинява увеличаване на количеството течност в нейната кухина, което оказва натиск върху клетките, които контролират ориентацията на тялото в пространството и баланса.\nЗа първи път е описан от френски лекар през 1861 г. и носи неговото фамилно име. Заболяването се случва сред хора на различна възраст от 17 до 70 години, децата почти не са податливи на болестта на Меньер. Най-често хората страдат на възраст 30-50 години. Не бяха открити разлики в честотата на възникване на пола.\nОбикновено заболяването засяга вътрешното ухо, от една страна, но в 10-15% процесът може да бъде първоначално двустранен. Понякога в хода на продължителното съществуване на болестта на пациента едностранният процес се превръща в двустранен процес.\nИма няколко теории, свързващи появата на това заболяване с реакцията на вътрешното ухо (под формата на увеличаване на количеството на лабиринтната течност и увеличаване на налягането в лабиринта) до различни наранявания.\nКлапан за деформация Basta;\nБлокиране на водоснабдяването;\nДисфункция на ендолимфатичния канал и ендолимфатичния сак;\nНамаляване на въздуха на темпоралната кост.\nВ последните години в центъра на вниманието е теорията, която обяснява появата на това заболяване чрез нарушена функция на нервите, инервиращи съдовете на вътрешното ухо.\nНачалото на заболяването се характеризира с факта, че периодите на обостряния се заменят с периоди на ремисия, при които изслушването е напълно възстановено, инвалидността не се появява. Преходна загуба на слуха, като правило, продължава през първите 2-3 години от заболяването. Тъй като заболяването прогресира, дори в периода на ремисия, няма пълно възстановяване на слуха, вестибуларните нарушения продължават, а производителността намалява.\nСимптомите на болестта на Мениер се проявяват под формата на атаки, по време на които пациентът изпитва:\nЗвънене в ушите. Звъненето възниква, независимо дали има източник на шум в средата на човека. Звукът е свистящ, приглушен, някои пациенти го сравняват със звука на камбаната. Преди началото на атаката звъненето има тенденция да се увеличава и по време на самата атака може да се промени.\nЗагуба или тежка загуба на слуха. В същото време човек изобщо не чува звуци с ниска честота. Тази клинична характеристика позволява диференциране на болестта на Meniere от загуба на слуха, при която пациентът не чува високочестотни звуци. В същото време човек има специална чувствителност към силни звукови вибрации, а във време на увеличен шум може да има болки в ухото.\nВиене на свят. Често това състояние е придружено от чувство на гадене и повръщане, което се случва многократно. Понякога световъртежът е толкова силен, че човек има впечатлението, че цялото пространство и обекти около него се въртят около него. Може да има усещане за падане през тялото или неговото изместване, въпреки че лицето е неподвижно. Атаката може да продължи от няколко минути до няколко часа. Състоянието на пациента се влошава, когато се опитва да обърне глава, така че той интуитивно се опитва да седне или да легне със затворени очи. (Виж също: Замайване - видове и причини)\nЧувство на натиск, задръствания в ухото. Усещането за дискомфорт и дискомфорт се дължи на натрупването на течност в кухината на вътрешното ухо. Това чувство е особено силно преди началото на атаката.\nПо време на пристъп се наблюдава нистагъм - бързи колебателни движения на очните ябълки. Укрепване на нистагма се отбелязва, когато пациентът лежи на увреденото ухо.\nНедостиг на въздух, тахикардия, бланширане на кожата на лицето, повишено изпотяване.\nВнезапно падане. Това е доста ужасен симптом, който възниква поради липса на координация. Това нарушение е свързано с деформация на структурите на вътрешното ухо, което причинява активирането на вестибуларните рефлекси. В този случай пациентът се разклаща от страна на страна, понякога пада или променя позицията си в опит да поддържа баланс. Основната опасност е в това, че няма предвестници на предстоящото активиране на вестибуларните рефлекси. Затова по време на падане човек може да получи сериозни наранявания.\nСлед приключване на атаката, човекът остава глух, може да има шум в ухото и чувство на тежест в главата. Има и нестабилност на походката и нарушения на координацията. Пациентът изпитва чувство на слабост. С напредването на заболяването всички тези симптоми се увеличават и с течение на времето те стават по-продължителни.\nУврежданията на слуха се развиват. Ако в самото начало на болестта на Мениър човек трудно различава звуците с ниска честота, тогава не чува добре целия звуков обхват. Накрая загубата на слуха става абсолютна глухота. Когато човек срине, световъртежът престава.\nПовечето пациенти с болестта на Меньер могат да очакват приближаваща атака, тъй като тя се предшества от определена аура. Тя се изразява в нарушение на координацията на движенията, в ушите се появява нарастващ звук. Освен това има усещане за натиск и пълнене в ухото. В някои случаи временно подобрение на слуха се случва преди самата атака.\nКакво да правите в случай на нападение?\nАко почувствате замайване, препоръчително е да си легнете и да поддържате главата си спокойна, без движение, докато атаката не премине. Хистаминомиметиците (бетахистин) и антихистамините (дифенхидрамин, супрастин, фенкарол, диазолин, меклозин и др.) Могат да се използват за намаляване на проявата на пристъп на световъртеж. Няма смисъл да ги използваме едновременно, тъй като те засягат антагонистично. Антиеметични средства (церукални и други) се използват за намаляване на гаденето и повръщането по време на атака.\nБолестта на Меньер е рядко заболяване на вътрешното ухо, което се проявява с триада симптоми - замаяност, загуба на слух и шум в ухото / ушите. Заболяването има пароксизмален характер, но общата динамика на заболяването е различна. При повечето пациенти тежестта на трите гореспоменати симптоми нараства с времето. При някои пациенти заболяването не напредва дори и без лечение. Има и редки случаи на единичен пристъп на заболяването без последващи рецидиви и прогресиране на нарушенията в слуха и баланса.\nВъв вътрешното ухо има три основни части - преддверието, ушната мида и полукръглите канали. Вестибулът е междинна секция в пряк контакт с тимпаничната кухина, ушната мида и полукръглите канали. Кохлеята съдържа периферната част на слуховия анализатор - спиралния (Corti) орган, а полукръглите канали - периферната част на вестибуларния анализатор.\nКостният лабиринт на вътрешното ухо е система от взаимосвързани кухини, разположени в пирамидата на темпоралната кост. Три части от костния лабиринт са разделени - преддверието, ушната мида и полукръглите канали. Охлювът е разположен отпред, няколко навътре и надолу от прага, и полукръглите дъги, съответно назад, навън и нагоре от прага.\nВестибюлът е елипсовидна кухина, разположена между кохлеята и полукръглите дъги. Комуникацията с кохлеята се осъществява чрез широкото отваряне на канала на ушната мида. Комуникацията с полукръглите канали се осъществява през 5 малки отвора. От страната на вестибюла, гледащ към тимпаничната кухина, има два отвора - овален и кръгъл прозорец. Овалният прозорец (прозорец на отвора) има централно местоположение и е малко по-голям от кръгъл прозорец. В овалния прозорец е поставена табелка със стреме (една от трите звукови вдлъбнатини на средното ухо), чиито движения предизвикват колебания в лимфата на вътрешното ухо. Към входа на охлюва е разположен кръгъл прозорец (прозорец на охлюв). Затяга се с тънка, еластична плоча, чиято цел е да угаси лимфните осцилации след преминаване през ушната мида, както и да предпази спираловидния орган (механорецепторна система в кохлеарната кухина, която превръща механичните лимфни колебания в електрически импулси) от механични повреди. Също така, тази мембрана предотвратява преминаването на лимфните вълни обратно през ушната мида, като елиминира ефекта "ехо".\nКохлеята е представена от спирален костен канал, който изпълнява 2,5 оборота. Приблизително в средата на костния канал на кохлеята минава спирална костна плоча, която я разделя на две части. Първата част се нарича стълбище. Комуникация с кухината на вестибула чрез един широк отвор. Втората част се нарича барабанна стълба, защото тя комуникира с барабанната кухина през кръгъл прозорец. Вътрешната крайна част на ушната мида се нарича купол. В областта на този купол спирална костна пластина образува дупка, наречена хеликотрем, която свързва стълбите на вестибюла с барабанните стълби.\nКостните полукръгли канали са три дъгообразни кухини, разположени строго перпендикулярно (под прав ъгъл) един спрямо друг. Предният полукръгъл канал е разположен вертикално и перпендикулярно на оста на пирамидата на темпоралната кост. Задният полукръгъл канал също е разположен вертикално, но почти успоредно на задната повърхност на темпоралната костна пирамида. Третият - страничен полукръгъл канал се намира хоризонтално. Всеки канал има два крака. Краката на предния и задния полукръгъл канал от едната страна са свързани, образувайки по-широк общ крак. По този начин комуникацията на полукръглите канали с прага се осъществява само в 5 малки дупки. Всеки крак има свой собствен отвор. На единия край на всеки полукръг канал има удължение, наречено ампула.