Жената, която успя да избяга от севернокорейския ад | Новини и анализи по международни теми | DW | 30.04.2015\nПърво я продали, после я превърнали в робиня, малтретирали я, изнасилвали я: севернокорейката Джи-хюн Парк е преживяла всички тези жестокости. Но в крайна сметка успява да се спаси. Ето нейната история:\nСевернокорейката Джи-хюн Парк\nОдисеята ѝ започва в средата на 1990-те години, когато Северна Корея се бори с глада. "Дотогава бях примерна севернокорейка и вярвах на официалната пропаганда, че в света няма по-хубава страна от нашата", разказва Джи-хюн Парк.\nКогато през 1996 г. става свидетелка на смъртта на чичо си, който умира от недохранване, нещо в нея се прекършва. Властите забраняват на семейството ѝ да говори за причините, довели до смъртта на чичото, а официалната пропаганда тръби, че Северна Корея е демократична държава, в която гладът е непознато явление.\nВ същото време повечето наблюдатели описват Северна Корея като истински ад - една държава, почти напълно изолирана от останалата част на света, в която послушанието е превърнато във върховен граждански дълг. Много рядко режимът в Пхенян е склонен да приема чуждестранна помощ. Германската благотворителна организация "Welthungerhilfe" работи в Северна Корея още от 1997 година и е една от малкото чужди неправителствени организации, получили разрешение да развиват дейност в страната. Но преди няколко дни Пхенян отзова ръководителката на бюрото на организацията в Северна Корея. Нито Пхенян, нито Берлин съобщиха какви са причините за това решение.\nСевернокорейката Джи-хюн Парк не вярва, че международната помощ може да промени нещо в страната ѝ. "Вече 20 години Северна Корея получава помощи. Твърди се, че те са предназначени за хората, но населението продължава да гладува - нищо не се е променило", уверява тя.\nПродадена за 700 евро\nПрез 1998 г. бащата на Джи-хюн е на смъртно легло. Неговата заръка е двамата с брат ѝ да избягат в Китай. Хората, които трябва да им помогнат, се оказват обаче безскрупулни каналджии, които продават Джи-хюн на един китаец за 700 евро. Братът на Джи-хюн е върнат обратно в Северна Корея.\nЕдинствената утеха на Джи-хюн по онова време е синът ѝ Чол, който тя ражда в Китай. Майката и детето пребивават в страната като нелегални икономически бежанци, тъй като Китай не дава убежище на севернокорейски граждани. Затова пък властите предлагат възнаграждение на всеки, който съобщи за нелегален бежанец. "Предаде ме един съсед", разказва Джи-хюн. През 2004 година я връщат обратно в Северна Корея. Детето ѝ остава в Китай.\nНа границата между Китай и Северна Корея\nВ родината си Джи-хюн е обявена за предателка. Изпращат я в трудов лагер, където трябвало да работи на полето - всеки ден от 4 сутринта до късно вечерта, боса и с голи ръце. Неин постоянен спътник е страхът - от поредното малтретиране, от поредното изнасилване. "За тях не бяхме хора, третираха ни по-лошо дори от животни", казва жената.\nСпасява я контузия на крака, която е толкова тежка, че лекарите в трудовия лагер предвещават смъртта ѝ. Затова я пускат да се прибере у дома.\nВъпреки непоносимите болки Джи-хюн бяга в Китай - за да намери сина си. След като го открива, двамата продължават бягството си към Монголия. Малко преди да пресекат границата младата жена рухва - с болен крак и дете на ръце тя остава без капчица сила. Точно в този момент към нея се приближава мъж, когото Джи-хюн първоначално взима за китайски граничар. Но той се оказва бежанец като нея. Мъжът ѝ помага, спасява нея и сина ѝ от сигурна смърт. Днес двамата са женени и имат деца.\n"Бях продадена от каналджии, бях омъжена насила за един мъж, който ме третираше като робиня, и не знаех, че съществува такова нещо като любов. Но днес съм една щастлива жена, обичана от своя съпруг и от децата си", казва Джи-хюн, която междувременно живее с цялото си семейство в Манчестър, Великобритания. Със съдбата си се е примирила, защото: "Успях да спечеля моята лична битка със Северна Корея".\nАвтор Силвия Васерман\nКлючови думи свят, Северна Корея, терор, глад, трудови лагери


Снимка на остатъци от униформа на членов на военизираната полицейска структура ОМОН от Новокузнетск. Снимката е от последиците от битка на 28 февруари край Буча, на 20 км. от Киев\nОт началото на войната в Украйна на 24 февруари руските власти предоставят изключително оскъдна информация за това какви и колко войници са изпратени. Липсва и прозрачност за жертвите, които руската армия търпи. Според Киев те вече са над 12 хиляди, а според Москва към 2 март, те са под 600.\nВладимир Путин даде специален брифинг, за да каже, че в Украйна се изпращат само „професионални войници“. В сряда вечерта руското Министерство на отбраната за първи път призна, че се изпращат и наборници, които отбиват задължителната си служба.\nОще преди това обаче имаше достатъчно свидетелства, че Кремъл не казва истината.\nЕдна история от Сибир хвърли сянка върху твърденията на руската власт, че използва във войната само професионални войници. Един губернатор пък се оказа изправен пред гневни хора, които искат обяснения.\nОмоновци на фронта\nИсторията започва след битка на 28 февруари край украинското градче Буча, намиращо се на 20 км от Киев. В снимки и видео кадри от останалото на бойното поле се виждат екипировка и техника на членове на ОМОН от Новокузнецк.\nОМОН е специализирано разделение на руската полиция, което е военизирано и изпълнява специални задачи. Името му е съкратено от "Отряд Милиции Особого Назначения". Мъжете от тези части са наричани омоновци. В Русия най-често се използват за потушаване на протести. Те не са част от армията и функциите им са ограничени в границите на страната.\nСред останките от битката и телата на загиналите лесно се различават инициалите на ОМОН. Сред загиналите има и такива с екипировка на СОБР – специализираните отряди за бързо реагиране към Националната гвардия. От инициалите става ясно, че това са мъже от област Кемерово в югозападен Сибир.\nУкраинските военни публикуваха кадри, на които поне двама руски военнопленници се представиха за служители на ОМОН в Новокузнецк. Свободна Европа не успя да потвърди на какви методи на разпит биха могли да са подложени те преди да дадат показанията си пред украинските военни.\nЕдин от пленниците казва, че на него и останалите бойци им е било казано в началото на февруари, че отиват на тренировъчна мисия. Впоследствие те се озовават в Беларус, където научават, че ще започнат инвазия в Украйна.\nНеговият разказ се потвърждава от думите на приятел на друг служител на ОМОН в Новокузнецк, който е изчезнал в Украйна.\n„Казали са на всички, че ги изпращат на тренировъчна мисия в Беларус“, разказа приятелят на офицера, който говори пред Свободна Европа след обещание да остане анонимен.\nПринудили са ги да махнат регистрационните номера от автомобилите си и да предадат телефоните си.\n„Последният път, когато говорих с него, беше в навечерието на инвазията. Той ми изпрати видео, в което казва, че са ги принудили да махнат регистрационните номера от автомобилите си и да предадат телефоните си“, разказва приятелят на изчезналия офицер.\nТой цитира историите на оцелели от битката край Буча, според които приятелят му е загинал по време на боевете.\n„Командирите не казват нищо. Момчетата не искат да говорят много, когато се обаждат на близките си, защото това е държавна тайна и никой не иска да иде в затвора. Всички са изплашени, никой не разбира нищо“, казва още приятелят на офицера пред Свободна Европа.\n„Когато всички умрат ли?“\nНа 5 март в интернет се появи и видео с губернатора на област Кемерово Сергей Цивильов. То е от негова среща с жители на Новокузнецк. На сайта на областната управа не се споменава за подобна среща, а от администрацията отказаха да коментират.\nАнализът на Свободна Европа показа, че срещата се случва в тренировъчна база на ОМОН, в която са обучавани изчезналите в Украйна служители.\nНа видеото се вижда гневът на хората, които казват, че служителите на ОМОН са били „измамени“ относно изпращането им в Украйна.\n„Никой никого не е лъгал“, казва Цивильов.\n„Били са изпратени като пушечно месо“, се чува да подвикват хората. Те казват още, че „нашите момчета“ не са били готови за инвазия, както и че не са били наясно с целите им в Украйна.\nДа не критикуваме. Когато свърши, ще свърши скоро.\nСергей Цивильов, управител на област Кемерово\nЦивильов обяснява, че правителството с пълно право е запазило в тайна детайли от инвазията, която Кремъл нарича „специална операция“. Той призовава да не се отправят обвинения и да не се прибързва със заключенията.\n„Да не критикуваме. Когато свърши, ще свърши скоро,“ казва Цивилов, когато е прекъснат от женски вик:\n„[Искате да кажете]когато всички умрат ли?!"\nВ опит да укроти хората Цивильов прави сравнение между настоящата инвазия и тази на Съветския съюз в Афганистан по време на войната между 1979 и 1989 г.\n„Тогава много от влезлите в Афганистан не са знаели къде отиват. Разбират, чак след като влизат в страната“, казва той и добавя, че много от онези войници са все още живи.\nСъветският съюз губи над 15 хиляди войници в Афганистан, а милиони от местното население са убити или разселени.


