IV.5. Предизвикателства пред националната сигурност\nIV.5.1. Проблемът с Региона\nЮгоизточна Европа " Южната\nIV.5.2. Проблемът с Глобалния еднополюсен модел.\nСред основните предизвикателства към нашата национална сигурност ще отделим десет, свързани с десет ключови за България проблеми. С тях за жалост списъкът не се изчерпва. Националната сигурност се подчинява на печален закон: колкото повече намалява, толкова повече области от живота обхваща. И всичко у нас става национална сигурност - от изтичането на мозъци и емиграцията на младите, през разпада на културата, образованието и здравеопазването, през наркоманията и проституцията, та до корупцията, разпродажбата на националното богатство и агонията на армията.\nПредизвикателството все още не е заплаха. Дали то ще се материализира и ще даде разсейки, дали ще стане самосбъдващо се предсказание, зависи от отговора, който като народ, нация и общество ще намерим сили му дадем.\nЗа Бисмарк географията е единствената постоянна величина в политиката. Никой не може да избяга от географското си положение. А нашата орис е да сме заклещени завинаги в Югоизточна Европа - регион със стратегическо значение за континенталната и глобалната сигурност; с тревожни огнища на конфликти. Регион, в който се възраждат стари похвати на великите сили от времето на Версай – да сблъскват своите интереси; да говорят едно, а да вършат друго; да разсичат хладнокръвно територии, народи и съдби; да насъскват държавите помежду им; да им внушават нецивилизованост, ограниченост, вечно чувство за непълноценност и вина (ето как “първият демократично избран премиер на България” вижда своя регион: “За балканските държави се оказва типично или да се колят, или да проявяват пристъпи на, ако трябва да го кажа учтиво, емоционалност, което едва ли има много общо с разумната политика.”); да изолират региона от същинска Европа, превръщайки го в неин заден двор; да налагат в него не силата на правото, а правото на силата. Регион-полигон, където се тестват нови поколения оръжия, нови визии за управлението на конфликтите и за устройството на света.\nЮгоизточна Европа е място, където си дават среща 20-и, 21-и и 22-и век. В него се противопоставят и си взаимодействат различни култури; различни икономически системи и социални проекти, различни стандарти на живот и дух; различни възгледи за бъдещите функции на Държавата, Войника, Политика и Религиозния водач; различни подходи към сигурността. От сближаването или отдалечаването на тези цивилизационни различия зависи дали развитието тук ще тръгне в посоката на черните пророчества на Самюъл Хънтингтън за сблъсъка на цивилизациите или регионът ще се интегрира - с възможно най-малка жертва на ценности, идентичност и вяра - в света на новите технологии, комуникациите и информационните общества, на добрата стара и лекуваща се от самодоволството демокрация, на хуманизиращите се социални отношения,.\nМного често името - знак, с който се назовава нещо, за да се обективизира неговата същност, заживява свой самостоятелен живот и по някаква обратна връзка започва да влие на обозначеното чрез него нещо, да го моделира, да предопределя развитието му. Затова, произнасяйки "Югоизточна Европа" трябва да се замисляме дали това название няма като зъл дух, изпуснат от бутилката, изведнъж да получи власт над пространството, чието название носи и да тласне събитията в него в някаква неочаквана и неизгодна посока.\nКакво всъщност е "Югоизточна Европа" ? Южната част на Източна Европа, която бе отдадена доброволно в сферата на влияние на СССР, за да служи като санитарен кордон, отделящ Запада от комунизма; или източната част на Южна Европа - зоната на стратегически интереси за Запада, заради която възникна Доктрината Труман. Зоната, чието присъствие в НАТО, а по-скоро присъствието в която на НАТО, изобщо не се подлагаше на съмнение независимо от характера на режимите и нивото на демокрацията в нея.\nДа вземем основните цивилизационни противоречия: Север-Юг (богати и бедни държави) и Запад-Изток (демократични и недемократични държави). Не означава ли "Югоизточна" Европа, че и при двете противоречия тя е отдясно на тирето, т.е. в тяхното сечение, в най-уязвимата им зона, като част от Юга (бедните) и от Изтока (недемократичните) едновременно?\nВ нашия регион протича стремително процес на настаняване на САЩ, на изтласкване на Русия и маргинализиране на ролята на Европа. Геополитиката не си е отивала от Югоизточна Европа. В Европа външните граници стават вътрешни (de jure в Германия, de facto в Европейския съюз), а на Балканите и в бившия СССР вътрешните граници стават външни. Това се съпровожда винаги с обилно кръвопускане. Дали обаче някой не добавя хладнокръвно антисъсирващи кръвта емулсии - та да изтече тя колкото се може повече?\nЕто резултатът - сега имаме освирепялото Косово, убило Валентин Крумов – приятел от детството. И беззащитната Македония - от умиращата държавност на която чрез опасна мутация може да се роди хибрид от две републики – Славянска, със столица Скопие и Албанска, със столица Охрид! (Кон)Федерация, която подобно на Босна ще може да живее само на системи и с външно присъствие.\nДори беглият поглед към многобройните инициативи за нашия регион, последна сред които е Пактът за стабилност, показват, че главното са думи, думи, думи. Пълна импотентност да се направи нещо значимо и трайно. С една стотна от парите, хвърлени за бомбардировки над Югославия, можеше да се постигне сто пъти по-добър ефект за сигурността и мира на Балканите.