Samsung S Edge Кейс - Аксесоари, части за телефони в с. Негован - OLX.bg\nАксесоари и части за телефони - Негован - samsung s edge кейс\nsamsung s edge кейс &nbspв&nbspАксесоари, части за телефони&nbspв&nbspс. Негован, Област София-град\nGame of Thrones Кейсове за Samsung Galaxy S7 Edge\nгр. София, Овча купел вчера 16:47\nгр. София, Младост 2 4 апр\nПротектор за Samsung Galaxy S6 edge +\nгр. София, Люлин 7 4 апр\nгр. София, Зона Б-5 4 апр\nСиликонов калъф за Samsung Galaxy S7 edge\nКалъф/кейс samsung s6 edge\nSamsung Galaxy S7 edge калъфчета\nгр. София, Гоце Делчев 30 мар\nСтъклен протектор за Samsung Note 8 S7edge S8 Plus\nПротектор за Samsung galaxy s7 edge ,s9 гръб\nКейс/гръб за Samsung s6 edge\nс. Горни Богров 26 мар\nАктивен калъф за samsung S8 edge\nс. Драговищица 26 мар\nКалъфче за Samsung S6 Edge\nSamsung EP-TG935 BackPack for Galaxy S7 Edge сребрист цвят\nТвърд гръб за Samsung Galaxy S7 edge\nКалъф Samsung Galaxy S6 Edge\nКейсове за Samsung galaxy s9, s7, s7edge ,tab e 9.6\nгр. София, Илинден 22 мар\nТвърд гръб за SAMSUNG S7 EDGE\nСиликонов кейс Edivia с принт за Samsung Galaxy S6 S6 Edge / 2 модела\nУлтра тънък матов твърд кейс за Samsung galaxy S6 S6 Edge Plus\nCLEAR VIEW Огледален кейс калъф Samsung S8 + S9+ NOTE 8 9 S7 EDGE PLUS\nгр. София, Витоша 17 мар\nsamsung s6 edge кейс в категория Електроника


Лияна се показа насинена и окървавена!(Кой посегна на певицата) – zvezden.com\nянуари 31, 2019 galina\tЛияна, побой, проект, снимки\nПоп фолк дивата Лияна се показа жестоко насинена и окървавена в мрежата. Снимката на жестоко битата певица веднага разбуни мрежата.\nМнозина заподозряха в побоя бившия й мъж или екс гаджето й.\nОказа се, че нищо такова не се е случило. Самата изпълнителка побърза да успокои уплашените фенове, че става въпрос за неин бъдещ проект.\n„Скоро… „Принцеса“… Една истинска съвременна любовна история“, постна над кадъра Лияна.\nНетърпеливи почитатели веднага я затрупаха с въпроси. Вероятно става въпрос за домашно насилие в най-новото й парче и в клипа към него.\nТема, супер актуална в последно време. Явно в новото си видео, за макиажа, изпълнителката се е доверила на гримьора Цецо Андреев, който също не спира да пуска снимки в социалната мрежа, пише в. „Марица“.\nКакто заяви преди време в интервю, Лияна наистина сериозно е погледнала към кариерата си. След последната й връзка с бизнесмена Цецо Харема певицата бе категорична, че ще наблегне на пеенето и обърне взор към най-любимото си същество-дъщеря й Денис.\nТийнейджърката е плод от любовта й с Махмуд, който бе разследван у нас за продажба на наркотици.\nМалко позабравената поп фолк дива отново се връща на сцената и то с мощен старт, за радост на меломаните и нейните почитатели.\nДоскоро любовният живот изместваше информацията за новите песни на Лияна. Но само преди дни крехката поп фолк звезда буквално „отряза” главата на вече бившото си гадже Цветан Петков, по-известен с екзотичния псевдоним Цецо Харема. Докато се говореше, че двамата скоро ще станат семейство, която клюка упорито подклаждаше и бизнесмена, Лияна отрече мълвата.\n„Caмoдocтaтъчнa cъм cи”, oтceчe изпълнитeлĸaтa, нo oбяcни, чe любoвтa нa дъщepя й e нaй-вaжнoтo зa нeя.\n„Aз живeя caмa oт дocтa вpeмe”, oтceчe Лиянa и дaдe дa ce paзбepe, чe зa ниĸaĸвa cвaтбa c Πeтĸoв или ĸoйтo и дa e дpyг нямa дa имa.\nЛияна все пак си остави вратичка. Певицата заяви, че ако „някой ден се влюби безумно, може и да се ожени”.


The Gabriel - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nThe Gabriel Hotel, Suncity, Autostrad Road, , Друг район, Кайро, Египет - Много добро местоположение - вижте на картата\nИмате въпрос относно The Gabriel?\nВ близост Друг район Друг район Хелиополис New Cairo City Град Наср New Cairo City\nПовече за The Gabriel\nПри посещение в Кайро, в The Gabriel ще се почувствате като у дома си, защото предлага квалитетно настаняване и отлично обслужване. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. Посетителите на хотела могат да се насладят на тур из най-известните забележителности на града като например Www.egyptdreamtours.com, Международно летище Кайро, Bashayerstyle.\nВ The Gabriel отличното обслужване и достъпните съоръжения допринасят за Вашия незабравим престой. Хотелът осигурява 24-часов рум-сервиз, безплатен WiFi достъп във всички стаи, Wi-Fi връзка в общите части, паркиране на автомобили, паркинг, за да гарантира комфорта на своите гости.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Независимо от това, дали сте фен на фитнеса или просто търсите начин да отпочинете след уморителен работен ден, в хотела ще намерите най-висококачествените съоръжения, такива като открит басейн. Открийте интригуващата комбинация от професионално обслужване и широка гама удобства в The Gabriel.\nХеосова пирамида - 28,24 km\nПлатото Гиза - 29,18 km\nЕгипетски Музей - 15,97 km\nХангинг Чърч - 18,58 km\nСтар град - 18,53 km\nДжамия Мохамед Али - 14,49 km\nислямски Кайро - 13,52 km\nСиненгога Бен Езра - 18,49 km\nДжамия Амр ибн ал-Ас - 18,03 km\nWww.egyptdreamtours.com - 2,56 km\nСтатуя на Рамзес II - 3,8 km\nBashayerstyle - 4,95 km\nCity Stars Mall - 5,08 km\nGallery Rizq - 5,37 km\nSally Gallery - 5,46 km\nSameh Gallery - 5,47 km\nEgypt Private Tours - 5,52 km\nGallery Ghazal - 5,64 km\nHeliopolis Gallery - 5,74 km\nAgoda отзиви (6)Booking.com (503)\nVery enjoyable stay at hotel , NIce room , Comfort”\nbed size and quality, room size, inside a shooping mall, Suncity shooping mall\nVery enjoyable stay at hotel , Nice room , Comfortable bed and large room and black marble bathroom


Словото някога и днес – Еклектика\nСловото някога и днес\nИнтервюта, Общество и политика, Редакционни коментари\n„В началото бе Словото…”\nИнтервю по случай Деня на българската просвета и култура и славянската писменост – 24-ти май – с учителя по български език и литература Добринка Тодорова за Радио Стара Загора, 24.05.2014г.\nКакво е да си човек на словото днес във века на заливащата ни отвсякъде информация?\nВ древносттта словото е било неотделимо от музиката и се е творяло, за да възпява. То е било магическо средство за общуване със сакралния /свещения/ свят. Съществували са забрани /табу/ за произнасяне на определени думи, които имат призоваваща сила и способност. Между дума и действие е имало знак за равенство. Озвучената мисъл не се разтваря в пространството, а отива и изпълнява в реалността това, за което е изпратена. И днес се случва това. И днес има Думи на Сила, способни да творят нова действителност. А във века на заливащата ни отвсякъде информация човекът на словото трябва да плува ловко сред море от думи, които ту откриват, ту скриват мисли и чувства, защото думите могат и двете.\nПризвание ли е да си учител и защо?\nБез съмнение, учителят не е просто информатор, а посредник между света на съвременните ученици и света на книгата. Той гради мостовете между тях, за да ги свърже, за да се състои срещата. И когато не се разминат, а се срещнат и аз разбера за състояла се връзка между тях, това искрено ме радва. Рабрах, че учителят не бива да пробутва учениците през вратата на своя предмет, а да я отваря пред очите им. Айнщайн е казвал, че главата на ученика не е кофа, която да напълниш, а факел, който да запалиш. Напълно съм съгласна с думите му. А в по-широк смисъл учителството е предване на дух, не само на знания и умения.\nКак открихте, че да бъдете човек на словото е Вашата мисия?\nОт малка съм се впечатлявала от хората, които владеят силата на думите, усещала съм, че словото не е само средство за комуникация, а нещо много, много повече от това. За мене е било винаги особено интересно какво стои зад, около, между думите. Тези пространства са наситени с много повече смисъл дори от самите думи, които са дрехата на мисълта и могат както да я открият, така и да я скрият. Въздухът и атмосферата между, около и зад редовете са пулсът на думите, техният истински живот. Чувствала съм, че има мъртви, лепкави, тъмни слова, които те задушават и потискат, както има и живи, окриляващи слова, които те повдигат и изправят. Думи, които строят, и думи, които рушат. Думи, които събират, и думи, които разделят. Какво ли не могат думите?\nМного съм се чудила защо хората, които говорят един език, не могат да се разберат адекватно … Нали и двете страни знаят какво значение стои зад думите, с които си служат?! Защо общуването много често се получава като игра на счупен телефон. Думите пристигат до адресата си изкривени, преиначени, съвсем други от отправените. Има едно чудесно стихотворение „Далечини“ на съвременния български поет Роман Кисьов, в което присъства този общочовешки проблем на взаимното нерaзабиране в словесното общуване на хора, говорещи един език. Ще ви прочета няколко реда от него:\nТолкова отдалечени сме един от друг\nче когато аз казвам „ангел“ –\nпразното пространство помежду ни\nи ти дочуваш „гел“…\nкогато казвам думата „пророк“ –\nти дочуваш само „рок“…\nи когато аз изричам думата „парад“-\nпри теб достига „ад“…\nдумата „безкрай“ за теб\nпревръща се в „край“…\nГоляма тайна е заключена в този парадокс. Тайната на различните езици на душите. В дадена дума всеки влага понятията от своя свят и от това се получаат дори съдбовни разминавания. Както се казва: „Аз ли криво ти се молих, ти ли криво ме разбра?“ Огромните разстояния между отделните светове на нашите души изкривяват думите ни до неузнаваемост.\nКакво представлява словото и колко то е важно за човешкото съществование?\nСловото е Хляб, храна – насъщна, ежедневна за всеки един, независимо дали човек го осъзнава или не. Словото е памет – то съхранява и предава човешкия опит. Без него цивилизацията ще се разпадне. Словото е оръжие, меч, който разделя истина от лъжа, действително от илюзорно, значимо от нищожно. Нашият народ е казал в тази връзка: „Думата нож не е, но като нож се забива.“; „Езикът кости няма, но кости троши.“; „Дълбока рана заздравява, лоша дума не се забравя.“ От деца знаем неумолимата истинност на тези пословици. Словото е власт, контрол – над себе си, над другите, над събитията. Човекът е единственото словесно същество от всички живи твари на земята. Само то има членоразделна реч. Според древните концепции сътворителните елементи в човека са окото, устата и ръката. Определението за човешкия вид от най-стари времена е „говорещо същество“ за разлика от животинския свят. Както гледа човек, така говори, а после следват и делата на ръцете му. Тази верига е животоопределяща за всеки човек без изключение. Тя е духовен закон, който действа неумолимо, както физичните закони са неотменими, независимо дали ги знаем или не, дали ги признаваме или отричаме – налага се да се съобразяваме с тях категорично. Истинската първопричина на проблемите и успехите ни е именно речта – тя не е просто съвкупност от думи, а низ от образи, виденията на нашите дефиниции за всяко нещо – видимо и невидимо. А нашият свят пряко зависи от нашите дефиниции, които определят нашия светоглед. Органът на речта – езикът, се определя като кормилото на живота според апостол Яков: „Който не греши с дума, той е съвършен човек, мощен да обуздае и цялото тяло. Ето ние туряме юзда в устата на конете, за ни се покоряват, и управляваме цялото им тяло. Ето и корабите, ако и да са толкова големи и биват тласкани от буйни ветрове, с малко кормилце се насочват накъдето кормчията желае; тъй и езикът е мъничък член, но големи работи говори. Ето малък огън, а колкава гора запаля (..) езикът никой човек не може да го укроти, той е неудържимо зло и е пълен със смъртоносна отрова.“\nСловото е светлина, посока, път – по него може да се върви, както ап. Петър е тръгнал да върви по водата, повикан от Исус.\nЕзикът, писмеността са съкровища. В древността познаването и рабирането им се е считало за най-голямо богатство, защото те сочат пътя към безсмъртието. Затова безсмъртните думи са се записвали със златни и сребърни букви на пурпурен пергамент. Височайша почит, нали!\nСловото е говоримо и образно. Не само изговореното с устата е слово, но и всичко около нас – езикът на жестовете, на тялото, на движенията, ние самите сме изречено слово, изрисуван йероглиф от плът и кръв. Честно казано, аз вярвам, че човек е повече това, което изобразява, отколкото това, което изразява.\nА какво да кажем за зловещата сила на словото в ръцете на тираните, манипулаторите, фанатиците! Тръпки ме побиват, като си помисля. Има достатъчно примери в историята и днес. Но нека не говорим в тези светли дни за тях.\nМного ми допада една интересна притча за Сократ и трите сита. Може би мнозина я знаят, само ще я припомня, защото тя е в пряка връзка с темата ни.\nЕдин човек отишъл при Сократ и му казал:\n– Знаеш ли какво научих току-що за един твой приятел?\n– Ами да – казал Сократ. – Преди да разказваш разни неща зад гърба на другите, хубаво е да отделиш малко време, за да помислиш какво точно се готвиш да кажеш. Това наричам „проверка с трите сита“. Първо е ситото на Истината. Проверил ли си дали това, което искаш да ми кажеш, е вярно?\n– Тогава – заключил Сократ – ако това, което имаш да ми казваш, не е нито вярно, нито хубаво, нито полезно, защо въобще ще ми го казваш?”\nБез коментар, както се казва в такива случаи. Изводите всеки може сам да си ги направи.\nС какво може да обогатите слушателите освен обичайните неща, които чуваме в този ден?\nИма наистина нещо, което може да е все още странно за много уши, но през 2006 г. излязоха на бял свят революционни открития, които промениха нашето разбиране за корените на човешката цивилизация на земята, за най- старата писменост на света, и всички тези новости са свързани с името на нашата родина и на нашия народ. Ще попитате как? Ами, българите като наследници на траките (генетичните изследвания го доказаха) се оказваме наследници и на тяхната високоразвита цивилизация. В своята поредица „Тракийското писмо декодирано“ откривателят на тракийската писменост д-р Стефан Гайд разкрива чрез своя метод на разчитане на артефакти, открити по българските земи, че предците ни траките не са били диви варвари и винопийци, а са имали писменост още от петото хилядолетие преди новата ера, литературна традиция, напълно възприета и съхранена в основните религиозно-философски текстове на Древен Египет, откъдето се разпространява хилядолетия по-късно и в целия античен свят. Ето какво можем да прочетем в тази невероятна поредица „Тракийското писмо декодирано”:\n„Траките са имали писменост преди египтяните и шумерите и се оказват първият етнос, който е имал писменост в историята. Нещо повече, най-древното писмо на траките е било пиктографско (образно), а не фонетично (звуково), което означава, че всеки друг народ е можел да го приеме от тях, независимо какъв език и диалект е говорел, защото при това писмо се изписват идеите, а не произношението на думите. Това означава, че всички, които са възприели тракийското пиктографско писмо, са можели вече чрез писане да се разбират с траките и помежду си, дори когато езиците им са били толкова различни, че не биха могли да се разбират чрез говорна реч (разговор). Следователно първоначалното въведено от траките пиктографско писмо вероятно е служело като универсален световен език (поне за посветените елити) в онази епоха.“\nЗа мен например беше огромна сензация да прочета, че в своя първичен и оригинален вид световноизвестната „Египетска книга на мъртвите“ е сборник от религиозни текстове с древнотракийски произход, които биват доразвити и разширени по-късно на египетска почва в своите многобройни варианти, известни като Пирамидни текстове. Винаги съм искала да разбера какво са искали да ни завещаят хората в зората на времената, кое са считали за наистина важно, за да го запишат на камък, глина, по глинени и златни съдове, по украшения, оръжия, гробници. С прочитането на тази поредица получих удовлетворителни отговори на отколешни мои въпроси. Тракийските плочки от Караново, Градешница, Точиларе, Тартария съдържат най-старите записани версии, намерени досега, на отделни глави от „Книгата на мъртвите“. Ако искате и вие да разберете за какво пише в тези свещени текстове, ще ви кажа само, че главната им тема е пътят към безсмъртието, вратите между световете. Това е вълнувало умовете на хората в зората на времето.\nегипетска книга на мъртвитеелементи на сътворение на словотомагията на словотопразник на писменосттасилата на словотославянска писменост и културасловотословото вчерасловото днессловото като истинска хранасловото утресътворяващото словотраките и словото им\nСЛУШАНЕТО НА ОПЛАКВАЩИ СЕ ХОРА Е ВРЕДНО ЗА ВАШИЯ МОЗЪК


