арх. Веселин Т. Дончев | URBICOM\nарх. Веселин Т. Дончев\nUncategorised | 0 comment\nТЕОРИЯ НА АРЕАЛИТЕ. ФУНКЦИОНАЛНО-СТРУКТУРНИ АСПЕКТИ\nТЕОРИЯ НА АРЕАЛИТЕ.\nВеселин Т. Дончев\nКлючови думи: теория, практика, урбанистика, архитектура, ареали, парадигми, модели\nНаучна област: теория и история\nУрбанистично-архитектурната наука, респ. дейност като теория и практика е многоаспектна. Тя се формира от широк спектър от дисциплини от сферите на социалните, природните и техническите науки. Всяка от тези дисциплини е не само самостоятелна научна област, но се диференцира на специфични подобласти. Всяка от тези подобласти е доминирана от съответна теоретическа парадигма. В този смисъл урбо′ архитектурната наука е полипарадигмална. Цел на всяка наука е теорията. Теорията е закономерности. Закономерностите са парадигми. Парадигмите са идеализации – идеални модели, които подлежат на верификация (потвърждение) или фалсификация (опровержение). В резултат на тази деконструкция идеализациите се трансформират до реалии – урбо и архи′ факти. Теорията на ареалите изследва този процес в социо-пространствен аспект като разкрива и установява закономерните взаимодействия на имплицитни, социологически и експлицитни, архитектонически структури и форми, т.е. техните морфологични закономерности на две равнища: първото, пределно абстрактно – неразгърнато и второто, пределно конкретно – разгърнато. С разкриване на социално-пространствените, социологично-архитектонически морфологически закономерности, Теорията на ареалите запълва теоретическия вакуум в урбо′ архитектурната наука.\nУрбанистичната дейност е на около осем хиляди години. Първите ѝ следи са открити в средата на шестото хилядолетие преди н.е. във Финикия, в Йерихон, Палестина, както и на други места в този ареал. По-късно урбанистичната дейност е в основата на държавната политика и практика на «великите речни цивилизации»: от средата на четвъртото хилядолетие в ареалите на реките Нил (Египет) и Тигър/Ефрат (Шумер); от средата на второто хилядолетие в ареалите на реките Ганг (Индия) и Хуанхъ (Китай). От средата на първото хилядолетие урбанистичната дейност, с посредничеството на Крит, като държавна политика и практика, започва да се прилага и в Европа – най-напред в Гърция и после в Рим, а чрез Гръцката колонизация и Римската експанзия и в другите части на Европа.\nУрбанистичното, т.е. градското, става израз на потребността, усложняващите се човешки общности да се организират и конструират като рационални функционално-пространствени структури, в които индивидуално-родовото е надмогнато и подчинено на общностно-социалното. Тези трансформации ще доведат в средата на първото хилядолетие пр.н.е. до „демокрацията” в Гърция и до „републиката” в Рим – две класически форми на политическо устройство и на урбанистична архитектура, съхранили се през вековете, актуални и практикувани и днес по целия свят.\nАко трябва с две думи да определим тези социално-пространствени трансформации, то е движението от неформалност/индивидуалност към формалност/социалност.\nОт казаното по-горе е ясно, че става въпрос за целенасочени и планирани дейности върху огромни пространства, които по времето на Римската империя се осъществяват на три континента – Европа, Африка и Азия – процес на цивилизация и урбанизация, който днес е в глобални измерения. През 2007 г. беше премината статистическата граница от доминиращо селско към доминиращо градско население, или стана най-значимия фазов преход в историята на човечеството – светът от „селски” стана „градски”. Светът става все по-урбанистичен.\nОт тези времена на първична урбанистична и цивилизационна дейност, т.е. на първите и последващи урбанистични (от лат. urbs, урбанистични форми и структури) и цивилизационни форми (от лат. civitas, държавни форми и структури) се слага началото на научната дейност и на теорията. Има се предвид, че социално-пространственото планиране се е основавало на идеологически и архитектонически модели, за което свидетелстват многобройните артефакти.\nСтремежът е бил, а и сега е такъв, към създаване на устойчиви във времето и пространството структури и форми. Тази устойчивост трябва да бъде разглеждана на две равнища – на емпирично и холистично, или още като апостериорна и априорна. Колкото повече властта е централизирана, толкова повече холистичното е доминиращо (т.е. предварителното планиране) и обратното, колкото по-слаба е централизацията, толкова повече доминиращо е емпиричното (т.е. планирането в рамките на индивидуалното и груповото). Обичайно споделяното, за съжаление и в урбанистичната и архитектурната литература, че емпиричното е хаотично, т.е. случайно, а холистичното е подреденото (неслучайното) е не само заблуда но и проява на незнание и невежество. И двете състояния са резултат от действието на определени закономерности.\nЕдна от очевидните и най-големи слабости на урбанистичната дейност през последните 150 г., ако приемем обстоятелство когато в средата на XIX в. Илделфонсо Серда въвежда неологизма „urbanisme” (заявявайки, че създава една нова наука за пространствено планиране), то „ахилесовата пета” от тогава, почти до сега, си остава липсата на една „разбираща” урбанистична теория, която се основава на закономерности, а не на случайности. След средата на XX в. този теоретически дефицит ставаше все по-очевиден, и много изследователи в сферата на урбанизма го отбелязват, но видими резултати за преодоляването му липсват. Къде беше причината този теоретически дефицит да не може да бъде преодолян. Когато от средата на 80-те години на миналия век се насочих към изследването на този проблем констатацията, която направих, беше разминаването между социологическото и архитектоническото като предпоставка (причина) и следствие (резултат). Те стояха едно срещу друго, лице в лице без да се виждат. Това което беше необходимо да се направи, беше да се разруши тази невидима преграда между тях, и да се „хванат за ръце” (метафорично казано), т.е. трябваше имплицитното (социологическото) и експлицитното (архитектоническото) да се синтезират в една теоретическа парадигма.\nТака в средата на 90-те години формирах концепцията на Теория на ареалния урбанизъм и като резултат бяха за първи път разкрити социално-пространствените, социологично-архитектонически закономерности на петте основни сфери на човешко-социална дейност: обитаване (О1), производство (П1), потребление (П2), отдих (О2) и транспортната (К1) и телекомуникационната (К2) комуникации.\nПо съществото си Теорията на ареалите се основава на структурно-функционалния подход, който беше и си остава една от най-влиятелните парадигми в социологията, но също и на други влиятелни социологически парадигми като емпиричната, холистичната, на символния интеракционизъм и най-вече на Тьонисовата парадигма „общност и общество” (Gemeinschaft und Gesellschaft), дефинирана през 1887 г., по-късно развита като социология на първичните и на вторичните отношения, а днес популярна като „неформално-формалната”. За това ще стане дума по-нататък.\nДължа и едно пояснение – защо Теория на ареалите? Обяснението е следното: след като концепцията на т.нар. Урбанизъм на функционалните зони, деклариран чрез Атинската харта изчерпа своя първоначално вдъхновяващ потенциал, той загуби всякаква актуалност, но продължаваше под най-различни форми да се изповядва като официална урбанистична религия. Не мога да го нарека теория, тъй като той се основаваше на презумции, а не на закономерности. И това беше причината за неговата скоропостижна кончина. Ето защо още по-смайващо е, че съвременната европейска пространствена политика се основава на „Новата Атинска харта”, т.е. се основава на мистицизъм, тъй като тази нова харта не съдържа не само нищо ново, напротив, тя е един жалък вопъл за теоретическо осмисляне на урбанистичната дейност. Но как, не е ясно.\nТа защо ареали. Думата ареал се използва като научен термин в екологията – зоология, фитология, в лингвистиката и фолклора, в климатологията и др. научни области. Терминът „ареал” е контратеза на „зоната”, в смисъл на откритост, отвореност, динамичност, флексибилност, флуидност, мобилност, срещу затвореността и статичността на „зоната”. На „твърдостта” и „несвободата” на „зоната”, се противопоставя „пластичността”, „артистичността” и „свободата” на „ареала”. В самата дума (от гр. apɛa, площ, площад), в термина ареал, е вложен смисъла, разбирането за действия в пространството, което е кореспондентно на „структурно-функционалната” парадигма. Освен това под най-различни форми той се използва в социалната и урбанистичната лексика. Но основното е не толкова в термина, колкото в разкриване на функционално-пространствените закономерности. Трийсет години след първоначалното публикуване на концепцията, мога да твърдя, че Теорията на ареалите, премина през изпитанията на времето и днес може да се смята за напълно завършена теория, с голям евристичен потенциал. Преди да преминем към представяне на теорията, ще се спрем на някои методологически въпроси.\nСпоред Гидънс „Науката е използване на систематични методи за изследване, теоретическо мислене и логическо преценяване на доводите с цел да се развие система от знания за дадена предметна област. Научната работа е смес от смела новаторска мисъл и грижливо излагане на фактите, подкрепящи или опровергаващи хипотезите или теориите”. \nМогат да се приведат още десетки дефиниции за това „Що е наука?”, но смятам, че формулировката на Гидънс е пределно кратка, точна и ясна за това, какво трябва да се очаква от един научен подход – методичност, теоретичност, логичност, практичност. Тези четири компонента в дефиницията на Гидънс са инвариантни. Липсата на който и да е от тях, ликвидира разбирането за научен подход, респ. за наука. И нещо много важно, което той отбелязва, необходимостта от новаторско мислене, което винаги е рисков фактор за притежателя му.\nОбщоприето е науките да се делят на два основни клона – науки за природата и социални науки. Природните науки изучават физическия свят, а социалните – човешкия свят. Според Питирим Сорокин „Физическите науки изучават неорганичните явления; биологичните науки изследват органичния свят, а социалните науки се занимават с надорганичните явления”. Сорокин приема че „надорганичният свят е равнозначен на духа във всички негови ясно развити проявления, като: езика; науката; философията; религията; изящните изкуства (живопис, скулптура, архитектура, музика и драма); правото и етиката; нравите и обичаите; техническите изобретения и др.”… „С други думи надорганичното се намира изключително в областта на взаимодействието на човешките същества и на продуктите от това взаимопроникване”.  Това което е предмет на нашия интерес е сферата на социалните науки, или по думите на Сорокин на науките за надорганичните, или духовните явления. И в още по-голяма частност явленията, които тези науки изследват и тяхното пространствено проявление.\nЦел на всяка наука е теорията. Теорията е синтезиран човешки опит като израз на определени закономерности. В този смисъл теорията трябва да се разбира като разкриване на закономерности, верифицирани (проверени) в практиката. Робърт Мъртън отбелязва нещо интересно във връзка с термина „теория”: „Като много други разпространени думи, има опасност думата теория да бъде лишена от смисъл. Тази дума се отнася до голям брой понятия и в резултат на това често пречи на разбирането, вместо да го поражда. \nЕто как Джонатан Търнър дава отговор на реторичния въпрос: Що е теория?\n„Теоретизирането трябва да се отнесе към средствата, с чиято помощ мислителната дейност, известна още като „наука”, реализира три основни цели: 1). да класифицира и да организира ставащите събития в света по такъв начин, че те да могат да се представят в перспектива; 2). да обясни причините на станалите вече събития и да представи кога, къде и как ще се случват бъдещи събития; 3). да предлага интуитивно здраво „разбиране” за това, защо и как трябва да стават събитията. За постигането на тези цели социалната (респ.урбанистичната) теория трябва да притежава четири главни елемента или конструктивни блока: 1). понятия, 2). променливи, З). утвърждения, 4). форми.\nПонятията основно се използват за да обозначат или насочат към явленията и по такъв начин отделят тези особености на света, които се смятат за важни. Например понятия като атоми, протони, неутрони и т.н. са понятия, указващи или определящи явленията за определени аналитични цели.”Близки” социологически понятия са група, колектив, власт, стратификация, взаимодействие, норма, роля, статус, социализация и др. Понятията, полезни за изграждането на теория, имат една особеност: те се стремят да представят еднообразното значение на явленията на всички, които ще се ползват от тях, т.е. те задължително получават различна степен на абстракция.\nТрябва да се посочи, че абстрактните понятия имат своята полезност само тогава, когато те са приложими към конкретни емпирични проблеми, с които се сблъскват изследователите. Накратко, понятията са конструктивни структури на теорията.\nПроменливите като важни типове понятия при изграждането на теорията, се открояват в два общи аспекта 1). етикиращи явленията и 2). тези, които се отнасят към явленията, различаващи се по степен.\nКъм етикиращите понятия се отнасят такива общи абстракции като „котка”, „кокошка”, „куче” „дърво”, „група”, „социална класа”, „звезда” и т.