\nОтчасти, но само отчасти, можем да се опитаме да разберем Западна Европа, когато тя се притеснява от налагащото се разделение на труда: САЩ да отговарят за войната, ЕС – за мира.\nПо време на битката за Косово, поне 70% от усилията на НАТО бяха американски; американските разузнавателни средства откриха почти всички цели за бомбардиране, американските самолети и вертолети извършиха ⅔ от бойните полети на НАТО, практически всяка ракета с точно насочване се изстрелваше от американски самолет.\nА на регионалната конференция за Югоизточна Европа, 29-30.03.2000 г., в Брюксел, бяха заделени 2.3 млрд. дол. за проектите “Бърз Старт” за подобряване на инфраструктурата (вкл. вторият мост на Дунав) и за укрепване върховенството на закона в региона. От тях делът на ЕС е 66%, на САЩ – 3%. ЕС даде 63% от военнослужещите в KFOR, САЩ – 15%. ЕС осигури 75% от финансирането на мисията на ООН в Косово UNMIK, САЩ – 13%. При двете конференции на донорите за Косово, проведени под егидата на Световната банка, ЕС се нае да поеме 60% от разходите за възстановяване на провинцията, САЩ – 20%.\nБългария заема изключително място от геополитическа гледна точка - в ядрото на Балканския полуостров и Югоизточна Европа. През нея минават или ще минат енергийни, суровинни, транспортни, информационни и финансови магистрали. Това я прави средище на важни инфраструктурни проекти.\nБългария има силни шансове в укрепването на регионалната сигурност. Тя може да докаже, че и на Балканите са приложими европейските стандарти в областта на човешките права и свободи, в гражданския контрол над военните, в регулирането на споровете и ранното сигнализиране на конфликтите.\nНай-голямата грешка, която интегрираща се Европа може да направи е да започне да се отделя с изкуствени стени и бариери - икономически, военни, политически, културни - от своята югоизточна част. Така могат да възникнат концентратори на напрежение, които ще придобият енергия, способна да взриви европейската сигурност. Добрата политика, която Европа трябва да води тук е на протегнатата ръка, на инвестиции в просперитета и човешкия фактор.\nНеобходими са не повече и по-големи организации за сигурност, а повече и по-голяма сигурност. Нужни са промени във философията на разширяването. Засега то се осъществява бавно, същноста на структурите се мени още по-бавно или не се променя въобще – нито дневният им ред, нито посоката на тяхното развитие. Важно е не просто механично разширяване на институциите (с подозрения за друг геостратегически подтекст - преместване на Желязната завеса на изток, на границата между католико-протестантска и православна Европа), а разширяването на пространството на сигурността. В това е смисълът на европейската интеграция и само така тя ще бъде ефективна.\nСигурността на Балканите е ключов елемент от сигурността на Европа. Без пълноценното им интегриране, европейската сигурност не би могла да бъде нито пълноценна, нито неделима. Този извод, който за хората от региона е очевиден, трябва да бъде осмислен от западноевропейските държави и превърнат в нормална демократична практика. Но той може да се окаже и игнориран, оставен на волята на събитията, на метода на пробите и грешките. По този начин все някога той отново ще бъде направен от същинска Европа - но на далеч по-висока цена и за сметка на изоставането ù от други, много по-динамично и рационално развиващи се региони на света.\nОтказът на Европа да надрасне историческите заблуди; да наруши своето спокойствие, да спомогне за регулирането на проблемите в задния си двор е равносилен на отказ да се участва в надпреварата за водеща роля в света през новия век. Подобен отказ води до ескалиране на събитията, до милиони човешки драми, до угроза за европейската сигурност. Босна и Косово са книга, която всички трябва да се научат да четат, включително и между редовете ù.\nКогато светът започва да се консолидира срещу еднополюсния модел, у нас властта изтегля нашите позиции изключително към единствения му полюс. Съмненията в поетия от България курс на служба по всички възможни начини на този полюс, наистина са сериозни. Превръщането на страната в платцдарм за изтласкване на Русия от Балканите (отчитайки традиционните руски интереси на полуострова) - е продукт на атавистично мислене. Всяко управление, избрало този път, макар той да изглежда печеливш, рискува да се окаже марионетно, а при повече безочие - и компрадорско. То би могло да натика България в центъра на сива зона, да я допревърне в коридорна държава с обслужващи функции.\nИнтересът на САЩ към България очевидно е завишен. Ала тяхното поведение спрямо нас едва ли ще излезе извън схемата на отношението им към другите държави, градирано в скалата на американските приоритети.\n- Най-значими за САЩ са тези “велики” сили, които в глобалната политика ги следват плътно и неотлъчно (напр. Великобритания и Япония).\n- На второ място са развити западни държави, без които трудно може да бъде наложено каквото и да е важно решение (напр. Франция и Германия).\n- На трето място идват т.нар. пивотни държави, намиращи се на острието на американския стратегически интерес, отношенията с които са специални, без значение колко демократичен е управляващият им режим (напр. Турция, Египет, Израел, Пакистан). Малко след преврата в Пакистан, Клинтън отиде там на крака на хунтата, завзела властта по насилствен начин. Независимо от строгите му изказвания, превратаджиите получиха подкрепа и легитимност. Ето това е да си стратегически партньор на САЩ, да си пивотна държава. Следваш курс на защита на американските интереси, а другото – права, демокрация, законност – то важи по принципа “колкото, толкова”. Същото се отнася и за Турция, където насилието към кюрдите е държавна политика, а властта и икономиката са сочени често сред най-криминализираните.