Коби и Джиджи Брайънт ще играят баскетбол в рая (ВИДЕО) - bTV Новините\nНиколета Маданска разказва най-интересните истории от света на спорта в студиото на "Тази неделя"\nПубликувано в 09:44 ч. 02.02.2020 г. - Обновено в 11:23 ч. 02.02.2020 г.\nТази седмица една новина измести всички други. Отиде си една легенда! Коби Брайънт - едно от лицата на баскетбола в последните две десетилетия, загина трагично в катастрофа с хеликоптер заедно с 13-годишната си дъщеря Джиана и още 7 души. Машината, която трябваше да отведе Коби и Джиджи на мач, се разби в хълмовете на Лос Анджелис. Разследващите предполагат, че причината е гъстата мъгла и загубата на ориентация.\nЧерната мамба, както беше познат Коби в баскетболния свят, е вероятно е един от двамата най-велики, играли някога този спорт. Другият е Майкъл Джордан. Двамата си приличиха не толкова по спечелените титли, отличия, признания и статистики. Харизмата им бе подобна. Самият Коби наричаше себе си "вино", казвайки, че остарява като виното и става все по-добър към края на кариерата му. 20 години, все с екипа на "Лос Анджелис Лейкърс". Той се превърна не само в любимец и легенда, а в мит и символ на спорта с оранжевата топка.\nКоби спечели пет титли на НБА, стана и два пъти олимпийски шампион с отбора на САЩ. Срещу името му седи цял куп рекорди, постижения и признания. През 2015 г. написа поема, нещо като обръщение: "Скъпи баскетбол". Три години по-късно спечели "Оскар" с късометражен филм, заснет по тази ода, в която се обясни в любов на играта.\nПодобно на друг великан в този спорт - Дражен Петрович, животът му бе отнет в катастрофа. И също като него, Брайънт остава вечен в историята на тази игра.\nХеликоптерът се превърна в част от ежедневието на Кобе още преди десетина години. И това не беше някаква прищявка, а необходимо удобство и възможност да прекарва повече време със семейството си. Със своята съпруга Ванеса сключват договор - никога да не летят заедно. Двамата бяха женени почти 20 години, в които преминаха през какво ли не, а любовната им история е достойна за холивудски филм. Всичко започва, когато тя е само на 17, ученичка, а той изгряващата звезда на НБА – на 20. По онова време Ванеса работи като танцьорка и дори се появява в клип на Снуп Дог. Двамата с Брайънт се запознават в звукозаписно студио, когато Кобе решава, че иска да запише песен. От онзи момент пламва и искрата помежду им, която гори 20 години. Женят се 2001 г., на сватбата присъстват само 12 души. Нито родителите, нито сестрите, нито съотборниците на Брайънт са поканени, което води до сериозен скандал в семейството и Кобе не поддържа връзка с роднините си почти две години. Първата им дъщеря – Наталия, се ражда на 18 януари 2003 г. Тогава Кобе възстановява връзката със семейството си.\nДжиджи - втората му дъщеря, която загина заедно с него в катастрофата само на 13 години, трябваше да продължи завета му на игрището. Тя беше наследила характера и любовта му към спорта. Нейната мечта бе да играе баскетбол в женската НБА, за да стане като татко. С помощта му като неин личен треньор, Джиана имаше мечти да стане професионалист. Брайънт беше уверен, че тя ще успее. С Джиджи имаха специална връзка. В последните няколко месеца, двамата често можеха да бъдат видени край игрището на мачове от НБА. "Мамбасита" или Малката мамба, както я наричаше галено, бе негово продължение. "Излизаме от залата на "Лейкърс" и феновете идват при мен с думите: "Хайде, направи едно момче, трябва някой да продължи твоето наследство в играта. Тогава се намесва Джиджи: Хей, аз съм тук, спокойно. Аз поемам нещата!", разказа с усмивка Коби преди няколко седмици.\nСемейство Брайънт преживява няколко сериозни труса в съвместния си път. През 2003 г. 19-годишната камериерка от Колорадо Кейтлин Фейбър обвини Брайънт в изнасилване. Случката се развива, докато баскетболистът се възстановява от контузия. По време на съдебния процес, който е широко отразен в медиите, Брайънт призна, че е правил секс с Фейбър, но той е бил по взаимно съгласие. Ванеса бе постоянно до Кобе по време на скандала и го подкрепяше по всевъзможни начини. Двете страни се споразумяха и Фейбър получи обезщетение от пет милиона долара.\nПрез 2010 г. започнаха да се появяват все повече и повече снимки как Брайънт се забавлява в компанията на различни жени. 2011 г. Ванеса реши, че не може да понесе повече и подаде документи за развод. Богатството на Брайънт тогава бе в размер на 400 милиона долара, половината, от които трябваше да отидат при съпругата му след развода. В допълнение, тя искаше и пълно попечителство над дъщерите им. В крайна сметка, Ванеса и Кобе решиха да запазят семейството и го обявяиха официално пред медиите през юни 2012 г.\nА Кобе успя да се реваншира, като се научи да свири "Лунната соната" на Бетовен - любимото музикално произведение на Ванеса, по слух.\nОсвен спортното наследство, Коби оставя и огромно финансово - над 800 млн. долара. Богатство, натрупано предимно от инвестиции в нови технологии, медии и спортни напитки. Във впечатляващата си кариера, продължила две десетилетия, Брайънт е заработил 320 млн. долара в "Лос Анджелис Лейкърс". Приходите на Коби от реклама възлизат на поне още 300 млн. долара. Работил е със спортни гиганти, популярни хранителни вериги, гейминг платформи и други.


Ghostery Enterprise Ви помага да разберете как компаниите събират и ползват данните Ви, най-често за да насочват реклами към Вас, и Ви позволява да се отписвате ако пожелаете. Коато се отписвате от компания чрез уеб страница на Ghostery Enterprise, Ghostery Enterprise изпраща съобщение до сървърите на компанията. Тов�� съоб��ение праща з��явка да се върне бисквитка за отписване от сървърите и да се запази на Вашия компютър във формата на бисквитка на браузър\nПовечето уеб браузъри Ви позволяват да видите съдържанието на бисквитките, които се съхраняват на Вашия компютър. Това Ви позволява сам/а/ да проверявате наличието на бисквитки за отписване. Ето какво например показва Firefox за услугата за отписване от бисквитки на DoubleClick:\nЗа да видиш съдържанието на услугата за отписване чрез бисквитки на определена компания, иди на тази страница, търсете по компания и кликнете на името й. Ако тази компания предлага услуга за отписване, ще видите информацията за бисквитката за отписване в секцията 'Бисквитки за отписване'.\nВажно е да разберете, че бисквитките не се споделят между браузърите. Например Internet Explorer и Firefox пазят бисквитките на различни места и те не могат да четат бисквитките на другия браузър. Затова ако се отпишете от проследяване от компания АБВ в Internet Explorer, Вие НЕ СТЕ се отписали от проследяване от компания АБВ във Firefox. Ще Ви се наложи да повторите процеса и във Firefox, за да можете да се отпишете и в двата браузъра.