н. Нито едно от тези и подобните на тях понятия не разкрива различията между тези явления нито от гледна точка на техните свойства, нито от гледна точка на други критерии, посочващи на изследователя различието между проявление на различните свойства. Именно по тази причина научната теория обичайно се ползва от понятия, отнасящи се към променливите свойства на такива явления като, котки, кокошки, кучета, групи, социални класи, звезди и т.н. Например, казвайки че „агрегацията” на хора е група, ние все още не посочваме каква е тази група и как тя се отличава от други групи в такива представи като размер, диференциация, сплотеност и други. По такъв начин понятията на научната теория трябва да обозначават променливите свойства на описвания от тях емпиричен свят.\nТеоретическите съждения за теорията са същностни понятия, организирани групи от съждения. Тяхното утвърждаване може да бъде организирано различно, но стълбът на всички теории се явяват понятията, систематично въвеждани в съжденията, които описват „реалния свят”. Основно съществуват два вида теоретични съждения: 1). съждения за съществуването (екзистенциални) и 2). съждения за отношенията (релационни). Съжденията за съществуване посочват кога и къде се откриват в света примери, определени от понятията.\nСъжденията за отношения играят важна роля в теорията, тъй като само ако определим отношенията между понятията (или вътре в тях), може да се предсказват, обясняват и осмислят събитията в този свят. Съжденията за отношения съединяват заедно понятията, определящи променливите свойства на феномените и помагат да се състави представа за това как една променлива може да бъде „предизвикана” от друга.\nФормата на теорията е един от главните аспекти на теоретизирането, т.е. на научната дейност. Теоретическите съждения може да се различават по форма. Трябва да се отбележи това, че теоретическите съждения трябва да бъдат организирани систематически в съответствие с избраните от теоретика логически правила. Систематическата организация на теоретическите съждения трябва да съответства на посочените по-преди цели на науката: а) всяка форма е длъжна да използва абстрактни понятия, позволяващи явленията да се класифицират; б) всяка форма е длъжна да съдържа съждения на съществуване (екзистенциални) и съждения на отношения (релационни), позволяващи да се проследят причините (каузалностите) за възникване на феномените; в) всяка форма е длъжна да съдържа основа за „интуитивно разбиране” на това, защо възникват дадените феномени и какво довежда до тяхното проявяване“. \n„Теорията на ареалите” отговаря изцяло на посочените по-горе изисквания. В този смисъл тя е една пълноценна теория, още повече, че в нея за първи път са дефинирани урбанистични закономерности ‒ закономерности от социологично-архитектоничен порядък на четирите сфери на социално-пространствената дейност на хората: обитаване, производство, потребление, отдих и интегриращите ги комуникации.\nУрбанистично-архитектурната дейност е многоаспектна и като такава синтезира много научни области и дисциплини. Една приблизителна представа за това се дава чрез Методологическата матрица, която интегрира осем тематични ареала и двайсет и четири дисциплинни клъстери.\nМетодологическата структурна ареално-клъстерна парадигма е разработена за целите и потребностите на изследователската и приложна дейност, най-вече в сферата на урбанизма и архитектурата и има универсален мултидисциплинарен характер. Под тези две сфери се има предвид смисловото и функционално-пространствено конструиране на жизнения свят на хората и техните пространствени социуми – градовете с техните ареали, конурбациите, агломерациите, мегаполисите и в крайна сметка екуменополисът (глобалният град).\nЛогиката на методологическата ареално-клъстерна парадигма, се основава на „принципа на неопростимата сложност”. Тематичните ареали се формират по смисъла на тяхното сходство, допълнителност и синергичност. Както е видно всеки тематичен ареал включва по три тематични дисциплини, като характеристика на съответен аспект. Подредбата на тематичните ареали в модела на матрицата не е йерархичен. Осемте тематични ареала, със своите 24 дисциплини са достатъчни, за да обхванат цялостно урбанистично-архитектурната проблематика. По същество всеки тематичен ареал е отворен за други родови дисциплини.\nТематичните дисциплини – 24 на брой в модела – са същността на структурната ареално-клъстерна парадигма. Всяка дисциплина, така като са посочени , характеризира отделен жизнен аспект, като използва своите специфични научни подходи – теоретически, методически и практически. Всяка дисциплина може да се разгръща вътрешно, според спецификата на изследвания обект, например: функционалната характеристика се разгръща в контекста на петте основни сфери на човешка/социална дейност: обитаване – О1, производство – П1, потребление – П2, отдих – О2, транспортни комуникации – К1 и телекомуникации – К2 и т.н. Различните тематични дисциплини като видове, както и техните подвидове могат да формират различни изследователско-проектни клъстери. Методологическата парадигма е една от основните парадигми на Теорията на ареалите.  \nДумата, терминът парадигма/парадигми (от лат. Paradigma по παράδιγμα, ʹпримерʹ, ʹобразецʹ) придобива нов смисъл и ново съдържание, най-напред в естествените науки, а след това и в социалните науки, в изкуствата и в публичното пространство, след публикуването през 1962 година на книгата на американския историк на науката Томас Кун „Структура на научните революции“. Под „научни” Кун има предвид най-вече естествените (природните) науки, тъй като по образование е физик, но придобива и други научни познания.\nКлючов момент в неговото изследване е въвеждането на термина парадигма, на който той придава особен смисъл и съдържание. Според Кун „парадигми това са всеобщо признати научни истини, които за определен период от време предоставят на съответната научна общност указанията, насоките, образците, в резултат на които се проявяват определени модели на поведение”. Тези парадигмални състояния Кун определя като нормални или като „нормална наука”.  Същественото във връзка с въведения от Кун термин „парадигма” е разбирането за действителния процес на научното изследване, основаващ се на теория, закони (или закономерности), приложението им и съответен научен инструментариум, които в съвкупност пораждат модели.\nАко науката е конфигурация от факти, теории и методи, развитието на науката е онзи процес, при който тези категории или (факти, теории, методи) елементи биват добавяни единично или в комбинация, към непрекъснато увеличаващия се запас от знания, което всъщност е и самата методология.\nПритежаването на парадигма според Кун, е белег на зрялост в развитието на която и да е наука. А преходът от една парадигма към друга чрез революция е обичайният модел на развитие на зрялата наука. Според наложилата се вече употреба схващането за парадигма е приет модел – образец. Но парадигмата в трактовката на Кун не е просто модел и образец. В него той влага много по-голяма дълбочина на смисъла и по-голяма обхватност на замисъла, какъвто и да е той.\nЧовекът, за разлика от животните, дори и онзи, който се намира в така нареченото полудиво състояние, си служи с модели. Казвам за разлика от животните, защото тяхната жизнена дейност се основава на инстинкта на хранителната верига, а при човека – на интелектуалната верига. По подобен начин и т.нар. учени си служат в своята работа с модели, които те усвояват в процеса на своята работа и научна дейност.\nВ урбанистичен и архитектурен аспект както парадигмите, така и моделите са от съществено значение. Моделите са резултат от интерпретацията в контекста на дадена парадигма, формирана в пространството и времето. Без ясни парадигми урбанистичната и архитектурната дейности както беше посочено вече, категорично трябва да се отнесат към повърхностното и безпорядъка, т.е. към случайното, което едва ли трябва да се смята като интелектуална дейност, характерна за човеците. Безпорядъкът, т.е. липсата на ясна парадигма в урбанистичната дейност, трябва да се приема като състояние, близко до безразсъдството, когато деятелят – урбанистът, архитектът, не знае какъв точно порядък или безпорядък създава. В резултат от такава деятелност нещата се объркват фатално, т.е. непоправимо. Смяната на парадигмата в урбанистичен аспект не е просто езиков, терминологичен спор като в случая с таралежа, който казал „грешка” и слязъл от четката за дъски. Както отбелязва Кун: „Всички кризи започват с това, че парадигмата губи очертанията си, след което се разклащат и правилата за нейното нормално функциониране”. \nПарадигми в социологията\nОт дефинирането и като самостоятелна наука в средата на XIX в., петдесет години по-късно в социологията ясно започват да се разграничават няколко теоретико-методологически подхода в границите на нейния научен предмет – човешкия социум. Така от началото на XX век в социологията се оформят тенденции и подходи, които стават водещи теоретико-приложни методи в следващите десетилетия, а някои са останали като такива и до сега като: емпиричният, холистичният, функционалния, структурния, неформалният, формалният и др. Този си многоаспектен подход социологията запазва и досега.\nСъщественият въпрос, който непрекъснато е на дневен ред е – кое доминира, кое трябва да доминира – човешкото или социалното, индивидуалното или колективното, неформалното или формалното, емпиричното или холистичното, конкретното или абстрактното. Макар и да не съществува единно мнение за основна водеща парадигма, може да се откроят няколко, които се отличават със своята устойчивост и значимост.\nПарадигмата „емпирично-холистично” е една от първите очертали се парадигми в социологията, която разделя социолозите на два лагера, направления, школи такива, които смятат, че важно, съществено е общото, т.е. колективното съзнание, което доминира над индивидуалното съзнание и го определя по „свой образ и подобие”, и противното на това разбиране, че в крайна сметка социумът реално се състои от човеци, индивиди и при изследването трябва да се има предвид именно индивидуалното, а не колективното. Тази парадигма е актуална и сега, и само правилното и разбиране може да избегне конфликта между емпирици и холици, а това може да стане, когато двата подхода не се противопоставят, а се обединят – нещо, което е показано в базовата социологическа парадигма № 1.\nПарадигмата „неформално-формално” e формирана на базата на Тьонисовата парадигма за общност (Gemeinschaft) и общество (Gesellschaft) която той формулира в края на XIX век. Тази парадигма се оказа особено устойчива, а със своята евристичност доказва огромния си потенциал за анализи и прогнози. Тя е и една от базовите постановки при разработване на „Теория на ареалите” и която е една от най-мощните, по моя преценка, теоретични парадигми в социологията и може би най-социологическата парадигма, от гледна точка на нейната иманентност на социологическия дух. Не случайно в своята книга „Социална промяна и история” Робърт Низбет отбелязва, че социалното мислене в последните три-четири столетия е доминирано от парадигмата на Тьонис.\nПарадигмата на „структурния функционализъм” има началото си от края на XIX век. Функционализмът е твърде стара парадигма, който се поражда от проблемите за социално-пространствения порядък, в неговите реални форми и идеални представи. Когато в края на XIX, началото на XX век организмично-механизмичната представа за социума е оборена и отхвърлена, (независимо че и до сега намира привърженици, дори и в разбирането за града, което е най-вече израз на невежество), функционалното теоретизиране в социологията придобива ново осмисляне: първо, че социалната реалност започва да се възприема и разглежда като система; второ, че процесите в социалната система се разглеждат изключително от позицията за взаимосвързаност и взаимообусловеност на частите на системата и трето, че системата е ограничена във времето и пространството, тъй като в нея стават определени процеси, насочени към съхраняване на нейната цялостност.\nПарадигмата на „социалния конфликт” е също една от водещите теоретически концепции в социологията. За разлика от Т. Парсънз, който разглежда социума в състояние на равновесие, теоретиците на социалния конфликт поддържат схващането, че освен онези социални структури, които поддържат устойчивостта на социалната система, т.е. социалния порядък, има и такива, които действат деструктивно и като пораждат невидим или видим, „безпорядък” съдействат за социалните изменения, т.е. създават неустойчивост на системата. Георг Зимел също смята, че социалните конфликти са неизбежни и неотвратими, или както той посочва , че „конфликтът е предизвикан от и е насочен към отстраняването на какъвто и да е дуализъм, с оглед постигането на единство, дори и ако то се постигне с цената на унищожаване на другата, противната страна, участваща в конфликта”.\nПарадигмата на символния интеракционизъм и на социалното взаимодействие води началото си от Георг Зимел (края на XIX началото на XX век), за когото, както и за други социолози, работещи в тази парадигма, макропроцесите, които структурният функционализъм и теорията на социалния конфликт извеждат на предни позиции, не са просто абстракции или понятия, например като семейство, класи, държава, религия, еволюция, а са резултат от конкретни взаимодействия между хората. Тук трябва да се посочат и имената на такива видни социолози като Уилям Джеймз, Чарлз Кули, Джеймс Болдуин, Джон Дюи и др. Но особен принос за развитието на символния интеракционизъм има Джордж Мийд, който успява да формира ясна концепция, основаваща се на триадата Разум, Аз, Общество, която е израз на разбирането за смислово-символното взаимодействие между хората и формирането на устойчиви кодове – символи.