\n- Четвърти са регионални фактори, с които няма (още) такава близост, но на които САЩ държат и прощават редица своеволия, “купуват” от тях подкрепа в големи количества, ухажват ги (напр. Казахстан, Узбекистан, Азербайджан).\n- Пети сред държавите, към които САЩ се отнасят подчертано позитивно са страни на ключово геополитическо място, които са по-ценни като територия за дислоциране, отколкото като общество-партньор (напр. Панама, Албания).\nБългария едва ли може да попадне на по-високо от петото място в тази схема. Стремежът на САЩ да се разположат у нас се определя от нашето златно стратегическо положение, а не от грижата за нас като развита нация. Напротив, такава нация е далеч по-главоболна, непредсказума и неуправляема.\nВ кратката нова история на българо-американските отношения особено важни са два случая, които показват, че макар САЩ да имат силно лоби в изпълнителната власт, парламента, финансовия елит и неправителствения сектор, респектът към тях, към американските принципи, ценности и практики няма дълбоки корени в нашето общество и се създава и налага главно отгоре.\nПрез юни-август 1997 г. “гръмна” идеята за демонтиране и унищожаване на българските ракети SCUD и SS-23 (ракетни комплекси, дислоцирани на територията на България в 4 дивизиона с по 2 ракетни установки и разполагащи с касетъчни, т.е. разделящи се бойни глави с голяма мощност). Тя бе разкрита още в началната ù фаза - чрез нон-пейпър САЩ настояваха тези ракети да бъдат унищожени като остатък от Студената война и морални остарели за използване за отбрана. САЩ се опасяваха, че “някои части, напр. системите за управление, могат да бъдат потенциално средство за разпространение, ако попаднат в държави, които разработват свои ракетни системи.” Разразилият се скандал накара правителството да декларира, че “на този етап унищожаването на ракетните комплекси SS-23 и SCUD не отговаря на националните интереси на Република България... Тези ракетни комплекси са част от средствата за гарантиране на сигурността на страната и имат силен възпиращ ефект”.\nВ нормалните държави подобна акция по (най-малкото) дискредитирането на стратегически важни за отбраната ракетни комплекси, се определя като “тайна операция”, целяща да постави обществото пред свършен факт. Вместо това, верен (тогава) на управляващите политолог написа, че парламентарното питане (което предотврати нарязването на ракетите) “не може да бъде квалифицирано по друг начин, освен като пряк удар по българската национална сигурност и българския национален интерес”.\nАналогичен през октомври-ноември 1999 г. бе случаят с американските военни бази в България. Пентагонът инициира (според български разузнавачи) секретни разговори за тези бази, водени 4 месеца с крайно ограничен кръг висши наши участници – 7-8 цивилни и 3-4 военни, върху основата на обстоен доклад за достойнствата и недостатъците на възможните варианти за бази (особено край Добрич - за военноразузнавателни цели). Когато информацията изтече (в сп. “Эксперт” - руско издание!) и се разгоря поредният скандал, Петър Стоянов бе принуден да заяви, че идеята е негова и не е обсъждана (!?) със САЩ. Междувременно американският посланик у нас Ричард Майлс пророни: “По този въпрос много глупости имаше”, а официалният говорител на руското външно министерство Владимир Рахманин заяви: “Изявленията на българския президент Петър Стоянов не съдействат за укрепването на сигурността и стабилността в Европа, особено в югоизточната ù част.” Накрая, П. Стоянов все пак каза, че една от темите (на нея той много държи), които ще обсъжда с президента Клинтън при посещението му през ноември в България е “за предоставяне на инфраструктурни обекти на българска територия на сили на НАТО при необходимост, при нужда, както и за съвместни учения.” Трудно е да повярва човек, че нещата стават ето така – сядат двамата президенти в креслата, разговарят за това онова и изведнъж нашият се почесва и казва – “апропо, Бил, отдавна се каня да ти предложа един инфраструктурен обект”. Нищо подобно – при такива срещи всяка тема отдавна е изгладена напречно и надлъжно с тежката ютия на дипломацията, която ютия в случая е силно асиметрична.\nТакава политика за национална сигурност има малко общо с демокрацията.\nТвърде често у нас се прекалява с до болка познатото усърдие в обичта към Големия брат – чрез вземане на желаното за действително и с използване на партийна пропаганда. Главният редактор на “Демокрация” Невен Копанданова писа при посещението на П. Стоянов в САЩ през 1998 г., че България е поставена “като възможно най-силния кандидат за членство в НАТО”. Точният текст от Декларацията бе: “Двамата президенти се съгласиха, че участието на България в Партньорство за мир, засиленият диалог с НАТО и Евро-атлантическия съвет за партньорство са ключови средства за превръщането на България във възможно най-силния кандидат за членство в НАТО.”