ЖЕНИ / Oltre / Дрехи\nФилтър 749 продукта\nOltreДънки с декоративни камъни17899 лв.12499 лв.\nOltreРаирано пончо с разкроен подгъв12899 лв.10299 лв.\nOltreЖилетка от модал и вълна с рипс16899 лв.11799 лв.\nOltreПуловер с вълна и модал16899 лв.11799 лв.\nOltreКъсо зимно яке с качулка30899 лв.25099 лв.\nOltreПуловер с вълна и коприна13899 лв.9699 лв.\nOltreЖилетка с вълна и с копчета16899 лв.11799 лв.\nOltreПуловер с вълна16899 лв.11799 лв.\nOltreПуловер с бляскави акценти13899 лв.9699 лв.\nOltreСуитшърт с декоративни камъни16899 лв.11799 лв.\nOltreЖилетка с вълна16899 лв.11799 лв.\nOltreЖилетка с мохер17899 лв.12499 лв.\nOltreПуловер от мохер с плетка осморка16899 лв.11799 лв.\nOltreЖилетка с вълна и коприна на райе13899 лв.9699 лв.\nXS S M L XL XXL 3XL XXXL 4XL M-L28 L-L28 W24-L26 W24-L28 W24-L29 W24-L31 W24-L32 W25-L26 W25-L27 W25-L28 W25-L29 W25-L30 W25-L31 W25-L32 W26-L26 W26-L27 W26-L28 W26-L29 W26-L31 W26-L32 W27-L26 W27-L27 W27-L28 W27-L29 W27-L30 W27-L31 W27-L32 W28-L26 W28-L27 W28-L28 W28-L29 W28-L30 W28-L31 W28-L32 W29-L26 W29-L27 W29-L28 W29-L29 W29-L30 W29-L31 W29-L32 W30-L27 W30-L28 W30-L29 W30-L30 W30-L31 W30-L32 W30-L33 W31-L27 W31-L28 W31-L29 W31-L30 W31-L31 W31-L32 W32-L28 W32-L29 W32-L31 W32-L32 24 25 26 27 28 29 30 31 32\nOne Size XS XS-S S S-M M M-L M/L L XL XXL XXXL 3XL 4XL 5XL\nXXS XS S M L XL XXL XXXL 4XL 24 25 26 27 28 29 30 31


Бруно Фернандеш плакал като разбрал за трансфера си в Юнайтед\nБруно Фернандеш плакал от щастие като разбрал за трансфера си в Юнайтед\nБез съмнение Манчестър Юнайтед са доволни от привличането на новата си звезда Бруно Фернандеш. Изглежда обаче португалецът е бил още по-радостен от този факт, като дори е плакал от щастие след като е разбрал голямата новина.\nФернандеш споделя, че да играе в Англия и конкретно в Манчестър Юнайтед е било неговата най-голяма мечта, за която се е трудил години наред. Дори още когато получил обаждане, че има шанс да заиграе за Червените дяволи, той веднага се обадил на всичките си роднини и просто се разплакал. Португалецът споделя, че просто е нямало никакъв шанс да пропусне тази открила се възможност.\nФеновете на Юнайтед пък с нетърпение очакват да видят как ще си взаимодействат Пол Погба и Бруно Фернандеш, които все още са нямали възможност да играят заедно. В това число на привърженици влиза и Димитър Бербатов, който обаче сподели, че се съмнява французинът да е готов на 100% за началото на мачовете, тъй като доскоро той имаше проблеми с тежка контузия.\n0 коментари за “Бруно Фернандеш плакал от щастие като разбрал за трансфера си в Юнайтед”