\nТака посочените парадигми са отправни при разработването на теоретически изследователски модели, както и на модели, насочени към формирането на социалната реалност в нейното многообразие и сложност. Всички те, както и някои други социологически парадигми, например на „социалния обмен”, са значими не само за социологията, но и за урбанистиката като теория и практика. По един или друг начин те участват в „Теория на ареалите”, в стремежа да се постигне синтез между социално и пространствено, между социологично и архитектонично, между социология и архитектура, което е урбанистична архитектура.\nСимволът е вселената на човешкия род!\nОткакто свят светува проблемът за социално-пространствения ред е бил основен. В обичайните представи редът се свързва с някакви цялости, например обществото, държавата, институциите и др. Когато хората не одобряват някакво състояние на нещата, те смятат, че за това е виновна или някаква институция или държавата: „ няма никакъв ред; няма закони; това не е държава“, бивайки в състояние на наблюдатели, а не на участници в събитието. В такива случаи редът се асоциира с някакви писани правила, с писаните закони. Това че редът се асоциира само с писаните правила, разбира се, е погрешно. Правила винаги има и те са както писани така и неписани. В този смисъл проблемът за реда може да се разглежда в контекста на Тьонисовата парадигма ( Gemeinschaft und Gesellschaft, общност и общество) – „неформално и формално“, като неформалният ред е на неписаните правила и закони, а формалният ред е на писаните правила и закони.\nТова е съществено, защото по този начин могат ясно да се разграничават двата основни реда и явленията, които се свързват с тях. Освен това в морфологичен аспект имаме различни родове социетални форми: индивидуални, личностни, групови, колективни, институционални, общностни, обществени и др. Морфологичните видове могат да бъдат според конкретната ситуация и случаи. Освен това те мога да бъдат разглеждани като положени един в друг, ако са хомогенни, нещо като „руска матрьошка“.\nСоциалните науки, и в частност социологията се занимават непрекъснато с проблема за реда, за неговите устойчиви или неустойчиви форми, или според Търнър за неговата „институционализация или деинституционализация. С помощта на какви основни процеси различните типове социални структури във всичките им разнообразни форми се създават, съхраняват, изменят и разпадат“.  Този проблем за реда е станал известен като Хобсов. В своето известно съчинение „Левиатан“ (публикувано през 1651 г.), Хобс констатирайки ужасното състояние на живота в Англия, определено от него като „война на всички срещу всички“ (Bellum omnium contra omnes), задава следния въпрос: „К ак е възможно обществото? Как е възможно да се създаде и съхрани макар и някакво подобие на социална организация и ред?“ Отговорът му е : държавата – Левиатан (библейско чудовище), с което той я сравнява. Само държавата, Левиатан – сила над всички сили може да осигури устойчив социален ред и мир. Както се посочи по-горе тази Хобсова констатация доминира не само в масовото съзнание, но и е основен дискусионен проблем в социалните науки – дали държавата е единствения гарант за социален ред и мир.\nАко социологията се занимава с теорията за социалния ред или различните родове и видове социетални редове, то архитектурата се занимава с пространствения ред. Урбанистиката като теория и практика трябва да обединява двата подхода – социологическият и архитектоническият, с цел адекватното разбиране и конструиране на социално- пространствения ред, на неговата морфология.\nПовече от двеста години един процес, едно явление доминира в общата панорама от събития – глобализацията и огражданяването на човечеството. Светът става все по-урбанистичен (днес около 53% от световното население живее в градовете, към 2050 г. се очаква да достигне 67.5%, а към края на века – 75%.\nЗа посоченото време могат ясно да се разграничат няколко периода на урбанистично концептуализиране, теоретизиране и практика:\n• от началото до средата на XIX век – социалният утопизъм в търсене на идеaлни функционално-пространствени модели;\n• от средата до края на XIX век – теоретическо и практическо разработване на функционално-рационални урбанистични модели;\n• от началото до средата на XX век – доминиране на функционално-рационалистичните подходи и практики;\n• от средата на XX век – криза на функционално-рационалистичния подход (ФРП) и търсене на алтернативни подходи.\nТеорията на ареалите е отговор на търсенето на нови подходи – алтернатива на зоналния урбанизъм (израз на Атинската харта/доктрина).\nТенденцията към разширяващо се разгръщане на урбанистичните форми на живот са обект на все по-голям кръг от научни и теоретически изследвания и подходи, които се нуждаят от интегриран методологически подход, който беше показан в т. 4 на настоящата статия. Той е израз на непрекъснато разширяващия се спектър от гранични научни подходи, които си взаимодействат прониквайки се. Един такъв интегрален подход ще изисква много по-голямо интелектуално напрежение, тъй като работенето в гранични области на познанието налага притежаването на повече умения, и то не на средно равнище. Естествено е да се очаква да се създадат и нови интелектуални технологии, но те ще изискват още по-високи качества на творчество и мобилност. Очевидно е, че ще се наложи и създаването на специфичен урбанистичен език, който ще позволи общуването между толкова много науки, дисциплини и професии. Най-вероятно е това да бъде един нов символен език, чийто оперативни възможности ще бъдат ако не неограничени, то поне много гъвкави и универсални.\nСоциологията, екологията и архитектурата са ключовите „камъни” на урбанистичната теория и практика. Не е възможно да се говори за постигане на някаква урбанистична хармония, ако не са налице тези три най-съществени аспекта на урбанистиката като осъзнати взаимодействия на условия, потребности, цели и практики.\nСоциологията се стреми изучавайки структурата на човешките/социалните отношения не само да ги анализира и констатира (теоретизира), но и да прогнозира поведенчески модели и практики, които да са адекватни на все повече усложняващата се урбанистична реалност. Разбира се става въпрос за една деликатна намеса. Социологическият подход в съвременната урбанистична култура, е водещият при формирането на социо-пространствената архитектура. Все по-широкото и все по-дълбокото навлизане на социологическите подходи и методи в урбанистиката, ще гарантират развитието ѝ в качествена посока. В този смисъл те са задължителни.\nЕкологията не е просто поредната научна дисциплина. Тя се превърна в норма на обществен морал, хуманност и култура. Екологическите подходи и принципи намират все по-широко приложение в различни области на разнообразната човешка дейност. Те са превантивна необходимост в урбанистичната дейност, чиито проявления стават все по-големи, а някои като агломерациите, конурбациите и мегаполисите са с гигантски размери.\nАрхитектурата е видимата същност, страна на урбанистичната дейност. Според Кенет Кларк, „Тя свидетелства по-красноречиво от всичко друго за една цивилизация”.  В крайна сметка всичко е въпрос на архитектура. Почти всяко човешко поведение от всякакъв род и вид, разгръщайки се във времето и пространството неизбежно се архитектонизира като урбо и архи′ факти. Със средствата на архитектурата се реализира културен, социопространствен синтез на всички равнища между човешката и природната системи. Ако човекът, според Протагор, е мярката на всички неща, урбанистичната архитектура е мярката на всяко общество, цивилизация и култура.\nЗа правилното функциониране на една урбанистична система и нейната структура съществени фактори са: социологическите, екологическите и архитектоническите принципи, методи и практики. Урбанистиката в социопространствен аспект е най-вече социология, екология и архитектура.\n8. ТЕОРИЯ НА АРЕАЛНИЯ УРБАНИЗЪМ\nКакто се посочи в предишната точка, след втората половина на XX век функционално-рационалистическият подход навлизаше в задълбочаваща се криза, в резултат на своята неадекватност към настъпващите промени в социокултурната парадигма – прехода от модерен към постмодерен свят. Въпреки че някои не бяха съгласни с термина „постмодерен” и смятаха, че става въпрос за „първа”, „втора” и т.н. модерност,  това беше класически пример за фазов преход – смяна на социокултурната парадигма. Ако перефразираме казаното от Лиотар, че „големите разкази свършиха”,  то това което свърши с Втората световна война бяха големите идеологии – фашизъм и комунизъм, които се опитаха да доминират през първата половина на XX век, и които претърпяха крах, особено фашизмът. От втората половина на XX век водеща стана демократично-либералната парадигма и нациите, и държавите, които я приеха сега са в челото на световния елит.\nС изследванията които проведох през 70-те и 80-те години на миналия век в урбанистичната сфера, в научен и практически план, ясно се открои теоретическият дефицит в урбанистичната дейност – липсата на ясно дефинирани закономерности на социално-пространственото конструиране на реалността. Колкото и парадоксално да изглежда, в морфологичен аспект урбанистично-архитектурната дейност се основаваше повече на случайности, отколкото на закономерности. Усилията ми бяха насочени към преодоляване на този теоретически дефицит – разкриване и дефиниране на социопространствени морфологични закономерности.\nПървият опит беше през 1980 г., в който се загатна за този дефицит, но се дефинира само като основни равнища на социопространствена архитектура, с някои специфични закономерности. \nПрез 1985 г. социопространствените закономерности бяха разкрити за първи път в теоретическата концепция за ареалния урбанизъм, в контекста на основните сфери на социопространствената дейност: обитаване (О1), производство (П1), потребление (П2), отдих (О2), транспортна комуникация (К1) и теле (инфра) комуникация (К2). \nВ основата на тази теоретическа концепция беше социологическият подход и необходимостта вътрешните – социологически закономерности да се интегрират с външните – архитектонически закономерности. За мен това беше голямо откритие – просветление, нов поглед към света на урбанистично-архитектурните ставания. Така се отстрани теоретическият дефицит в урбанистиката и тя наистина стана обоснована и аргументирана дейност, основаваща се на закономерности, а не на случайности. Това че в основата на концепцията се използва социологическият подход, не изключваше използването и на други подходи: екологически, икономически, културологически и пр.\nОт времето, когато беше създадена концепцията на ареалния урбанизъм, тя непрекъснато е разширявана и усъвършенствана, с цел формирането и като цялостно разработена теория. Този процес беше много ползотворен, защото позволи основните постулати на теорията да се разработят като серия от парадигми, някои от които ще бъдат представени тук. Но както се посочи основно качество на теорията е установяването за първи път на социо-пространствени закономерности, в контекста най-вече на структурния функционализъм. Така функционално-структурния аспект стана водещ в нейното конструиране. В същото време ще се посочи, че теорията остава отворена за ново научни провокации и интерпретации.\nСпоред Търнър без определянето на общите единици на социологическия анализ социологическа теория не е възможна. Той критикува социолозите затова, че въвеждат и използват много социологически понятия, например: първични и вторични групи, съобщества, бюрокрация, социални институции, примитивни, преходни и съвременни общества, но не са в състояния да формулират теоретически съждения затова, кои от тях са родови и поради това са различни едно от друго в термините определящи основните свойства, кои явления имат общ характер. Без тази способност да се отличават един от друг класовете на ставащите явления, построяване на теорията в социологията ще е неефективно. Търнър предлага следната класификация:\n2. Социални взаимоотношения между индивидите;\n3. Образци на колективна организация между индивидите;\n4. Социални отношения между различните типове единици на колективна организация;\n5. Образци на организация между различните типове колективни единици.“\nТези съображения на Търнър за необходимостта от определяне на основните единици на научния анализ, за да се формира пълноценна теория, е много съществена. Такъв подход беше приложен при разработване на теория на ареалите.\nОсновните структурни единици на теорията са:\nАреал – всяка основна функционално-пространствено изявена сфера на социална и човешка дейност, а това са петте основни сфери – обитаване, обслужване, производство, отдих и комуникация. Като носи и изразява най-главните, същностни черти на всяка основна сфера, ареалът има пределно общ, обобщаващ (абстрактен) характер. Той има за задача да представи структурната интеграция на урбанистичната система на най-горното равнище на нейната подреденост.\nАреалия – всяко главно урбанистично явление като вътрешна разновидност на посочените по-горе пет основни сфери, например: обслужващата сфера има задължителни области (или явления) – управление, образование, здравеопазване, съобщения, култура – и незадължителни, но необходими области на действие – търговия, услуги, култура, финанси и др. На тези две равнища се определят основните архе`типове.