\nТова не е най-лошият пример за начина, с който се прави пропаганда по най-лоши образци от отреченото тоталитарно време. В самото навечерие на срещата на върха на НАТО в Мадрид, 08-09.07.1997 г., където бе взето решението Чехия, Полша и Унгария да бъдат поканени в Алианса, външната ни министърка даде интервю на официоза “Демокрация”, в което сподели: “Струва ми се, че в Мадрид ще спечелят четири държави - Чехия, Полша, Унгария и България.” На 02.10.1999 г. министърът на отбраната каза пред официоза: “До 1999 г. можем да изградим боеготова армия както за България, така и за Северноатлантическия съюз.” А на следващия ден, в словото си на срещата на министрите на отбраната от Югоизточна Европа в София, бе ред на президента да заяви: “Аз съм убеден, че до пролетта на 1999 г., като резултат от изпълнението на нашата национална програма за присъединяване към НАТО България ще отговори на всички критерии за членството в съюза.”\nНезависимо от подобрения имидж на България в очите на НАТО, даже в най-успешната за страната ни среща на върха на Алианса – тази по случай неговата 50-годишнина (на 24-25.04.2000 г. във Вашингтон), след като бе предоставила небето си за операцията в Косово, България бе спомената в Заключителното комюнике едва на шесто място сред потенциалните кандидатки за членство – след Румъния, Словения, Естония, Латвия, Литва и пред Словакия и Македония.\nОпасенията за рисковете от тясното обвързване със САЩ се пораждат от перспективата нашият регион да стане американски протекторат Балкания - отделен чрез река Дунав от същинска и интегрирана Европа, т.е. Европия. Има индикации, че Европа може да даде на лизинг тази зона на САЩ. Зловеща метафора са разрушените мостове над Дунава - да няма свързващи звена между двете земи. Така Европа ще се сдобие с ахилесова пета, която ще я направи далеч по-уязвима. А съдбата на ахилесовата геополитическа пета винаги е печална - кръв до кръв, кръст до кръст, скръб до скръб. Такава пета има две времеви измерения – минало и настояще. И никога – бъдеще.\nБългария днес може да се оприличи на желязото, което се кове, докато е горещо, на глината, която се меси, та да ù се придаде форма, най-изгодна на водещите глобални интереси. За да се превърне в субект в международните отношения, а не в маргинален обект на влияние и принуда, за да не се срине до коридорна държава с обслужващи функции, с която се съобразяват рядко, а вземат насериозно още по-рядко, България е длъжна да проявява във външната си политика много достойнство, да не тича вечно запъхтяна с голям букет и тръпнеща от вълнение за посрещане на поредния Голям брат. Тя трябва да доказва, че не е най-послушната и безхарактерна държава в региона; че не е готова да направи невъзможното само за да я потупат по рамото (ако не и по-долу) с общи фрази и обещания за светло бъдеще; че не се държи като наложница, която с все сили се старае да обслужи повелителя си, в разрез дори със своите желанийца; че не се престарава като слугиня, на която самодоволният, сластолюбив господар неизбежно ще задене веднъж полите в кухнята.\nНа Балканите не може да бъде другояче. Най-опасно за една държава тук е да следва сляпо чужда воля, да води политика, която внушава на своя народ цивилизационна непълноценност и изчегъртва базисни съставки и стойности от идентичността му. Такава политика се превръща в заплаха за националната сигурност и на нея трябва да се дава отпор, по възможност - в рамките на демокрацията. Другото би имало далеч по-висока цена. Ала точно такава цена всеки народ е готов да плати, когато няма повече какво да губи.\nОбществото трябва да отстоява своите интереси и сигурност, а не интересите и сигурността на властта, станат ли несъвместими с неговите собствени. Когато тази несъвместимост надхвърли разумните предели, обществото има право да откаже да се подчинява на властта. Нещо повече - то ще оцелее само ако посегне на интересите и сигурността на тази власт.\nВърху всяка страна в насипно състояние е напълно логично да се оказва силно въздействие. Изпълнената с осезаем външен натиск среда не е само бедствие, тя е и предизвикателство, дразнител, шанс. Никой обаче не може да обясни защо за своята сигурност България харчи по-малко от съседите си както от гледна точка на това, от което тя се нуждае, така и от гледна точка на това, което може да си позволи. Политическият елит е длъжен да се опита да отвоюва поне малко, поне капчица суверенитет за България. Такава драстична жертва на суверенитет като сегашната не може да се компенсира с нищо. Тя е най-прекият път към заразяването на обществото ни с комплекс за малоценност, с чувство за агония в периферията на развития свят.\nА какви са перспективите пред еднополюсния геополитически модел? Изправени сме пред три сценария за развитие в обозримото бъдеще.\n- Първият сценарий води до стабилизиране на еднополюсния модел. Този модел ще се закрепи и задълбочи, ще се превърне в способно да се самовъзпроизвежда статукво.\n- Вторият сценарий води до налагане на нов двуполюсен модел. Вариантите тук са крайно ограничени. Само Китай и ислямският свят, надхвърлящи поотделно 1 милиард души, са потенциални кандидати да се превърнат във втори полюс. Ала докато Китай може, но едва ли ще иска това, то ислямският свят иска, но едва ли ще може да хвърли такова предизвикателство към САЩ.