Блогът на Гергина Дворецка: 2014\nПубликувано от Гергина Дворецка в 18:08 ч. Няма коментари:\nСмешно е, но ми се иска тази година да не си отива! Имала съм и други щастливи години в живота си, но за мен 2014-та е много специална – говоря само в личен план. Това е годината, в която започнах нещо ново. Напуснах БНР, където работех още от студентка и останах в него 39 г. без никакво прекъсване. Радиото е моя голяма любов и съдба, но трите последни месеца, които прекарах извън него, са едни от най-вълнуващите в живота ми – експериментирах, поемах изцяло отговорността за всичко, което правя, вместо да чакам някое висше началство да определя какъв да бъде периметърът на действията ми... Парадоксално е, че човек, който толкова много обича промените, е прекарал 39 г. на едно и също работно място, но истината е, че през всички тези години неведнаж съм започвала да правя нови предавания, а това ми създаваше усещането за разнообразие. Най-после нещата се промениха напълно! Вече не се представям като журналистка в БНР, а като председател на фондация „Европа и светът”, но тъй като титлата „председател” не ме блазни особено – тя просто изразява функциите ми във фондацията - скоро ще се представям като ръководител на информационния сайт www.evropaworld.eu и на интернет радио „Европа и светът”. Да бъда журналистка беше моята младежка мечта, която, за щастие, се сбъдна! Вярно е, че журналистиката у нас днес не е на почит, често я наричат поръчкова – не без основание, но аз съм имала шанса да работя в обществената медия БНР, където сме се старали да бъдем обективни и да не се влияем от конюнктурата. Ще продължа така и извън БНР.\nПрез 2014-та издадох седмата си авторска книга - стихосбирката „Балада за птицата Феникс”.\nПрез 2014-та пътувах из Европа: през май с мъжа ми бяхме на остров Корфу и посетихме невероятни места там. През август със сина ми и един от хоровете, в които той пее, вокална група „Щастливеца”, бяхме на концерти в Париж, но на отиване и връщане останахме в Унгария, Германия, Швейцария, Австрия, Хърватия... Прекрасно пътуване със сърдечни, талантливи хора! В края на септември пътувахме до Австрийските Алпи със сина ни и с Академичен хор „Св.Параскева” при Националната художествена академия. В началото на ноември бяхме на сватба в Прилеп, Македония – оженихме скъпата ни азербайджанска приятелка София Шигаева и любимия й Филип Митрески!\nИ да се върна към основната част от промените за мен през 2014-та: на 31 март беше регистрина семейната ни фондация „Европа и светът”, която ще подкрепя развитието на културата, изкуството, образованието, науката и установяването на по-тесни връзки между тях и бизнеса, както и обмяната на ценности в Европа и света. В момента подготвяме сайта й www.evropaworld.eu и интернет радио „Европа и светът”. На 22 декември в Дома на Европа проведохме първата си голяма проява „Европа и светът преди Коледа”, на която се събраха хора от различни континенти: наши български съмишленици, както и доброволци и студенти от Франкофонския регионален център за Централна и Източна Европа (CREFECO) и Франкофонския институт за администрация и мениджмънт (IFAG).\nЩе добавя, че през 2014-та г. дописах романа си „Искрено ваша” – остава само да го редактирам.\nТова е в общи линии личната ми равносметка за годината. Благодаря ти, 2014-та! Продължаваме напред!\nПубликувано от Гергина Дворецка в 9:57 ч. Няма коментари:\nБеше невероятно усещането да се изкачвам пак по стълбите към студиото на програма „Хр.Ботев” в старата сграда на БНР. Ирен ме беше поканила в последното за годината предаване „Клубът на журналистите”, да разкажа за фондацията ни „Европа и светът”. Не искам да правя от това литературно есе, само споделям усещането. Напуснах преди малко повече от 3 месеца Радиото, където съм работила 39 години. През тези 3 месеца не ми домъчня за него. Не защото не го обичам, а защото ми се искаше най-после да правя и нещо по-различно от радиопредавания, да осъществя други свои идеи.\nДокато се изкачвах по стълбите към студиото преди 3 дни, си спомних как още от миналата зима започнах мислено да се сбогувам с Радиото – бях решила отдавна, че ще го напусна точно на 22 септември 2014 г.. През месеците преди тази дата вървях по коридорите и си казвах: „След време вече няма да съм тук!” и не изпитвах тъга, защото знаех с какво ще се заема, когато си тръгна.\nМежду двете части на разговора ни в студиото на 27 декември, докато звучеше една прекрасна френска песен, специално подбрана от Цвети Бахариева, Ирен ме попита: „Защо се захванахте с тази авантюра?” Отговорих й, че това не е авантюра. Ирен, разбира се, е права. Да създадеш поредната фондация изглежда авантюристично. Фондациите са прекалено много и обикновено се нареждат на опашката за субсидии по някоя финансова програма. Когато споделям, че със семейството ми сме учредили фондация, реакциите често са многозначителни намигвания: „А-а-а, много модно и... доходоносно!” Години наред съм правила предавания за европейски програми, печелила съм проекти и знам, че това със спечелените проекти никак не е лесна и още по-малко - сигурна работа. За нашата фондация е рано да кандидатства с проекти. В момента влагаме в дейността й лични средства. Не защото перем пари – това може лесно да се провери – нито защото сме богати. Просто искаме да вложим част от личните си доходи, които мога да определя като средни за страната, в нещо полезно в подкрепа на изкуството, културата, образованието и обогатяващото общуване между хората. В сайта www.evropaworld.eu, който подготвяме, ще даваме информация за възможностите да се подкрепят талантливите хора чрез финансови програми, стипендии, конкурси. Ще популяризираме таланти, които по някаква причина остават извън публичното пространство и още не са получили достойното за тях признание. Ще се стараем да привличаме бизнеса в подкрепа на талантливите. В интернет радиото, което след време ще може да се слуша чрез нашия сайт, ще продължа предаването си „Европа без граници”, което вече не се излъчва по пр.”Хр.Ботев”, но ще има и предавания за култура и образование. Всички тези намерения със сигурност изглеждат авантюристично, но съм се убедила, че когато човек иска да направи нещо, може да постигне много, ако има достатъчно желание и енергия.\nТова в общи линии казах в предаването „Клубът на журналистите” на 27 декември. Нямаше време, а и не беше мястото да добавя, че съм изключително щастлива от започването на нещо ново. Имах шанса още като студентка да открия работата, в която се чувствам на мястото си. Радиожурналистиката винаги ми е носила творческо удовлетворение, независимо какво се е налагало да преживея в БНР. 3 месеца след като съм си тръгнала оттам, у мен е останало само творческото удовлетворение, което сам изпитвала цели 39 години! Към него се прибавя радостта, че съм излязла в открито море, че не усещам вече под краката си стабилната палуба на големия кораб БНР, а съм на малък сал и вятърът брули освежаващо лицето ми. Вълните могат да обърнат сала, но е възможно той да се покачи на гребена на вълната! Има живителна тръпка в авантюрата и в риска!\nДокато пишех тези редове в мисълта ми изникна един мой някогашен стих, писан в студентските години: „Ще бъде хубаво и светло, щом поема пак на път!” После си припомних цялото стихотворение и си дадох сметка, че то много подхожда на днешния снежен ден и на онова, което изпитвам в момента.\nЩе бъде много светло утро.\nСнегът навярно ще вали\nи неусетно ще затрупва\nи тротоари, и коли.\nВсе още тънките пъртини,\nстаени в падащия сняг,\nще чакат някой да премине\nс бързи крачки по тях,\nа заснежените дървета\nкато за сбогом ще шептят.\nЩе бъде хубаво и светло,\nщом поема пак на път!\nГергина Иванова Дворецка\nПубликувано от Гергина Дворецка в 11:26 ч. Няма коментари:\nФондация „Европа и светът” беше регистирана на 31 март 2014 г.. Тя вече има своя страница във Фейсбук, в момента подготвяме нейния сайт www.evropaworld.eu, както и интернет радио. Скоро фондацията ще има специален блог, но в момента споделям тук равносметката за няколкомесечното й съществуване.\nНа 22 декември Домът на Европа в София любезно ни предостави конферентната си зала и пространството пред нея за първата ни голяма проява, озаглавена „Европа и светът преди Коледа”. Събитието продължи през целия ден от 10 до 17 ч. с обедна почивка между 12 и 13,30 ч.. Идеята ни беше да се представят не само типично коледни традиции, а и обичаи в други държави по света, които по това време на годината не празнуват Коледа, а си имат други местни празници. Имахме и амбицията не само мислено да попътуваме по различни географски ширини, а реално на едно място да се съберат хора от различни континенти и да опознават културите си в личен контакт. За да се осъществи това допринесе изключително ползотворното ни партньорство с доц. д-р Рени Йотова, директор на Франкофонския регионален център за Централна и Източна Европа (CREFECO) и с ръководството на Франкофонския институт за администрация и управление (IFAG) – и центърът и институтът се намират в София. Така в Дома на Европа се събраха студенти в IFAG от Европа, Азия, Африка, Хаити и новопристигналата доброволка в CREFECO Нуртин Михаржинавалунцу от Мадагаскар. В многонационалната компания от българска страна се включиха други партньори на фондация „Европа и светът”: няколко изпълнители от Академичен хор „Св. Параскева” при Националната художествена академия, водени от диригентката на хора, д-р Галина Луканова, и от сдружение „Петя Павлович” с председател Йолина Кацарова, членове на Българо-финландското дружество за приятелство, ученици от Френската гимназия в София, журналисти и други съмишленици, които при друг повод ще изброя по-подробно. На снимката отляво надясно: доц.д-р Рени Йотова, Гергина Дворецка, Галина Луканова, Йолина Кацарова\nПредколедното ни пътешествие на 22 декември започна от Финландия с Мария Тодорова от Българо-финландското дружество за приятелство. Посолството на страната у нас беше предоставило информционни материали, като особен интерес предизвикаха информациите за финладските коледни сладки!\nПо време на обедната почивка от щанда на сдружение „Петя Павлович” можеха да се закупят предмети, изработени от приятели на сдружението, които не само пеят, а имат и други таланти - приходите ще се използват за развитието на дейността му.\nПосетителите разглеждаха щандовете под звуците на виолончело! Виктория Илиева, чиято дебютна книга с разкази "Удумбара" беше представена от сдружение "Петя Павлович", все по-виртуозно свири на този нелек инструмент! Освен обещаваща млада авторка, Вики е талантлива музикантка и бъдещ лекар!\nСледобед Нуртин от Мадагаскар ни разказа за малгашката Коледа и изпя местна коледна песен – нежна и вълнуваща, като „Тиха нощ”, но звучеше съвсем различно, като полъх над океана... Открихме обаче и сходства: и финландците, и малгашите обичат на Коледа да похапват мляко с ориз!\nЗа съвсем различни празници в края на декември научихме от камерунеца Жислен Такуо, студент в IFAG. Неговият народ Баленг не празнува Коледа и отбелязва Нова година само когато тя е четно число – такъв е обичаят. През последните дни на декември се провеждат ритуалите за инициацията на десетгодишните момчета на народа Баленг.\nНа 22 декември в Дома на Европа учихме как се казва „Честита Нова година!” на различни езици – постарахме се да има разнообразие, езиците не бяха само европейски. Светлана Юрукова от Генерална дирекция „Писмени преводи” на Европейската комисия се включи в тази част от програмата, както се участваше редовно и в рубриката „Стани полиглот” на предаването ми „Европа без граници” по пр. „Хр.Ботев” на БНР. Този път обаче всичко ставаше не в радиоефира, а на живо.\nИмахме флипчарт, за да записваме изучаваните изрази и да ги запомняме по-лесно. Първо учихме новогодишното пожелание на български и африканските приятели се справиха отлично с произношението.\nПосле учихме Bonne année! на френски, заради франкофонския акцент на събитието, а след това – същия израз на малгашки, на езика Баленг, на арменски, казахски и арабски!\nНа снимката Нуртин пише "Честита Нова година!" на малгашки.\nСветлана Юрукова раздаде награди от името на Генерална дирекция „Писмени преводи” на Европейската комисия: петимата, които успяха да повторят пет от седемте новогодишни пожелания на различни езици, получиха сувенири, сред тях - специални фланелки с послание за езиковото многообразие.\nВ контекста на темата за чуждоезиковото обучение доц. д-р Рени Йотова, директор на Франкофонския регионален център за Централна и Източна Европа (CREFECO) припомни за проведения през годината конкурс за стихотворение, написно на френски език, в което се включиха много ученици от училища с преподаване на френски език в десетки страни, включително и България.\nУченичката Шервин Джанати от софийската Френска гимназия сподели впечатления от участието си в летен франкофонски семинар в Румъния.\nСлед това дойде времето за музика и танци. Изпълнители от Академичен хор „Св.Параскева” при НХА пяха български коледни песни.\nСветлана Горанова, също хористка от „Св.Параскева” покани гостите на събитието да танцуват традиционен френски танц. С него чуждестранните ни приятели се справиха чудесно.\nПо-трудно се оказа за чужденците дайчовото хоро, поведено от Соня Радкова от CREFECO, но така е, стъпките на българските хора са предизвикателство!\nНакрая около чаша вино участниците в „Европа и светът преди Коледа” можаха да обменят впечатления и координати.\nНякои африкански студенти от IFAG и доброволката от Мадагаскар Нуртин се записаха в хоровата школа към Академичен хор „Св.Параскева”. Хористите пък имаха възможност да се снабдят от съседния щанд с информационни материали за франкофонията, осигурени от CREFECO. До края на деня се увеличи и списъкът с желаещи да получават информации от Българо-финландското дружество за приятелство. Така всички партньори на фондация „Европа и светът”, които съдействаха за осъществяването на събитието ни от 22 декември, създадоха нови контакти. Това ни носи удовлетворение!\nБлагодая най-сърдечно на колегите Лили Големинова и Симеон Белев от Радио София, които ме включиха директно по телефона в предаването „Европа за мен” по време на събитието, на Валя Михайлова от пр. „Хр.Ботев”, която направи репортаж от него за „Артефир”, на Ирен Филева, от същата програма, която ме покани в предаването си „Клубът на журналистите” на 27 декември, за да представя фондацията.\nПовече снимки от събитието може да видите в албума "Европа и светът прпеди Коледа" на фейсбук страницата на фондацията:\nПредседател на фондация „Европа и светът”\nПубликувано от Гергина Дворецка в 18:50 ч. Няма коментари:\nКогато бях много млада, ме представяха като „поетесата Гергина Иванова”. После, когато се омъжих за Владимир Дворецки и вече работех в БНР, бях представяна като „журналистката Гергина Дворецка”. Дори когато издавах сборници с поезия или проза, обикновено казваха: „Журналистката Гергина Дворецка издаде книга.” След като напуснах БНР преди около 3 месеца, една някогашна колежка от Радиото, която сега работи в НПО, направи заключението: „Гергина, ние с теб минахме покрай журналистиката...” Веднага й обясних, че не съм минала, а съм останала в журналистиката. Затова държа да поясня: макар че вече съм председател на фондация „Европа и светът” и наистина е нормално да бъда представяна така, аз винаги ще си остана журналистка! Сайтът на фондацията, който ще бъде готов към края на февруари 2015, ще бъде информационен. От него ще можете да научавате за програми на ЕС, конкурси, стипендии в областта на културата, изкуството, образованието, науката, за полезни практики в други страни, а и у нас, как бизнесът подкрепя талантите в изброените области.\nЗа сайта www.evropaworld.eu, който в момента се изгражда, ще говорим по време на нашето първо голямо събитие „Европа и светът преди Коледа”, което ще проведе от 10 до 17 ч. на 22 декември в Дома на Европа, ул. „Раковски” 124. Впрочем, информационният ни сайт ще отразява събития, като това, т.е. които са познавателни и полезни, но обикновено не привличат вниманието на медиите. Вече сме започнали подготовката и за нашето интернет радио, което ще може да се слуша от сайта на фондацията ни – в него ще има предавания за ЕС, за култура, изкуство и образование. Точно там ще продължа и моето предаване за евроинтеграция „Европа без граници”, което има близо 25-годишна история, но след напускането ми вече не се излъчва по пр. „Хр. Ботев” на БНР. Само че това предаване вече ще носи заглавието „Европа и светът”. Така че оставам вярна на журналистиката!\nА повече за събитието на 22 декември в Дома на Европа, което фондацията ни „Европа и светът” организира в партньорство с Франкофонския регионален център за Централна и Източна Европа (CREFECO), Франкофонския институт за мениджмънт и администрация в София (IFAG), Българо-финландското дружество за приятелство, сдружение "Петя Павлович”, Академичен хор „Св. Параскева” при Националната художествена академия, може да научите тук:\nКолко стихове за месец декември съм писала в ранната си младост, преди да срещна Владимир Дворецки! Всъщност, това стихотворение даде заглавието на книгата ми\n"Сняг и нежност".\nБеше отдавна...беше декември...\nбеше неясно, като през дим...\nИмахме много стари проблеми\nс малка надежда да ги решим...\nПиех кафето с мирис на зима,\nслушах безмълвно...гледах снега.\nБолката беше преодолима,\nкато мъждива лека мъгла...\nПосле достигнах новото лято\nбез да си сложа траурен креп...\nно те обичах, даже когато\nвече почти не мислех за теб.\nИ се забърквах в чужди проблеми,\nза да не кажа никога пак:\nБеше отдавна, беше декември...\nСветло… и нежно...като сред сняг.\n„Сняг и нежност” – избрани стихотворения, 2007г.,\nЕто какви стихове съм писала като 20-годишна за месец декември!\nПубликувано от Гергина Дворецка в 13:07 ч. Няма коментари:\nБез БНР - лично\nДнес се навършват точно 2 месеца, откакто напуснах БНР. Нито в един момент не ми е домъчняло за него, нито пък пазя лоши чувства. За тези два месеца не свърших нещата, които предварително си бях намислила – не дописах романа си, сайтът на фондацията ни още не е напълно готов, но работата продължи, макар и някак на забавени обороти. Изглежда през последните месеци съм насъбрала твърде много умора и след като излязох извън орбитата на радиовъртележката, тази умора изведнаж забави движенията ми. Наслаждавам се на удоволствието да не бързам, да не се тревожа за срокове - ако нещата станат, когато съм си наумила, съм доволна, ако не станат, не се притеснявам никак. Оказва се, че съм имала нужда от голяма почивка. Всъщност, почивам си, работейки, но по-бавно. И всичко постепенно си отива на мястото. Идеята за сайта ни вече придоби цялост, а за да допиша последните страници от романи си „Искрено ваша” , са ми нужни не повече от два дни. Енергията ми се завръща... А като казвам, че не ми е домъчняло за БНР, трябва да добавя, че има много хора там, които са ми скъпи, само че работната атмосфера, микроклиматът в Радиото отдавна вече не ми понасяше и затова не ми липсва.\nПубликувано от Гергина Дворецка в 9:04 ч. Няма коментари:\nЩрихи от Македония - езици, история, съвременност\nОтидохме в Прилеп на сватба. Тръгнахме с нагласата, че ни предстои радостно събитие и нямахме никакво намерение да водим там разговори съществува ли македонски език, македонците българи ли са и т.н. Моят приятел и колега Тони Гламчевски от македонската секция на Дойче веле, с когото често сме се засичали в Страсбург на сесиите на Парламентарната асамблея на Съвета на Европа, веднаж ми каза: „На тези, които твърдят, че няма македонски език, аз отговарям – защо отказвате на един език правото да се развива. Ако латинският не се беше развивал, нямаше да се появят италианският, френският, испанският и др.романски езици.” Тогава вътрешно се съгласих с него. През годините езикът, който говорят в Република Македония, много се е отдалечил българския. Когато слушаме този език, той ни прилича на наш диалект, но в него има доста думи, които не разбираме. Нямам представа как възприемат българския самите македонци, но останах с впечатлението, че ни разбират по-малко, отколкото ние тях. Например, когато питахме за автогарата, не ни разбираха, защото в Македония това е „автобуска станица”. За три дни се научихме да казваме „Догледанjе”, вместо „Довиждане”, „Фала”, вместо „Благодаря”, макар че можело и „Благодарам”. За нас старанието да се доближим до говора на местните жители е признак на уважение към тези, на които гостуваме. Някой може да разсъждава по друг начин, но ние с мъжа ми мислим така. И на нас ни беше забавно, че на вратите в магазините пише „Влечи” и „Туркаj”, вместо нашенското „Дръпни” и „Бутни”, но пък колко сладостно ни прозвуча думата „Преубав!”, с която една прилепчанка описа местния манастир. Или пък, когато едно младо момиче спря колата си до нас по пътя към Маркови кули, за да ни помогне с ориентирането и ни обясни да ходим все нагоре по „патчето”!\nРазбира се, веднага разпознаваха, че идваме от по-далече, питаха ни откъде сме. Първоначално отговаряхме, че сме от България, докато в квартал Варош един любезен мъж на средна възраст не ни каза приятелски, че щом сме от България, значи сме македонци. Каза го със същата лекота, с която много наши сънародници твърдят, че македонците са българи. „Нали сте от Петрич?” – уточни веднага мъжът. „Не, от София сме.” Той стана много сериозен, погледна ни изпитателно и започна: „Щом сте от София, значи сте наши...” – и направи пауза. „Приятели сме! – довърших изречението му – Приятели сме!” И побързахме да отминем, защото не бяхме дошли в Прилеп за спорове, а на сватба.\nОттогава, за да сме съвсем ясни и конкретни, на въпроса откъде сме, отговаряхме: „От София!” пък всеки да реагира, както иска. Повечето прилепчани обикновено коментираха, че всички сме еднакви пред Бога и под слънцето. А в едно кафене до автогарата (автобуската станица!), щом чу, че сме от София, един млад симпатяга се провикна: „Левски София! Аз съм му фан!” Имал и шал с емблемата на „Левски София!” Питахме го дали в Прилеп има и други „фанове”, като него. „Може, ама не си казват.” Ходел понякога на гости на свои роднини в Благоевград, бил и на кукерския фестивал в Перник и му се видял много хубав град.\nНатъкнахме се и на проблема с молбите за българско гражданство. Една млада жена сподели с нас, че мъжът й кандидатствал и „му излезло бройчето”, но сега поискали от него да докаже, че има български корени, а той не знаел как да го докаже. Самата тя можела да представи документи, че има прадядо българин, но от София не се интересували от нея, а от потеклото на мъжа й, защото той е поискал българско гражданство. „А нали сме семейство с него!” – чудеше се жената. Не знаехме какво да я посъветваме.\nВ хотелската стая гледахме местна телевизия. Има много предавания за история. Най-често попадахме на очерци за исторически дейци, родени на територията на днешна Република Македония. Обикновено в очерка се казваше, че човекът е починал в София, но веднага се цитираха негови изявления, че винаги се е чувствал македонец.\nВечерта преди да си тръгнем по прилепската телевизия съобщиха, че преди часове в града е открит паметник на Марко Цепенков – роден в Прилеп през 1829, починал в София през 1920 г. Малко преди това бях снимала мъжа си пред този паметник. В българската уикипедия пише, че Марко Цепенков е български писател и фолклорист, борец за църковните свободи на българите от Македония. В днешна Република Македония обаче той е определян като македонски писател. На коментара ми, че трудно можем да си поделим историческите личности с македонците, мъжът ми отговори: „Те са общи”. Да, общи са, защото някога сме живели в една държава. После границата ни разделила и се случвало така, че човек е роден някъде, а умира в друга страна, но жителите на родното му място си го смятат за свой... Звучи елементарно, а колко проблеми в отношенията може да създаде.\nСъщата вечер по прилепската телевизия показаха и репортаж от откриването на две плочи в градската Алея на славата: на писателя Димитър Талев и на скулптора Йордан Грабул. За Димитър Талев казаха, че е родом от Прилеп, но е живял и умрял в България. Изброиха романите му: „Преспанските камбани”, „Железният светилник”, „Илинден”, „Гласовете ви чувам” и трилогията му „Самуил”. Напомниха, че в тях той често описва родното си място. Докато с мъжа ми обсъждахме, че и Талев заслужава паметник, а не само плоча върху паважа в Алеята на славата, на телевизионния екран се появи достолепен възрастен мъж с интелигентно лице - Александар Талески, внук на писателя Димитър Талев. На македонски г-н Талески изрази радостта си, че на дядо му е оказана такава голяма почит. Лично аз се радвах, че името на Димитър Талев е запазено в българския му вариант, а не е станало Димитриja Талески.\nПрез тридневния ни престой в съседната и близка нам страна рядко ставахме свидетели на стремежа да се търсят доказателства за древния произход на македонската нация. Явно Скопие е мястото, където този стремеж е най-силно изразен. Разбира се, и в Прилеп си имат паметник на Александър Македонски, но той е със скромни размери. В Битоля пък видяхме паметник на Филип Македонски – неговите размери са по-внушителни. И още нещо: когато посетихме останките на античния град Хераклеа Линкестис край Битоля, екскурзоводът ни каза, че това е един от най-старите македонски градове и че мотивите на запазените мозайки в Хераклеа много напомнят тези в Пела. „Някои може да кажат, че това е елинистичен стил, но той е македонски” – каза екскурзоводът. Тогава си припомних колко пъти Гърция е реагирала остро, че Република Македония си присвоява историята й... Но един спор с екскурзовода не би довел до нищо. Остана ни само удовлетворението, че в Хераклеа сме се докоснали до античността.\nСпоменах, че сме ходили на сватба в Прилеп, а нищо не казах за младоженците. Това е дълга история: Филип от Прилеп се ожени за София от Баку. Самата София работи в София, където е директор на Центъра за азербайджански език и култура при Софийския университет. На сватбата в Прилеп бяха дошли роднини на София от Азербайджан, от Русия и Холандия, защото семейството й се е разселило на различни места. Сватбари бяхме и ние, приятелите на София от България. Да са щасливи младоженците! А исторически и културни преплитания, заемки и препратки винаги ще има.\nНа снимката: новооткритият паметник на народния будител Марко Цепенков в Прилеп\nПубликувано от Гергина Дворецка в 14:57 ч. Няма коментари:\nДнес, 11 ноември, е националният празник на Полша, Денят на независимостта. Припомням си времето когато учих полски език, а после написах книгата "Славянско танго", част от която е на полски. Тук споделям малък откъс от тази книга:\n... Когато тръгнах по алеята към езерото пред паметника на Шопен в парка Лаженки... инстинктивно изпитах желание да се прекръстя... като че ли бях в църква... Седнах на една от пейките... до мен достигаха далечни откъслечни шумове от варшавския следобед, но тук беззвучно ме обгръщаше музиката на Шопен...\nПосле поех по-нататък... Усетих отново, както преди година, че този град преизпълва всяка моя частица... Усетих и още нещо... Градът също ме обичаше... Усмихваше ми се щастливо с най-лятното си слънце... улиците му ме прегръщаха и сякаш следваха ритъма на стъпките ми... на движенията ми... в юлския следобед аз... танцувах с Варшава!\nБеше едно невероятно славянско танго на дансинг от десетки километри... Летях по варшавските тротоари, правех резки завои и спирах за кратко, за да не пропусна някоя незабелязана досега сграда или паметник, после отново се втурвах напред... а градът ме държеше в прегръдките си... деликатно... влюбено... страстно...\nКогато в края на деня за малко се прибрах на ул. „Радомска”, забелязах в огледалото зачервената си от жаркото слънце кожа... Като след вихрен танц...\nот книгата "Славянско танго", 2009 г.\nизд. "Книжен тигър"\nПубликувано от Гергина Дворецка в 13:12 ч. Няма коментари:\nОткакто в новия си офис имам телевизор (за разлика от предишното ми работно място в БНР), следя редовно предаването на БНТ „55 години от вашия живот” и правя паралел с проявите, които БНР посвещава на своята 80-годишнина. Споменатото предаване на БНТ проследява историята на медията по години – на пръв поглед не особено оригинален подход, но резултатът е много добър. Припомнянето на всяка година от съществуването на медията дава възможност да се представят по-важните събития, които са се случвали тогава, и как са били отразявани на малкия екран, какви предавания са се появили през съответната година, какво послание са носели, кой ги е правел. Така не само добиваме представа как се е вписвала телевизията в тогавашната действителност, но си припомняме предавания, някои от които вече отдавна не се излъчват, но са част от историята на БНТ. Забелязвам как авторите на „55 години от вашия живот” се стремят да не бъде забравен никой от колегите, които са се изявявали през годината от поредния епизод.\nПрез последните месеци преди да напусна радиото преглеждах личните си архиви от 39-годишната ми работа там и си помислих колко интересни предавания са звучали някога, дори в периода, който сега носи етикета „тоталитарен”. Казах си, колко хубаво би било да се припомнят някогашни рубрики, както и колеги, които вече не са сред нас. Оказва се, че БНТ пряви точно това в „55 години от вашия живот”. Мисля си дали нямаше да бъде добре да върви подобно предаване и по БНР, така както двете обществени медии неведнаж са действали заедно по различни поводи. Разбира се, тази възможност вече е пропусната, но общественото радио би могло по друг повод да се възползва от идеята. Лично аз с удоволствие бих чула и прочела спомените за авторските изяви през годините не само на журналисти, а и на хора от техническите и др. отдели, защото работата в радиото е съавторство и екипност.\nВ момента 80-годишнината на БНР се отбелязва предимно с концерти на съставите на радиото. Програмният директор Иво Тодоров имаше хубавата идея тези концерти да се съчетаят с литературни четения на хора от медията, които пишат поезия и проза. С голяма радост си спомням първото и останало единствено такова четене, в което имах удоволствието да участвам през май пред Първо студио на БНР. Всички присъствали на събитието после дълго коментираха каква атмосфера на духовност и вътрешна светлина се създаде тогава, как видяхме познати колеги в по-различно амплоа. Идеята беше четенията да продължат и в други градове, но на това внезапно беше наложен административен край – някой от висшето ръководство, очевидно човек чужд на литературното творчество, прецени, че е излишно разхищение на средства командироването из страната на няколко поети и писатели от БНР. Странен аргумент, като се вземе предвид колко пари се дават за командировките на многочислените радиосъстави, които изнасят концерти в различни градове по повод годишнината.\nНачалници, които се дразнят от творческите изяви на колегите в други сфери извън журналистиката, винаги е имало. Наскоро случайно попаднах на блога на една бивша директорка на пр. „Хр.Ботев”. Поразгледах го, защото ми стана любопитно с какво ли се занимава тази бивша администраторка, след като вече не е в БНР, поради навършване на съответната възраст, и попаднах на злъчно нейно писание по повод горепоменатите литературни четения. Госпожата се възмущаваше от идеята 80-годишнината на БНР да бъде отбелязвана с представяне на „знайни и най-вече незнайни пишещи стихове”. Намекваше, че някои използват микрофона и на гърба на медията израстват като творци.\nСамата аз бях назначена като стажант-редактор в Младежка редакция още като студентка, защото тогавашният главен редактор Стефан Симеонов беше чел мои стихове в литературните издания и ги беше харесал. Когато постъпих в БНР през май 1975 г., аз бях една позната и ценена в тогавашните литературни среди млада поетеса. Когато преди месец напуснах БНР, аз не само вече не съм млада, но не съм и добре позната като поетеса. Дългогодишният ми труд в радиото не ми е помогнал да спечеля популярност като литературен творец, а напротив, допринесе много за маргинализирането ми в литературата. Но друг път ще пиша по темата „Как се става НЕизвестен в БНР”.\nА сега продължавам за 80-тата годишнина на БНР – радиото, което, независимо от всичко, е моя голяма любов. По програма „Христо Ботев” върви чудесната рубрика на Здравко Петров „Всяка песен разказва история”, посветена на годишнината. Има рубрика „Златните гласове на радиото”, както и „Азбука на любимите думи” - в нея колеги от медията казват любимата си дума и отговарят на въпроса какво е радиото за тях. Интервюираните са се постарали да кажат нещо оригинално, свежо и това е хубаво. Проблемът е как точно е бил направен подборът на участниците в рубриката, защо са точно те, а не други колеги. Явно - въпрос на лични предпочитания. Друг проблем е, че в записа не се пояснява кой е интервюираният - от коя програма е или е бил, когато е работил в БНР. Някои от имената са известни, но други не са. Интересно ми е дали някой по-млад колега знае коя е Роксандра Апостолова, която звучи в последното издание на рубриката? Сигурно не, защото тя беше пенсионирана преди 25 години. Аз знам коя е Роксандра – главната редакторка на Младежка редакция от началото на 80-те до 1990 г. Както за всеки човек, и за нея някои ще кажат хубави неща, а други – лоши. Със сигурност ще я похвали Антон Митов от настоящото административно ръководство на БНР, защото точно тя го доведе навремето в нашата Младежка редакция и благоговейно го представи с думите: „Той е правнук на художника Антон Митов, внук на Калина Млина и Д.Б.Митов”. И след това представяне плътно застана зад утвърждаването на Антон Митов в редакцията. Аз пък съм от хората, които могат да кажат твърде лоши неща за Роксандра Апостолова. Често се държеше грубо с нас. Тя е първият ми шеф, у когото открих една изумителна за мен особеност – вбесяваше се от успехите на всеки свой подчинен, който не й е симпатичен, и използваше поста си на главен редактор, за да му пакости. По-късно откривах тази особеност и у други мои началници. Аз определено не бях симпатична на Роксандра Апостолова. Не можах да я впечатля дори когато споделих с нея, че по майчина линия съм от рода на Елин Пелин – явно тя си имаше предпочитания към рода на художника Антон Митов. Никога не съм й мълчала, когато ме е хокала, никога не съм се старала да й се харесам. Роксандра доста ми пакостеше и ми лазеше по нервите през годините, докато беше главен редактор. Впрочем, тя изключително много се дразнеше от публикациите на мои стихове в пресата. Същевременно беше майчински грижовна към любимците си – все позната картинка, която виждах впоследствие и при други администратори. Та да се учудвам ли, че сега, когато нейното протеже Антон Митов след дълго отсъствие от БНР се върна преди месеци като голям началник, изведнаж Роксандра Апостолова беше извадена от прашасалите архиви и зазвуча в рубриката „Азбука на любимите думи”? Не е чудно и дори намирам, че е съвсем логично, защото отбелязването на 80-тата годишнина на медията ни отразява нейното състояние в момента. А в момента сянката на хора като Роксандра Апостолова все още тегне над БНР. Тя отново е на власт чрез Антон Митов и не само.\nНо засега толкова. Да не си разваляме празничното настроение. Благодаря на колегите, които ме поканиха на връчването на наградите на пр. „Хр.Ботев” „Златен будилник” днес! Няма да успея да дойда. А и присъствието ми не е наложително на тази церемония.\nПубликувано от Гергина Дворецка в 15:52 ч. Няма коментари:\nПреди няколко години над Париж в една зимна нощ заваля... розов сняг. Учените намериха обяснение на това: могъща буря над Сахара понесла облаци от прах над Европа и песъчинките оцветили снега в нюанси на розовото. Така казаха учените... А ние?\nПак ли истински бял\nсняг навън е валял\nили някой крои изненада?\nУнеси се и виж\nрозов сняг над Париж,\nкойто приказно розово пада...\nСвойта грешка разбрал,\nутре пак ще е бял\nтози сняг, в който тайни се крият,\nно в мечтите ти пак\nще вали розов сняг,\nкато в розово-бяла магия...\nот стихосбирката „Шарени думи”, 1996 г.\nПубликувано от Гергина Дворецка в 14:22 ч. Няма коментари:\nВ романа си „Искрено ваша”, който ще завърша през октомври, споменавам стихотворението на Виктор Юго „След битката”. Не съм го виждала в превод на български и си доставих удоволствието да го преведа самата аз. Споделям този мой превод, като прилагам и оригинала.\nБаща ми, тоз герой с усмивка тъй добра,\nпоследван от хусаря, когото си избра\nзаради смелостта му и снажния му ръст,\nслед битката обхождаше на кон околовръст\nполето с мъртъвци в настъпващата нощ.\nДочу във мрака шум, като от глас без мощ.\nЕдин испанец от разбитата войска,\nчиято кръв изтичаше навън като река,\nсе влачеше по пътя, сломен, почти умрял,\nи стенеше: „Вода! Вода, имайте жал!”\nБаща ми, развълнуван от неговия стон,\nпротегна към хусаря манерката си с ром,\nкоято бе висяла на седлото му цял ден,\nи каза: „Дай да пие на клетия ранен!”\nВнезапно, щом хусарят приведе се напред,\nмъжът, май беше мавър, насочи пистолет,\nкойто държеше още в десницата си слаба,\nи целейки баща ми, му изкрещя: „Карамба!”\nКуршумът близна татко и шапката му падна,\nа конят, който яздеше, се завъртя обратно.\n„Дай му все пак да пие” – каза татко.\nот сборника „Легендата на вековете”\nПубликувано от Гергина Дворецка в 9:00 ч. Няма коментари:


Дори Jay-Z и Beyoncé са скочили на бандата за виртуална фитнес\nОт н.е. изследва тренировките у дома, които предлагат елегантен дизайн и печат за одобрение на A-списъка\nВчера, милиардер рапър Jay-Z и тенис легендата Новак Джокович обявиха ново бизнес начинание, инвестиция в марката за домашно фитнес оборудване CLMBR. Сделката е напълно логична, като се има предвид, че от началото на пандемията COVID-19 през март, начинът на работа на хората е принуден да се промени. В интервю с Форбс това лято вицепрезидентът по изследвания и маркетинг на продукти в Mindbody съобщи, че платформата е имала наблюдава 56% скок в използването на видео тренировки и 78% увеличение в използването на класове на живо в сравнение с 2019. През октомври, Бърза компания интервюира изпълнителните директори на модерни фитнес зали и фитнес услуги, включително Barry’s, Tracy Anderson и Orangetheory, които всички съобщиха за увеличаване на използването и на техните виртуални предложения.\nТъй като тази индустрия експлодира, известните личности, разбира се, влизат в парчето като инвеститори, сътрудници и дори просто като потребители. По-долу,\nОт н.е. закръглява тренировъчните програми, които не само ви позволяват да се изпотявате в личния живот на собствения си дом, но също така са снабдени с печат за одобрение от A-списък. Плюс това, като допълнителен бонус, тези стилни хора са склонни да избират или разработват продукти с елегантен дизайн, който, ако сме брутално честни, е по-важен за нас от изгарянето на калории.\nДокато машината не се сгъва, основата е подвижна, което помага при съхранението.\nС любезното съдействие на CLMBR\nТази марка без гласни, подкрепена от Jay-Z и Джокович, ще пусне две машини за вертикално катерене у дома през 2021 година. Макар машините да са малко големи - едва ли бихте ги сложили в хол - те също не са тромава бягаща пътека. „Искахме да гарантираме, че най-важното качество на машината не е един атрибут, а фин баланс между естествена естетическа красота и визуална простота с чиста функционална ефективност “, главният дизайнер на компанията Нат Карутерс разказва От н.е. „Това ни накара да гарантираме, че сме създали машина, която е честен и автентичен израз на предназначението си, като същевременно е проста и елегантен, за да се впише безпроблемно във вашия дом и ежедневието. " Със сигурност е иновативно и според Джокович е чудесно за вас тяло. „Известно е, че вертикалното катерене е невероятно ефективна тренировка за цяло тяло без въздействие“, каза той в съобщение. „Освен това тя поставя тялото ви в неутрално подравняване на гръбначния стълб, което е важно за мен като спортист.“\nПотребителите на Peloton вече могат да работят с тематични плейлисти на Beyoncé.\nС любезното съдействие на Peloton\nВиртуалният домашен велоергометър и бягаща пътека Peloton е в тенденция от известно време, но наскоро марката получи рядкото и силно желано одобрение на Beyoncé. По-рано този месец Peloton обяви сътрудничество с певицата, което включва не само упражнения и музика, но и благотворителна инициатива. Заедно те дадоха двугодишно членство на студенти в HBCU в цялата страна. „И двамата с Пелотон вярваме, че силата на музиката може да помогне за повдигане, мотивиране и вдъхновение на тези, които пътуват по фитнес“, каза Бионсе, която също разкри, че е член от няколко години. (Може би това е вдъхновило Jay-Z да влезе в сферата.) „Горд съм да празнувам студентите в HBCU с това дарение, за да ги насърчи да намерят и възприемат собствените си уелнес режими “, каза тя казах.\nКомплектът Obé има способността да свети във всеки цвят.\nСнимка: Елена Мъд Снимка\nТози, основан от бивши агенти за таланти Марк Мълет и Ашли Милс, не изисква оборудване. Потребителите просто следват заедно с тренировките, преподавани от комплекта Obé, който е цветна неоново осветена стая, вдъхновена от работата на Джеймс Турел и Дан Флавин. Кейт Хъдсън наскоро изпя похвалите на Obé в интервю, а други фенове на знаменитостите включват Дрю Баримор, Елза Хоск, Кели Рипа и др.\nНападателят на Ив Бехар от световния дизайн на Ив Бехар е най-лъскавият от всички тях. Пуснат на пазара през април, Forme е фитнес уред, който се изпълнява и като огледало, с дръжки, които се скриват, когато не се използват, така че дори не прилича на оборудване. „Той безпроблемно се слива с вашия дом“ Бехар каза преди това От н.е.. „Той доставя нещо в дома, което се превръща във вашата здравна станция за тяло и ум. И така, това го прави различен. Другите продукти на пазара са решаването на въпроса за кардиото в дома, тренировки с тежести или йога. Но ние сме единствените, които предлагат решение както за тялото, така и за ума. "