\nАнатомия на мембранозния лабиринт\nМембранният лабиринт е тънка обвивка от съединителна тъкан, която покрива вътрешната повърхност на костния лабиринт. Тя е плътно прикрепена към костния лабиринт чрез голям брой тънки нишки. Кухината на мембранозния лабиринт е изпълнена с ендолимфа. Пространството между костта и мембрановия лабиринт е изпълнено с перилимфа.\nЕлектролитният състав на ендолимфата и перилимфата е различен, което играе важна роля в осигуряването на механизъм за възприемане на звуците и поддържане на баланс. Образуването на перилимфа се осъществява от сплетената лабиринтна стена. Ендолимфа се образува в ендолимфатна торбичка, разположена в твърдата мозъчна обвивка. Чрез ендолимфната тръба, която минава през канала на пистата, тази течност навлиза в сферична (sacculus) и елиптична (utriculus) торба, свързана с малък канал. Тези торбички, от своя страна, общуват с кохлеарния канал и полукръглите канали, разположени в полукръглите канали. Всеки полукръгъл канал образува своя собствена ампула (разширение преди присъединяването към вестибула), в която са разположени правилата на праволинейното и ъгловото ускорение. Слуховите рецептори се намират в кухината на кохлеарния канал.\nВътрешната структура на ушната мида и принципът на действие на звукоподаващата апаратура на ухото трябва да бъдат разгледани по-подробно. Почти по цялата кухина на ушната мида се разделя на две мембрани - тънка мембрана преди вратата и по-плътна основна мембрана. Тези мембрани разделят кухината на ушната мида на три завоя - горна, средна и долна. Горният и долният проход (респективно стълбите на прага и барабанните стълби) общуват помежду си през отвора на купола на ушната мида - хеликоптера, докато средният ход (мембранният канал) е изолиран от тях. Перилимфата циркулира в горните и долните канали, а ендолимфата е богата на калиеви йони в средния канал, поради което е положително заредена по отношение на перилимфата. На основната мембрана в кухината на мембранния канал има спирален (Corti) орган, трансформиращ механичните вибрации на лимфата в електрически импулси.\nКогато звуковата вълна навлиза във външния слухов канал, тя предизвиква вибрации на тъпанчето. Чрез системата от здрави кости в средното ухо, тези механични вибрации се усилват приблизително 20 пъти и се предават на стремето, което плътно покрива овалния прозорец на вестибюла. Вибрациите на стремето причиняват вибрации на перилимфата, които се простират до стълбите на вестибюла. Тъй като мембраната пред вратата, разделяща предната везикула и мембрановия канал, е тънка, вибрациите на перилимфата се предават непроменени на ендолимфата на мембранния канал, което от своя страна причинява вибрации на основната мембрана, върху която е разположен спиралният орган.\nСпиралният орган се състои от приблизително 3500 вътрешни рецепторни клетъчни клетки и 12 000–20 000 външни космени клетки. Когато основната мембрана осцилира, космите на тези рецептори, свързани с покривната мембрана (компонентът на спиралния орган е тънка пластина, висяща над рецепторите) се отклоняват на разстояние по-малко от половината от диаметъра на водородния атом. Отклонението на тези косми води до отваряне на йонните канали, калиевите йони проникват в рецепторната клетка, предизвиквайки неговото възбуждане и генериране на нервни импулси. Впоследствие импулси от вътрешни и външни рецептори през влакна на осмата двойка черепни нерви влизат в мозъка, където се обработват в ядрата на слуховия анализатор и предизвикват съответни усещания.\nНа прага има две торбички - елипсовидни (маточка) и сферични. На вътрешната повърхност на всяка торба има издигане, образувано от група механорецептори. Един стълб от тези рецептори е прикрепен към стената на торбата, а вторият е обърнат към кухината и е свободен. В свободния край на рецептора има една дълга мобилна коса и около 60 до 80 къси и фиксирани косми. Късите косъмчета са в дебелината на желеобразната мембрана, съдържаща голям брой микроскопични кристали отолит (калциев карбонат).\nВ покой тези кристали не са в контакт с космите и тяхното дразнене не настъпва. Обаче когато движението по права линия започва във всяка посока, отолитовата мембрана, като желеобразна, изостава малко зад основната рецепторна клетка, поради което кристалите на отолита са в контакт с къси косми, причинявайки тяхното дразнене. Раздразнението на късите косми се сумира и клетката генерира нервен импулс. Колкото по-силно е ускорението, толкова повече отолитови кристали влизат в контакт с къси косми. По-силното дразнене на космите води до по-чести импулси на този нервен рецептор. Колкото по-висока е честотата на импулсните рецепторни торби, толкова по-силно е усещането за ускорение или движение в пространството.\nПо този начин, рецепторите на чувалите определят интензивността на праволинейното ускорение. Посоката на ускорение се определя чрез анализиране на тези рецептори на полукръглите канали, зрителния анализатор и механорецепторите на скелетните мускули.\nРецепторите на полукръжните канали са концентрирани само в областта на ампулите и са разположени под формата на кристали (хребети). Тези рецептори са прикрепени от един полюс към стената на ампулата, а от другия свободен полюс те са потопени в ендолимфата. На свободния полюс на рецептора се намират и мобилни косми, но те се различават от късите и фиксирани косми на торбичките. При въртенето на главата около една от осите ендолимфата се движи по полукръгли канали. Тъй като всеки канал има само два отвора, движението на ендолимфата може да бъде само в две посоки. Когато ендолимфата се движи, например напред, рецепторните косми се отклоняват напред, йонните канали за калия се отварят, мембраната на този рецептор се деполяризира и се формира нервен импулс. Когато ендолимфата се движи в противоположна посока, рецепторните косми се отклоняват назад, затваряйки йонните канали и спират импулса на този рецептор.\nПо този начин, рецепторите на ампулите на трите полукръгли канала непрекъснато изпращат до мозъка информация за положението на главата спрямо трите оси - предна (ляво-дясна), вертикална (отгоре-надолу) и сагитална (напред-назад). Тези импулси навлизат в центровете на равновесие в продълговатия мозък (ядрото на Бехтерев, Дейтер и Швалбе) по протежение на влакната на осмата двойка черепни нерви. В бъдеще тези ядра координират дейността на гръбначния мозък, малкия мозък, автономните нервни ганглии, окуломоторните ядра, мозъчната кора и др.\nНепосредствената причина за развитието на болестния комплекс на Meniere е увеличаването на ендолимфното налягане в лабиринта. Това състояние по друг начин се нарича ендолимфатичен хидропс или оток на лабиринта. Няма ясна причинно-следствена връзка между развитието на това заболяване и някои етиологични фактори. Въпреки това, според повечето изследователи, angieurosis, вегетативно-съдова дистония, инфекции на средното ухо, алергични заболявания, авитаминози и др. Могат да доведат до болест на Meniere.Има случаи на развитие на това заболяване през различни периоди от време след наранявания на главата.\nСмята се, че горните фактори по един или друг начин водят до увеличаване на броя на ендолимфата, циркулираща във вътрешното ухо. Като възможни механизми се разглежда повишаване на скоростта на производство на ендолимфа, намаляване на неговата скорост на резорбция и нарушаване на пропускливостта на мембраната. Както и да е, високото налягане на лимфата води до изпъкване на стремето от овалния прозорец на вестибула, което затруднява прехвърлянето на механичния импулс от тъпанчето към ендолимфатичната течност. В допълнение, повишеното налягане на ендолимфа разрушава йонните канали на рецепторните клетки и влошава тяхното хранене. В резултат на горните процеси, тези рецептори постепенно натрупват определен потенциал, чието изхвърляне настъпва по време на обостряне на заболяването и се проявява чрез вестибуларна криза.\nЗамаяността при болестта на Мениер е най-неприятната от всички симптоми и е пароксизмална. Честотата на атаките може да бъде различна за един и същ пациент и с напредването на заболяването честотата им може да се увеличи, да остане непроменена или дори да намалее. Един от факторите, водещи до увеличаване на гърчовете, е физическа и психическа умора.\nРазвитието на атака може да настъпи независимо от времето на деня, но се наблюдава, че припадъците са по-чести през нощта и сутринта. Продължителността на пристъп на замаяност варира от няколко минути до няколко дни (средно 2 до 6 часа). Някои пациенти могат да почувстват приближаването на атаката преди да започне, както по време на аура с епилепсия. Интензивността на замаяност може да варира от лека до изключително тежка. Вегетативните симптоми, свързани със замаяност, включват гадене, повръщане, промени в кръвното налягане, повишено изпотяване и хоризонтален нистагъм (неволеви колебателни движения на очите). В някои случаи пациентите са принудени да заемат хоризонтално положение веднага след началото на атаката, тъй като всеки завой на главата причинява повишаване на автономните симптоми.