\nРеалия – всяка разновидност на главното урбанистично явление, т.е. на ареалията. Тя разкрива вътрешната структура на всяко главно явление, като специфичен вид на една типология. Например, ако главното явление е образование, то негови разновидности са: начално, средно, специално, полувисше, висше и др.; ако е култура – музикална дейност, театрална дейност, рисувална дейност, кинодейност, музейна дейност и др. На това равнище се определят всички видове архи’типове, например: училища, техникуми, специални училища, университети, висши училища и др.; оперни театри, музикални театри, концертни зали, кино зали, изложбени комплекси, музейни комплекси и др. Тези видове не са още самата реалност като факти, т.е. самите реални сгради или обекти.\nАрхифакт – всеки конкретен обект, който е на дадено място и в дадено време, т.е. в своята идентичност: стадион “В. Левски”, техникум “Х. Ботев”, кино “И. Вазов”, бул. “Х. Смирненски”, университет “Климент Охридски”, Централни хали, пазар “Римска стена” и т.н. и т.н. Всеки такъв факт е едновременно реална социална (или човешка) организация или общност и пространствено – архитектурен факт. (вж. парадигма №7)\nТака от пределно най-общото равнище – ареалът, през ареалията – вътрешната разновидност на основните сфери, през реалията като трето равнище на структурност и разновидност на главните урбанистични явления, се стига до конкретността – факта, изразяващ социалната и пространствената реалност като архифакт. Първите две равнища на тези категории могат да се определят като “неразгърнат” структурен модел на урбанистичната система, а вторите две (реалията и архифакта) – като “разгърнат” структурен модел на урбанистичната система. Това е от съществено значение, когато се разглеждат различните равнища на урбанистично планиране – национално, регионално, областно, локално и т.н. (вж. парадигма №5 и №7)\nПРИНЦИПИ НА ТЕОРИЯ НА АРЕАЛИТЕ\nПреди да разгледаме основните парадигми, ще посочим принципите на които се основава ареалната теория:\n• Всяка социална система, от който и да е тип и вид, по необходимост функционира във времето и пространството;\n• Всяка социална система, която запазва своята цялост, функционирайки в определени времеви и пространствени граници, може да се определи като урбанистична;\n• За всяка урбанистична система социологическото е проблем на нейните вътрешни (функционални) закономерности, а пространственото – на нейните външни (архитектонични) закономерности;\n• Функционалното е изследователско поле на социологията, а пространственото – на архитектурата;\n• Функционирането на всяка урбанистична система се осъществява чрез съответна или съответстваща й урбанистична структура;\n• Всяка урбанистична структура може да бъде ограничена – като реална конфигурация – пространствено и времево;\n• Урбанистичната структура става реалност единствено и само чрез съответните архи’факти (архитектурни факти): сгради, ансамбли от сгради или други обекти – съоръжения, паркове и др. части от ландшафта;\n• Всяка урбанистична структура трябва най-вече да се разглежда в нейните нормативни характеристики;\n• Има два основни типа нормативни характеристики – споразумителни (неформални) и утвърдителни (формални);\n• Архитектурата на всяка урбанистична структура (т.е. нейната морфология) е израз на единия или на другия тип нормативни характеристики, или пък на тяхното съчетаване.\nКакто посочва Търнър, без да са дефинирани основните структурни единици/категории на социалната система, е невъзможно да се формира истинска теория. Това е така, защото няма как да бъдат установени закономерностите на отношенията между основните структурни единици, в резултат на които стават социално-пространствените феномени – урбо и архи`факти. След като бяха дефинирани основните структурни категории на теорията на ареалите: ареал, ареалия, реалия и архифакт, които представят структурата на социопространствената система на две равнища: едното, неразгърнато пределно абстрактно – архе`типно; другото, разгърнато пределно конкретно – архи`типно. Следващата задача беше да се дефинират основните елементи/категории на функционалната структура на социално-пространствената система. Структурата от тези елементи е организирана в серия от парадигми, някои от които ще бъдат представени.\nБАЗОВА СОЦИОЛОГИЧЕСКА ПАРАДИГМА\nБазовата социологическа парадигма е основната структурно-функционална парадигма.\nТя е резултат от синтеза на няколко базови социологически парадигми, които са най-влиятелни и общопризнати: емпиричната, холистичната, неформалната, формалната, статичната, динамичната, обменната, конфликтната, функционалната, символната. Тя е конструирана на принципа на „неопростимата сложност” от общо осем единици/категории: индивид, личност, малка група, колектив, голяма група, институция, общност и общество. Обединявайки две групи по четири елемента/категории в една структурна цялост, парадигмата има базов морфологичен, социологически характер, защото показва възможни конфигурации от взаимоотношения и взаимодействия.\nЛинията А-А, е линия на първичните, неформалните отношения; изразява схващанията на емпиричното направление в социологията, за което главният играч/актьор е отделният човек/индивидът. Приема се, че тези отношения са динамични, но и меки, пластични, и че притежават гъвкава функционалност и от тях произлизат основните символни дейности, каквито са езикът, танцът, играта, рисунката, колибата и др., при осъществяването на различните видове обмен. Развитието на структурните взаимоотношения е по посока от индивида към малката група, голямата група и общността, респ. от А I → А II→ А III→АIV.\nЛинията В-В, е линия на вторичните отношения на формалното, на холистичното направление в социологията, за което главният актьор, главното действащо лице е обществото, което определя правилата на играта. Приема се, че тези отношения са твърди, статични, стремят се към запазване на статуквото и се основават на писаните правила – закони и от тях произлизат вторични законово-символни дейности, каквито са планираните от властта урбанистични структури и архитектурни форми. Развитието на структурните взаимоотношения е по посока от обществото, през институцията, към колектива и личността, респ. от В IV →В III→ В II→ВI.\nОтношенията по линиите А-А и В-В са определени като директни връзки с хомогенен(еднородов) характер, т. е. основаващи се на един и същи принцип. Отношенията по линиите I-I*, II-II*, III-III*, IV-IV* са също директни връзки преходи, но са с хетерогенен (разнородов) характер. Отношенията на всеки един елемент/категория към всеки друг са определени като индиректни връзки/преходи, които също са хетерогенни и изразяват сложността и богатството на човешкия социум. Така се формира цялостната структурна мрежа на парадигмата.\nЛинията на трансформация показва прехода от едно състояние към друго. Точките, в които стават пресичанията на индиректните връзки, се определят като контрастно-конфликтни, а в центъра на структурата се образува своеобразно „слънчево сплетение”.\nБазовата социологическа парадигма е ключовата са структурно-функционалния анализ и синтез.\nА-А. Линия на неформалното\nА. I. Индивид – всеки отделен човек в неговата уникална цялост\nА. II. Малка група – директно, интензивно и непрекъснато, лице в лице общуващи хора – приятели семейство\nА. III. Голяма група – директно, ритмично, интензивно общуващи хора – кръг по интереси, хоби и други.\nА. IV. Общност – съчетание от първите три категории в най-различни комбинации и конфигурации, например – хора от даден квартал, от целия град, от общината и т.н.\nОтношенията по тази линия са нейерархични, незадължителни, свободни\nВ-В. Линия на формалното\nВ. I. Личност – Индивид с определен статус и роля – професия, длъжност, ранг и др.\nВ. II. Колектив – група от хора обединени от обща цел и задължителни правила, с формализирани йерархични отношения – работници, войници и др.\nВ. III. Институция – функционално значима структура, която има широко обществена значение и влияние – президентство, мин. съвет , здравна система, финансова система и др.\nВ. IV. Общество – съчетанието от всички социетални единици/категории подчинени на задължителни общи правила, например Конституция, закони и др.\nОтношенията по тази линия са формализирани и йерархизирани.\nБАЗОВА АРЕАЛНА ПАРАДИГМА\nДефинирани са пет основни структурно-функционални ареала: обитаване, производство, потребление, отдих и комуникация, в контекста на структурно-функционалната парадигма\nОБИТАВАНЕ – О1. Битово-жилищен ареал\nБитовият ареал е от неформален тип, защото отношенията на участниците в него са нейерархични – няма началници и подчинени. Монофункционалността се проявява в морфологична хомогенност – еднообразие на формите/сградите. Като проявление на емпиричното, индивидуалното поведение, напр. семейството, желанието и необходимостта от автономия и обособеност, неизбежно се проявява тенденция към пространствена екстензия (разтягане) и минимизиране на формите, напр. къщи.\nПРОИЗВОДСТВО – П1. Индустриално-аграрен ареал\nПроизводственият ареал е от формален тип, защото отношенията на участниците в него са йерархични, винаги има началници и подчинени. Функционално е в обособени хомогенни структури и поради тяхната масивност е определено статичен. Проявява стремеж към функционална интензивност, а поради спецификата на дейностите си към периферна обособеност.\nПОТРЕБЛЕНИЕ – П2. Социално-културен ареал\nПотребителският ареал е от формален тип, защото отношенията в него са предимно йерархични. Проявява хетерогенност поради многообразието на многофункционалните си структури. Като израз на неговата вътрешна динамичност непрекъснато се интерпретират социокултурни отношения и форми. Функционалната интензивност на структурите и формите му проявява тенденция към централитетност.\nОТДИХ – О2. СПОРТНО-РЕКРЕАТИВЕН АРЕАЛ\nРекреативният ареал е от неформален тип, защото отношенията на участниците в него са предимно нейерархични, напр. туристическа група, зрители, но при спортен отбор са формализирани. Полифункционалността се проявява и като хетерогенност – голямо разнообразие на структурите и формите, което е и проява на неговата динамичност. В пространствен аспект рекреацията проявява силна тенденция към екстензивност, напр. крайградски паркове, вилни зони и т.н.\nКОМУНИКАЦИЯ – К1 и К2. ТРАНСПОРТНО-ТЕЛЕКОМУНИКАЦИОНЕН АРЕАЛ\nКомуникационният ареал е с проява на отношения от формален и неформален тип.Комуникациите могат да се разглеждат като директни-транспортни и индиректни – телекомуникационни. Комуникациите осигуряват структурно-функционалната интеграция и чрез своята мобилност нейната динамичност и прогресивност.\nАреалната урбанистична теория е създадена като теоретичен модел за урбанистичен анализ и синтез, който да бъде прилаган при решаване на проблеми от различно естество – научно, теоретическо, концептуално, практическо и др. Тя е израз на един междудисциплинарен подход на интегриране на социологически с архитектурни принципи. Това позволи да бъдат разкрити функционално-пространствените закономерности на структурата на урбанистичната система. Породена от самия живот, ареалната теория е обърната изцяло към него, с цел подпомагане на урбанистичните процеси и явления в една нова качествена насока. Тя представлява отворена система на взаимодействия от научен, теоретически, методологически и практически характер с други области на познание, имащи отношение към урбанистичната проблематика.\nНейният евристичен характер позволява урбанистично-архитектурната история да се коментира по съвсем нов начин, не като описателна, а като аналитично-синтетична морфология. Прекаленото използване на метафори – организмични или механизмични, например че градът е “жив организъм” или “скрит механизъм”, показва наличието на теоретически дефицит.\n1. Гидънс, А. Социологията: Проблеми и гледни точки, стр. 715. В: Извори на социологията. Стара Загора, „Тракия” – ООД, 1998.\n2. Сорокин, П. Социологията като наука, стр. 280. В: Извори на социологията. Стара Загора, „Тракия” – ООД, 1998.\n3. Мъртън, Р. За социологическите теории на средно равнище, стр. 384. В: Извори на социологията. Стара Загора, „Тракия” – ООД, 1998.\n4. Търнър, Дж. Структура социологической теории, стр. 28-36. Москва, „Прогрес”, 1985.\n5. Дончев, В. Теоретико-методологически аспекти на Общия градски план. В: Техническа мисъл, год. XXXVIII, бр. 3-4, стр. 74. С., БАН, 2001.\n6. Дончев, В. Общ градски план. Методико-приложни аспекти. В: Техническа мисъл, год. XXXIX, бр. 1-2, стр. 73. С., БАН, 2002.\n7. Кун, Т. Структура на научните революции, стр. 12. С., „Петър Берон”, 1996.\n8. Кун, Т. Структура на научните революции, стр. 12. С., „Петър Берон”, 1996.\n9. Търнър, Дж. Структура социологической теории, стр. 101. Москва, „Прогрес”, 1985.\n10. Кларк, К. Цивилизацията, стр. 364. С., „Български художник”, 1977.\n11. Хабермас, Ю. Философският дискурс на модерността. ЕА – Плевен, 1999.\n12. 12. Лиотар, Жан-Фр. Постмодерната ситуация, стр. 58. С., „Наука и изкуство”, 1996.\n13. Дончев, В. Обществен характер, същност и значимост на архитектурното творчество, стр. 82100. В: Архитектура и общество. С., Техника, 1980.\n14. Дончев, В. Урбанистични проблеми и мобилна архитектура, стр. 81-102. В: Годишник на ВИАС, т. XXXII, св. 7. С., 1985-1986.\n© Copyright арх. Веселин Т. Дончев 2021. Powered by WordPress.