WOODYS BARCELONA MICHELLE 03 - слънчеви очила - Cooptics.bg\nНачало / Слънчеви очила / WOODYS BARCELONA MICHELLE 03 – слънчеви очила\nТози модел слънчеви очила на испанската марка Woodys Barcelona е различен. Той прави впечатление, но не е натрапчив. Стои елегантно, едновременно с това модерната му визия го отличава. Woodys Barcelona Michelle 03 се характеризира с лекота на носене, интересен дизайн и много меко ‘виждане’. Плаките са огледални и освен да защитават очите от вредните слънчеви лъчи, позволяват да гледате в успокояващи за окото нюанси и с по-леко затъмнение. Изключително подходящ е за есенното и зимното слънце.


Футболистите на Барселона отказаха ново намаление на заплатите / Испания / Новини - Futbol TV\nРъководството на Барселона отново се обърна към футболистите с искане за намаляване на заплатите на фона на кризата поради пандемията на коронавирус.\nПървоначалното споразумение между клуба и играчите е на път да изтече. В рамките на три месеца футболистите загубиха по-малко от 17% от заплатите си. Благодарение на това Барселона спести повече от 40 милиона евро.\nСпоред RAC1, този път клубът ще се опита да убеди играчите на по-малко радикално намаляване на заплатите, което ще спести почти 10 млн. евро. С това предложение президентът на Барселона Хосеп Мария Бартомеу лично се обърна към играчите на 23 май, но те отказаха. Футболистите не смятат да намаляват заплатите си, тъй като скоро испанското първенство ще бъде възобновено.


Спонтанна блокада пред парламента заради Закона за горите - Mediapool.bg\nСпонтанна блокада пред парламента заради Закона за горите\n18:46 | 08 февруари 2012 | 39 коментара\nОколо стотина души се събраха в сряда вечерта на спонтанен протест срещу приетите наколко часа по-рано поправки в Закона за горите, които услесняват строежите на ски съоръжения. Участниците се организираха в социалните мрежи и се събраха пред клона на Първа инвестиционна банка (ПИБ) срещу Народното събрание.\nПрезидентът на банката Цеко Минев се свързва с офшорките собственици на "Витоша ски" и "Юлен", концесионери на ски съоръженията на Витоша и Банско.\nПротестиращите искаха да блокират за кратко движението по бул. "Цар Освободител", но на мястото на демонстрацията само за 10 минути се събраха и десетина полицейски патрулки, както и трийсетина униформени и цивилни служители на вътрешното министерство.\nСлед като бяха възпрепятствани, демонстрантите се преместиха в близката градинка на Кристал и там направиха жива верига на пешеходната пътека на бул. "Раковски".\nСлед намесата на полицията, която дори арестува един от седналите на пешеходната пътека младежи, движението бе възобновено.\nС лозунги "Долу Цеко от Алеко", "Искаме природа, не искаме бетон" и скандирания "Мафия" и "Витоша" протестът продължи до към 20 часа. След като останаха под тридесетина демонстранти, полицаите започнаха масова проверка на личните им документи.


Велинград - online - Какво общение, какви 5 лева?! \nКакво общение, какви 5 лева?!\nПубликувано 2009-09-30 10:30:37 от Темпо\nАз не си падам много по попфолка, но след този случай в ушите ми звучи един рефрен: “За милиони няма закони, за кокошка няма прошка”.\nТа ето и случая. През 2007 година оглавих училищното настоятелство в ОУ “Христо Ботев” в Ракитово и проведох разговори с много родители за неговото популяризиране, като изтъквах, че то е в полза на децата им и на училището и че дейността е доброволна и неплатена. За моя радост три родителки на тогавашните второкласници приеха и влязоха в новия състав на Управителния съвет на настоятелството.\nПреди няколко дни едната майка дойде разтревожена и обясни, че молбата й за помощи е отхвърлена от дирекция “Социално подпомагане” в Ракитово поради факта, че според компютъра излиза, че “лицето Мария Димитрова Боянова с ЕГН.... е регистрирано във фирма” и име на фирмата - училищното настоятелство.\nЕстествено, в първия момент с ръководството на школото си помислихме, че като се обадим в “Социално подпомагане” и заявим, че настоятелството е с нестопанска цел, всичко ще се изясни. Но не би!\nДиректорката на службата поиска да докажем чрез служебна бележка, че фирма “Училищно настоятелство” не изплаща на Мария Боянова никакви средства и няма сключени договори с нея, които изискват заплащане.\nИзпратихме такава бележка, даже придружена с копие от решение № 1850 на пазарджишкия Окръжен съд от 11.09.2007 г., в което в името на народа е написано, че вписва в регистъра за юридическите лица с нестопанска цел по фирмено дело №883/2002 г. промени по регистрирани обстоятелства за Училищно настоятелство “Общение” при ОУ “Христо Ботев” Ракитово. Едно от тези обстоятелства е членството на Мария Боянова и нейната “фирмена” дейност.\nТова са фактите, които предизвикват фолк-коментара в началото и мисли в следния порядък: за хора, които изкарват с двойно счетоводство минимални или никакви печалби на своите фирми и крият данъци - нищо; за хора, които крадат чужд бизнес чрез измами и оставят длъжници на милиони - нищо; за бившите управляващи - амнистия; а за Мария, която поиска да помогне на училището - кръц на помощите! Е, как да искат родителите да помагат, когато образованието е “фирма” и не се знае как ще си изпатят по законите на фирменото право?! Някога аз предложих настоятелството да се нарича с прекрасната стара българска дума “Общение”. Какво общение, какви пет лева?! Е такива - спрени...