\nТакъв пациент не само усеща усещането за въртящи се обекти, но и не може да стои на крака поради внезапна загуба на равновесие. Ако настъпването на атаката е едновременно, то преминаването му, като правило, отнема известно време - от 6 до 48 часа, при което замаяността и съпътстващите ги вестибуларни симптоми постепенно намаляват. Нистагмът изчезва последен и може да се появи до една седмица след началото на атаката. Също така, известно време след атаката, пациентът може да изпита тежка обща слабост. Въпреки това, в рамките на няколко дни след атаката, работоспособността е напълно възстановена, а по време на ремисия пациентът води пълен живот.\nЗагубата на слуха при болестта на Meniere е прогресивна и често двустранна, въпреки че загубата на слуха обикновено е по-изразена от едната страна. В началните стадии на заболяването само звукопроводящата система на ухото е нарушена с непокътнато звуково-възприемащо устройство. Това се потвърждава от данните на аудиограмата, която показва признаци на загуба на слуховия тип. С напредването на заболяването има увреждане на спиралния (cortijo) орган, а слуховото увреждане се извършва според смесен тип.\nПървоначално възприемането на ниски и речеви честоти се влошава, с практически непроменен слух по отношение на високите честоти. По време на пристъп на заболяването загубата на слуха рязко се увеличава и след пристъп слухът се възстановява до известна степен, но не достига нивото, което е било преди атаката. С други думи, при всяка атака на болестта на Meniere, загубата на слуха се влошава.\nВ един типичен курс, болестта прави своя дебют с появата на слаб шум в ушите или едното ухо, след което след известно време се появяват едновременно нарушения на слуха и баланса. Увреждането на слуха в този случай е двустранно.\nфинален (терминален) етап.\nТези етапи се определят от резултатите от аудиограмата. В обратимия стадий се откриват признаци на воднянка на лабиринта само преди атака.\nВ стадия на изразени клинични прояви, натискът на ендолимфата във вътрешното ухо се увеличава постоянно. Положителният тест за дехидратация потвърждава наличието на този конкретен етап, когато слуховото увреждане възниква главно в проводящ тип и спираловидният орган е леко повреден. Клинично този етап се проявява чрез колебание (интермитентна) загуба на слуха - увреждане на слуха по време на атака и подобрение по време на ремисия.\nВ последния етап на заболяването загубата на слуха става смесена - проводима и невросензорна, което показва органично увреждане на спиралния (Кортик) орган. Слухът е трайно нарушен и не се променя по време на атаки, за разлика от вестибуларните симптоми и шум в ушите. Тестът за дехидратация на този етап ще бъде отрицателен.\nКлинично е определена триада от симптомите - вестибуларни нарушения, загуба на слуха и шум в ушите. Измерването на пулса и кръвното налягане по време на атака може да разкрие свързаните с това вегето-съдови нарушения.\nАудиометрията е ключов и почти единственият метод за диагностициране на слухови нарушения при болестта на Меньер. Този метод е предназначен да изследва праговете на слуха с въздух и костна проводимост на звука с различни честоти. Аудиометричната картина при болестта на Meniere варира в зависимост от стадия на заболяването.\nВ началния стадий на заболяването в интерикталния период няма промени в аудиограмата, т.е. записва се нормална аудиограма на здрав човек. Само за известно време преди атаката и в началото на атаката се увеличава прага на чувствителност на ниските звуци. Налице е интервал между костния въздух, който показва проводящ тип загуба на слуха. С други думи, само въздушен звук страда, докато костната проводимост и слуховите рецептори не се нарушават.\nВ стадия на развити клинични прояви в интерикталния период се наблюдава постоянно намаляване на слуха при ниски и говорни честоти с въздушна проводимост. Костната пропускливост може да бъде нормална или леко намалена. По време на пристъп слухът се влошава значително. Интервалът между костния въздух все още е налице. Състоянието на сензорната апаратура на кохлеята е нормално или донякъде влошено.\nИменно на този етап от заболяването е важен теста за дехидратация с фуроземид (диуретично средство). Неговата цел е временно да намали налягането на ендолимфатичната течност и да демонстрира подобрението на слуха при този фон. За пациента се извършва аудиометрия преди интравенозно приложение на фуроземид и след 2 до 3 часа, в зависимост от степента на развитие на диуретичния ефект. Ако на втората аудиограма прагът на речевите честоти се намали (слухът се подобри) с 10 dB (децибели - единица звукова мощност), тогава пробата се счита за положителна.\nПоложителен тест за дехидратация се записва само във втория етап на заболяването, когато въздушната проводимост се нарушава поради увеличаването на налягането на ендолимфата във вътрешното ухо, а спиралният орган все още не се уврежда. В началния етап такъв тест не може да се извърши, тъй като в този случай той ще бъде положителен само преди атака и в първоначалния период, и е почти невъзможно да се предвиди времето на началото на атаката. С други думи, в 99% от случаите този тест ще бъде отрицателен, тъй като натискът на ендолимфата във вътрешното ухо не се увеличава през повечето време.\nВ терминалния стадий на заболяването се наблюдава постоянно намаляване на слуха в интерокталния период и по време на атаката при двата вида проводимост. Интервалът между костния въздух изчезва. Тестът за дехидратация е отрицателен, тъй като на този етап намаляването на ендолимфното налягане във вътрешното ухо не подобрява възприемането на звуци поради необратимо увреждане на сензорния апарат на ушната мида.\nВ допълнение към горните промени в аудиограмата на етапите на болестта, има и някои от нейните промени, които могат да присъстват на всеки от етапите. Една от тези промени е феноменът на бифуркацията на звуците, т.е. различното честотно възприятие на звуците от лявото и дясното ухо. Също така, в началния стадий на заболяването може да има положителен феномен за ускоряване на увеличаването на обема.\nПървата помощ по време на пристъп на болестта на Meniere е да постави пациента в положение, което е удобно за него, при което замаяността и свързаното с нея гадене биха били минимални. Самият пациент трябва да избере такава позиция. В допълнение, всички възможни стимули трябва да бъдат елиминирани, като светлина, звуци, вибрации и др. Прилагането на топъл нагревател към краката и горчицата на врата и тилната област води до бързо намаляване на ендолимфното налягане във вътрешното ухо чрез изтичането му в ендолимфатичната торба.\nОт използваното лекарствено лечение:\nразтвор на пиполфен (2 ml - 2,5%) или супрастин (20 mg / ml - 1 ml) интрамускулно;\nразтвор на Promedol (1 ml - 2%) или аминазин (1 ml - 2,5%) интрамускулно.\nИнтравенозното приложение на новокаин е разрешено само ако пациентът не е бил алергичен към това лекарство. За да се елиминира този риск, се извършва тест за алергия към скарификацията. Ако в резултат на теста не се открие алергия към новокаин, интравенозното приложение трябва да се извършва изключително бавно поради аритмогенния ефект (способността да се причинят нарушения на сърдечния ритъм).\nВ случай на рефрактерност (намаление на ефективността) на провежданото лечение се извършва повторно приложение на атропин, аминазин и новокаин. Ако имате уменията на BTE, можете да въведете смес от новокаин, атропин и кофеин (1 ml - 10%). По този начин се повишава ефективността на лекарствата и намаляват техните системни странични ефекти.\nВ интервала между назначаването на горните средства, не по-рано от един час след въвеждането на последното лекарство, се препоръчва капкова инжекция с разтвор на натриев бикарбонат (50 ml - 5%). Повторното приложение на това лекарство се извършва само под контрола на киселинно-алкалния баланс на кръвта.\nПрактиката на лечение на тази патология с методи на алтернативна медицина, като акупунктура, лазерна пункция и др., Се счита за положителна, а здравословният и умерен начин на живот ви позволява да удължите ремисия на болестта и да направите атаките по-малко болезнени.\nДисекция на нервите, отговорни за регулиране на ендолимфното налягане в лабиринта\nТози вид операция е показана в началния стадий на заболяването, тъй като обикновено дава временен ефект и донякъде забавя развитието на заболяването. По-специално, барабанният шнур се разрязва и нервният сплит на промонториума се унищожава (малка структура на средното ухо).\nТози вид операция е показана на втория и третия етап на заболяването. Ефективността им е висока и няма много странични ефекти в сравнение с разрушителните операции. Същността на тези операции се състои в образуването на дупка или малка пролука в една или няколко структури, в които циркулира ендолимфата (вестибулни торбички, кохлеарен канал, ендолимфатна торбичка). В резултат на това излишната течност постоянно ще се освобождава в кухината на черепа или средното ухо, откъдето естествено ще се разтвори.\nТози вид операция рядко се използва, само когато други методи на медицинска и хирургическа интервенция не са донесли желания резултат. Нейната същност е в едностранното или двустранно разрушаване на лабиринта, след което патологичните импулси от него спират, а пристъпите на световъртеж изчезват. След известно време след операцията, мозъкът частично компенсира вестибуларната функция на изгубения орган поради съвместната работа на зрителния анализатор, малкия мозък и мозъчната кора. За съжаление, изслушването при тези операции е безвъзвратно загубено и затова такива операции се препоръчват само в третия етап на заболяването, когато слухът вече е загубен.