КОЛЕДАТА НА АНДИ ⋆ Разкажи ми приказка\nАВТОР: МАКСИМ ПЕТКОВ\nАнди беше от онези немирни деца, които ходеха на училище с желание, но не да се учи, а да се забавлява като прави пакости и не дотам приятни за съучениците му закачки. Понякога се стигаше и до груби пререкания, та дори и до размахващи юмруци. Така, един ден той остана сам, без приятели, с лоши оценки и един куп забележки за лошо поведение.\nНаближаваше Коледа. След поредната разправия в училище, Анди бавно стъпваше в снега, който скърцаше под обувките му. Не бързаше да се прибира. Да каже ли на родителите си какви ги е сътворил…или пък не? Реши да им го спести този път. Нали все пак чакаше подарък.\nПрибра се мълчешком и се затвори в стаята си. Трябваше да напише поредното писмо с желания до дядо Коледа. Това беше лесно. Ами списъкът с добри дела? Тук момчето се замисли. Дали да напише как пусна на свобода кучето на съседите, а то издуши кокошките, или как поръси входната врата на другите съседи с валерианови капки и събра котките на целия квартал? Нееее, едва ли това е добро.\nМомчето отчаяно изпъшка. Липсваха му приятелите, липсваха му моментите, в които се забавляваха. Бе изгубил всички. А може би, ако се промени, ще успее отново да си ги върне?! Искаше му се, но не знаеше как. Спомни си как се въргаляха в снега, състезаваха се със шейни и как се замеряха със снежни топки. О, колко весело им беше на всички. За такива щастливи дни може само да си мечтае.\nПотънал в сладки мечти , Анди заспа неусетно. Присъни му се чуден сън. Намираше се в огромната работилница на Белобрадия старец. Там, кипеше усилена подготовка. Джуджетата, задълбочени в работата си, чукаха, лопаха, майсторяха и дори не забелязваха Анди. През ръцете им минаваха чудни играчки, за които момчето само си бе мечтало. Стана му любопитно и реши да разгледа как се правят подаръците.\nВ този момент, едно джудже му подхвърли едно самолетче, което нямаше вид на довършено. Анди многократно беше разглобявал вкъщи играчките си и разбираше горе-долу от това. Сглоби го на нула време и това стана причина за усмивката на джуджето. Бе доволен от себе си. Оказа се, че е много сръчен и работата му доставяше удоволствие. Не се караше с другите, помагаше им и това не остана незабелязано.\nДобрият старец наблюдаваше доволно и когато всичко беше готово, покани момчето да се качи с него в шейната и двамата да разнасят подаръци на послушните и добри деца.\nПодавайки коледните изненади Анди виждаше игривите пламъчета в очичките на дечицата, доволните им личица и щастливите усмивки, с които го даряваха. Нима той наистина стана причина за тази радост? Макар и в съня си , Анди изпита непознато досега задоволство и това го направи истински щастлив.\nНа сутринта момчето отвори очи и видя незавършеното писмо. Спомни си за невероятния сън, който бе сънувал. Анди осъзна, че духът на Коледа го е променил, тъй като не иска да бъде повече онова каращо се с всички дете , а искаше и беше решен да се превърне в момчето от съня.\nДовърши писмото, този път с усмивка и увереност, че Дядо Коледа ще донесе подарък и на него. Той разбра, че важното е не какъв си бил, а как се променяш и израстваш, за да станеш по-добър човек!


Говедото на републиката :: © Извънреден постинг - Комунизъм извира от главите на управниците ни\n02.01 07:01 - © Извънреден постинг - Комунизъм извира от главите на управниците ни\nПрочетен: 641 Коментари: 20\tГласове:\nПоследна промяна: 04.01 06:52\nНа извънредно заседание на Министерския съвет проведено на 27 декември миналата година във връзка с дехидратацията на град Перник министър-председателят Бойко Борисов предложил да се обсъди окрупняване на всички "В и К" дружества в едно държавно предприятие и поставил задача на министрите си да обмислят предложението му : "Така че – помислете. И да не ни почват да ни настъпват така кризи. Обединете ги, където трябва да интервенираме, така мисля. Вие сте по-големи специалисти, ако измислите нещо друго, ми предложете, но това не може така да бъде". Ама в главата му не са интересите на гражданите, а изборите : "С един кран можеш да спираш водата на един цял град и това да доведе до 150 аварии, с всички последствия ако това стане преди избори". Ще гласуват наказателно хората.\nТова си е чист комунизъм. Как може такива еретични представи да излизат от главата на демократичния ни премиер. И този русизъм "окрупняване"! Безобразие!\nНа мен ми е разрешено. От колко време пиша за обобществяване на всички естествени монополи – водоснабдяване, електропроизводство, електропренос, електроразпределение, търговия с електроенергия, топлоснабдяване и прочие. Ама кой да разбере? Четат, но не разумяват. Но развитието на обективната действителност ще ги принуди да го направят.\nТова не е достатъчно. Нужно е и кадърно, а не пожарникарско, в смисъл гасене на последствията, управление, което е трудно да се постигне, предвид качественото състояние на нацията. Убеден съм и сигурен, че управителят на пернишкото "В и К", предишният кмет и областният управител на пернишка област с години не са стъпвали на язовир "Студена". Това не е само немарливост, а и некадърност. Един пикник да си бяха спретнали през работно време до язовира, може би щяха да видят нивото на водата и белким им светнеше нещо в главите. Ама и на това са неспособни – да се радват на простите неща в живота.\nПремиерът, както винаги, откри вината другаде : "Ако погледнем последните 30 години – само в последните 4 Перник е управляван от ГЕРБ, а останалите 26 в града е управлявала БСП. И аз съм съгласен да търсим отговорност, но от всички. Да се види и как са приватизирани големите мощности на Перник", коментира Той в профила си във Facebook.\nИ още една главоблъсканица от Него : "Перник е от градовете, в които важи поговорката "Вода газят, жадни ходят". Хората са виновни, така са бързали да приватизират, че са приватизирали заедно със заводите. Колегите от "Стомана" - Перник са коректни".\nА на този адрес можете да прочетете за едно интересно събитие, състояло се на 9 ноември 2016 година и свързано с питейната вода на перничани : https://www.segabg.com/hot/category-economy/prez-2016-g-gerb-obeshta-da-nyama-voden-rezhim-pernik .\n© Обектът се охранява от САЩ\n1. morskipesni - Комунизмът никога няма да им излезе от главите (тиквите)\nЕстествено, поради същата прична няма какво (и как) да влезе. Тиквокалинките на практика извадиха България от Европа, първо поради несравнимата си некадърност и пакостливост, второ по нареждане на принципала- Сатана.