\nКитай е динамично развиващ се, силен интелектуално, с древни традиции, религия, философия и култура, с мощна диаспора. Нещо повече – той расте по територия, връщайки си Хонгконг и Макао, без да се отказва от мисълта за Тайван. Но да бъдеш другият полюс – това за Китай е много скъпо удоволствие, изискващо пренапрежение, отговорност за събития буквално из целия свят. Съдбата на СССР е отлична илюстрация за такова пренапрягане. Освен това Китай е затворен в един етнос (“китаецът е само жълт”) като ценностна система – тя не е универсална, не би била възприета и споделена от останалите. Китай е травмиран от досега си с Другия свят през последните векове – бил е само разграбван, разбиван, унижаван. Съмнително е, че ще има амбиции за експанзия – дори като борба за сфери на влияние. По-вероятно е Китай да се стреми към позиция, при която всеки ще се съобразява с него, без той да трябва да се съобразява с всеки. Идеалният втори. Само в Америка вторият – това е всъщност първият губещ.\nИслямът е съвсем друг случай. Огромните му човешки и материални ресурси (60% от нефтените запаси) са прекрасен инструмент за въздействие на такава велика, кипяща, агресивна религия, в която “религията е политика, а политиката – религия”, която освен това е и идеология, т.е. възглед за решителна промяна на света. Ислямът има вече глобално присъствие – в Азия, Африка и Европа. Неговите проблеми обаче са повече от решенията за тях. Ислямът няма държава-лидер, която да тегли мощно напред останалите. Самата религия е разделена – главно на сунити и шиити; разделението върви и по етноси, нации и раси – араби, тюрки, перси, негри… Ислямът днес е непримирим и експанзионистичен към другите религии, има радикално, фундаменталистко крило. Той не може да внуши доверие до такава степен, че да стане желан лидер. А благодарение на огромните си маси бедни хора, той е повече разрушител на статуквото, отколкото съзидател на бъдеще.\n- Третият сценарий води до преход към някаква форма на многополюсна, многофакторна система. И Збигнев Бжежински (анализирайки бъдещото ядро на трансконтиненталната сигурност), и Хенри Кисинджър (предричайки новия световен ред през 21-и век), разсъждават върху тази перспектива. Двамата включват в своите прогнози най-малко 6 основни играчи в бъдещата система на международната сигурност: САЩ, Европа, Китай, Япония, Русия и Индия. А Самюъл Хънтингтън поставя на централно място основните цивилизации - западна, синоистка (т.е. “китайска”), японска, индуистка, ислямска, славянско-православна, латиноамериканска и африканска; и предсказва, че огнищата на бъдещите конфликти ще са по линиите, разделящи тези цивилизации.\nТабл. IV.1. Относителен дял на населението под политическия контрол на различните цивилизации (в проценти, според границите през 1994 г.).\nНаселение на света,\n* Изчисленията не включват държавите от ОНД и Босна.\n** Изчисленията включват ОНД, Грузия и бивша Югославия.\nПод сянката на еднополюсния модел често не никне нищо – няма развитие, стимули, мотивация. Това за мнозинството народи не е оптималният вариант и съпротивата срещу него изглежда неизбежна. За Зб. Бжежински “най-опасният сценарий би бил голяма коалиция на Китай с Русия, а може би и с Иран - една "антихегемонистка" коалиция, скрепена не от идеология, а от общо усещане за несправедливост.” С. Хънтингтън се тревожи за възможното драматично противостояние West vs. Rest (Западът срещу останалите), и особенно срещу все същия потенциален съюз на Русия, Иран и Китай, като водещи държави на славяно-православната, ислямската и синоистката цивилизации.\nВ допълнение ще приведем следния исторически факт. Макар и да отмирал постепенно, в някои общества (например у ацтеките), канибализмът съхранил за дълго своя престижен, елитарен характер, превръщайки се в особена привилегия само за управляващата знатна прослойка. Така тя доказвала своята богоизбраност и непогрешимост, правото си единствена да вижда по-далеч от другите и да знае най-добре какво, как и докога трябва да се прави.\nБезспорно, освен почетен, това било и доста прагматичен ритуал. Защото съвсем недвусмислено подсказвал участта на несъгласните с него.


Доволни ли сте от "конската" маска за коса? : Козметика и грим\nот Ива Тодорова » 01 Ное 2018, 16:17\nОт няколко месеца имам страшен косопад. Опитах разни билкови отвари, маски от магазина, маски от моя фризьор, ампули. Нищо не даде особен ефект.\nКазаха ми за тази т.нар. конска маска за коса. То не бяха суперлативи, не беше чудо\nАко и тя не помогне, ще ида да си пусна някакви изследвания вече...\nRe: Доволни ли сте от "конската" маска за коса?\nот Frac » 01 Ное 2018, 17:38\nАз да, но когато бях руса, ми изби рижав цвят след къпане и спрях да я позлвах. когато си оставих естествения цвят, нямах такъв проблем и бях мн доволна.\nот Dalia » 01 Ное 2018, 18:13\nАз за тази маска не съм чувала, но имам приятелка коятоизползва конски шамшпоан. Купува си го от ветеринарната аптека и е много доволна. А може ли да ми кажете, как се казва тази маска и от къде се купува, ако е по-добра да ѝ я кажа и нея. Ще следя с интерес темата.\nот pep-ina » 01 Ное 2018, 22:57\nМоята дъщеря използва тези конски витамини против косопад и е изключително доволна. Аз имам страшен косопад напоследък, просто кожата на главата ми се вижда вече. Мисля и аз да опитам тази маска. Има ли някакво приготвяне или просто се мажат корените с тези витамини, както правеше дъщеря ми. Чух, че имало някаква рецепта. Ако някой има опит, нека го сподели.\nРегистриран на: 01 Ное 2018, 22:47\nот Dalia » 26 Ное 2018, 18:36\nМоя приятелка пък ми сподели, че от Руския магазин си купила шампоан с нарисуван кон на него. Косата ѝ станала лъскава и спряла да капе, замислям се дали и аз да не си го взема, но тя е с черна коса, а аз съм руса и не знам как ще ми се отрази.