\nВъпреки факта, че болестта на Мениер не е фатална, тя носи значителни мъки на собствениците си, така че принадлежи към категорията на тежките, инвалидизиращи заболявания. Устойчивите пристъпи на замаяност, гадене и повръщане, скокове на кръвното налягане и прогресивна загуба на слуха до пълна глухота водят до сериозно влошаване на качеството на живот.\nОсновната цел на традиционната медицина е премахването на възпалителния процес и спазмолитичното действие. Тъй като болестта на Меньер не принадлежи към възпалителни заболявания, традиционната медицина в повечето случаи е безсилна. Освен това, тяхната употреба увеличава риска от прекомерно приемане на течности и електролитен дисбаланс, което може да увеличи хидропсите (водна) на лабиринта и да предизвика друг пристъп на болестта.\nНезависимо от това, един от най-ефективните методи, използвани за аварийно намаляване на налягането в лабиринтната кухина, е прилагането на горчичен гипс върху шийната и тилната област и прилагането на топъл нагревател към краката. Тези манипулации водят до разширяване на съдовете на главата, шията и долните крайници, както и до преразпределение на течността от главата към тялото. Това от своя страна води до намаляване на скоростта на образуване на ендолимфата и ускоряване на темпото на нейното евакуиране. В допълнение, под действието на горчични пластири настъпва рефлексно разширение на ендолимфатната торбичка, в която изтича прекомерна ендолимфа, намалявайки налягането в кухината на вътрешното ухо и спирайки началото на заболяването.\nНай-ефективното лечение за болестта на Меньер е лекарството, наречено бетахистин. Също така съществува на пазара под търговското наименование Betaserk, Tagista, Vertran и др.\nНезависимо от факта, че етиологията на болестта на Meniere е неизвестна, съответно, причината, която трябва да бъде ликвидирана за пълно излекуване е неизвестна, betahistine показва най-добър и траен ефект в сравнение с препаратите на другите групи, използвани за комплексно лечение на това заболяване. За да се развие ефектът на бетахистин трябва да се приема непрекъснато през целия живот, ако не предизвиква значителни странични ефекти. Резултатът от лечението не се появява веднага, а след 3 до 4 месеца приемане на лекарството, когато в структурите на вътрешното ухо се създава достатъчна концентрация.\nВ резултат на проведени клинични проучвания, пациентите с болестта на Meniere, които приемат това лекарство според всички препоръки в продължение на много години, развиват пристъпи на болестта няколко пъти по-малко. Продължителността на атаката и нейната тежест също намаляха, а тинитусът стана по-тих и дори напълно изчезна. Прогресията на слуховото увреждане се забави, но не спря напълно. По този начин, бетахистин не е в състояние да лекува болестта на Меньер, но значително улеснява протичането му и забавя увреждането на пациента поради загуба на слуха.\nВъпреки факта, че това лекарство се препоръчва за употреба през целия живот, то трябва да бъде временно отменено по време на обостряне на язва на стомаха и язва на дванадесетопръстника. Възможно е възобновяване на лечението само след ендоскопско потвърждение на лечението на язва. В допълнение, това лекарство е абсолютно противопоказано при феохромоцитом (доброкачествен тумор на надбъбречната жлеза, секретиращ адреналин и неговите аналози) поради увеличаване на скоростта на секреция на биологично активни вещества. Емисиите на големи количества адреналин в кръвта от тумора водят до животозастрашаващо кръвно налягане и повишаване на сърдечната честота. Така бетахистин може да се приема само след хирургично отстраняване на този тумор. С развитието на алергична реакция към компонентите на лекарството, тя трябва незабавно да бъде отменена.\nПри болестта на Meniere е показана първата или втората степен на увреждане в зависимост от тежестта на клиничните нарушения.\nПри оценката на тежестта на тази патология се изследва състоянието на пациента по време на атака и в интерикталния период (период на ремисия). За да се определи тежестта на слуха, се извършва аудиометрия. За оценка на вестибуларните нарушения се провежда обективно неврологично изследване с задължителни позиционни проби (paltsenosovaya проба, проба Romberg и др.). Обективна оценка на тинитус не е възможна, така че се вземат под внимание субективните чувства на пациента относно честотата и силата на шума. Пациентите в терминалния стадий на заболяването обикновено получават втора или дори първа степен на увреждане.\nС болестта на Меньер се препоръчва да се въздържате от пикантни и солени храни. В рамките на една седмица от всеки месец, диетата трябва да се затегне. Солта трябва да бъде напълно елиминирана, консумацията на вода трябва да бъде ограничена до половин литър на ден и един литър в горещите дни. При активна физическа работа приемът на течности може да се увеличи, но пациентът трябва постоянно да изпитва лека жажда. Препоръчително е да се увеличи делът на плодовете и зеленчуците в диетата. Млечните продукти трябва да присъстват поне за едно хранене на ден. Месо и риба се разреждат само 2 - 3 пъти седмично. Следвайки тези прости препоръки за хранене, в повечето случаи е възможно да се увеличи периодът на ремисия при болестта на Мениер.\nСъществуват упражнения за болестта на Меньер и те са насочени главно към възстановяване на вестибуларния апарат след атака. Упражненията за възстановяване на слуха, ако съществуват, най-вероятно нямат желания ефект поради факта, че органичното увреждане на спиралния орган, което се развива поради високото налягане на ендолимфата в лабиринта, е необратимо.\nПрактически не се възстановява органичното увреждане на структурите на вестибуларния апарат, но за разлика от слуховия анализатор, вестибуларният анализатор може частично да компенсира загубените функции поради съвместната работа на зрителния анализатор, проприоцептивните рецептори (рецептори, които измерват стреса в мускулите, сухожилията и сухожилията), мозъчната ретикуларна формация мозъка.\nУпражненията в болестта на Меньер са насочени към ускоряване на процеса на адаптация на тялото към загуба на рецептори на вестибуларния апарат след още един удар на световъртеж. Такива упражнения включват клякам с подкрепа, вдигане на главата, а след това и тялото от позицията на легнало положение, въртене около оста с подкрепа, гимнастика за очите и т.н. Всяко упражнение, което прави пациента леко замаяно, но не и гадене и повръщане.\nТрябва да започнете такива упражнения в рамките на 2 - 3 дни след нападението. Препоръчително е да им се дадат общо поне два часа на ден. Разбира се, трябва да се справите не два часа подред, а да стигнете от 20 до 30 минути. Ежедневни упражнения позволяват да се намали времето за възстановяване на предишното равновесие 2 до 3 пъти по-бързо, отколкото се случва, когато пациентът не упражнява.\nБолестта на Meniere (синдром на Meniere). Лечение и прогноза\nПонастоящем няма ефективни средства за пълно излекуване на болестта на Meniere. В повечето случаи заболяването е бавно прогресивно. Обективно, това се проявява в намаляване на остротата на слуха. Скоростта на влошаване обикновено може да се забави, но тя не може да бъде спряна напълно. Ето защо, лечението на заболяването е предимно симптоматично, насочено към борба с проявите на патологията. В периода между атаките се стига до превантивни мерки, а по време на самите атаки - до опити за подобряване на общото състояние.\nВ повечето случаи пациентите със синдрома или болестта на Meniere се лекуват амбулаторно. Те редовно посещават лекаря (по време на гърчове - по-често, между нападения - по-рядко), или семейният лекар или районният лекар ги наблюдава вкъщи. Такава необходимост може да възникне по време на атака, ако пациентът е много дезориентиран и не може да се движи.\nПациентът изпълнява всички предписания и лечение у дома, самостоятелно. Хоспитализацията понякога се изисква за много изразени припадъци (за осигуряване на пациенти с почивка) или преди операция. Също така, пациентите понякога са хоспитализирани за синдром на Мениер, за да се установи кой патологичен процес причинява акумулиране на ендолимфа. След това хоспитализацията преследва диагностични, а не терапевтични цели.\nКакъв лекар лекува болестта на Meniere?\nТъй като това заболяване се отнася до заболявания на ушите, най-често в лечението му се включва УНГ-лекар (оториноларинголог). Въпреки това, ако е необходимо, в процеса на лечение могат да бъдат включени и други специалисти. Това се дължи на факта, че патологичният процес се осъществява в непосредствена близост до мозъка, а някои от симптомите са неврологични. Освен това, когато става въпрос за синдрома на Meniere, за ефективна помощ е необходимо да се справим с основната патология, която е причинила синдрома. Тогава ще ви трябват съвети от други професионалисти.\nПри лечението на пациенти със синдром на Meniere, в допълнение към лекуващия лекар, могат да участват следните специалисти:\nтравматолог (ако характерните симптоми се развиват след нараняването);\nсемеен лекар (дълго време наблюдава пациента по време на ремисия).