Христовият кръст, витраж на църква.\nНамираме се във втората седмица от началото на Великопостния период за Католическата църква от западен обред. Набожността Кръстен път се провежда всяка седмица в Католическата енория „Св. Йосиф“, в София. С молитва и размишления върху страданията на Исус всеки петък, след Божията служба от 10.30 ч и от 18.00 ч, клир и верни извървяват молитвено Кръстния път. Всеки петък, по време на Великите пости, има въздържане от месни храни. През великопостното време, верните към Католическата енория „Св. Йосиф“ в София бяха призовани към повече молитва и милостиня, придружена от малки жертви на лишение и себеотдаденост към бедните. Дискусът с парите, събиран в петък, е предназначен за нуждаещите се. Желаещите могат да оставят дарения и в кутията, поставено под статуята на свети Антон в Божия храм. В подкрепа на духовния и молитвен живот, през Великопостното време, Католическата енория „Св. Йосиф“ в София, качи на своя youtube канал: https://www.youtube.com/user/SvJosif: книгата „Време за Бога“ на Жак Филип в 7 части, 4 части на откъси на „Дневничето“ на св. Фаустина Ковалска за Божието милосърдие и проповеди, засягащи темите, свързани с поредни части на Светата литургия.\nВъв всички Католически енории от източен обред в София тече подготовка за навлизане във Великопостния период. Тя преминава през три подготвителни седмици, наречени постен триод. Намираме се във втората седмица, която започва с Неделята на блудния син, празнично посрещната на 28 февруари в Католическата енория „Успение Богородично”. Това е предпоследната неделя от постния триод, който ще завърши със Задушница на 06 март и Месопустна неделя. Сутринта от 8.00 ч. на 06 март ще бъде отслужена заупокойна света литургия в Католическата енория “Успение Богородично”, в София, а през деня, на гробищата, ще има свещеник. По този начин се дава възможност, заедно със свещениците, верни да се молят при гробовете на покойните си роднини и приятели.\nДните 5 и 6 март са първи петък и първа събота, посветени на Пресвято сърце Исусово и Пресвято сърце Мариино. Клир и верни, почитащи тази набожност се събират на обща молитва в Католическата енория „Успение Богородично в София.\nНа 3 март се навършват 143 години от Освобождението на България и се отбелязва Националният празник на страната ни. Традиционно католическата общност се присъединява молитвено към честването и с остлужване на света литургия в катедралната църква в Пловдив.\nНа 3 март 1878 г. е подписан Санстефанският мирен договор между Русия и Османската империя, с което се слага края на Руско-турската война от 1877- 1878 г. Датата 3 март поставя начало на Третата българска държава. За първи път Трети март се чества през 1880 г. - две години след Освобождението - като Ден на възшествието на престола на император Александър Втори. С въвеждането на Григорианския календар през 1916 г. събитията от 19-ти и 20-ти век се преизчисляват. Денят 19 февруари 1878 г. стар стил, става 3 март по нов стил. За първи път по новия стил 3 март е честван през 1917 г.\n„Християнско възпитание и морално формиране в семейството“- над тази тема размишляваха 40 участници в срещата на семействата, която се проведе в манастира на Отците Конвентуалци „Свети Макисимиян Колбе“ в гр. Раковски. На 20 февруари в 18,30 часа се събраха участници от Раковски, Белозем, Миромир, гостуваха и семейства от с. Ореш, Северна България. Модератор на срещата бе отец Венцислав Николов, който на базата на енцикликата за семействата на свети Йоан Павел II /„Familiaris consortio“/, поднесе темата в пет точки: „Домашна църква“, „Принцип на общото благо и взаимопомощ при християнското възпитание“, „Семейно морално формиране“, „Морално самовъзпитание“, „Истината и свободата в моралното самовъзпитание“. По отношение на домашната църква бе казано, че християнското семейство принадлежи на Църквата и е участник в спасителната й мисия. Следователно членовете на семейството не само „получават“ любовта на Христос, превръщайки се в „спасена“ общност, но също така са призвани да „предават“ любовта Христова на своите ближни, като по този начин се превръща в „спасителна“ общност. За втория аспект на темата бе подчертано, че освен родителите, участието във възпитанието на други хора, включително духовенството, се извършва със съгласието или по изрично искане на родителите в съответствие с принципите на общото благо и взаимопомощ. Общото благо включва сумата от тези условия на социален живот, благодарение на които индивиди, семейства и общности могат да постигнат своите по-пълно и по-лесно своето собствено съвършенство. Изтъкната бе и основната роля на родителите в моралното формиране, и отговорност на свещениците да им помагат в тази дейност. В пастирското измерение Църквата също може да предостави реална помощ в процеса на самовъзпитание и обучение на родителите, следователно тя трябва да организира катехизацията на възрастни и да провежда обширни срещи със семействата. За моралното самовъзпитание бе казано, че в християнското възпитание родителите трябва да приемат принципа, че ефективността на усилията за възпитание могат да бъдат гарантирани само когато всеки поема и развива отговорност за собствената си морална формация. Тази отговорност по същество е под формата на „самовъзпитание“. Трябва да бъде признат принципът, че всяко човешко същество е едновременно начална и крайна точка на моралната формация. Колкото по-морално е сформиран човек, толкова повече осъзнава въпросът за необходимостта от продължаване и задълбочаване на тази формация и дори повече - способен е да формира други. По отношение на истината и свободата в моралното самовъзпитание бе изтъкнато, че да бъдеш наистина свободен означава да използваш свободата си за това, което е истинско добро. Да бъдеш истински свободен означава да си човек с чиста съвест, да носиш отговорност, да бъдеш човек „за другите“.\nСрещата завърши с Обожаване на светото причастие и с посещение на манастира на сестрите Францисканки посветени на Пресветото Сърце Исусово в град Раковски.\nС началото на Великия пост, в различни енории на Никополската епархия, отново бяха възобновени някои благотворителни инициативи. Такава е инициативата „милосърдната кошница“. В енория „Дева Мария от Фатима“ в гр. Плевен, енорийският свещеник отец Ярослав Барткиевич покани всички енориаши да оставят трайни хранителни продукти в „милосърдната кошница“, която се намира в предверието на църквата. Това е един жест, на нашата великопостна милостиня, подчерта отец Ярослав. Продуктите, както и при други акции, ще бъдат раздадени на нуждаещи се хора от доброволците на „Каритас“. Инициативата „милосърдната кошница“ се провежда също в енорията в гр. Варна.\nВ енория „Непорочно зачатие на Дева Мария“ в с. Ореш, беше отслужена молитвена деветница, във връзка с празника на Св. Гавраил на Скръбната Божия Майка. Отец Салваторе е поставил статуя на Светеца пред олтара в храма и верните се молиха с лични и общи намерения. Празникът на Св. Гавраил в Ореш бе отбелязан на 27 февруари със специална молитва за младите хора и за болните и света литургия за всички починали младежи от Ореш. През 2020 година се навършиха 100 години от обявяването на Св. Гавраил за Светец на Католическата църква. Конгрегацията на отците-пасионисти и неговото Светилище в Абруцо, Италия, отложиха празника заради усложнената санитарна обстановка. Отбелязването на годишнината, със специалното разрешение на Св. Отец Папата, се чества през 2021 г. В енориите на отците-пасионисти в Ореш, Белене, Малчика, Трънчовица и др. денят на Св. Гавраил на Скръбната Божия Майка, всяка година, се празнува тържествено.\nПроведе се втория етап на кампанията „Не изхвърляй, помогни!“ за събирането на хранителни продукти. Това е благотворителна кампания на BOSCH, която има за цел да намали изхвърлянето на хранителни продукти и да помогне на нуждаещи се хора. Тя се проведе рамките на периода 15 – 19 февруари, в специално организирани за целта пунктове. На 24 февруари, с дарените продукти, беше приготвен топъл обяд за хора в нужда от шест области в цялата страна. Едно от тези места бе гр. Русе, където беше приготвен топъл обяд за бездомните хора, настанени в Центъра за временно настаняване на бездомни хора към „Каритас Русе“. Освен „Каритас“, другите партньори, които приготвиха топъл обяд за нуждаещи се хора, бяха: фондация „Светът на Мария“ в София, Проект „Северозапад“ в гр.Мездра, Център за настаняване от семеен тип към Социална асоциация „Св. Андрей“ във Варна, Домашен социален патронаж Бургас и Домашен социален патронаж в гр.Пловдив.\nВсяка година около една трета от храната, произведена в света, се изхвърля. Това са над 1,3 млрд. тона годишно, на обща стойност около 1 трилион долара. Храна, която би могла да изхрани близо 870 милиона гладуващи. Кампанията „Не изхвърляй, помогни!“ се стреми да допринесе за промяната на тази негативна статистика. След старта през октомври 2020 г., BOSCH разширява благотворителната кампания за намаляване на хранителни отпадъци, като увеличава местата в България, където с дарените продукти се приготвя топъл обяд за нуждаещи се хора.\n28 Февруари 2021, 20:13


Metal Hangar 18 « HALESTORM издават “ReAniMate 3”The CoVeRs eP”\n« DREAMSPHERE и NEGLIGENCE с концерт на 5 декември\nTHE ROLLING STONES се завръщат с нов албум »\nПубликувано от REYAV в 14:10 часа на 02.12.2016 г. Намира се в Нови албуми, Новини\n“ReAniMate 3: The CoVeRs eP” вече е достъпен за предварително поръчване тук, а всеки, който заяви своето дигитално копие, ще получи незабавно първия сингъл “Still Of The Night”, който може да чуете тук.\nЗа да ни подготвят за издаването на новия си запис и идните празници, миналата седмица Halestorm пуснаха кавър на “Mistress for Christmas” на AC/DC, който може да чуете тук.\n“ReAniMate 3: The CoVeRs eP” ще бъде на музикалния пазар от Орфей Мюзик, изключителен лицензиант на Warner Music International. B iTunes записът може да бъде предварително поръчан на следния адрес.\nОФИЦИАЛНО Е: GUNS N’ ROSES се събират отново! (0) След редица слухове и поставяне на старото лого в уебсайта на GNR, вече е факт, че Axl Rose и Slash […] преди 5 години