Trio - Висящ полилей WAILER 1xGU10/5W/230V сив | Lampite\n-35%ЩЕ СПЕСТИТЕ 30,00 лв.\nTrio - Висящ полилей WAILER 1xGU10/5W/230V сив се характеризира с приятен дизайн и функционален дизайн. Сега можете да закупите това осветление за специална цена. Лампата е проектирана крушка с параметри... Повече информация\n85,90 лв. отстъпка 30,00 лв.\nКод на артикула: LX0451\nTrio - Висящ полилей... 55,90 лв.\nTrio - Висящ полилей WAILER 1xGU10/5W/230V сив се характеризира с приятен дизайн и функционален дизайн. Сега можете да закупите това осветление за специална цена. Лампата е проектирана крушка с параметри GU10. Тук можете да я закупите на изгодна цена. Осветителното тяло е направено в лъскав хром, сив. Ще получите интересна добавка в дома си.


Chalet Myrtilles - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 92 места за настаняване в Жерардмер.\nGerardmer City Center, Жерардмер, Франция - Много добро местоположение - вижте на картата\nРазположен на централно място в Gerardmer, Chalet Myrtilles е идеално начало за Вашaта екскурзия из Жерардмер. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nВ Chalet Myrtilles отличното обслужване и достъпните съоръжения допринасят за Вашия незабравим престой. Докато са отседнали в този чудесен хотел, гостите могат да се насладят на Wi-Fi връзка в общите части, допускане на домашни любимци, паркинг.\nВсички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Chalet Myrtilles е идеално място за туристи, търсещи чар, комфорт и удобство в Жерардмер.


НДСВ: След 4 години ще стигнем Европа — BAIT\nНДСВ: След 4 години ще стигнем Европа\nВие сте тук: Начало → Новини → НДСВ: След 4 години ще стигнем Европа\nЧетвъртата среща на БАИТ бе с НДСВ. Вицепремиерът и министър на транспорта и съобщенията Николай Василев успя добре да използва факта, че е представител на единствената политическа сила, която може да говори не само за бъдещи планове, но и за реално изпълнени обещания.\nКакво все пак обеща министърът, в случай, че НДСВ остане управляваща сила?\nКато напомни, че в продължение на 13 години преди управлението на НДСВ държавата не е закупила нито един компютър за училищата, той каза, че НДСВ се води от идеята за повсеместна компютризация на образованието. “След година в България няма да има училище без компютри – заяви вицепремиерът, - като правителството ще осигури 100% високоскоростен Интернет за училищата.”\nНиколай Василев отчете като грешка забавянето на програмата за домашни компютри, но заяви, че в момента е абсолютно убеден в необходимостта от нея и благодари на БАИТ за последователното отстояване на позициите в това отношение. “През 2006 г. ще започнем ударна програма за масово насищане на българските домове с компютри, заяви вицепремиерът.\n“За нас – каза той, - компютърната грамотност е на първо място в образованието.” До 3 години всички ученици ще бъдат обучени да боравят свободно с компютри и информационни масиви. "Най-важна е информационната и комуникационната инфраструктура. Още през 2005-а ще стигнем средните показатели на новите членове на ЕС. След още 4 години ще стигнем средното равнище на Европейския съюз.”\nНДСВ предвижда до 2008 г. износът на информационни технологии и софтуер да нарасне до 500 милиона лева. В областта на иновациите се предвижда фискално и данъчно стимулиране на частния сектор.\nПо отношение на електронното правителство плановете са за качване на 90% от информационните услуги в Интернет. Всеки българин ще получи електронна здравна карта, което е важна стъпка към електронното здравеопазване.\nСпоред Николай Василев в контекста на предстоящите избори НДСВ се възприема като партия на бизнеса, на интелигентните и на младите хора. “Кампанията ни за информационните технологии беше хубава – каза той. – Всички знаят, че децата имат компютри в училище.”


Apartment On Boundary Road - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nApartment On Boundary RoadАпартамент\n123 Boundary Road, Wimbledon, Лондон, Великобритания, SW19 2DE - Покажи на картатаApartment On Boundary RoadВижте повече снимкиТауър Бридж - 11.7 км от обектаВижте повече снимкиВижте всички17снимки\nСгушен в сърцето на Wimbledon, Apartment On Boundary Road е идеалното място, от което можете да започнете Вашето приключение в Лондон. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. Apartment On Boundary Road прави всичко възможно гостите да се почувстват удобно. Затова хотелът предоставя най-добрите услуги и удобства. Този хотел предлага множество удобства, за да задоволи и най-изискания вкус. Всички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Apartment On Boundary Road е най-подходящото място за Вас, ако търсите качествен хотел в Лондон.