\nМедикаментозно лечение на болестта на Meniere\nВ днешно време няма единна общоприета схема за лечение на пациенти с болест на Меньер. Най-често лекарите изхождат от симптомите и оплакванията, присъстващи в пациента по време на прегледа. Тъй като общото състояние на различните пациенти може да е различно, обхватът на предписаните лекарства може да бъде доста широк.\nКато цяло, лечението с наркотици може да бъде разделено на две големи групи. Първият е лекарството за облекчаване на пристъпите на болестта. Пациентите трябва винаги да ги имат в домашен комплект за първа помощ, тъй като е невъзможно да се предвиди кога ще започне атаката. Като правило, това са лекарства с бърз и тесен фокус с кратка продължителност на терапевтичния ефект. Те облекчават или облекчават основните прояви на болестта - гадене, замаяност, нарушена координация на движенията. Втората група лекарства - лекарства за продължително лечение. Техните пациенти приемат много години. Целта на това лечение е предотвратяване на пристъпи, нормализиране на метаболитните процеси и въздействие върху възможните механизми на заболяването. Тъй като причините за болестта на Meniere не са ясно установени, ефективността на това лечение е относителна.\nНай-често при лечението на болестта на Меньер се прибягва до следните групи лекарства:\nАнтиеметични. Тази група лекарства е необходима при лечението (спирането) на пристъпите на заболяването. Лекарствата в тази група засягат гладките мускули на стомашно-чревния тракт или нервната система, облекчават гаденето, замаяност, спират повръщането. По време на ремисия не се изисква тяхната употреба.\nДиуретици (диуретици). Използва се по време на атаки и в периода на ремисия (курсове). Целта на тяхното използване е отстраняването на излишната течност от тялото. Това намалява вероятността от натрупване на течност във вътрешното ухо (скоростта и обемът на ендолимфата се понижават). Въпреки това, някои експерти поставят под въпрос ефективността на тази група лекарства.\nВазодилататори (вазодилататори). Съдовият тонус оказва голямо влияние върху образуването на ендолимфата. Следователно, в някои случаи се препоръчва използването на вазодилататори. Наред с другите неща, тя облекчава главоболието (ако има такива) и често подобрява общото благосъстояние. Тази група лекарства не се предписва на всички пациенти.\nСредства за подобряване на мозъчната циркулация (ноотропни лекарства). Тази група лекарства нормализира метаболизма в мозъчните тъкани, регулирайки съдовия тонус в дадена област. Ноотропните лекарства могат да се приемат в ремисия.\nОбезболяващи. Тази група лекарства влияе върху тонуса на гладките мускули (включително кръвоносните съдове). Използва се за някои индикации за подобряване на общото благосъстояние на пациентите по време на атака.\nВ различни ситуации може да се прибегне до други групи средства. Най-често това се случва при синдрома на Meniere, когато има друга патология, която трябва да бъде разгледана. В този случай лечението на патологията се предписва от специалист. При успех честотата и интензивността на гаденето и замаяността също ще намалеят.\nЛекарства и лекарства за болестта на Меньер\nПо време на ремисия може да се предписват различни лекарства на пациенти с болест на Meniere. Това ще зависи от това какъв патологичен механизъм, според лекаря, участва в развитието на болестта. В същото време по време на атаката списъкът на използваните средства е много по-малък. Основната задача в този момент е да се премахнат водещите симптоми - замаяност, гадене, повръщане, дезориентация. За целта използвайте силни инструменти, които засягат гладките мускули и нервната система. Като правило атаката може да бъде спряна доста бързо. Ако трае няколко часа или дни, лекарствата се използват през цялата му продължителност и спират само когато симптомите отшумят или изчезнат (атаката приключва). При временна загуба на слуха лекарственото лечение като правило не дава осезаем ефект.\nОсновните лекарства, използвани по време на атаката на синдрома на Мениер\nДименхидринат (dramina, ciel)\nПри 50 mg 2 - 3 пъти дневно.\nТаблетки по 50 mg, разтвор 10 mg / 1 ml\nПо 1 таблетка 1 - 2 пъти дневно или по 2 - 3 ml интрамускулно или интравенозно 1 път дневно.\nПри 50 mg 3-4 пъти дневно максималната доза от 200 mg на ден.\n25 mg таблетки и таблетки за дъвчене\n12,5 - 25 mg 1 - 2 пъти дневно.\n25 mg дражета, 50 mg / 2 ml разтвор\n1 таблетка 2 - 3 пъти дневно или 1 - 2 ml интрамускулно или интравенозно 2 пъти дневно.\nПридържайте се върху здрава кожа без коса, върху областта зад ухото, за максимум 72 часа.\nГорните лекарства са ефективни за облекчаване на припадъци при 70-80% от пациентите. В други случаи атаката преминава сама.\nКато част от лечението в ремисия, те често прибягват до следните средства:\nВинпоцетин (Кавинтон) таблетки 5 и 10 mg 2 - 3 пъти дневно;\nцинаризин (stegeron) таблетки 25 mg 3 пъти дневно.\nТези лекарства принадлежат към групата на ноотропните лекарства и стабилизират мозъчното кръвообращение, намалявайки симптомите на нервната система. Един от най-успешните лекарства в периода на ремисия, и по време на атаките, смятат betahistine (betaserk, vestibo). Използването му позволява да се повлияе на пропускливостта на капилярите на вътрешното ухо, което често намалява налягането в лабиринта. Курсът на лечение продължава от 2 до 3 месеца, през които пациентът получава 8 до 16 mg от лекарството три пъти дневно. Като правило, употребата на бетахистин също намалява тинитуса и подобрява слуха.\nСтероиди в синдрома на Мениер\nКортикостероидните лекарства, често наричани стероиди, са мощни хормонални противовъзпалителни средства. Дори малките дози от тази група лекарства могат бързо и ефективно да потиснат алергичния или възпалителния процес. При лечението на болестта и синдрома на Меньер те не са задължителен компонент, тъй като не винаги е причината за повишената формация на ендолимфата да се намира във възпалителния процес.\nСтероидните противовъзпалителни средства могат да се предписват в следните случаи:\nс посттравматичен пристъп на заболяването за ранно потискане на възпалението;\nсъс свързани възпалителни заболявания на средното ухо;\nв синдром на Meniere на фона на системни възпалителни заболявания на съединителната тъкан или кръвоносните съдове;\nпо време на обостряне на заболяването на фона на алергична реакция (за подтискане на алергичния компонент);\nкато пробен курс на лечение, ако други фармакологични агенти не помагат.\nНай-често срещаните лекарства в тази група са дексаметазон и преднизон. Дозировката и начинът на приложение се подбират индивидуално от лекуващия лекар. Обикновено се приемат за доста кратко време (1-2 седмици) за облекчаване на острите симптоми на атака. Но ако синдромът на Meniere се развива на фона на хронични патологии, тези лекарства се приемат месеци и се предписват от ревматолог.\nДиуретици за синдрома на Мениер\nДиуретиците в лечението на синдрома на Мениер се отделиха. Много експерти смятат, че тяхната употреба може да намали производството на ендолимфа и да елиминира причината за атаката. На практика тези лекарства обикновено се предписват, но ефектът от тяхната употреба не винаги се получава. Понякога причината за излишния ендолимфа не е в увеличения обем течност, а не в съдовете. Ако например синдромът на Meniere се развива на фона на възпалителен процес, диуретиците е малко вероятно да повлияят на състоянието на пациента. Тази група лекарства обаче все още се предписва и понякога по време на ремисия, за да се предотврати атака.\nОт диуретичните лекарства най-добрият ефект при болестта на Meniere се дава чрез следните лекарства:\nацетазоламид (диакарб) таблетки 250 mg 1 - 2 пъти дневно;\nФуроземид (Lasix) таблетки 40 mg 1 път на ден.\nЗа предотвратяване на странични ефекти при продължителна употреба, тези диуретици за предпочитане се комбинират с калиеви препарати (аспаркам, панангин) по 1 таблетка 3 пъти дневно.\nФизиотерапия за заболяване на Меньер\nФизиотерапевтичното лечение се извършва само в периода между атаките. Той се предписва за подобряване на хемодинамиката (кръвообращението) на засегнатата област, за подобряване на микроциркулацията на мозъка. В периода на обостряне това може да повиши налягането в ендолимфатичната кухина, но по време на ремисия то има нормализиращ ефект.\nСледните физиотерапевтични методи се използват за лечение на пациенти с болест на Мениер:\nОбласт на ултравиолетовото облъчване. Процедурата започва с две биодози, като последващите експозиции се увеличават с една биодоза. Провежда се 5 пъти на курс с честота дневно.\nДансовизация на областта на шията. Процедурите са с продължителност 3 минути. Те се повтарят 10 до 15 пъти.\nЕлектрофореза на новокаин, натриев бромид, диазепам, магнезиев сулфат (по показания, понякога със синдром на Meniere). Има успокояващ ефект, спазмолитично (релаксиращо), локално анестетично средство (аналгетик). Продължителност на курса - 10 - 15 минути за 10 дни.\nВани - йодид, бор, морски. Водата се загрява до 36 - 37 градуса, с продължителност на процедурата 10 минути, 10 до 15 сесии.\nМасаж на областта на шията и главата в рамките на 10 до 15 сесии.