\n2. vaquero - До 1. morskipesni\nЗначи са живяли добре при комунизма, щом не могат да го забравят.\n3. starforlife - Първо нека ти честитя Новата 2020-та и ти пожелая крепко здраве, щастие и сбъдване на всички желания.\nСлед това все пак нека ти пожелая да не си толкова самонадеян и най-вече лицемерен през новата година, защото например:\nВ постинга vaquero написа:\nОт колко време пиша за обобществяване на всички естествени монополи – водоснабдяване, електропроизводство, електропренос, електроразпределение, търговия с електроенергия, топлоснабдяване и прочие. Ама кой да разбере? Четат, но не разумяват. Но развитието на обективната действителност ще ги принуди да го направят.\nИ то глупости в две направления:\nПърво: Да си мислиш, че някой те чете - това е не просто глупост, а крайно смешно. Четат те не повече от 20... нека са 30 човека тук, в блог.бг и от тях ама абсолютно нищо не зависи (особено като се има предвид, че са вече взели-дали като възраст и без никакви съществени позиции в обществото). А дори и да зависи - те теб ще слушат и особено когато както казах говориш пълни глупости, защото:\nВторо: Някога беше така, както го говориш, смяташ за правилно и искаш - ВиК, ел. и прочие беше в ръцете на Държавата. Резултатът беше режими както на ток, така и на вода. Ще кажеш "Ама беше евтино!" и отново ще са глупости. Евтино, защото всичко се правеше "на кредит" и затова и измисленият ви строй просто фалира.\nДавам ти пример как го правят обществата по света, на които ще носим вода поне още 100 години, дори те на година с по 10 назад да вървят, а ние с по 10 напред.\nТук, в Амстердам, за ноември съм платил първата си битова сметка. Включва: ток, вода (топла и студена), парно, газ, Интернет и ГСМ. Сумата ми беше 190€ - точно в рамките както ми бяха казали предварително още в началото на месеца от фирмата, от която наемам жилището и която ми урежда всички договори с доставчиците на тези битови нужди, за да ми е хем удобно и да не се занимавам, хем да е най-рентабилното за случая за мен като локация.\n190€ е неимоверно изгодно спрямо заплатата ми тук. В България само тока и парното щеше да е повече и то без да говорим за паритет.\nЕ да де, ама примерно доставчиците на ток за района са...\n80!!! на брой!\nС думи, че да не стане грешка: ОСЕМДЕСЕТ ФИРМИ ДОСТАВЯТ ЕЛЕКТРОЕНЕРГИЯ ЗА КВАРТАЛА МИ!\nЕто затова ще е КАЧЕСТВЕНО (100% от електроенергията в случая е зелена) и ЕВТИНО - защото има КОНКУРЕНЦИЯ и се стопанисва от ПРОФЕСИОНАЛИСТИ, а не Държава.\nПък ти си дърдори...\n4. zaw12929 - Бяхме социална държава, сега сме ни ...\nБяхме социална държава, сега сме ни рак ни риба и сами така сме се поставили\nНе е важно как сме живели тогава- нали поискахме промяна, ама излюпихме запартъци- нито управлявашщите харесваме, нито на опозицията даваме път. За нас никой не е в ред- а като се замислиш, а вред ли са лидерите на ЕС с техните "либерални ценности" Да ни отвличат вниманието, че живеем зле. По наша си вина. Ще ви дам пример- защо една група хора успяват да живечт по европейски- с европейски доходи и условия в България. Питай ме ако се интересуваш. Как да вземеш в свои ръце и здравето и доходите си и да получаваш заплата от немски концерн... работа и за пенсионери и за всички възрасти-\n5. vaquero - До 3. starforlife\nБъди и ти жив и здрав!\nПиша за да ме четат, а ако не ме четат, пропуск за тези, които не ме четат.\nОбществената собственост е най-подходяща за естествените монополи.\nТи в Амстердам живееш направо без пари. Но е интересно, как предварително ще ти кажат битовите сметки. Освен да плащаш на калпак, без отчитащи уреди. Не е необходимо да има 80 броя доставчици, достатъчен е само един - обществен.\nОбясни ми, как по една жица могат да доставят двама доставчици.\n6. vaquero - До 4. zaw12929\nОказахме се голями глупаци.\n7. radostinalassa - Толкова сте смешни\nТа нали у нас вече от 29 години има капитализъм, а с всяка година живеем все по - зле.\nЗначи причината е някъде другаде, нали ? В ЕС има държави от първа категория и държави колонии, които обслужват първите.\nТочно това е капитализма - метрополия и колонии.\n9. mt46 - Няма идеален за всички обществен строй...\nБойковите мисли не са комунистически, а популистки...\nЕ нали затова казах глупости! "Обществената собственост" както я наричаш, доказа своята несъстоятелност и се сгромоляса. Беше хубаво за тези, които крадяха, защото всичко беше разграден двор. Ти от тях ли беше?\nТи в Амстердам живееш направо без пари.\nБез пари не, но повечето цени са по-ниски (особено храната) дори за българска заплата. Точно преди Нова година дадох пример с две прахосмукачки които купих. Прочети 6-ти коментар тук:\nНо е интересно, как предварително ще ти кажат битовите сметки. Освен да плащаш на калпак, без отчитащи уреди. Не е необходимо да има 80 броя доставчици, достатъчен е само един - обществен.\nМного просто: Сградата, в която живеем се отдава цялата под наем от брокерска фирма. На база сметките на предходните наематели и реалното наблюдение на конкретния мезонет през годините, ми бяха казали сметки м/у 170 и 200€.\nСъвсем елементарно. Но да седна да ти обяснявам би било относителна загуба на време. Просто приеми, че е напълновъзможно НАВСЯКЪДЕ по света.\nИ поради невежеството ВИ, изразено точно в това, последното, за "едната жица", често ВИ казвам, че вие бръщолевите и плюете по държави и социуми, от които ни най-малка реална представа си нямате и кракът ВИ не е стъпвал там.\nОдеве снимах как ни вдигат боклука.\n1 човек кара и камиона, и слизайки от него, с дистанционно управлява стрелата, която вади изпод земята контейнера, на който малка и функционално-естетична част е над земята и го заменя с нов.\n1 човек. Вади и подменя контейнер да речем 4 кубически метра за няма и минута.\nА в България: 1 шофьор и минимум двама роми да кажем 2 нашенски контейнера, с много шум, ги изтръскват поне 10 минути.\nЕто как на амстердамеца заплатата ще е тройно по-висока.\n- Няма как кучета или клошари да изваждат боклук от контейнера и разхвърлят около него. Просто е невъзможно.\n- Няма да мирише.\n- Няма котки да разнасят зарази.\n- Няма при вдигането на боклука не само да е със съпровод на какафонични ударни инструменти, а и четвърт от него да пада навън или остава и загнива.\nЗа естетика да не говорим, а да си останем само на ниво ефективност и отношение към здравето на хората (защото контейнерът като се освободи от боклука - се дезинфектира и дори ПАРФЮМИРА и тогава се връща следващия път)\nЩе публикувам когато реша клип. Да ти е кеф да гледаш човекът с каква лекота си върши работата, без да пречи на смущава никого.