Токсини унищожават щитовидната ви жлеза! Решението? Чудодейна домашна напитка – Здрави всеки ден – новините за здраве и благополучие\nТоксини унищожават щитовидната ви жлеза! Решението? Чудодейна домашна напитка\nЩитовидната жлеза е контролният пункт на тялото. Тя контролира как тялото използва енергията, прави протеини и контролира чувствителността на тялото към другите хормони.\nКоличеството хормони, произвеждани от щитовидната жлеза се регулира от стимулиращия щитовидната функция хормон (TSH), произвеждан от предния дял на хипофизната жлеза. Повечето лекари следят само нивото на TSH когато ви изследват за проблеми със щитовидната жлеза. За жалост, това им дава само малка част от информацията за това как функционират хормоните ви.\nЩитовидната ви жлеза е като мотора на автомобил – когато не е достатъчно активна, всичко се забавя и това води до напълняване, умора, лоша концентрация, запек, безплодие, снижено либиди, депресия, забавен пулс и ниска телесна температура. Когато е свръхактивна, метаболизма се ускорява и това води до отслабване, безпокойство, безсъние, ускорен пулс и разхлабване на стомаха.\nКак работи щитовидната жлеза?\nКакто вече споменах по-горе, щитовидната жлеза се контролира от хипофизната жлеза, жлеза с големината на грахово зърно, намираща се в основата на мозъка. Хипофизната жлеза непрекъснато проверява количеството щитовиден хормон в кръвта. Съответно тя казва на щитовидната жлеза да прави повече или по-малко хормон, така че количеството винаги да е каквото трябва.\nЩитовидната жлеза използва йод за направата на щитовиден хормон. Йодът идва от храната, основно от морските храни и млечните продукти. Той също така се добавя в солта, понеже е трудно човек да си набавя достатъчно йод от храната.\nМного неща влияят на функционирането на щитовидната жлеза.\nТоксични опасности за щитовидната жлеза\nТоксините са в околната среда и ние можем да направим много малко, за да ги елиминираме напълно. Ние можем, обаче, да ограничим излагането си на токсични съединения, снижавайки вероятността да изпитаме проблеми с щитовидната си жлеза. Пиенето на йод също е важна стъпка за предпазване на щитовидната жлеза от токсичните съединения. Научете кои са токсините, които могат да унищожат щитовидната ви жлеза, за да сте готови да се предпазвате от тях\nТоксини, които унищожават щитовидната ви жлеза\nИзследване откри, че жените, женени за мъже, които използват пестициди в работата си са в много по-голям риск да развият проблеми с щитовидната жлеза от останалите жени. Друго изследване предупреждава, че около 60 процента от пестицидите, използвани днес вероятно влияе на производството на хормони от щитовидната жлеза. Много противогъбични средства и хербициди доказано снижават щитовидната функция и повишават резистентността към отслабване.\nФитоестрогените в соевите протеини доказано спират щитовидната пероксидаза. Соята е способна да наруши нормалната щитовидна функция като спре способността на тялото да използва йод, блокирайки процеса, посредством който йодът се превръща в щитовидни хормони, спирайки секретирането на щитовидния хормон и нарушавайки периферното преобразуване на Т4 в Т3. Изследователите откриха също така, че бебетата, хранени продължително време със соево мляко заместител на кърмата имат повишение на нивата на стимулиращия щитовидната жлеза хормон ТSН в сравнение с децата, чието бебешко мляко не съдържа соя. Соята също така обикновено е генетично модифицирана храна (ГМО), което е още една променлива величина, която да взимаме предвид.\nПочти 70 процента от водата за домакинствата в САЩ е флуоридирана за борба с кариесите. Много хора обаче не знаят, че флуорида всъщност е бил предписван в същата пропорция като лекарство за свръхактивна щитовидна жлеза през първата половина на 20 век. Според някои съобщения, 2 до 5 мг флуорид на ден в продължение на няколко месеца снижават щитовидната функция и това се превръща в проблем като се има предвид, че на такова количество са изложени хората, които пият флуоридирана вода ежедневно.\nБромът е токсичен за щитовидната жлеза, но след като се съдържа във всичко от пречистватели на басейни до спагети, намирането на продукти, несъдържащи този ендокринен дисруптор може да се окаже трудно начинание. Често дори здрави хора могат да имат високи нива на тази забавяща горенето субстанция в телата си.\nЦентърът за контрол на заболяванията казва, че почти всички хора на земята има перхлорати в тялото си. Перхлоратите са вторичен продукт от производството на горива за самолети и ракети, фойерверки и въздушни възглавници. За жалост, перхлоратите са водно разтворими и се съдържат във водата, използвана за поливането на хранителните източници. Изследване на ЦКЗ казва, че има пряка връзка между нивата на перхлорати и хормоните в щитовидната жлеза.Трудно е да се избягват всички перхлорати, но можете да ограничите излагането си като винаги пиете филтрирана вода и ядете органични плодове и зеленчуци.