\nХирургия за болестта на Меньер\nПри 20-30% от хората, страдащи от болестта на Меньер, въпреки сложната терапия, не е възможно да се намали броят и тежестта на замаяността. В такива случаи лекарите трябва да се позовават на хирургични интервенции в лечението. Неефективността на консервативната терапия за повече от 6 месеца е показание за операция. Има няколко варианта за хирургични решения на този проблем.\nВъпреки големия арсенал от хирургични интервенции в болестта на Меньер, най-често се използват 3 вида хирургични процедури:\nХимична лабиринтектомия. Гърчовете на световъртеж с този метод на лечение са намалени в 80 - 90% от пациентите, страдащи от тази патология, а слуха продължава в 60 - 70% от случаите. Същността на операцията е, че гентамицин се инжектира в тимпаничната кухина, която, увреждайки невроепителните клетки на вътрешното ухо, потиска функцията на лабиринта. Гентамицинът има висока вестибулотоксичност (отровна за клетките на преддверието на вътрешното ухо), като има минимална нефротоксичност (не уврежда бъбреците). Направен е курс от три инжекции от 12 mg гентамицин от страната на лезията. Тази намеса се използва най-често поради относително високата си ефективност, ниската цена на лечение и минималната сложност. За съжаление, има такива недостатъци. Не винаги е възможно да се предвиди възможният ефект върху слуха на приложената доза от лекарството, както и развитието на алергични реакции.\nВестибуларна невротомия. Това се отнася до разрушителни операции, при които напълно вестибуларният апарат е унищожен, изслушването на такава операция е частично запазено. Има странични ефекти, тъй като координацията на движенията се влошава. Тази операция се извършва само при тежко протичане на заболяването, когато очакваната полза покрива възможните недостатъци.\nШунтиране на ендолимфатичната торбичка. Същността на операцията е намаляването на ендолимфатичното налягане чрез декомпресия на ендолимфатичната торбичка. Препоръчва се такава операция да се извърши на втория етап на заболяването. В резултат на това причините за вестибуларното разстройство се елиминират и изслушването се запазва. Дизди заклинанията са намалени с 95%, шумът в ушите е намален до 60%. Проблемът е, че след известно време (обикновено години) болестта може да се върне, тъй като налягането отново постепенно се увеличава.\nОсновната цел на тези операции е облекчаване на замаяността и, ако е възможно, запазване на слуха. Това позволява на някои пациенти да се върнат на работа (макар и частично) и да подобрят качеството си на живот. Възможността за операция се обсъжда с лекаря във всеки отделен случай. Няма унифицирани индикации за нейното поведение, а окончателният избор остава за пациента.\nТрадиционната медицина не може да бъде заместител на лекарствата в тази патология, но в комбинация с лекарствена терапия може да облекчи тежестта на атаките. В ремисия, когато няма атаки, билковата медицина може да бъде добро допълнение към основното лечение на болестта на Меньер. Важно предимство на това е, че билките, базирани на билки и такси, могат да се използват дълго време без да увреждат здравето. В същото време повечето фармакологични лекарства се предписват на курсове поради възможни странични ефекти.\nСледните народни средства могат да се използват при лечението на заболявания и синдрома на Меньер:\nМорска зеле, изсушена и смачкана. Полученият прах се яде преди обяд на чаена лъжичка.\nПлодове от глог. Плодовете от глог се измиват, сушат и смачкват. 2 супени лъжици от получения продукт се излива вряща вода 300 - 400 мл. За съхранение, можете да използвате термос, през деня да се пие преди хранене.\nСъцветия от невен. Цветовете на невен добре отстраняват излишната течност при замаяност, която може да се използва при лечението на заболяването. Вземете 10 грама сушени цветя, пригответе в термос 200 мл гореща вода (50 - 60 градуса). Можете да го използвате за дълго време, като пиете супена лъжица три пъти през деня.\nСъцветието лугова детелина. От детелината на ливадата можете да направите тинктура на водка. 2 супени лъжици сушена детелина се налива 500 мл водка. Настоявайте в тъмно място, в стъклен съд, в продължение на 10 дни. Готови за пиене тинктура преди хранене за чаена лъжичка. Вземете за дълго време, за 3 месеца, на интервали от 10 дни.\nКорен девясила. От корена на омилата се приготвя инфузия. Сварете 200 мл вода и го оставете да изстине (до 30 - 40 градуса), изсипете 1 чаена лъжичка сух корен във вода. Оставете да се вари в продължение на 10 минути. Полученият разтвор се прецежда и се пие по 50 ml през деня.\nКак да предотвратим синдрома на Меньер?\nНезависимо от това дали пациентът страда от заболяване или синдром на Meniere, превантивните мерки за предотвратяване на атаките играят ключова роля в лечението. Повечето пациенти след 5-6 пристъпи на заболяването (обикновено през първите месеци или години) забелязват някакъв модел на външен вид. По-специално говорим за фактори, които могат да предизвикат атака. Като избягва тези фактори, пациентът може да удължи периода на ремисия до няколко години.\nНай-често атаката на болестта на Мениер се причинява от следните фактори:\nСтресови ситуации. Емоционалното пренапрежение води до освобождаване на така наречения хормонален стрес. От една страна, те защитават тялото, от друга страна, те могат да провокират съдова реакция с увеличаване на налягането във вътрешното ухо.\nПушенето. Никотинът има пряк ефект върху съдовия тонус. Затова пушачите обикновено се появяват по-често, а интензивността им е по-силна. От друга страна обаче, тялото се свива с тютюнопушенето. За тежък пушач внезапно спиране на тютюнопушенето може също да предизвика атака. Препоръчително е да се откажат от пушенето, но за това трябва да се консултирате с нарколог.\nСурови звуци. Силни звуци (повече от 80 dB) или звуци с много висока честота също могат да предизвикат атака. Това ограничава избора на професия за пациентите. Те също се чувстват по-добре, докато живеят в провинцията, където обикновено са по-тихи, отколкото в града.\nВибрация. Мощните работни механизми (например във фабриките) произвеждат механични вибрации. Тази вибрация се улавя и разпознава във вътрешното ухо. Неговото постоянно въздействие или висока интензивност (амплитуда или честота) също допринасят за развитието на атака.\nПрекомерно натоварване на вестибуларния апарат. Говорим за движения, които изискват добра координация (стоящи на единия крак, едновременни асиметрични движения с различни части на тялото и т.н.), болест на движението и морска болест.\nНамалява налягането. Промените във времето често са съпътствани от промени в атмосферното налягане. Тъй като кухината на средното ухо е свързана с външната среда (през назофаринкса и евстахиевата тръба), се появява ухото или се появяват болки. При обикновените хора това е временно явление, но при пациенти със синдром на Меньер това често води до атака. Строго противопоказни полети, както по време на излитане и кацане, са много забележими.\nИнфекции на ухото, носа или гърлото. Тъй като ухото е свързано с назофарингеалната кухина, всички инфекции в дадена област могат да се разпространят в съседните органи. Най-опасни за хората с болестта на Меньер са инфекциите на средното ухо (остър и хроничен отит). Това едновременно увеличава производството на течност във вътрешното ухо, още повече уврежда слуха и пречи на нормализирането на налягането през евстахиевата тръба. В резултат на това пациентът има не само припадък, но и състоянието му се влошава значително. Необходимо е да се избягва преохлаждане и укрепване на имунната система, за да се избегнат настинки.\nСъщо така важна роля в превенцията на припадъците играе правилното хранене, което ще бъде подробно описано по-долу. При синдрома на Meniere се изразява зависимостта на атаките от хода на основното заболяване, което засяга производството на ендолимфа. Редовната терапия на основната патология може да се дължи и на превантивни мерки за припадъци.\nВъпреки това дори спазването на всички горепосочени мерки не гарантира стопроцентна защита срещу атаки. Тъй като основната причина за заболяването не е ясна, не е възможно да се разработи пълен и ефективен списък от превантивни мерки. Рано или късно, при пациенти със синдром на Мениер, все още се наблюдава атака и общото състояние постепенно се влошава.\nПациентите след няколко години понякога могат да почувстват подхода на атаката в рамките на няколко дни (дискомфорт в ухото, постепенно влошаване на координацията и други субективни симптоми). През този период трябва да се консултирате с лекар за медицинско лечение и да обърнете специално внимание на посочените по-горе превантивни мерки. Понякога това може да предотврати появата на атака или поне да намали интензивността на симптомите.\nКомплексни упражнения и гимнастика със синдром на Мениер\nЛечението в тази посока се нарича вестибуларна рехабилитация. Целта му е да повиши толерантността (резистентността) към физическото натоварване, да намали тежестта и броя на пристъпите на замаяност и да увеличи общия тонус. Обхватът на движението и темпото на упражненията нараства постепенно. Класовете не се провеждат по време на обострянето. Възможността за такава гимнастика трябва да се договаря отделно с Вашия лекар. Понякога може да е противопоказано.