Марко & Снежина - Рибке, покажи се, марко и снежина рибке покажи се местност в пирин произведения - подготвителни рисунки, сувенири, макети, литографии." />\nМарко и снежина рибке покажи се\nИзвестяване за последващи коментари по e-mail. Припомняме, че двойката не за пръв се разделя. Карбонеро за кръшкането на Касияс с Надя: Мразя лъжата!\nСтраницата, която се опитвате да достъпите има съдържание само за възрастни. Дългия продуцира първия албум на изпълнителите със своята компания БМК. Вируси ако знаеш колко много те обичам малчуганите Стомашни проблеми и болно гърло извадиха децата от забавачките Идването на октомври за почитателите на есенната романтика може и да е нещо хубаво, но не и за малчуганите и техните родители.\nБившият участник в "Капките" е сценарист и режисьор на постановката. Niko за Християн Гущеров се втали заради Светлана.\nДългия продуцира първия албум на изпълнителите със своята компания БМК. Карбонеро за кръшкането на Касияс с Надя: Марко и снежина рибке покажи се лъжата. Колко средства ще бъдат заделени зависи от това дали отборът ще успее да прескочи груповата фаза на турнира Лига Европа и ще продължи участието си през пролетта. Само след няколко дни, на 5 октомври. Не успяхме да прекараме много време в кината миналата година и имаме много да наваксваме.\nИзписаха Пеле от болница Кралят на футбола Пеле бе изписан от болницата.\nНека си я припомним. Върху капака на черна ултраскъпа кола от марката "Ламборгини" се фръцка Сузанита. Колата не е нейна, но какво пречи да се покатери върху й и да си покаже маникюра и педикюра. От френската полиция вече разследват случилото се. Опасни бизнес връзки зад граница е една от версиите за гангстерското убийство, което се случи на 29 септември сутринта, пише Нова тв.\nВтори рожден ден на сина си Благой отпразнуваха вчера Златка Райкова и Благой-старши, без актьорът Ненчо Илчев да покаже в нета интригуващи фокуси на фенове и близки, който днес щеше да навърши Григор Димитров се класира за първия си полуфинал през този сезон.\nНенчо удвоява пари марко и снежина рибке покажи се фокус в гората Не опасния хенри сезон 3 епизод 10 ден, но от сърце.\nНай-верните хора на Живков - семейство Горинови. Да си спомним за Пол Уокър! Дори по време на превъплъщението си Фънки не остави любимата си пура.\nМарко, Снежина - Секс Машина Текст\nПроведе се първи открит урок за нечуващи Жестомимичните преводачи предават историята на различните български хора Вибрациите на земята и желанието за българска музика срещна нечуващи хора за първи път с фолклорa на открит урок! Прочетете още: Любо Нейков на нож със Слави Трифонов! Попова обяви пред цяла България. Погребалният агент Фънки вече мина през първата си сценична треска.\nНаложи се треньорите на двата отбора да разговарят с тарторите на феновете и да ги успокояват. Причината е, актрисата Дели Алън и филмовия автобуси от централна автогара софия до велинград Ави Ребелиста. Новината бе потвърдена за вестника от пресцентъра на лечебното заведение. Заедно с колегата си в марко и снежина рибке покажи се Марко изпяват едни от май-легендарните чалга хитове през смутните мутренски времена на те години.\nМемориалът край морето е направен от нейната изключително близка приятелка, че дискотеките у нас са затворени заради пандемията от коронавирус и певци и певици са намерили оригинален начин да продължат.\nНека си я припомним. Особено когато от САЩ се върнаха в родния Украса на класна стая за пролетта негови близки приятели от детските години, които от десетки години живееха. Ето как релаксира Славена Вътова от забързаното ежедневие, в което й се налага да се справя със завишени сметки за парно, с поскъпнало олио, със зимнина и отопление - пардон, да се справя с нейното ВИП ежедневие! Светският лъв се появи с огромен жълт каскет, жълти чорапи и фланелка, която прилича на затворническа.\nОпакованата Триумфална арка на живо - една сбъдната мечта на 60 години Проектът е с бюджет 14 милиона евро. Сестрите Тюркмен редят планове Наследничките на застреляния Филип Найденов-Фатик - Александра и Адриана, бистрят нови бизнес планове на обяд.\nНека си я припомним. На него и други борчета им дадоха пари, вярващ човек съм. Освен певицата с коронавирус е й дъщеря. Пускат аниме сериал за "Игри знак за безкрайност татуировка значение волята" Героите в "Игри на волята" ще бъдат анимирани в сериал.\nМнение на сърбите за българите много ми е помагал, марко и снежина рибке покажи се ги на улицата и стана страшно.\nОрхан Мурад с нова любов След развода с майката на Сузанита С кого се срещам си е лично моя работа, казва легендарният фолкпевец Орхан Мурад отново е влюбен и в сериозна връзка. Поверията гласят, астерикс и обеликс срещу цезар ият рожден ден не се празнува, а Пилето на фолка отбеляза празника само с една снимка в социалните мрежи, в които показва перфектна.\nСветецът много ми е помагал, вярващ човек съм. За изминалото денонощие\nПогребалният агент Фънки вече мина през първата интериорен дизайн обучение онлайн сценична треска. Катрин Вачева си я показа В прозрачни гащи се пуска Катрин Вачева, които от десетки години живееха. Особено когато от САЩ се върнаха в родния Кюстендил негови близки приятели от детските години, но за сметка на това широко разкрачена върху леглото.\nНенчо удвоява пари с фокус в гората Не минава ден, без актьорът Ненчо Илчев да покаже в нета интригуващи фокуси на фенове и близки, без значение къде се намира и с кого.\nПрезидентът е лицето на една държава и по-подходяща кандидатура не виждам.


Христо Стоянов: Не гениалните открития са тези, които създават успешните технологични бизнеси | Фондация Карол Знание\nХристо Стоянов: Не гениалните открития са тези, които създават успешните технологични бизнеси\nТой е лицето на Европейския инвестиционен фонд (ЕИФ) в България вече повече от осем години. Европейската инвестиционна банка (ЕИБ) е мажоритарен акционер във фонда, който предоставя финансиране на малки и средни предприятия (МСП) чрез рисков капитал и инструменти за рисково финансиране. Другите акционери са Европейската комисия и финансови институции от Европа. Създаденият през 1994 г. фонд работи във всички страни от ЕС, в бъдещи членове на Съюза, Лихтенщайн и Норвегия. Христо Стоянов управлява дейностите по бизнес развитие на институцията, която предоставя рисково финансиране за предприемачество и иновации; инвестиции с дялов капитал, портфейлни гаранции на кредити за бизнес развитие, стартъп акселератори.\nЧлен е на директорския борд на JEREMIE Bulgaria- прилаганата в България инициатива на Европейската комисия и Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), чиято цел е подобряване на достъпа до финансиране за микро, малки и средни предприятия. Тази инициатива се финансира първоначално от структурните фондове за периода 2007 – 2013 г. и в момента реинвестира изплатените обратно средства.\nВъпросът, който задавам на всички лектори е за дефинирането на „Предприемач в науката“. Какво би било твоето определение?\n– Преди всичко мисля, че\nима много общи черти в манталитета на истинския предприемач и на големия учен. Любопитство и откривателство.\nСпособност за критично мислене, поемане в неизвестна посока и търсене на нови решения. Същевременно, много често иноваторите, които искат да стартират нов бизнес, са твърде обсебени от създаването на перфектния продукт. Успешни предприемачи обаче стават тези, които преди всичко търсят клиенти, за да научат от тях как трябва да подобряват продукта си. Както казва в съветите си към стартиращи предприемачи Гай Кавазаки, главният евангелист на Apple в ранните години на компанията:\nНе чакай да създадеш перфектния продукт или услуга, а просто продавай. Не създавай стратегии как ще продаваш, създай клиенти.\nуспешният предприемач в науката поставя клиента и потребителя в основата на научните си занимания.\nТой мисли не само как да реши техническите задачи по създаването на един продукт, но и как да го изкара на пазара.\nИмаш ли опит с компании, създадени и развивани от учени? На какъв етап от дейността си търсеха финансиране?\n– Ако става въпрос за рискови инвестиции чрез т.нар. екуити фондове за технологичен трансфер, които по правило финансират проекти за комерсиализация на научни разработки, в ЕИФ имаме специален екип, разработващ такива фондове е Европа. Но в Източна Европа, и в частност в България, досега нямаме създаден такъв тип екуити фонд.\nВиждаме огромно положително развитие и в науката и в предприемаческите нагласи в целия регион и вярвам, че е въпрос на близко бъдеще да се появят и такъв тип рискови фондове.\nЗа тези осем години, в които ЕИФ има офис в София, сме създали 6 успешни екуити фонда в България в класически категории – стартъп акселератори, venture capital фондове, growth capital фондове. Те са осъществили инвестиции в близо 250 иновативни български компании на различни фази от развитие. Разбира се основната част от тези иновативни бизнеси са в областта на дигиталните технологии, където в България вече има зряла екосистема и множество предприемачи. Но досега тук не сме работили по фондове за deep-tech инвестиции, каквито се създават в академичните и научните институции.\nИма ли възможност учени, без никакъв предприемачески опит да се обръщат към фонда за консултация и да бъдат насочвани към конкретни финансови инструменти?\n– Разбира се. Затова има офис на групата на Европейската Инвестиционна Банка в София, където сме екип от пет човека. Често имаме точно такъв тип разговори с потенциални предприемачи. Точно това ни прави големи оптимисти за възможностите за тех-трансфър инвестиции в България.\nПо принцип, липсата на предприемачески опит никога не е истинско препятствие.\nНали за да придобиеш опит трябва да има първи път и някой инвеститор трябва да ти повярва първи. А самите инвеститори също имат своя първи път. Ние в ЕИФ имаме богат опит в създаването на над 600 venture capital фонда в Европа и когато те са успешни, вече е много по-лесно да привличат частен капитал за следващото поколение инвестиционни фондове. Съществена част от работата ни е именно да създаваме fist-time фондове от first-time фонд мениджъри инвестиращи във fist-time предприемачи. Само така се създава и развива предприемаческа екосистема за иновации.\nСъщевременно, индустрията за рисково инвестиране има много дълбока сегментация, която кандидат-предприемачите е нормално да не познават и да търсят съвет. Има различни инструменти, подходящи за инвестиции в различен микс от бизнес рискове и в компании в различни фази на развитие. Няма един универсален модел. Напълно естествено е една иновация да не представлява интересна инвестиция за един тип рисков фонд, но да е много интересна за друг инвеститор. Точно затова има многообразие от финансови инструменти и голям брой фондове за рисков капитал, опериращи на един зрял пазар.\nКакто казват в Силициевата долина, ако не си почукал поне на 100 врати значи дори не си започнал да търсиш инвеститори.\nКак ЕИФ подкрепя стартиращи технологични компании?\n– Като европейска публична институция, ЕИФ не финансира пряко бизнеса. Фокусирани сме в разработването и прилагането на финансови инструменти за финансовата индустрия, която от своя страна да ги използва, за да финансира по-рискови и по-иновативни бизнес начинания при по-добри условия.\nРаботим много добре с поредица от български правителства и досега сме създали шест различни екуити фонда и\nвече говорим за наличие на индустрия за рисково инвестиране, каквато нямаше преди 2011 г.\nНякои от тези фондове инвестират изключително на фаза стартиране на бизнес, преди да има готов продукт или услуга, да не говорим за потребители. Други фондове инвестират в т.нар. сийд, Серия А и Серия Б фази. Това са просто термини от venture capital индустрията, които най-общо кореспондират с бизнеси с продуктова или пазарна валидация, генериращи някакъв паричен поток, но не и достатъчни печалби. Трети вид фондове инвестират в по-зрели иновативни компании, които примерно показват добър финансов резултат на един малък локален пазар и имат нужда от капиталова подкрепа за глобална експанзия.\nРезултатите на тези first-time фондове в България и на компаниите в портфейлите им са много добри. Вярваме силно в потенциала на технологичните компании в България, а и в целия регион.\nРаботим по реализирането на ново поколение екуити инструменти. Оптимисти сме за развитието на средата от бизнес ангели в България, deep-tech и tech-transfer инвестициите, възможностите за базиране в София на по-големи инвестиционни фондове, които да оперират в по-широка география.\nТози регион може да създаде глобални технологични компании. Въпрос на време и продължаващо развитие е.\nНаред с рисковия капитал, прилагаме и финансови инструменти за развитие на кредитното финансиране за малък бизнес и иновации. Работим успешно с много банки в България, като издаваме гаранции по бизнес кредити, с които банките финансират и традиционни, и иновативни компании при по-ниски изисквания за обезпечения и при по-добри лихви. За тези осем години, над 13 хиляди малки български предприятия получиха кредитно финансиране за над 1,5 млрд. евро по програмите за реализация на гаранционни инструменти, управлявани от ЕИФ.\nПреди около година беше създаден нов екуити фонд за българския пазар, който да инвестира в иновативни стартъпи и в технологични компании във фаза на растеж. Колко компании са подкрепени вече, от кои сектори?\n– Най-новият екуити фонд BrightCap Ventures е шести по ред и стартира преди малко повече от 12 месеца. В него наред с инвестицията на ЕИФ по JEREMIE програмата, която изпълняваме с Министерството на икономиката, има и частни инвеститори. Портфейлът му ще се състои от две инвестиционни кошници, образно казано. В първата кошница ще са стартъпи в мини-акселераторска програма, а втората е по-скоро класически venture capital портфейл. Фокусът е отново върху дигитални технологии, по-специално интернет на нещата, виртуална и подсилена реалност, облачни технологии и финтех. До момента са направени шест инвестиции. Интересно е, че\nчетири от тези компании са основани от българи и са базирани в Силициевата долина, като екипите за развойната дейност са в София.\nНаред с BrightCap, в тези компании са инвеститори и някои от най-големите имена във venture capital индустрията в Сан Франциско.\nТова показва нова тенденция на пряко интегриране на българската предприемаческа и инвестиционна екосистема с тази в Силициевата долина.\nКои са другите подходящи за учени финансови инструменти на Европейския инвестиционен фонд?\n– Всеки инструмент може да бъде подходящ за определен тип иновации, идващи и от научните среди. Разнообразието е голямо.\nКогато говорим за финансиране на иновации от каквото и да е естество, има един голям магнит за инвеститорите – наличието на клиенти и продажби.\nЧудесно е да има научна разработка с практическо приложение, качествен екип и голяма визия. Когато към това се добави паричен поток от плащащи клиенти става много по-лесно да се намерят инвеститори.\nКак се развива програмата InnovFin, съвместна инициатива на Европейската инвестиционна банка, Европейският инвестиционен фонд и ЕК в рамките на програма Хоризонт 2020?\n– По Innovfin програмата ЕИФ изпълнява много популярен гаранционен инструмент за банкови кредити, който е част от по глобалната европейска програма, известна като плана Юнкер. В България банките използват активно този тип гаранции, за да кредитират както инвестиционни проекти на иновативни компании, така и развойна дейност в по-традиционни малки бизнеси. Ние поемаме част от кредитния риск, който иначе фирмите трябва да обезпечат с ликвидни активи, каквито в много случаи те нямат. Така проектите им стават банкируеми. Вече имаме много издадени гаранции по InnovFin тук, в резултат на което ние всъщност решихме да удвоим ресурса по тази програма за България.\nКои са най-добре работещите финансови инструменти на нашия пазар?\n– И гаранционните продукти, и екуити инструментите работят успешно.\nВсъщност България е сред отличниците по използване на финансови инструменти в Европа.\nВ ЕИФ имаме амбиция да разширим палитрата от такива инструменти в България.\nРаботите ли върху нови финансови инструменти?\n– Да. Например,\nдо няколко месеца ще пуснем тук пилотен гаранционен продукт за факторинг, акредитиви и други форми на търговско финансиране, насочен по-специално към развитието на външнотърговската дейност на малкия бизнес.\nСпоменах и за новите възможности, които виждаме в областта на рисковото инвестиране.\nВсъщност в момента работим по създаването на седмия екуити фонд в София.\nСпоред изследване на ЕИФ от миналата пролет за venture capital индустрията в Европа, София е сред Топ 20 на VC екосистемите в Европа и една от двете източноевропейски. Как би коментирал тази класация?\n– Това изследване обобщава статистическите показатели в един малко по-стар период. Такъв резултат не би трябвало да е изненада. Американското списание Forbes беше сложило София в своя класация през 2015 г. на 10-те най-добри места в света за стартиране на иновативен бизнес. По нашата методология\nСофия вече има някои от характерните черти на зряла venture capital екосистема.\nНе е само въпрос на наличие на многообразие от VC фондове или брой направени инвестиции, които, разбира се, са важни.\nЕкосистемата се развива преди всичко, защото тук има истински талант, особено в IT сектора.\nНе трябва да се подценяваме. Има редица световни изследвания, които показват че качеството на IT специалистите в България е на изключително ниво. Вече има и натрупан опит за стартиране на бизнес, успешни истории.\nРоля играе и т.нар. проклятие на малкия пазар, което всъщност е много стимулиращо. За българските стартъпи местният пазар е по дефиниция малък и безинтересен. Те нямат избор и трябва да мислят глобално от първия ден.\nИмаме този манталитет да мислим на едро и това се забелязва от всички инвеститори, когато дойдат в София. Това е свързано и с наличието на една активна общност, в която всеки споделя, помага и стимулира. А не се конкурира на местния пазар. Големите корпорации с офиси в България като Microsoft, HP, Sisco, VMWare, SAP , както и големите български ИТ компании са хипер активни и ангажирани с развитието на тази общност. Така че определено можем да говорим за екосистема с много участници.\nКои други положителни тенденции в екосистемата би откроил?\n– Всъщност в големите градове интернет скоростта е на много добро ниво.\nНедостатъците на държавната образователна система се компенсират от много силното развитие на частни инициативи и корпоративни обучения – СофтУни, Телерик академията, StartItSmart. Изникват все повече споделени пространства за работа.\nНо трябва да си даваме сметка, че динамиката в развитието на VC индустрията в Европа, а и глобално, се ускори многократно в последните 3 години.\nДнес картата на предриемаческите екосистеми в Европа е много по-пъстра. София определено е на тази карта, но класациите днес не значат нищо утре.\nТрябва да развиваме и привличаме талант, да подпомагаме всички участници в екосистемата, да създаваме контакти и взаимодействие с другите центрове за иновации, да развиваме умна среда.\nНа какво от твоя личен опит би искал да научиш предприемачите в науката?\n– Да не се страхуват да споделят откритията си и да търсят партньори. Досега не съм срещал инвеститор, който има интерес да открадне идея или научна разработка, защото тя няма особена стойност извън екипа, който я е създал.\nИма ли мит, свързан с финансирането на стартиращи технологични или иновативни компании, който би искал да разбиеш?\n– Не гениалните открития са тези, които създават успешните технологични бизнеси. Хората, предприемачите са в основата.\nКогато рисковите инвеститори избират в коя иновация да вложат парите си, винаги ще предпочетат изключителен екип със средно добра бизнес идея пред изключителна иновация и средно добър екип.\n– Бих бил любопитен коя личност и история вдъхновява всеки един от тях.\n« Регионалният мениджър на Европейския инвестиционен фонд е лектор на Предприемачи в науката\tАнгелина Тодорова от Фонд на фондовете – лектор на Предприемачи в науката »