Гледайте, молете се и работете, част 2\n32 А в онзи ден и в онзи час не знае никой, не ангелите, които са на небесата, нито Синът, нито Отец.\n33 Внимавайте, гледайте и се молете, защото не знаете кога е времето.\n34 Защото Човешкият Син е като човек, който пътува далеч, който остави къщата си и даде власт на слугите си и на всекиго на делото си и заповяда на портиера да пази.\n35 Затова внимавайте, защото не знаете, когато дойде господарят на дома, привечер или в полунощ, или в пещерата, или в сутринта;\n36 Да не би да дойде внезапно да те намери да спиш.\n37 И какво ви казвам, казвам на всички: Гледайте.\nБили Греъм каза: "Библейското учение за Второто пришествие на Христос е било смятано за проповед на" деня на страха ". Но вече не. Това е единственият лъч на надеждата, който блести като винаги блестящ лъч в затъмняващия свят.\nВ последното ни послание започнахме да разглеждаме притчата за вратаря или притчата за магистърската къща, за да ни даде насоки за това, което трябва да правим, докато очакваме второто идване на Исус Христос. С Божията благодат трябва да бъдем верни и заети до връщането на Учителя. Всеки от нас има работа, която трябва да направим в средата на физическото отсъствие на Господ.\nИсус започва тази притча с три заповеди, които трябва да се подчиняваме. Първото е: "Вземете внимание." Тази фраза означава да гледаш или да обръщаш внимание. Исус иска да обърнем внимание на Него, на Неговите заповеди и на Неговия пример. Ние трябва да сме Негови представители на тази Земя. Ако изпратихте някой, който да ви представлява пред определен орган, бихте искали да се държат по определен начин. По същия начин Исус иска от нас да се държим по определен начин в света, защото светът гледа към нас, за да видим какво е Исус. Ако трябва да следваме примера на Исус, ние трябва да обърнем внимание на Него.\nМнозина от нас обаче имат очи на светски преследвания, на политически лидери или на личен напредък. Ние не сме готови за завръщането на Исус, нито пък сме заинтересовани да се подготвим. Погледнахме всичко друго освен Исус Христос. На кого обръщате внимание днес? Кой има ухото ви? Кой има вашето око? Още по-важно е кой или какво е уловил ума ви? Казвате ли с Йоан: "И така, ела, Господи Исус"? Или казвате: "Ела, Господи Исусе, но само след като свърша това, което искам да направя"?\nНе можем да изпитаме благодатта на Господ Исус Христос, за да преживеем този живот, освен ако не вземем предвид това, което Исус ни казва. Ако се вслушаме в посланията, изпратени от света, от плътта и от дявола, ще се окажем неудовлетворени, притеснени, депресирани и разочаровани. Този свят не е в състояние да задоволи нашите дълбоки копнежи. И не трябва да губим време, преследвайки щастие и удовлетворение, където не може да бъде намерено. Вместо това, като членове на Дома на господаря, нека да обърнем внимание на Учителя на дома, Исус Христос. Макар да изглежда, че е продължил дълго пътуване, Той винаги е с нас, никога няма да ни напусне и един ден Той ще се върне, за да ни отведе до мястото, което е приготвил за нас.\nFrances J. Crosby написа:\nГледайте и се молете, когато Господ идва,\nАко на сутринта, на обяд или вечер,\nТой може да намери лампа във всеки прозорец,\nОформени и изгарящи ясни и ярки.\nГледайте и се молете, не оставяйте длъжността си,\nДокато чуем гласа на Младоженеца;\nТогава с Него празникът на брака,\nЩе се радваме вечно.\nГледайте и се молете, Господ заповядва;\nГледайте и се молете, "не се дълга.\nСкоро ще събере вкъщи Неговите близки,\nЗа щастието на песента.\nСега, ако не вярвате в Исус Христос, ви призовавам да се доверите на Него, защото Той отново идва и вие не искате да останете зад него. Ето как можете да поставите вашата вяра и да се доверите в Него за спасение от греха и последиците от греха.\nРимляни 10: 9 и 13 казват: "Ако изповядаш с устата си Господ Иисус и ще повярваш в сърцето си, че Бог го е възкресил от мъртвите, ще се спасиш ... Защото, ако някой призове името на Господ ще бъде спасен ".\nАко вярвате, че Исус Христос е умрял на кръста за вашите грехове, е бил погребан и възкръснал от мъртвите и вие искате да Му се доверите за Спасението си днес, моля, моля да ми помогнете с тази проста молитва: аз съм грешник и че съм вършил някои лоши неща в живота си. Съжалявам за греховете си и днес избрах да се отвърна от греховете си. За Исус Христос, прости ми, прости ми греховете. С цялото си сърце вярвам, че Исус Христос умря за мен, беше погребан и възкръсна. Вярвам на Исус Христос като мой Спасител и аз избрах да го следвам като Господ от този ден напред. Господи Исусе, влез в сърцето ми, спаси душата ми и промени живота ми днес. Амин.\nАко просто се доверихте на Исус Христос като ваш Спасител и молехте молитвата и го казахте от сърцето си, аз ви заявявам, че въз основа на Божието слово вие сега сте спасени от Ада и сте на път към Небето. Добре дошли в Божието семейство! Поздравления за това, че правите най-важното нещо в живота и което приемате Исус Христос като ваш Господ и Спасител. За повече информация, която да ви помогне да растат в новозаверената ви вяра в Христос, отидете на "Евангелието на светлината" и прочетете "Какво да направите, след като влезете през вратата". Исус Христос каза в Йоан 10: 9: "Аз съм вратата; ако дойде някой, ще бъде спасен и ще влезе и излезе и ще намери пасбище".


ВРАТА ОТ ЛАМИНИРАН МДФ ОРЕХ БАЛИ\nНачало ЛАМИНИРАНИ ВРАТИВРАТА ОТ ЛАМИНИРАН МДФ ОРЕХ БАЛИ\nВратите са изработени от ламиниран MDF – Дървесно Влакнести Плоскости със средна плътност (MDF) покрити с ламинат от едната страна (едностранно ламиниран MDF). Ламината се залепя върху MDF-плоскостта при температура около 180-200°С и натиск около 2.5 N/mm2. Ламината представлява хартия, която е импрегнирана (напоена) с меламинова смола.\nКачеството на ламината се определя от два фактора:\n2) меламинова смола. Меламин - сложно циклично химическо съединение с кристална решетка съдържащо три молекули въглерод. Меламина се използва в направата на синтетични смоли. Меламинова смола – синтетична смола образувана след кондензация (сгъстяване) на формалдехид и меламин. Тя има свойството трайно да се втвърдява след нагряване. Използва се като покритие (ламинат), като смес за направата на домакински принадлежности, като слепващо вещество и др. Смолата се характеризира с висока износоустойчивост, трудна е за надраскване. Дебелината на слоя меламинова смола определя износоустойчивостта на крайното изделие и тя е 0,1 mm.\n1. Крила – двете лица са изработени от 6 мм. ламиниран МДФ, които са залепени върху дървена рамка, с подсилване в областта на пантите и бравата, в кухината – клетъчен пълнеж. Дебелина – 40 мм. Брава – месинг или хром за обикновен ключ, секрет или WC. Луксозни панти с лагери.\nШпионка 35/60 с капаче сатен


Официалната премиера на Samsung Galaxy Gear ще бъде на 4 септември, но от VentureBeat публикуваха първите снимки на умния часовник.\nОще от момента, в който излезе информацията за този продукт, спекулациите около него не спират. Galaxy Gear ще се бори със Sony, Apple и Pebble в един пазарен сегмент, който до този момент не изглеждаше особено важен – на умните часовници. До колко потребителите ще „лудната“ по тези продукти – не е особено ясно, но едно е сигурно – всяка от компаниите ще иска да представи по-добър умен часовник.\nНа снимките се вижда прототип, разпратен на разработчици, поне така твърдят от сайта. Трябва да се отбележи, че Samsung са много внимателни за своите продукти и често разпращат на разработчиците прототипи, които са с различен външен вид спрямо финалния продукт. Снимките на часовника са снети от кадри от промо видео, което показва, че Galaxy Gear разполага с висококачествен OLED дисплей.\nСпоред VentureBeat дисплеят на Galaxy Gear е около 3 инча. Не може да се определи като тежък, но е доста голям. Часовникът използва Bluetooth, за да се свързва към мобилния телефон. Притежава Wi-Fi, за да може да се използва за интернет, дори когато не е свързан към телефон. Камерата е 4 MP и се намира на каишката, а малките високоговорители са разположени на закопчалката.\nSamsung Galaxy Gear разполага с Samsung S Voice, няколко предварителни приложения за социалните сайтове и за следене на здравето (спортни приложения). Часовникът разполага и с Call Log, чрез който може да се стартират телефонни разговори, които да се водят през мобилния апарат. Очаква се батерията да издържа над 10 часа с едно зареждане.\nGalaxy Gear ще бъде много полезен на хора, които спортуват или често посещават фитнес залата. Той може да следи броя на стъпките, сърдечната честота и още няколко параметри. Сред предварително инсталираните приложения има такива, които да помогнат на потребителя да свали килограми или как да тренира за повишаване на тонуса си.\nАко трябва да се доверим на VentureBeat, можем да кажем, че часовникът ще бъде изключително полезен на хората, които често спортуват. Дизайнът, ако въобще бъде наистина такъв, не е особено красив и надали ще бъде удобен за всеки потребител. Хубавата новина е, че след броени дни ще разберем истината.\nУмните часовници не са новост, но има още много работа по тях, като сред най-големите проблеми е животът на батерията, който не се отдалечава много от този на големите смартфони.\niWatch е предполагаемият умен часовник на Apple. Там не можем да очакваме „изтичане“ на снимки или информация, тъй като проектът се следи много изкъсо. Според информация iWatch се разработва от 80 човека и под пълна тайна.\nОсвен големите производители, има няколко проекта, които разчитат на събиране на нужните средства чрез Kickstarter. Един от най-интересните проекти е Pebble, за който можете да прочетете тук.\nХаресва ли ви този Galaxy Gear? Бихте ли си взели умен часовник?\nУмният часовник Pebble ще се забави доста\nApple наема специалисти за iWatch\nSamsung ще представят Galaxy Gear на 4 септември


6 грешки, които допускаме, когато сме с температура\nНачална страница Новини 6 грешки, които допускаме, когато сме с температура\nВисоката температура е защитна и нормална реакция на организма към заболяването.\nЕто защо лекарите не препоръчват незабавно (ако човек няма редица хронични заболявания) да я понижавате. Еякои процедури и дейности при наличие на висока температура могат да влошат здравословното ви състояние, пише zdrave.to.\n• Не се лекувайте с горещи и сладки напитки\nГорещите напитки провокират увеличаване на топлината на тялото, поради което температурата може да се повиши още повече. Приемането на много течности е изключително важно в този случай, но предпочитание трябва да се отдава на топлия чай, млякото, плодовите напитки, водата. Желателно е те да не са сладки, тъй като водата ще се усвои от организма, а глюкозата например в сладкото ще остане в тялото и това може да повлияе отрицателно на функционирането на бъбреците. Освен това не ви препоръчваме да пиете алкохол и кофеинови напитки при висока температура.\n• Не се опитвайте да я смъквате до "нормални" стойности\nВисоката температура (ако е до 38-39 градуса) при възрастен без хронични заболявания не трябва да се сваля незабавно до “нормални” стойности. Необходимо е да се даде време на тялото, за да сработи имунната реакция. Ако здравословното състояние се е подобрило и е настъпило облекчение, а температурата е спаднала с 1,5-2 градуса, това вече е достатъчно, за да се предотвратят усложненията от хипертермия.\n• Не се обтривайте с алкохол или оцет\nАлкохолсъдържащите вещества (включително ракията) се изпаряват много бързо от повърхността на тялото, причинявайки рязко понижаване на температурата на кожата. Това води до спазъм на периферните съдове, намаляване на изпотяването и преноса на топлина. В същото време температурата в тялото остава на същото ниво и понякога се повишава. Освен това алкохолът е токсичен и опасен за децата (той се абсорбира частично през кожата и може да проникне в кръвта, а когато алкохолът се изпари, детето може да вдиша тези пари).\nРазтриването с оцет, освен описаните явления, може да доведе до изгаряния на кожата. Използвайте за тази цел само вода.\n• Не се завивайте с топли дрехи и одеяла\nТялото се бори с висока температура с интензивно изпотяване. Потта, която се изпарява естествено от повърхността на тялото, охлажда организма и го предпазва от прегряване. Трупането на топли дрехи и завивки ще наруши терморегулацията.\nЧовек с висока температура трябва да бъде облечен в памучни дрехи, които добре абсорбират влагата, да е покрит с леко одеяло с памучен чаршаф. Сменете бельото, когато се навлажни.\n• Не забравяйте да проветрявате стаята\nНе допускайте в стаята да има сух, застоял въздух, тъй като това е благоприятна среда за растежа на бактерии и вируси. Дори когато имате висока температура, трябва постоянно да проветрявате стаята. В този случай въздухът не трябва да бъде прекалено нагряван и овлажняван, тъй като твърде високата влажност може да попречи на изпаряването на потта и следователно - на естественото охлаждане на тялото.\n• Не сваляйте температурата на децата с аспирин\nЗа понижаване на температурата трябва да се използват антипиретични лекарства. Но към аспирина се отнасяйте с повишено внимание: той причинява развитие на остра чернодробна недостатъчност при деца (синдром на Рей). Трябва да се използва внимателно и от възрастни, тъй като лекарството има много странични ефекти, особено от страна на стомашно-чревния тракт.