\nПовечето експерти препоръчват следните упражнения за трениране на вестибуларния апарат при пациенти:\nНачална позиция - седи на ръба на леглото или стола. Без да движите главата си, трябва да правите бавни движения само с очите си нагоре, надолу, наляво, надясно, диагонално. Упражненията се повтарят 5 - 10 пъти. В същото положение, протегнете ръката си напред, прикрепете очите си към дланта на протегнатата ръка и бавно завъртете главата си във всички посоки. Упражнението се повтаря 10 пъти. Друго упражнение е да вземете молив в ръката си, бавно да го доближите до очите си и да го вземете, като фиксирате очите си върху молива (повторете 10 пъти). След извършване на тези упражнения, първо трябва да се изправите от ръба на леглото или стола с отворени очи и след 2-3 дни със затворени очи.\nНачална позиция - седнал на въртящ се стол. Изправете гърба си, краката си почиват на пода. В тази поза фиксирайте погледа на всеки преден обект. Опитайте се да се въртите на стола, без да гледате или да променяте позицията на краката. Не трябва да извършвате упражнението с висока скорост, защото тук не играе решаваща роля.\nНачална позиция - стояща. Фиксирайте поглед върху стената, издигнете се на пръстите на краката си, след това бавно потънете в петите. Първо, с отворени очи и след 2 - 3 дни тренировка - със затворени очи. Също така стои (отворени очи), държейки гърба на стола или парапет, баланс на единия крак, после от другата. Краката се придвижват напред, след това назад. Упражнението е бавно. Можете също да вземете топката, опитайте се да я задържите на гърба на ръката си. Ръцете се сменят последователно. След това с двете ръце хвърлете топката над главата си и хванете. След 2 - 3 дни да хвърлите топката от едната ръка на другата.\nУпражнения за движение по права линия. Начертайте линия на земята с дължина 5 - 7 метра. Опитайте се да минете през тази линия директно, без да губите координация (първо можете да си помогнете за по-добър баланс с ръцете си). След това се опитайте да се върнете назад. След успешно изпълнение, можете да добавите, по време на упражнението, движението на очите и главата във всички посоки - нагоре, надолу, наляво, надясно, диагонално. След една седмица, като правите всички упражнения, отидете на пръстите на краката. След още една седмица от часовете, вървете по линията, като повдигнете високите си колене.\nУпражнения с партньор, който стои зад гърба му, поставяйки ръце на раменете на пациента. Очите на пациента трябва да бъдат затворени по време на цялото упражнение. Партньорът води пациента в стаята, задавайки въпроси за позицията в пространството (например, ние сме пред вратата, пред прозореца). Разбира се, стаята трябва да е позната на пациента. След успешно изпълнение партньорът добавя екип по време на движение (например, за да понижи главата си или да направи голяма крачка напред).\nПри всички тези упражнения се подобрява координацията на движенията. Малък мозък и вестибуларният апарат са принудени да обработват сигнали от различни рецептори в тялото. Редовното повторение на упражненията ги обучава и помага за постигане на стабилни резултати. Упражненията могат да се изпълняват непрекъснато (няколко пъти седмично) или под формата на специфични курсове - седмица или два дневно, а след това - почивка - седмица. Когато състоянието се влоши (намалена острота на слуха, епизоди на гадене), упражнението се прекъсва, за да не се предизвика сериозно нападение.\nДиета за синдрома на Мениер\nЧесто, излишното производство на ендолимфа във вътрешното ухо при болестта на Меньер се комбинира с излишната течност в тялото като цяло или с високо кръвно налягане. В този случай, придържането към специална диета може да спомогне за облекчаване на появата на болестта. Храненето ще се изчислява по такъв начин, че да насърчава отделянето на течност от тялото и да предотвратява неговото забавяне. Особено важно е диетата в периода на обостряне (атака), когато броят на ендолимфата трябва бързо да бъде намален. В интервала между пристъпите на диета трябва да се следват, тъй като той е важен компонент в превенцията.\nДиета за заболяване и синдром на Мениер се изчислява съгласно следните принципи:\nограничен прием на течности (по време на атака не повече от 1,5 - 2 литра на ден, включително течна храна);\nограничаване на приема на сол до 2-3 грама на ден (солта задържа вода в тялото);\nелиминиране на мазнини, пикантни, пушени продукти;\nвъздържане от консумация на алкохол.\nПри синдрома на Meniere, за разлика от болестта, отокът на вътрешното ухо не винаги се комбинира с излишната течност в тялото, затова диета понякога се препоръчва само по време на атаки. Няма конкретни продукти, които определено да подобрят състоянието. Диета има за цел да елиминира всички хранителни фактори, които могат да влошат състоянието на пациента.\nБолест на Меньер при деца\nСтатистически, болестта на Меньер при деца е рядкост. Развитието на тази патология при кърмачета често може да бъде свързано с анатомични особености или аномалии в развитието. Не се наблюдава ярка характеристика на заболяването при деца. Пациентите също се притесняват за замаяност, тинитус, временна загуба на слуха. Може би единствената важна разлика е относително по-голямата прогноза за бъдещето. С всяка нова атака на заболяването структурните промени във вътрешното ухо стават по-изразени. Тъй като не е възможно напълно да се елиминират припадъците, тогава още в зряла възраст по време на ремисия може да се наблюдава устойчива загуба на слуха. В напреднала възраст състоянието се влошава сериозно, възниква едностранна глухота и за да се елиминират честите пристъпи на заболяването, те често прибягват до хирургични методи на лечение.\nКато цяло, едни и същи групи лекарства се използват при лечението на деца с болест на Меньер, както при възрастни. Само дозите, които лекарят трябва да избере индивидуално, ще се различават. Когато детето развие заболяване, оториноларингологът трябва да бъде наблюдаван поне веднъж на всеки шест месеца, независимо от това, дали по това време имаше припадъци. Факт е, че през периода на растеж могат да се наблюдават различни структурни промени. В допълнение, теглото на детето се променя и е необходимо редовно коригиране на дозите на лекарствата.\nБолестта на Meniere по време на бременност не е много често срещана, но може да бъде по-тежка от други хора. Причината за неговото развитие могат да бъдат хормонални промени в организма и промени в метаболизма на определени вещества. Редица биологично активни съединения, секретирани по време на бременност, засягат сърдечносъдовата система и могат да доведат до оток на вътрешното ухо с увреждане на вестибуларния апарат. Като правило, заболяването се развива с наличието на други фактори (например, с наследствена предразположеност или след предишни заболявания на средното ухо).\nПо време на лечението на бременни пациенти с болестта на Meniere, трябва да се имат предвид следните характеристики:\nгърчовете обикновено се появяват по-често, отколкото при други пациенти;\nзадържането на течности в организма е естествен процес (и не винаги е възможно спазването на специална диета);\nзаболяването реагира по-лошо със стандартните методи за лечение на лекарства;\nнякои лекарства, използвани при лечението на болестта на Meniere, са противопоказани по време на бременност, което намалява възможностите за лечение;\nчестотата на атаките е значително намалена (а понякога и болестта изчезва) след раждането;\nСамата болест на Меньер не представлява пряка заплаха за плода и не засяга процеса на раждане;\nбременност може да предизвика обостряне на някои хронични заболявания, тогава това ще бъде въпрос на синдром, а не на болестта на Meniere (това е важно да се вземе предвид по време на лечението).\nКато цяло, промени в организма по време на бременност е много сложен процес, който може да има много характеристики на курса. Затова бременните пациенти със синдрома или болестта на Meniere често се лекуват постоянно (поставят се в болница). За лечението са включени специалисти от различни профили.\nНай-често пациентите с болест на Меньер не могат да бъдат напълно излекувани. Това се дължи на факта, че в момента все още не е установено какви са причините за патологичните процеси. Всяко лечение е насочено главно към облекчаване на симптомите чрез намаляване на налягането в ендолимфатичното пространство на вътрешното ухо. По време на хирургическото лечение вестибуларният апарат също така понякога се унищожава, унищожавайки нервните рецепторни клетки.\nВъпреки това, в много случаи, дори ефективното лечение може да постигне само облекчаване на пристъпи на замаяност, подобряване на остротата на слуха, или забавяне на периодите на ремисия (асимптоматично). Като цяло пациентите ще трябва да се научат да живеят със своето заболяване и да вземат под внимание факторите, които могат да причинят гърчове.\nСитуацията е малко по-различна от синдрома на Мениер. В този случай натрупването на течност във вътрешното ухо е вторичен процес и основната причина за заболяването е известна на лекарите. Намаляването на налягането (например чрез отстраняване на част от течността) в комбинация с ефективно лечение на основната патология ви позволява напълно да елиминирате симптомите. Ако е възможно да се избегнат обострянията на основната патология, тогава синдромът на Мениер няма да се върне и пациентът може да се счита за напълно излекуван.