\nНе, не става дума за фаровете на колите, имаме предвид флуорид и хлорид. Прекомерното излагане на тези токсини води до нарушаване на преноса на йод. Флуоридът потиска щитовидната функция като дозата необходима за снижаването й е доста ниска, само 2 до 5 мг на ден. Тези халогени се усвояват с храната, водата и дори от околната среда. Понеже структурата им е сходна с тази на йода, тези халогени се настаняват в йодните рецептори в тялото и правят естествения йод в тялото неефективен.\nПластмасата е опасна и за околната среда и за тялото. Химикалът, който се освобождава от пластмасовите бутилки, антимон, е само един от проблемите. Изследване, проведено в Университета на Копенхаген откри, че нивата на антимон в соковете в пластмасови бутилки са повече от 2.5 пъти по-високи от считаните за безопасни за чешмяната вода. Бисфенил А (ВРА) и фталатите също показват в изследвания, че снижават щитовидната функция.\nИзползвайте тази напитка за естествено лечение на щитовидната жлеза\n1 ч.ч. неподсладен 100% сок от червени боровинки\n7 ч.ч. чиста вода\n1/2 с.л. смляна канела\n1/4 с.л. смлян джинджифил\n1/4 с.л. смляно индийско орехче\n3/4 ч.ч. прясно изстискан портокалов сок (около 3 портокала)\n1/4 ч.ч. прясно изстискан лимонов сок (около 1-2 лимона)\nОставете водата да заври; добавете сока от червени боровинки, намалете на слаб огън Добавете канелата, джинджифила и индийското орехче, разбъркайте и оставете да къкри 20 минути; оставете да изстина до стайна температура\nДобавете сока от портокал и лимон и разбъркайте… добавете лед и се насладете!\nПри предприемане на каквито и да било промени в храненето, препоръчваме първо да се консултирате с личния си лекар за избягване на непоносимост към храни и/или вредни последствия поради пиенето на лекарства. По този начин ще извлечете максималното от храните без да застрашавате здравословното си състояние.\nTags: щитовидна жлеза, йод, токсини, червени боровинки\nPrevious Мехлем от арника, първа помощ при болка, оток, синина, навяхване…\nNext 12 домашни лека за справяне с мехурите при изгаряне на слънце\nПопулярна рецепта лекува коленете и бързо възстановява костите и ставите\nФеерия в синьо, невероятните ползи от яденето на пореч и метличина\nШест начина да използваме ябълков оцет при синусова инфекция\nТази лесна рецепта завладява света! Костите, коленете и ставите поддържат цялото тяло и ни помагат да се движим. Обаче, с напредването на възрастта, те отслабват...\nХората в цял свят използват цветя в ястията и с лечебна цел от хиляди години. Днес ще ви запознаем с нови изследвания за още две...\nВъзпалението на лигавицата на синусите е познато като синузит. Това заболяване е често срещано при множество хора, които непрестанно търсят решение и опитват различни лекарства,...


Стилиян Петров с новината на годината – kz7.bg Казанлък новини\nНезависимо че на 5 юли ще навърши 37 години, Стан вярва, че може да си върне формата отпреди. От няколко месеца насам той тренира с младежкия отбор на Астън Вила. “Хората може би се съмняват, може би ще задават много въпроси. Но аз винаги съм вярвал, че ако се трудиш здраво, ще влезеш във форма. Сегашното ми физическо състояние се доближава до това от момента, в който се отказах. Ще видим какво ще се случи”, заяви Петров.\nВажни за днесnews\nПроливния дъжд излял се над Казанлък превърна улиците в езера (Видео и снимки)\nКазанлък има нов кмет от днес


Хаос на френските летища заради тридневна стачка (видео) - Bgonair\nХаос на френските летища заради тридневна стачка (видео)\nРъководителите на въздушното движение протестират срещу либерализацията на гражданското въздушно пространство.\n11.06.2013 | 13:14\nТридневна стачка е на път да предизвика хаос на френските летища, съобщава Reuters. Протестът е на ръководителите на въздушното движение в страната, които не са съгласни с плановете на Европейския съюз за либерализирация на гражданското въздушно пространство, съгласно инициативата "Единно европейско небе".\nНарушения в трафика се очакват в Париж, Лион, Ница, Марсилия, Тулуза и Бордо. Генералната дирекция на гражданската авиация е помолила авиопревозвачите да намалят полетите си за 11, 12 и 13 юни наполовина.\nВластите призовават пасажерите, които трябва да пътуват през тези три дни, да се информират предварително дали ще имат полет. Стачката във Франция обаче не е единна. Автономният профсъюз на ръководителите на въздушното движение призовава тя да продължи три дни, докато останалите местни синдикати, членове на Европейската федерация на работещите в транспортния сектор, са обявили стачни действия само за 12 юни. Те протестират срещу проектите на Европейската комисия за либерализация на сектора.\nСпоред специалистите по въздушния трафик бъдещите европейски правила в сектора са „директна атака срещу публичния характер на предлаганата услуга и може да окажат отрицателен ефект върху сигурността и върху условията на труд в сферата“.\nЗаедно с френските си колеги в сряда ще стачкуват и ръководителите на въздушното движение в Унгария, Белгия, Португалия, Чехия, Словакия, Австрия, България, Италия и Великобритания.\nКитайски хакери откраднаха данни за испанската ваксина срещу...\nСъдят шофьор на Tesla: Подремва зад волана, а колата лети със...