Автор Тема: Дунав (Русе) - Доростол 2003 (Силистра) 2:0 (Прочетена 11284 пъти)\n« Отговор #1 -: 18 Септември, 2010, 19:10 »\nТе оправданията са си оправдания, ама има моменти, в което успехът е задължителен с цената на всичко. Този момент е точно такъв. Загуба на нови точки ни приближава сериозно до перспективата в обозримо бъдеще (до 4 кръга) да се смесим с дънните риби, което никак няма да е хубаво.\nПоне домакинствата си трябва да вземаме. Е, в мача с Добруджа видяхме, че дори това в момента не е никак лека задача.\n« Отговор #2 -: 18 Септември, 2010, 19:27 »\nНяма да казвам,че ще бием 100 %. Просто ще пожелая късмет на Дунав.\n« Отговор #3 -: 18 Септември, 2010, 20:09 »\nДоростол са в много добра серия в последните 4 мача (3 победи и 1 равен). Опасен противник са, но играчите ни трябва да се справят с тях иначе сезонът можем да кажем, че заминава на кино. Сега сме на 4 точки зад 'виртуалния' лидер Спартак Пд, който няма амбиции за нещо повече. Знаете сигурно, че Поморие не могат да влязат в А група, тъй като са официално свързан отбор с Черноморец БС и не влизат в сметките.\n« Отговор #4 -: 19 Септември, 2010, 11:28 »\nДоста интересен мач ще бъде , дано се съберат повече хора . На мен ми е интересно как ще се включи новото момче - Христо Сталев , дали ще играе като типичен нападател или малко по - назад като халф , въобще има доста причини да се отиде и да се гледа мача.\n« Отговор #5 -: 19 Септември, 2010, 14:40 »\nАко до събота доставят новите екипи на Дунав, ще видим нашите с тях на мача с Доростол. Така че ето ви още една причина да дойдете на мача\n« Отговор #6 -: 19 Септември, 2010, 20:10 »\nСъбота всички, които милеят за ДУНАВ на мача! :beer: :beer: :beer: Агитката на ниво! :beer:\n« Отговор #7 -: 20 Септември, 2010, 14:32 »\nhttp://football.sportal.bg/news.php?news=260165 ее момчетата се готвят за мача ! Хореография ,тва онова :beer:\n« Отговор #8 -: 20 Септември, 2010, 15:41 »\nЕ, вие не очаквайте кой знае какво. А и не вярвам да бъдем много. По всяка вероятност ще бъдем 10 - 15 активни запалянковци.\nП. П. Въпросното съобщение, публикувано и в Спортал, е преди всичко за среща, с която да решим някои вътрешни проблеми. Не толкова за организация преди гостуването ни.\n« Отговор #9 -: 20 Септември, 2010, 15:43 »\nБе да идват, че то тука край севера до преди 2-3 години нещата бяха трагедия :| ... Някой друга биричка :beer: :beer: :beer: и не обръщайте внимание на нея ладове из форумите дето пишат за 2 отбора ... Тва са 13-14 годишни ладове пред компа :nice :nice :box:\n« Отговор #10 -: 20 Септември, 2010, 17:40 »\nЕхх валентинчо велики хулигане :lol:\n« Отговор #11 -: 21 Септември, 2010, 22:48 »\nГолеми циркове ще стават с този съдия!По зле и от баща си свири.\n« Отговор #12 -: 21 Септември, 2010, 23:17 »\nДано тези циркове са в наша полза, че вече...\nДУНАВ /Рс/ - ДОРОСТОЛ /Сс/\nСТ. АПОСТОЛОВ ЕМ.ВАНГЕЛОВ Н.МАРКОВ Бл, 4-ти ВЕС. ГАЦЕВ Шн\n« Отговор #13 -: 22 Септември, 2010, 09:42 »\nТози съдия ни свири мача с Брестник миналия сезон в Русе (1:2). Тоя е някакакво некадърно пишлеме, което го е страх от собствената си сянка и ако стане малко по-напечено вече е сигурно, че мачът много лесно може да излезе извън всякакъв контрол.\nЕдинствената причина да го тикат в съдийството е, че имаше някаква роднинска връзка с Поли Пантев. Май му се явяваше племенник.\nТака че нарядът си е обезпокояващ от където и да го погледнем, защото този съдия си е отявлен некадърник и го е доказал вече.\nНо няма значение. Ако не спечелим би трябвало на първо място да е заради пропуски в нашата игра и чак след това да е в следствие на съдийски неточности. Дано все пак съдията покаже върха на възможностите си и да има спокоен наряд, но дълбоко се съмнявам в това...\n« Отговор #14 -: 23 Септември, 2010, 08:38 »\nТози мач трябва да го вземем на всяка цена! Няма и не може да има вече никакви оправдания от типа: нямаме играчи, не сме тренирали редовно, не ни плащат и прочие! Срещу Доростол ще излязат 11 титуляри, все опитни, врели и кипели в битки с екипа на Дунав. Само Панов не е точно титуляр, но и той е играл достатъчно много на поста който заема сега. Пък и играем срещу Доростол, не са Ман Юнайтед нали? Така, че...победа и само победа! Заради честта на самите играчи, заради тези които направиха всичко възможно Дунав да го има, заради вярната публика която трябва да се върне на стадиона в пълния си състав!!! firstprize.gif :clap


Първият самолет A321NEO за Wizz Air Abu Dhabi, най-новото дъщерно дружество на Wizz Air, беше снимано в Хамбург. Airbus има поточна линия. Следва тестовият период и след това доставка. Това е един от 2-та, разпределени на клона в Абу Даби. Първоначално този самолет имаше код HA-LVJ, но сега се използва временен D-AVVA и след това ще бъде регистриран в Обединените арабски емирства - W6.\nТова е 321-местен самолет A239NEO и ще се използва на маршрути, обслужвани от Wizz Air Abu Dhabi, от 1 октомври. Планирани са полети до 6 дестинации: Кутаиси, Одеса, Александрия, Атина, Ларнака и Ереван.\nСамолетът идва с нова ливрея, с надпис Abu Dhabi на опашката, което подсказва, че ще лети от/до Абу Даби, във флота Wizz Air Абу Даби.\nВъпреки рецесията в авиационната индустрия и въпреки икономическите проблеми в авиацията и туризма, Wizz Air продължава да ни удивлява с обширния си оперативен план.\nСНИМКА от Tobias_Gudat\nA321neoWizz Air Абу Даби


Как горещата баня влияе на метаболизма - PrettyLady.BG\nНачало Здраве Как горещата баня влияе на метаболизма\non 04.01.2021 04.01.2021\nПрохладното време на вън гарантира, че горещата вана в края на дългия ден е чудесна идея.\nУчените наскоро установиха още едно предимство към приятната процедура. Резултати от проучване, публикувано в Американския вестник по приложна физиология, потвърждават, че редовните топли бани спомагат за ускоряване на метаболизма и помагат за отслабване, пише списание Elle.\nВ проучването участват хора с наднормено тегло и заседнал начин на живот, за да дадат отговор дали горещите бани могат да бъдат алтернативно лечение за хора с на възраст или с увреждания. Резултатите показват, че след един час престой във вана с температура на водата +39, участниците показват намаляване на кръвната захар и инсулин, придружено от ускоряване на метаболизма на глюкозата. Впоследствие е потвърдено, че резултатите от теста са дават възможност на хора от всяка възрастова група да се възползват от благоприятните свойства на горещата вана.\nОтдавна е известно, че релаксацията в гореща вода има положителен ефект върху тялото след тренировка. Учените обясняват това с факта, че физическият стрес от упражнения провокира повишаване на нивото на интерлевкин 6 (IL-6), един от най-важните медиатори на острата фаза на възпаление, който от своя страна предизвиква имунния отговор на организма. Горещата баня е просто незаменима, за да успокои паниката в умореното тяло.\nНо дори и да не обичате да правите упражнения или не ви се препоръчва да се занимавате с физическа дейност по някаква причина, според скорошни открития на учените, отпускането в гореща вода активира отделянето на вещества, които понижават кръвното налягане, ускоряват метаболизма и понижават нивата на кръвната захар.\nНовините данни определено са добри новини, но това не е причина да не извършвате физически дейности или да изхвърлите пропуска си от фитнес центъра, а вместо това да се накисвате във ваната по един час на ден. Просто сега има научно доказателство да се удължи времето, отделено за водни процедури. И ако в момента мислите дали да се потопите в гореща вода с ароматна пяна и лечебни масла, напомнете си, че горещата вана или душ …\n… помагат при настинки\nГорещата вода (можете да добавите лайка или жълт кантарион към ваната) ще помогне за предотвратяване на болести, а влажната пара ще овлажни носните ви канали, действайки като естествен деконгестант за облекчаване на симптомите на настинка и грип.\n… спомагат загубата на тегло\nГореспоменатото проучване, ръководено от д-р Стив Фокнър, установява, че горещата вана понижава пиковите нива на захар след хранене и изгаря около 140 калории на час, повече отколкото ходенето в продължение на един час с бързо темпо, например.\n… облекчават мускулното напрежение\nГорещата вана облекчава общия стрес от физическо натоварване, успокоява напрегнатите мускули и има благоприятен ефект върху съня, докато душът осигурява отличен масаж на раменете, врата и гърба, подобрява кръвообращението и състоянието на кожата.\nRelated Tags: гореща баняздравеметаболизъм\nАктрисата Ема Робъртс и приятелят й Гарет Хедлънд са станали родители на момченце\nКакво да ядем през зимата според китайската медицина\nДомашни маски за лице – предимства и недостатъци\nНередовното хранене отслабва имунната система


Съвременни пазарни условия – модернирв продукти на Счетоводна Къща София ООД\nИзбирането на продукти като тези на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ без съмнение е дейност, позната на всеки един от нас. Ако вие сте купувач, не пропускайте да забележите, че всички продукти на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ има свои характерни качества, които могат да се окажат точно попадение за вашите очаквания. Както казваме ние, от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“, поради това, че пазарът за всякакви продукти в настоящия момент е качествено усъвършенстван, искането ви определено ще е улеснено. Многообразието на пазара и ефективното представяне на продукти като тези на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ в все по-често означава задоволени потребители, а задоволените клиенти довеждат до качество на всички продукти.\nПродуктите на Счетоводна Къща София ООД непрестанно се усъвършенстват\nСпоред проучване на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ развитието на една фирма означава, че независимо от промяна в стиловете, клиентите все още желаят да пазаруват от тях. Ние от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ разбираме, че за да успяваме да останем на предни позиции на пазара с всички продукти, които предлагаме на потребителите, не е добре да изоставаме в рутина, а даже следва да подобряваме уменията си и качеството на нашите продукти. Ако имате намерение да вложите в партньор, който ще инвестира в подобряването на всички, предлагани от него продукти – при „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ сте се озовали на най-точното място.\nсчетоводна къща софия – 63049\nИзберете продуктите на Счетоводна Къща София ООД, тъй като те са създадени специално за вас\nНие от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ сме ориентирани към това, да променим живота на нашите потребители към по-хубав, по-стойностен и на по-високо ниво. Да създаваме продукти, които отговарят на особеностите на клиентите на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“, е посока, която ние във всеки момент имаме предвид. Ние от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ вярваме, че верните клиенти са стимулът да вървим напред, да се стараем да достигнем по-сигурно качество и по-добра ефективност. За „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“голямо удоволствие да станете купувач на произведените от нас продукти и най-вече – да си тръгнете удовлетворени от тях.