\nДали уврежданията водят до болестта на Меньер?\nВ повечето случаи с болестта на Meniere, пациентите не получават група с увреждания. Въпреки факта, че по време на нападение тяхната работна способност е ограничена, добросъвестното лечение може бързо да постави човек на краката си, а ефективната превенция може да намали честотата на атаките в бъдеще. По този начин се поддържа способността за работа и възможността за самообслужване (грижа за себе си в ежедневието).\nСледните категории пациенти могат да получават групи за увреждане:\nпациенти със синдром на Meniere на фона на хронични нелечими заболявания;\nпациенти с изразено и необратимо намаление на остротата на слуха;\nпациенти, които не успяват да намерят ефективен курс на лечение и често се появяват гърчове;\nпациенти с тежки съпътстващи заболявания.\nКато се има предвид, че в случая на болестта на Меньер, едностранният процес се осъществява по-често, като обикновено работната способност при повечето пациенти остава. Окончателното решение за възлагане на група хора с увреждания се взема от специална медицинска комисия. В тази комисия е необходимо предварително да се представят резултатите от основните прегледи и заключенията на лекуващия лекар за последните няколко години (за този период да се покрият няколко атаки). Комисията може да ви посъветва да промените мястото на работа, ако при стария пациент са били засегнати фактори, утежняващи хода на заболяването. Също така, пациентът може да бъде признат като временно деактивиран и да му даде време за пълен курс на лечение.\nГрупата на хората с увреждания най-често се приемат от пациенти, при които първите признаци на болестта на Меньер се появяват в детска или младежка възраст. През годините тя прогресира, остротата на слуха намалява, а честотата на атаките се увеличава. В напреднала възраст те имат изразена загуба на слуха и нарушена координация, което не само ги прави инвалиди, но и създава много проблеми в ежедневието.\nПри синдрома на Meniere групата на хората с увреждания не се дава, тъй като тя е само следствие от друго заболяване. Най-често проблемите със слуха и координацията са временни и изискват само отговорно лечение на основната патология. Ако пациентът приеме група, тогава критерият е основното заболяване (например ефектите от нараняване на главата), а не самия синдром на Meniere.\nСлухови апарати в синдрома на Мениер\nПовечето конвенционални слухови апарати улавят звуци от околната среда и предават вибрациите към тъпанчето. В случай на заболяване или синдром на Мениер, такива устройства ще бъдат неефективни, тъй като вибрациите от мембраната ще бъдат предадени на слуховите кости на средното ухо, а от там към вътрешното ухо. Повишеното налягане на ендолимфата във вътрешното ухо все още няма да позволи да се разпознаят тези вибрации.\nРедица пациенти използват слухови апарати с предаване на костен звук. Те са по-скъпи и изискват специална инсталация и конфигурация. Колебанията се предават през костта, заобикаляйки средното ухо, така че те са по-добре уловени от ушната мида. Въпреки това, в късните стадии на заболяването, костният трансфер не връща слуха.\nТакива пациенти се препоръчват да се инсталира специален кохлеарен имплант. Той предава сигнали директно към вътрешното ухо към слуховия нерв, така че функционирането на ушната мида не играе голяма роля. Инсталирането на такъв имплант е доста скъпо.\nВ повечето случаи пациентите в ранните стадии на заболяването все още нямат необратими промени в структурата на вътрешното ухо. Затова загубата на слуха в тях е временно явление. В края на атаката (обикновено след няколко дни, по-рядко - седмици), слуха е почти напълно възстановена. Слухови апарати и импланти са необходими само на по-късните етапи. Трябва също да се отбележи, че нито имплантите, нито устройствата премахват тинитус, който много пациенти чуват. Въпреки това, с течение на времето те свикват с него и когато рецепторите се дегенерират във вътрешното ухо, шумът понякога изчезва от само себе си.\nИзвестно е, че ротавирусът е специална група инфекции, които причиняват чревен грип при деца на възраст под две години.


Интернет гиганта Google с нови рекорди | Bloombergtv.bg\nИнтернет гигантът Google с нови рекорди\nАкциите на технологичният гигант достигнаха исторически върхове\n23 октомври 2015 | 14:16\nАкциите на базираната в Калифорния Alphabet (Google) се изстреляха до рекордни нива\nAlphabet Inc. - компанията майка на Google създава изкуство в технологиите. Новата политика на мениджмънта успя да задържи разходите под контрол и отбеляза по-добри продажби от прогнозираните. Приходите от продажби на технологичната компания се покачиха до 18.675 млрд. долара и отбелязаха растеж от 13% на годишна база.\nНетната печалба за третото тримесечие се покачи до 3.98 млрд. долара, в сравнение с 2.74 млрд. долара за същия период през 2014 г.\nСилният растеж, плюс паричният баланс от 72.8 млрд. долара дадоха достатъчно увереност на Google да разреши обратното изкупуване на акции на стойност от 5.1 млрд. долара. Книжата, които се търгуват на технологичната борса Nasdaq, са близо до рекордни стойности, като затвориха вчерашната сесия на ниво от 681.14 долара за акция, което е 1.39% покачване за деня.\nКнижата на интернет гиганта скочиха с 23.41% от юни насам, когато се търгуваха на нива от 540.04 долара за акция.\nГлавният изпълнителен директор Лари Пейдж и новият главен финансов директор Рут Порат пожънаха успех с промените във финансовата дисциплина на разширяващата се компания. В резултат на това бе създадена нова холдингова компания, наречена Alphabet Inc. Новата структура отделя основната дейност на Google от проектите в развитие, което ще се отрази в резултатите в началото на следващата година.\n"Движат се в правилната посока", заяви Кери Райс, старши анализатор в Needham & Co., който има най-високия рейтинг за мениджър по покупките.\nПечалби и продажби\nПриходите с изключение на продажбите от партньорства се покачиха с 15 на сто до 15.1 млрд. долара през третото тримесечие, съобщи компанията в изявление от четвъртък, 22 октомври. Данните надминаха очакванията на анализаторите от 15 млрд. долара, според проучване на Bloomberg. Печалбата е 7.35 долара за акция, надхвърляйки прогнозираните 7.20 долара за акция.\nНова рекламна стратегия\nКлючово предизвикателство за управлението на Google е контролът върху разходите за инициативи за насърчаване на уеб трафика. Компанията се е насочила към разработка на нов вид реклами, което ще намали цените им към мобилните устройства. Резултатът е налице, като общият брой кликвания върху рекламите се е покачил с 23%, като средната цена за реклами падна с 16 на сто за реклами в мрежата на Google.\n"Виждате стабилизиране на цените, което ускори броя на кликвания върху рекламите и в същото време е по-печалившо, отколкото бяха очакваната", каза Джеймс Какмак, анализатор в Monness Crespi Hardt & Co.\nАкциите на базираната в Калифорния Alphabet (Google) се изстреляха до рекордните нива от 700.24 долара за акция в понеделник, 19 октомври. Книжата затвориха на 681.14 долара за акция във вчерашната сесия в Ню Йорк от 22 октомври.\nAlphabet - иновативност в технологиите\nНовата рекламна стратегия на Alphabet позлати компанията. Бизнесът на Google се разраства, като навлиза в много технологични отрасли. Освен интернет търсачката, компанията има проекти за доставка на изключителна скорост в интернет услугите, след придобиването на Nest Labs. Високотехнологичните нива на операционната система Android разработена от Google, доминира на пазара за мобилни устройства, като пазарният дял е 82.8% от всички смартфони.\nКомпанията от Силициевата долина разработва безпилотни летателни апарати, инвестира в авангардни научни проекти, вятърни турбини и самоуправляеми автомобили.\nПриходите от инвестициите в новите проекти нараснаха с 11% до 1.89 млрд. долара. Основната дейност на Google дава база на новата структурата на компанията от Силициевата долина да ускори придобиванията на други компании, което привлича повече гениaлни инжeнери.\n"Искаме Alphabet да действа като гигантски магнит за най-добрите таланти от младите предприемачи, за да дадем тласък на тяхното развитие", заяви главният финансов директор на Google.\nПорат се е фокусирал основно върху контролиране на разходите. Данните показват, че оперативните разходи са нараснали с 14% през третото тримесечие до 6.93 млрд. долара, в сравнение с 13% за предходния период, което е най-бавният темп на увеличение на разходите от 2013 г.\nФинансовият директор заяви, че разходите за научни изследвания и развитие са се покачили до 3.23 млрд. долара или 17 на сто от приходите, което е с 1% повече от прага от 16%, отчетен предходното тримесечие. Едно от основните пера са инвестициите в развитие на изкуствен интелект, за което ръководството на Google има различна гледна точка от своите конкуренти.\nРазмерът на обратното изкупуване на акции бе с необичайна стойност от 5 099 019 513. 59 долара. Оказа се, че тези числа съответстват на корен квадратен от 26 или броя на буквите в английската азбука.\n"Ние вярваме, че създаваме изкуството тук", каза Сундар Пичай, главен изпълнителен директор на „търсачката“ на Google.\nГалерия: Първият магазин на Microsoft в Ню Йорк.