\nТака, че, пич... Два различни свята. Единият както казах се сгромоляса точно поради посредствеността си във всяко едно отношение.\nПроблемът е, че във властта са все още бивши мекерета, но и това ще се промени след няма и 10-15 години.\n11. vaquero - До 9. mt46\nБорисов няма мисли, има само представи.\n12. vaquero - До 10. starforlife\nМи направете го и у нас така, бе. Само приказвате.\n13. krumbelosvet - Драги колега starforlife, коминт 10\nНямах време да проверя, дали случайно няма едно нещо вярно в ДЪЛГИЯ ти коментар. Много "факти" против комуната си натрупал. Затова си избрах най-грубата ти грешка, НЕПРОСТИМА за мениджър с претенции за икономическа компетентност. Ти пишеш:\n"Евтино, защото всичко се правеше "на кредит" и затова и измисленият ви строй просто фалира."\nДраги колега, демокрацията завари България с 10 млд долара дълг, натрупан след 1981г по две причини. Световната пропагандна помия във връзка с изстрелите на един... турчин по папата, което доведе до масово отхвърляне на договорени сделки със запада. И рядка суша през 1985г, от която загубихме голяма част от ИЗНОСА. Западните банки се надпреварваха да ни предлагат кредити щото знаеха, че тоя дълг е НИЩО.\nСега Гърция има над 300 милиарда дълг, а САЩ имат десетки Т Р И Л И О Н И...\nМоля, по-внимателно с пропагандата, макар че всички пишем в един никакъв сайт, според вас.\nА технологичното и градоустройствено превъзходство на Запада, има над 200-годишна история, и социализмът СЪКРЪТИ значително изоставането ни, което СЕГА започна отново да расте.\n14. vaquero - До 13. krumbelosvet\nБуржоата не виждат по далече от носа си. Затова историческите анализи, които правиш, са непонятни за тях.\n15. radostinalassa - Няма начин Запада да ни остави да просперираме\nНе това е целта му, а точно обратното. Те знаят кои сме ние, но Лайфчо даже и не подозира.\nСпоко, янките ще прецакат Западна Европа чрез мигрантите , които им натресоха. Ще ги направят цветни като тях самите. Ще издържат мигранти, както янките издържат своите ......\nСлугите на запада може и да просперират.\n17. starforlife - ~ 13. krumbelosvet\nВиж сега, КрумЧервеноСветещи, не искам да те обиждам на лицемер, но този "разговор" за дългите ми коментари вече го водихме на ЛС.\nОсвен това ситуацията в момента е следната:\nВъпросният ми 10-ти коментар, който ти отлично си прочел целия, но да не се връщам на думите ми за лицемерието, съдържа 404 думи, 2082 символа без интервалите, 2485 с тях и то с цитирания линк. Без него (защото съм го копирал наготово, а не въвеждал) статистиката е 403 думи, 1972 символа без интервалите, 2374 с тях.\nТвоят коментар 13-ти съдържа 177 думи, 945 символа без интервалите, 1121 с тях и освен, че не е драстично по-къс от моя, а само 2 пъти по-кратък, мога да се обзаложа, че на теб ти е отнело поне 4 пъти повече време за техническото му въвеждане (написването му, не съчиняването му). Така, че да натъртваш, че коментарът ми бил дълъг, е меко казано чисто лицемерие.\nНо да оставим това настрана, а да се съсредоточим в/у невежеството ти.\nПърво: Понятието "мениджър", пич, ако не знаеш, не включва в себе си само и единствено икономическа съставна.\nАз съм ТЕХНИЧЕСКИ МЕНИДЖЪР, а не икономически! Приеми технически директор, с разликата, че миниджърът има по-пространствени правомощия (поне при нас е така) и думата му тежи не само на ниво конкретно представителство в дадена държава, а се взема предвид при корпоративните стратегии и политики, особено регионални такива.\nСтана ли ясно или да ти го обясня още по-просто?\nТОЕСТ, ПО ВЪПРОСКА ЗА МЕНИДЖЪРСТВОТО ТИ СЕ ИЗКАЗВАШ КАТО ПЪЛЕН ЛАИК!\nВторо: Глупостите за дълга ни ги разправяй на носа си, а домакина нека по най-смехотворния начин ги определя като "исторически анализ".\nОколоградски, "исторически анализ"? Две изречения, касаещи период от 4 години? Дее~а това лицемерие и слагачество, дее~а.\nЗначи от 1945-та до 1981-ва, 36 години, също се вписват в период от 4 м/у 1981-ва и 19850-та? Дее~а това лицемерие и слагачество, дее~а.\nТрето: Защо да гледам Гърция и САЩ? М?\nИ двете държави, особено втората, имат огромни и стабилни производства в десетки (за САЩ стотици) отрасли, където са номер едно и цял свят се равнява по тях. Тоест, тях ти не ги мисли. Особено САЩ, която аха-аха я чакате да фалира вече колко? Половин век? Е нЕма да фалира, бъдете спокойни. Напротив - все повече и повече ще просперира.\nНо вие си дърдорете за ограбващата им политика - я ви прочетат 25-30 човека, я не.\nЧетвърто: Единственото нещо, което социализмът съкрЪти, това е безпристрастното ви мнение и връзката с реалността. Но то това е очакван ефект, при положение, че сте били роби, затворени в едни национални граници и единствената връзка със света ви е била пропагандно модерираната (медийна) политика.\nЗа разлика от вас, аз още по времето на соца, по линията на спорта, имах възможността да бъда десетки пъти извън този затвор и не толкова посещавайки Запада, колкото контактувайки със западни младежи, да изградя още тогава независимо, безпристрастно и правилно светоусещане.\nА иначе, околоградски, за да не отварям изричен коментар по репликата ти за правенето: Аз правя и то доста неща, пич. Ти си този със словестното нищоговорене и дитирамби.\nИли какво? Да оправя боклука примерно ли?\nДостатъчно е, че в момента разработвам(е) Проект, част от който ще бъде и България, който е мултинационален и засяга един от най-важните отрасли от икономиката на всяка една държава по света. При пълен успех... А той засега бавно, но славно се развива повече от добре... Той ще се превърне в стандарт в света. Стандарт, понимаеш? На един от най-важните отрасли за икономиката по цял свят. Нещо, с което много малко компании могат да се похвалят, особено пък в световен мащаб.\nЗа мен е достатъчно да бъда една мнооого малка част от това. Защото касае ПРЯКО работата на СТОТИЦИ МИЛИОНИ (в момента само индиректно към компанията ни в световен мащаб са около 5 млн.) служителя по цял свят. Въпроси за я има 800 човека, които при подходяща техника и технология могат да обслужват боклука на ниво "улица" както е при цивилизования свят за цялата ни държава, я не - го оставям не дори на политиците, а не неминуемето развитие в ръцете на частната инициатива и близкото надявам се бъдеще.\n18. vaquero - До 17. starforlife\nЧовешкото общество са хората, а не машините. Как намираш хората в България? Как намираш живота в България? Отговарят ли на високите ти изисквания?\n19. radostinalassa - Крум се е затруднил да коментира...\nтози чаршаф в стил Гетчо.