\nЗаложете на Счетоводна Къща София ООД и се сдобийте с нужните ви продукти по най-удобния начин\nНие от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ сме на мнение, че онлайн шопингът е хубав подход да откриете всяко нещо, което ви е необходимо на едно място. Както ние от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ непрекъснато казваме, общият пазар в съвремието ни не изостава, а прогресира. Нашето време е така структурирано, че пазарът не изостава, а се надскача и вие можете да си купите всеки артикул, като предлаганите от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“, удобно, лесно и бързо. Очевидно е, че всеки от вас има свои собствени желания, които удовлетворява, купувайки специфични продукти, по тази причина ние от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ влагаме в посока на това да покажем колкото бихме могли, по-голям обхват от продукти, които да радват повече и повече потребители на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“. Развитието на пазара стимулира нашата нужда да растем и по тази причина ние от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ сме се устремили към предоставяне на отлично качество на по-достъпни цени за всеки наш клиент. „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ е целеустремена към постоянно подобряване и в тази посока всяка една иновация за исканите от вас продукти бихте могли да откриете точно при нас.\nсчетоводна къща софия – 13949\nВ екипа на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ не оставяме настрана отличното ниво в полза на по-ниската цена. В наши дни все повече производители и търговци имат продукти с недобро качество и за „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ това не трябва да се допуска. В магазина на „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ знаем за равновесието на качеството и мисълта за купувача. Ние от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ сме съветникът, от който имате потребност. Доверете ни се, защото ние от „СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ“ инвестираме сили и желание, за да спестим на потребителите ни изгубено време и неприятни последствия.\nсчетоводна къща софия – 65512 бестселъри\nсчетоводна къща софия – 67225 вида\nсчетоводна къща софия – 7896 варианти\nсчетоводна къща софия – 25352 комбинации\nсчетоводна къща софия – 3982 вида\nсчетоводна къща софия – 7317 селекции\nсчетоводна къща софия – 69318 постижения\nсчетоводна къща софия – 58964 новини\nсчетоводна къща софия – 67335 снимки\nсчетоводна къща софия – 36289 възможности\nсчетоводна къща софия – 15288 възможности\nсчетоводна къща софия – 32525 отстъпки\nсчетоводна къща софия – 77455 оферти\nсчетоводна къща софия – 1703 оферти\nсчетоводна къща софия – 4181 разновидности\nсчетоводна къща софия – 90712 отстъпки\nсчетоводна къща софия – 3884 снимки\nсчетоводна къща софия – 24566 отстъпки\n0 Replies to “СЧЕТОВОДНА КЪЩА СОФИЯ ООД – не е необходимо да издирвате повече, просто предпочетете нашето многообразие – научете повече доказателства още днес”\nBet excellent quality and excellent products - trust END OF TENANCY CLEANING IN LONDON Ltd.


Плати ми, що ми си длъжен -3. Беседа от Учителя, държана на 30 март, - Klaudia's Блог - Порталът към съзнателен живот\nEntry posted by Розалина · December 16, 2012\n3. Беседа от Учителя, държана на 30 март,\nПрощаване има само там, дето царува любовта. Само човекът на любовта може да прощава. Вън от любовта никаква прошка не съществува. Царят имал любов, затова бил снизходителен. Слугата нямал любов, той бил само физически човек, затова хванал своя съслужител и му казал: Ще ми платиш стоте пенязи! И ако разглеждаме съвременния живот от гледището на любовта, виждаме, че той се изявява в индивидуалните постъпки на хората. Често говорите и осъждате големите погрешки на хората, а не се вглеждате в себе си, да видите своите грешки. И малки грешки да имате, те са като малките камъчета, които спъват колата.\nМалките камъчета образуват големите камъни. Какви тухли са нужни за съграждането на една къща? – Здрави, добре опечени. От качеството на тухлите зависи здравината на къщата. Важно е още, как майсторът ще спои тухлите, да няма празнини между тях. И хората са живи тухли и камъни, които влизат като градивен материал във великото Божествено здание. Щом е така, те трябва да бъдат доброкачествени, да се използуват на място. С други думи казано: Човек трябва да бъде изправен към Божествените закони. – Не се ли допущат никакви грешки? – В душата не се позволяват никакви грешки. Не е позволено да гледаш, как брат ти се моли да го почакаш малко, докато плати дълга си, а ти го даваш под съд и го осъждаш. Той се моли на колене пред тебе. Не трябва ли да му простиш ? Христос казва да му простиш. – Защо? – Защото Бог прощава на него. Животът, на който се радвате, не е ли от Бога ? Тялото, умът и сърцето ви не са ли от Бога? Водата, въздухът и светлината, с които разполагате, не са ли от Бога ? Какво сте платили за тях?\nВръзката, която съществува между хората, е резултат на Божията Любов. Тя\nсъществува, изобщо, между всички живи същества. Наблюдавайте птичките, например, които не са толкова разумни, като хо\nСъвременните хора търсят различни методи да подобрят живота си. Те орат земята, правят училища, проповядват, но въпреки това, животът им не се подобрява. И това е добре, но единственото нещо, което може да подобри живота им, е Божията Любов. Тя е в състояние да уравновеси силите в природата, да регулира живота. Още еврейските пророци казват, че Бог ще живее между хората не външно, но вътрешно. И Христос казва: „Аз ще дойда, ще направя жилище във всеки едного." Христос ще живее във всеки човек. – Как ще се засели в човека? – Като любов. Казано е: „Каквото вържете на земята, вързано ще бъде на небето. И каквото развържете на небето, развързано ще бъде на земята." Казва се още: „Двама или трима, събрани в мое име, каквото попросят, ще им се даде." Така хората, особено религиозните, опитват силата на своята молитва. Казваш: Аз се моля, но молитвата ми не се приема. – Значи, имаш някаква грешка. Като я изправиш, молитвата ти ще се приеме. В Бога няма никаква промяна, нито измяна. Ако отношенията ти към Бога са чисти и свети, молитвата ти непременно ще бъде чута. Това, което ви говоря, изразява един вътрешен процес на душата. Всеки от вас е минавал и минава тежки моменти в живота си. Всеки има един идеал, един стремеж на душата си, който иска да реализира. Ако не успее, той страда. Прав е той. Обаче, вътрешният стремеж на човека се постига по пътя на любовта. Първо ще започнете от физическия човек. За това е нужно здраво тяло. Още със създаването на човека, като физически, духовен и божествен, Бог му е дал всички условия, да се прояви. Първо, дал му е здраве, вложил е в него здрав морал, вложил е в него и любовта си. Това са три прояви, чрез които душата се характеризира. Ако на земята човек не прояви своето здраве, морал и любов, той сам се излага на изпитания. Той ще мине през много теории, ще решава различни задачи, но в края на краищата, той трябва не само да ги разреши, но и да ги приложи. Дърводелецът не трябва само да представя своите модели, но и да ги приложи. Иначе, ние не можем да покажем на хората Божествения живот. Моделът трябва да се реализира. Не е достатъчно само да раздадем имането си, но да го раздадем с любов. Без любов, без вътрешно разположение, без вътрешни добродетели нищо не се постига. Когато срещнеш едно сираче на пътя, не го отминавай. Спри се и му помогни\nСъществуват няколко начина за лекуване на болните\n. Единият начин е лекуване от природата. Оставете болния на природата, няма да се мине много време, и той ще оздравее. Този начин е най-добрият. Вторият начин е лекуване от лекар. Ще дойде лекарят, ще препоръча някакво лекарство, и след известно време болният се подобрява. Обаче, .. и трети начин на лекуване – Божествен. Там болният оздравява моментално.\nПо какво се познава слизането на Духа между хората? – Когато злото се увеличава, когато болестите и неправдата между хората се увеличават, Духът е далеч от тях.\nЩом злото се намали, болестите и неправдата изчезнат, Духът е между хората. Днес българите, както и всички останали народи, искат да се наредят работите им, да подобрят живота си. – Прави са те, и това е възможно. Ето, казано е в Новия Завет: „Дето са събрани двама или трима души, каквото попросят в мое име, ще им се даде." – Кога? – Когато желанията им са съгласни с Божията воля. Всичко зависи от Бога. Той управлява всички народи. Те са Негови служители, и Той им заповядва. Не схващайте това по човешки. Като казвам, че Бог управлява света, имам пред вид следното: Той не се меси в личните работи на хората. Има нещо, в което Той ги оставя да се проявяват свободно. Бог само наблюдава, какво правят хората, и мълчи. Ние наричаме мълчанието на Бога дълготърпение. Той е добрият цар, който прощава дълга от 10,000 таланта на своя слуга, но щом чуе, че този слуга хваща своя съслужител и го дава под съд за 60 лв., веднага казва: „Доведете го при мене."\nПомнете: В Бога има една особена черта – Той има особена любов към онези, които Го любят и изпълняват Неговата воля\n. Един ангел, от висока йерархия, забелязал, че всяка сутрин Бог се разговаря, с някого от земята, като му отправял по една усмивка. Той се чудил, как така, Бог, Който има толкова работа и се занимава с велики неща, има време да се разговаря с някое същество от земята. Навярно Бог отделя малко време за някоя високо напреднала душа. Един ден гой се обърнал към Господа с молба да слезе на земята, да види, коя е тази душа, с която Бог се разговаря всяка сутрин. Молбата му била задоволена. Той слязъл на земята и какво било учудването му, като видял, че Бог се разговаря с един крайно беден човек, който живял някъде в гората. Бедният човек отивал всеки ден на работа и, каквото печелил, приемал го с благодарност. Той посветил целия си живот на работа и благодарил на Бога, че е здрав и може да изпълнява волята Му. Като гледал този беден човек, ангелът искал да разбере, какво величие представял той, но нищо не могъл да намери. Обаче, Бог вижда и най-малката любов, която прониква в човешката душа. Следователно, ако търсите добър приятел, ще го намерите в лицето на Бога. Ако искате да намерите един добър брат, търсете го между ангелите и светиите. – Как ще дружим с тези братя? – Много просто, те са навсякъде, в цялата вселена.\nPrevious entry ДИШАНЕ -От: Мисъл за деня - 3.12.-9.12.2012г.\nNext entry От: Мисъл за деня 17.12 - 23.12.2012 г.