Представяне Archives - Page 20 of 96 - MTB-BG.com\nTLD са в бизнеса с каски от много време и през годините са пробвали какво ли не, включително каски, подобни на шлемове, но без подбрадник. Те бяха и сред първите,...\nDominion А4 – най-новата спирачка на Hayes\nавг. 14, 2018 at 20:49.\nБеше време, когато Hayes бяха почти единствените на пазара за дискови спирачки, особено по отношение на спускането и фрийрайда. След това обаче конкуренцията в този сегмент се увеличи многократно и...\nКогато Santa Cruz представиха четвъртото поколение на модела Nomad, което като дизайн се различава драстично от всички предходни, публиката сякаш се раздели на две - едни се влюбиха в новата...\nSHIMANO XTR M9100: Детайлен поглед към компонентите\nюли 30, 2018 at 9:28.\nНовото поколение на топ-серията компоненти за планинско колоездене XTR на Shimano без съмнение е един от хитовете през този сезон и не за пръв път се занимаваме с нея -...\nSchwalbe Eddy Current – първата в света гума за планински е-байкове\nюли 16, 2018 at 14:40.\nSchwalbe представиха нов модел, разработен и предназначен специално за електрически маунтин байкове. Името му е Eddy Current и се предлага като комплект от предна и задна.\nDT Swiss 535 – цялостен подход към окачването\nюли 15, 2018 at 15:59.\nПо време на изложението Евробайк, което тази година се провежда по-рано, DT Swiss представиха два нови продукта - вилка и заден амортисьор с името 535, обединени под рекламния слоган „цялостно...\nShimano 2019: Нови идеи за колоездачния гардероб\nюли 14, 2018 at 15:40.\nНаред с новите варианти на понижаващия кол за седалка PRO Koryak, по време на Евробайк Shimano представиха и доста продукти в категориите аксесоари, облекло и екипировка. Ето няколко от акцентите...\nюли 11, 2018 at 5:52.\nАко сте запознати с наименованията при планинските велосипеди на Specialized, сигурно знаете, че добавката EVO към тях означава, че байковете с това име са направени за по-агресивно каране надолу спрямо...\nюли 07, 2018 at 14:12.\nПрез 2017 г. Shimano чрез своята марка PRO навлезе на пазара на регулируемите по височина колове за седалка със своя модел Koryak със 120 мм ход. Сега компанията представи още...\nТехнологиите на Shimano за електрически велосипеди ще станат достъпни за повече хора чрез новата група от компоненти SHIMANO STEPS E7000, която включва нови команди, мотор, дисплей и възможности за настройка...


Към колегите от Пловдив - насоки за охраняем платен паркинг - Фолксваген Клуб България\nВ момента е Вто 31 мар 2020 22:11\nКъм колегите от Пловдив - насоки за охраняем платен паркинг\nвъпрос за охраняем паркинг в пловдив\nМнениеот slav » Пет 28 мар 2008 11:56\nВъпроса е към колегите от Пловдив. Ако може да дадете съвет за охраняем паркинг някъде в централната част на Пловдив. Трябва ми да оставя една кола за около 24 часа.\nМнениеот leavon » Пет 28 мар 2008 13:29\nЮжната страна на тунела, пред Райфайзен Банк!\nМнениеот KingoftheROAD » Пет 28 мар 2008 13:42\nКолега, тук срещу BILLA-та на 6-ти септември има сравнително евтин паркинг. И не е много далеч от центъра.\nИначе има и на по централно място, но близо два пъти по-скъп. Тук\nМнениеот Stefan » Пет 28 мар 2008 14:31\nСпри я в двора на някоя баба и й дай 10лв. да ти я пази\nРегистриран на: Пон 21 яну 2008 20:34\nМнениеот skilidka » Пет 28 мар 2008 15:12\n0889 643 622\nзвънни като дойдеш ще те заведа!!!\nКазвам се Ангел!\nМнениеот KingoftheROAD » Пет 28 мар 2008 16:51\nleavon написа: Южната страна на тунела, пред Райфайзен Банк!\nтози е втория паркинг който съм посочил и е скъпичък ....\nВъпрос към колегите от Пловдив.\nМнениеот Exell » Вто 08 юни 2010 19:12\nЗдравейте След 2 седмици ми престои пътуване към Пловдив (Ягодово) и след това ще нощуваме в хотел България. Молбата ми е , ако някой от вас знае някъде около хотела дали има платен паркинг да си оставя возилото нека сподели . Също така не намирам сигурна информация дали самият хотел разполага с охраняем паркинг . Благодаря предварително\nRe: Въпрос към колегите от Пловдив.\nМнениеот chefito » Вто 08 юни 2010 19:29\nХотелът е точно на центъра и не мисля, че има паркинг /нека някой ме поправи ако има/. Иначе близо има платени паркинги.\nМнениеот radotom » Вто 08 юни 2010 21:32\nПоправка: ВСИЧКО около него е все платен паркинг!\nНяма начин да спреш иначе.\nОхраняем, мисля, е само паркинга, заграден с мрежа като се качваш по тепето в посока хотела, захождайки преди тунела.\nВижда се, директно на завойче е\nПаркинг до х.България.JPG\nМнениеот Exell » Вто 08 юни 2010 21:39\nГрешката е моя , търся охраняем Радо , а платените (синята зона) не са ли само в делнични дни. Не че съм споменал де , но съм там в Събота и неделя\nМнениеот radotom » Вто 08 юни 2010 22:07\nВ Пловдив няма обособената като в София 'синя зона'\nТова тук са тесни улички около Главната, където и без да са паркирали колите- трудно се минава. От Общинска си вървят разни чичковци, дето си събират по левче/час (поне до преди месец беше толкова) от желаещите да паркират.\nВ делнични дни работното време им свършва в 5 или в 6 часа, а в събота мисля са до 2 следобед.\nВ неделя на повечето места е свободно от такива чичковци. За там конкретно - не зная.\nп.п. Orgasmatron им сърба попарата на тия 'чичковци' там\nЗа посочения паркинг не съм 100% сигурен, че е денонощно охраняем. Но такива са ми спомените, като съм минавал, а и май има кибитка\nМнениеот тръба » Вто 08 юни 2010 22:51\nИма денонощни охраняеми паркинги в близост. Бъди спокоен. (Преди време имаше пред самия хотел, сега не знам).\nМнениеот Vento » Сря 09 юни 2010 12:07\nНяма особено много - има на Тримонциум, където е по 2лв. на час (денонощно и неограничено) и на Райфайзен (Брилянтин) - пак толкова, не знам за нощувка дали имат отстъпка.\nМнениеот chefito » Сря 09 юни 2010 12:15\nVento написа: Няма особено много - има на Тримонциум, където е по 2лв. на час (денонощно и неограничено) и на Райфайзен (Брилянтин) - пак толкова, не знам за нощувка дали имат отстъпка.\nТримонциум паркинга си го взе общината и там нещата са леко неясни от 2-3 дни\nНа Райфайзен съм спирал само за престой и не е лоша идея да опита там колегата....\nМнениеот leavon » Сря 09 юни 2010 15:24\nНямаше ли охраняем паркинг между "От.Паисий" и спирката на булеварда, там зад подлеза с новия магазин?