Религията като задължителен предмет в училище? | Образование | Показалец\nРелигията като задължителен предмет в училище?\nВторник, 11 Ноември 2008\tНаписана от Цветан Диковски\nУбеден съм, че тази статия ще предизвика негативната реакция на много хора от различни съсловия и професионални кръгове, но в нея аз ще се опитам да поставя въпроса за въвеждане на общо-задължителен учебен предмет „Религия” на такова равнище, от което да могат да изпъкнат някои негови премълчани и недообмислени страни.\nПреди повече от десет години, след нескончаеми дебати, събиране на подписки и преодоляване на различни спънки, Министерството на образованието и науката въведе свободноизбираем предмет „Религия”. Тогава аз бях един от преподавателите, които влязоха в класните стаи, един от тези, които направиха първите стъпки след петдесет години атеизъм. В началото много неща не бяха добре обмислени. Първите лекторски пристигнаха три месеца след началото на учебната година, учебниците дойдоха след края на първия срок, нямахме ясна представа, дали ще продължи изучаването на учебния предмет и занапред, защото разполагахме само с една учебна програма. Постарах се да дам всичко от себе си. Забелязах, че болшинството от децата усвояват учебния материал с интерес и проявяват голяма активност.\nНяколко години по-късно, когато бях на друга работа в системата на образованието, разпознах едно момче от първата група по религия, вече ученик в десети клас да изнудва по-малките и по-слабите за пари. От достоверни източници се информирах, че същият се занимава и с пласиране на лека дрога. Явно моите уроци, носещи заряда на християнската любов, не бяха оставили диря в сърцето му. Разбира се, аз не изключвам причината да е в моя стил на преподаване, но едва ли е само в мен.\nЗащо визирам този пример? Днес много хора смятат, че въвеждането на задължителен предмет „Религия” ще вмени нравствени критерии на децата, ще ограничи насилието в училище, ще постави бариера пред наркоманията и детската престъпност, ще вложи в съзнанието на подрастващите исконни духовни ценности. За съжаление всяка една заинтересована страна гледа на тази реформа от своя гледна точка и не обмисля докрай всичко свързано с нея:\nОбразователните институции. Всички сме свидетели, че образователната ни система години наред се реформира. В интерес на истината, тя е подвластна управляващата прослойка, която преследва партийни, лични и бизнес интереси. Проведените досега реформи с нищо не подобриха качеството на образованието. Подмяната на имената на някои учебни предмети, недобре съставените учебни програми, нескопосано написаните и на висок стил учебни пособия с нищо не подобриха качеството на образованието у нас. Резултатът е, че настъпва все по-голямо отчуждаване на децата от учебно-възпитателния процес. Учителите са принудени да се съобразяват с тези реформи, да следват програмите и указанията, да полагат къртовски усилия, за да преведат на достъпен език за подрастващите учебния материал.\nФакт е, че за задължителен предмет „Религия” или поне за задължителноизбираем се говори от години. През цялото това време обаче, се намираха враждебно настроени кадри – учители, директори, експерти, които да пречат или да създават спънки. Лично аз съм получавал неколкократно отказ от страна на директори, да вляза при учениците, за да кажа няколко думи за предмета „Религия” и да ги поканя да се запишат. Очевидно е, че тези хора са категорично против. По никакъв начин не могат да ме убедят, че са склонни да приемат задължителен или задължителноизбираем предмет с религиозна насоченост. Мога да приведа един пример от практиката на учителка, при който директорът е разпоредил уроците да се провеждат в беседката в двора на училището. В една голяма част от случаите същите тези партийно-номенклатурни кадри лицемерят говорейки, колко е нужно да се изучават такива дисциплини от подрастващите.\nПроблемът не е толкова в това, че образованието по силата на нашите закони е светско. Проблемът тръгва от факта, че на управляващите им се иска, този предмет хем да бъде въведен (за предпочитане да си остане СИП), хем нищо да не се промени. Те настояват за учебна дисциплина, от която да бъде изхвърлен изцяло вероучителния елемент, а да остане само образователният, нещо, което на практика е невъзможно. Ако това бъде реализирано, ефектът в нравствено отношение ще бъде половинчат и подрастващите ще останат далече от духовността на християнството. Всъщност реформите в образованието са политика, от която немалко хора целят да извлекат облаги. Като пример мога да визирам само издателствата подготвили учебните пособия, за които просветата е просто бизнес. Явно от въвеждането на такъв нов предмет печалбата няма да бъде кой знае колко голяма.\nВъпреки лицемерните инсинуации на чиновниците, че са съгласни и дори са готови да въведат задължителен учебен предмет „Религия”, остават без конкретен отговор въпросите: Как ще бъде разпределено учебното съдържание между регистрираните вече над 80 вероизповедания у нас? Кой ще подготви и кой ще одобри учебните пособия? Кой ще направи подбора и ще упражнява контрол върху преподавателите? Как ще се разпределят часовете и учебното съдържание в районите с мултиетническо население? Какъв ще бъде цензът за подбор на кадри? Как ще се осигурят преподаватели там, където не достигат или вече са заети с друга професионална реализация? Ще има ли диалог между образователните институции и Църквата и в каква насока ще бъде той? Как точно ще бъде финансирано трудовото възнаграждение на преподавателите?\nТези въпроси трябва да намерят своя отговор, защото от години се говори за оптимизация на училищната мрежа, за закриване на училища, а делегираните бюджети са вече в сила. Това обаче съвсем не се прави с цел подобряване качеството на образованието. Когато броят на учителите зависи от делегирания бюджет на училището, как ще се постъпи директорът, ако не достигат пари за лекторски на учителя по религия? Аз не се наемам да дам отговори на гореизложените въпроси. Информиран съм, че в някои училища по места преподавателите са получили отказ да подновят преподаването на СИП и ЗИП именно заради недостига на пари.\nСмятам също, че е безкрайно неуместно, един учител да се труди и да чака три месеца да получи трудовото си възнаграждение (и то при наличие на извънбюджетни целеви средства за лекторски). На мен лично това ми се е случвало две учебни години и добре, че не разчитах само на тези пари.\nНе по-малко сложно е, когато финансиращият орган е общината. Отговорът в голямата част от случаите е лаконичен: няма пари за лекторски по религия. А дори и да има, живее ли се само от лекторски, как се събира трудов стаж за пенсия, когато работиш години наред без да направиш норматив? И всъщност, на кого ли от чиновниците му пука?\nДецата и подрастващите. Днес за повечето педагогически кадри, заети в сферата на средното образование не е тайна, че болшинството от обучаемите в българските училища са много далеч от духовно-благодатния живот на християнската Църква. Една от причините е тази, че не получават необходимото религиозно възпитание в семейството. Не би могло да бъде различно, тъй като повечето родители от малки са откъснати от ценностите на християнството. За децата, които не са вцърковени, дори за някои обучавани година-две по религия, християнството си остава една българска традиция, изпразнена от духовно съдържание. В този контекст заповедите от Декалога – “Не убивай!”, “Не прелюбодействай!”, “Не кради!” и прочее си остават абстрактни благопожелания. Вярата в Бога отсъства и това спомага духовните ценности да бъдат изместени от материалните, от западната субкултура, от чалгата. На децата им липсва мотивация за учене. Те са претоварени с повече информация отколкото могат да понесат за своята крехка възраст. Това без съмнение понижава резултатите. Още един учебен предмет, независимо задължителен или задължителноизбираем, ще ги натовари допълнително. Освен това, вероятно ще се налага да получават оценки, а критерият за оценяване в немалко от случаите е доста субективен. Това би могло да предизвика обратната реакция и да отдалечи подрастващите от всичко застъпено в учебното съдържание. Друг е въпросът, че голяма част от тях ползват интернет и имат свободен достъп до порнография, до информация, свързана с насилие, с етническа и религиозна нетърпимост. Въпреки че в голяма част от групите по религия се наблюдават добри резултати, нещата в отделните краища на България са различни и е необходимо едно комплексно проучване, което да установи тяхното ниво на възприятие, семейната среда и всички останали фактори, които могат да окажат влияние в процеса на обучение. В политиката по системно рушене на българското образование умишлено и целенасочено няма ефективни дисциплинарни мерки. Това няма как да не се отрази и върху овладяването на един нов задължителен предмет.\nРодителите и тяхното място в учебно-възпитателния процес. Днес в една немалка част от случаите родителите абдикират от своите задължения, прехвърлят отговорността върху учителите, оставят децата да ги възпитава улицата. Вярно е, че болшинството от тях са заети с борбата за насъщния, но има и случаи, при които проявяват нехайство и дори пречат. Нерядко те уронват авторитета на учителите с думи от рода на: “Остави ги тия тъпи даскали!”, “Зелен кон и умен даскал не съм виждал” и пр.\nБолшинството от тях израснаха в едно антихристиянско общество, в което на религията и в частност на Православието, се гледаше с ирония, насмешка и подигравка. От малки им бяха вменявани ценности съобразени с атеистично-партийната доктрина. Наред с родината и труда в култ бяха издигани партията, лидерите, червената пионерска връзка и пр. От собствен опит знам, че един зрял човек много трудно променя своята ценностна система. Трудно е да се освободиш от идолите, особено ако са те съпътствали от първите години след твоето раждане. По тези причини един немалък процент от родителите са категорично против децата им да изучават задължителен предмет религия. Просто защото за тях вярата е форма на отклонение от здравия разум, заблуда, глупост, празно суеверие и прочее. Такива хора не само не виждат смисъл децата им да изучават религия, но дори го смятат за нещо вредно и опасно.\nДруга категория родители са тези, които през периода след 1989 година попаднаха в редовете на протестантските религиозни движения. Те възприемат религията пречупена единствено през мирогледа на общността или религиозния ръководител. Една много голяма част от тях са негативно настроени към Православието и при всички случаи ще бъдат на особено мнение по въпроса за учебен предмет с подчертан акцент върху българските християнски традиции.\nРазбира се има и немалък процент родители, които са вцърковени. Някои са възпитавани от детинство, други са влезли в храма като възрастни. Такива хора, както и някои с агностични убеждения с готовност записват децата си в групите за изучаване на религия или в неделните училища при храмовете.\nИслямът и неговото място в обучението по религия. Като стана въпрос за родителите мюсюлмани не можем да подминем силната ислямска общност в България, която има известни преимущества в някои райони на страната. Тук е мястото откровено да кажем, че ислямизирането на тези райони е политика. Просто това е начин за някои от управляващите кръгове да имат съсловие, което да ги държи като играчи на политическата сцена. По мое мнение проблемите тук са следните: Настъпването на фундаменталния ислям, обособяването на обучаемите като отделна етническа общност без българско самосъзнание, подчертано вероучителния елемент и липсата на надежден контрол. Въпреки че според законите образованието е светско, тук твърде много се акцентира върху практическата религиозност. Освен това преподаването на ислям получава силни финансови инжекции отвън. Това спомага за откриване на училища и заплащане на преподавателите в светските образователни институции, за ипращане на кадри за обучение зад граница, за организиране на екскурзии, за раздаване на щедри дарения и социални помощи. В този случай срещаме явна неравнопоставеност между различните конфесионални общности.\nЦърквата и нейното място в обучението по религия. Убедено мога да кажа, че традиционното за България Православие проявява интерес към въвеждането на религиозно-просветна дисциплина в общообразователните училища. Още през периода след 1989 година нейни представители клирици и обикновени християни иницираха събиране на подписки до различни институции за въвеждането на вероучение.\nНа първо място трябва да отбележа, че състоянието на Българската правослявна Църква в момента не е никак добро. Червеният преврат през 1944 година я завари в нейния разцвет – действащи храмове, добре подготвени свещенослужители с богата ерудиция, организирана мисионерска и просветна дейност, неоспорим авторитет пред всички български и международни институции. Промените от деветдесетте години на миналия век я завариха в летаргично състояние, без достатъчно кадри, с намалено по численост паство. Много от клириците не успяха да реагират адекватно на нуждите на хората, които загърбили атеизма, тръгнаха да търсят упование в спасителното Христово учение. Именно по това време управляващата прослойка скрои подъл номер на българското Православие. Поради страх на управляващите от силна Църква бе инспириран разкол, а по площадите тръгнаха да се подвизават враждебни на българските традиции псевдохристиянски, източни и други култове. Целта бе постигната, БПЦ вече нямаше да бъде пречка за тях.\nВсе пак, през всичките тези години имаше и хора, както клирици, така и обикновени християни, които се стараеха да развиват мисионерска дейност, да помагат, да убеждават. Но имаше и други, които се занимаваха само с финансовите дела, наемите, имотите и доходите, които се интерсуваха само от требите и не обръщаха достатъчно внимание на своите пасоми. В една много голяма част от случаите, инициативите за благочестиви начинания излизаха от средите на църковния народ или както сме свикнали да казваме от миряните.\nНеотдавна се натъкнах на една статия от Явор Дачков, която засягаше отношението на клира към въвеждането на задължителен предмет „Религия” в учищата. Склонен съм да се съглася с някои от нещата, които г-н Дачков пише в тази статия. Слабата мисионерска дейност на клира навежда на мисълта, че неговите представители очакват образователната система да им свърши работата. Тоест, в училище да се учи вероучение (респ. религия), децата и младежите да се запознават с доктрината на християнството и след това да попълнят оределите редици на българското паство. Това означава повече треби, повече продадени свещи, повече дарения, повече пари на дискос и прочее.\nДалеч съм от мисълта, че всички разсъждават по този начин, защото зная, че има духовници, които преподават в училищата, водят неделни училища, организират сказки и беседи. За съжаление те в повечето от случаите са малцинство и нерядко делото им се оказва глас в пустиня. Това, че Българската православна Църква има нужда от реформи, е очевидно. Едно от нещата, които трябва да реформира е кадровата си политика. Беше ми безкрайно неприятно да разбера, че свещеник е работил като общ работник, за да изкара пари да изхрани семейството си. Имаше и такива, които отидоха на гурбет в чужбина. Има и обикновени християни, които можеха да допринесат много за просперитета на Православието, но бяха отблъснати от тоталната апатия и светския дух, които царят в средите на висшия клир.\nАко върнем историята назад, ще видим, че по времето на апостолите и техните преки ученици не е имало училища с изучаване на вероучение. И все пак именно тогава, въпреки гоненията християнството се разпространява по целия цивилизован свят и дава безценни духовни плодове.\nИменно това е задачата на Църквата и днес, да вменява на хората нравствени добродетели, да създава неделни училища и православни лагери, да организира поклоннически пътувания за млади хора и ученици, да издава и разпространява литература в храмовете и извънцърковните среди. Тя именно трябва да е готова да подсигури кадри, които да влязат в училищата, ако управляващата прослойка благоволи да въведе поне задължителноизбираем предмет религия. При необходимост трябва да е готова да финансира лекторски и транспортни разходи, ако общинските и държавните институции нямат възможност да подсигурят средства. За съжаление добра воля за това много рядко се намира сред представителите на висшия клир, а и авторитетът на някои от тях е на много ниско равнище. Днес една немалка част от кадрите с богословско образование, които се дипломират в семинариите и богословските факултети нямат нужната нагласа и духовна подготовка, за да поемат служението на мисионери или свещенослужители. Бих могъл още доста да кажа по темата, но ще спра до тук.\nОпитът, в това число и моят личен опит, показва, че учениците от начална и прогимназиална възраст проявяват жив интерес към Православието, към предмета религия, към духовните ценности. За съжаление, в голяма част от случаите надделяват негативни околни фактори и те остават встрани от всичко което християнството проповядва. За да има успех от въвеждането на учебен предмет с религиозно-просветна насоченост, за да има някакви положителни резултати, трябва първо да се проведат цялостни реформи в системата и на образованието, и на Църквата, а родителите и обществото да преосмислят ценностната си система. Или казано с други думи – всяко нещо да си отиде на мястото. За съжаление воля за това все не достига, а докато чакаме някой да вземе властта и да оправи нещата, или да дойде някой отвън да ни реши проблемите, ние губим цели поколения деца и подрастващи. За съжаление...\nКраткък адрес на настоящата публикация: https://dveri.bg/wh9


Инфраструктура :: Фандъкова отказа да приеме ремонта на градинката „Св. Климент Охридски“\nНачало Икономика Инфраструктура Фандъкова отказа да приеме ремонта на градинката „Св. Климент Охридски“\nОбщината определи изпълнението като некачествено\nКметът на София Йорданка Фандъкова отказа да приеме ремонта на градинката "Св. Климент Охридски". Причината е, че изпълнителите не са отстранили констатираните дефекти. Внезапната проверка от днес установила криви плочки и фуги, счупени плочки и лошо изпълнение на детайлите.\nКметът обясни, че още през февруари строителният надзор е дал подробни предписания за отстраняване на нередности и подробен списък за отстраняването им. Това изискване обаче не било спазено от изпълнителя.\nНа 14 март 2019 г. е получено писмо от изпълнителя, че са готови. Надзорът обаче е проверил и е заявил, че предписанията му не са спазени и дефектите не са отстранени.\n"Не съм доволна от заключителния етап на ремонта. Очевидно е, че не са готови", заяви Фандъкова, цитирана от агенция Фокус.\nРемонтът в т.нар. Зона 4 включва на първия си етап градинките "Кристал" и "Св. Климент Охридски" и ул. "Московска". Изпълнител е "ПСТ Груп". Общата стойност на договора за изпълнение е 21. 5 млн. лв., проектът се изпълнява по ОП "Региони в растеж". Той включва още ремонт на улиците около храм-паметника "Ал. Невски" - “Оборище”, “Париж”, “Дунав”, площада около паметника “Васил Левски”, ул. ” 15-ти ноември” и бул. “Васил Левски” от паметника на Апостола до Ректората, както и площад “Народно събрание”.\n"Установените дефекти от ремонта не са на проектантска грешка, а са грешка на изпълнителя", коментира главният архитект на столицата Здравко Здравков. "Имаме поредица от забележки", уточни той и заяви, че фирмата изпълнител не е изпълнила предписанията на строителния надзор. Според Здравков е необходима контролна геодезия, защото смята, че има кривини в самото изпълнение.


Страници: 1 2 3 4 5 6 7  9 10 11 12 13 14 15 16 17 ... 99 Надолу\nАвтор Тема: Кой, какво си е купил днес? Или последното, което си купих е....? (Прочетена 211423 пъти)\nСептември 01, 2012, 23:47:25\nБраво Митак, добри попадения. Жалко, че Българина има навика да изхвърля историята на болкука....\nЕто с какво се сдобих наскоро - важен инструмент при настройка на карбуратора от майстора пред блока преди 1989 г.\nСептември 02, 2012, 08:23:06\nЦитат на: engineer в Септември 01, 2012, 23:47:25\nНавремето с четри такива правих моторите на алфите перфе, но от авери ми остана само една. Имай предвид, че при настройка оборотите винаги са по-ниски и след замяна с нормална свещ всичко си идва на мястото.\nСептември 02, 2012, 09:20:01\nЦитат на: vankovarnata в Септември 02, 2012, 08:23:06\nВърши много и обективна работа , и аз си настроих Шкодата ми с него.\n« Последна редакция: Септември 02, 2012, 09:22:43 от fulcrum »\nСептември 02, 2012, 15:23:04\nВанко ,някой ден ще те потърся за тази работа .Писна ми да ходя пред КРЗ то и да настройвам карбуратор\nСептември 02, 2012, 17:06:13\nТова са моите работи, които набавих. Взех ги без повод. Трябваше да ги имам. Разни важни архаични ценности за Пежо 504.\nСептември 03, 2012, 18:40:14\nВсеки с номера си явно. Кой части за Пежо, кой други железа прибира...\nДнес в гаража влезе ей тази руска машина\nНякои колеги на СААБ я оприличават, други на Москвич 407, мен на грузовик ЗИЛ ми прилича )\nСептември 03, 2012, 19:24:11\nЦитат на: Consul73 в Септември 02, 2012, 15:23:04\nпиши на лични ден напред. оправи ли таблото.\nСептември 03, 2012, 20:50:52\nАбе таблото вече не го забелязвам А за работата няма да е скоро .Колата трябва да постой малко при Благо .А кога ще стане това само един знае ... Благодаря ти за готовноста обаче .Сега карам оранжевата кола ,от време на време .\nСептември 12, 2012, 00:11:22\nДнес попаднах на това колекционерско издание за Ланчия от 1950 до 2002г., само дето е на италиански ( но пък оригинално ) и се изненадах какви страхотни коли са правели.\nпод съвременни се разбира най–новото към '58г. - когато е излязла от тираж, любопитно, поне за мен, е, че Волга М21 е маркирана бегло и то като "осъвременена Победа" ?!? и със споменаването на Москвич ( 403 ) се изчерпва съветското автомобилостроене, но пък какви Ягуари и Мерцедеси ( 300 SL ) имаааа и марки, които не бях чувал, камо ли виждал - Алард, Лойд, Морети, Няш, Пегасо, Армстронг, Боргвард, Волзелей, Грегори, Лагонда, Панард.....\nСептември 17, 2012, 21:14:07\nкакво намерих на Симеон\nСтраници: 1 2 3 4 5 6 7  9 10 11 12 13 14 15 16 17 ... 99 Нагоре


Дъжд от смъртоносно опасни паяци се изсипа пред дома на жена (СНИМКА/ВИДЕО)\n07 Дек. 2017, 09:18\nАвстралийка сподели в социалните мрежи шокираща фотография с осем смъртоносно опасни паяци, появили се след силния дъжд. Жената открила гадините на перваза на прозореца си.\n„Винаги затваряйте прозорците и вратите си”, коментира жителката на австралийския щат Виктория.\nБезгръбначните пред дома й принадлежат към вида Австралийска черна вдовица. Тези създания имат смъртоносна отрива, която е смъртоносна за хората, съобщава „Дейли мейл”.\nПаяците са типичен представител на австралийската фауна и в тази ситуация няма нищо удивително. Жителите на континента обаче трябва да са особено внимателни през лятото, тъй като пълзящите твари търсят убежище от палещото слънце в затворени помещения.


Представяне на книгата "Генералът говори"\nСамо няколко дни след откриването на кампанията за Луковмарш представихме първата книга свързана с личността на генерал Христо Луков – „Генералът говори“. Това е първият по рода си труд, който някога е правен за генерала. Съставена е от речи и статии, произнесени и писани от самия Христо Луков. Именно това е начинът, безпристрастно да се научи за идеите и разбиранията на един човек – неговите думи са най-ценния извор. Наред с нея представихме и нашия нов проект, а именно стартиращото издателство на БНС, „Перо и меч“. Както знаете, част от нашите усилия са насочени към културно-просветната дейност и особено към младите българи, които в наши дни лесно получават информация за всякакви полезни и вредни събития, личности и процеси, но за съжаление трудно могат да намерят обективна историческа литература. Точно затова решихме нашият проект да започне и с „Генералът говори“, книга за която ще разберете повече в този материал.\nЕдин от въпросите, който събуди голям интерес в хората, бе дали с годините сме открили повечето информация свързана с ген. Христо Луков. Звездомир Андронов обясни, че всъщност сме в самото начало на този процес, а много от изворите образно казано са „недокоснати“. Въпреки усилията на комунистическия режим да заличи паметта за ген. Луков се оказва, че времето, както и доблестни хора са запазили ценна информация, част, от която е събрана в новата книга. В разговора, който продължи около час, водачът на БНС изнесе много интересна подробности, като например това, че в изданието можем да намерим информация не само за ген. Луков, но и за различни процеси и настроения, както от предвоенния период в България, така и от времето на ВСВ. Също така обясни по-подробно и колко труден и бавен е целият процес, започващ от търсенето на извори, издирване и преглеждане на хиляди вестници, книги, списания и други материали. Следва нелеката част по хронологична подредба на документите, както и набиране на текстовете, които са написани със стария правопис, а това е само една част от процеса.\nВ разговора стана ясно, че книгата е много ценна поради ред причини. На първо място тя дава достъп до обективна информация за личността на ген. Христо Луков, така че да се избегнат спекулациите с неговото име. „Генералът говори“ е стъпка към изчистване на името му от обидите и хулите на либералната хунта. Също така в нея се съдържат документи, които ако не бяха открити и публикувани сега, щяха да изчезнат безвъзвратно, защото за да бъдат запазени от ръцете на комунистите са крити по мазета и тавани, и част от тях са в много лошо състояние. За щастие, сега те ще бъдат предадени на следващите поколения.


Автор Тема: Капиталови Пазари - акад. Попчев (Прочетена 14089 пъти)\n« Отговор #20 -: 19.01.2009, 21:35:05 »\nИцкей,ако имаш някакви други материали,ще се радвам да ги споделиш и с мен....emikiss@abv.bg\n« Отговор #21 -: 23.01.2009, 13:49:31 »\nако е възможно бихте ли пратили и на мен тестове по капиталови пазари ... tonnyka@abv.bg\n« Отговор #22 -: 23.01.2009, 14:47:07 »\nаз ти ги пуснах на майла\n« Отговор #23 -: 23.01.2009, 14:50:10 »\n« Отговор #24 -: 23.01.2009, 17:02:42 »\nМоже ли и на мен някой да ми изпрати тестовете!?\n« Отговор #25 -: 23.01.2009, 19:10:44 »\nАко може и на мен ... seelife@abv.bg\n« Последна редакция: 26.01.2009, 22:08:53 от enelka »\n« Отговор #26 -: 24.01.2009, 12:01:27 »\nОт доста време чета темата и направо не мога да повярвам на очите си.Този форум е станал като клуб за размяна на пищови, тестове, курсови работи и всякакви други неща от този род.Да не си мислите, че Академик Попчев не чете и не знае, че тестовете по финансови пазари се разпространяват.Нали имате лекции и знаете от къде трябва да четете, защо са ви стари тестове, които предполагам са от 100 години и няма да имате късмет да ви се паднат на изпита.Не преставам да се удивлявам от всичките ви писания, наистина.Имам чувството, че сте някакви ученици, а не хора, които след една година ще получат диплома за магистри по Финансов мениджмънт от Пловдивския университет.Ако уважавате себе си и институцията ще седнете ще прочетете материалите от лекции, ще решите по някоя друга задача и ще бъдете напълно подготвени.Та нали все пак сте подготвяли и курсови работи и се предполага, че имате поглед върху капиталовите пазари в световен мащаб.Изисква се поне малко труд - изпитът не се дава даром.Много ми е болно като гледам и слушам какво става в последно време.И не смейте да казвате, че работите, имате семейства и сте много заети.Когато има някаква заинтересованост и желание, всичко може да бъде постигнато.Няма да продължавам повече, защото може да се засегнете от останалото, което имам да ви кажа.Вземете се в ръце и поне малко се интересувайте от нещата които бихте могли да научите, а не само от дипломата, която ще получите.\n« Отговор #27 -: 24.01.2009, 15:39:07 »\nЦитат на: margoto в 24.01.2009, 12:01:27\nЕвала,радвам се ,че все пак има и такива колеги... Браво!!!\n« Отговор #28 -: 24.01.2009, 16:20:46 »\nМарго, Здравей от гневното ти писмо мога да си направя само четири извода:\n- разполагаш с много свободно време\n- не си притисната от никакви ангажименти\n- имаш високо самомнение, което ти позволява да критикуваш без да си наясно за обстоятелствата, хората, ... ти винаги имаш право\n- не разбираш, че човек като реши старите тестове се тренира за новите, нормална практика на обучение.\nНикой не подценява акад. Попчев и в размяната на информация няма нищо лошо.\nНе е редно да обиждаш колегите си, никой не те ограничава да се подготвяш както си предценила, но не налагай схемата си на другите.\n« Отговор #29 -: 25.01.2009, 16:20:42 »\n« Последна редакция: 26.01.2009, 18:52:09 от Kelli_Mutu™ »\n« Отговор #30 -: 25.01.2009, 20:13:26 »\nСъгласна съм с Пинокио. Нека всеки сам да решава за себе си.Не сме тук за да се поучаваме или да обвиняваме.\n« Отговор #31 -: 27.01.2009, 22:36:21 »\nВзема и аз да се изкажа, че да раздрусам малко земята под краката на някои. Може пък да възприемат нещо, че доста трудно може да ми се прибута толкова неуверено мнение. То е като да ви похвалят даден сладолед. Та, взимате си го и го пробвате. Лижете, лижете и чакате рецепторите да вдигнат банкет от удоволствие. И аз така, взех мнението, втъкнах си го под рошавото на главата и то взе, че го изплю с доста грешки. Нека караме по същество вече...\nЯ ми кажете сега, изпитът за взимане на шофьорска книжка какъв е? Ама отговаряйте, без да гледате напред, искам активност в пасивното ви четене. Кормуване, нали? И листовки?! Бинго! Курсът за подготовка какво представлява? Пак кормуване и пак решаване на листовки! Хората се учат да вземат даден изпит като правят същото, което се прави и на изпита. Аз, като дългогодишен спортист, правя едно и също на тренировки и на състезания, само облеклото е различно. Замислете се, как сте се подготвяли за TOEFL, SAT, DSH, кандидатгимназиалния , както и за кандидатстудентския изпит? Не сте ли решавали даваните в миналите години задачи или поне примерни, които се доближават на 100% до модела на съответния изпит? А на нас в университета повечето ни диктуват и след това на изпита правим тестове. Ок, това с тестовете е далеч по-добрата система, но защо не ни предоставят примерни тестове?! Разбирате ли, всичко, което го крият, трябва да го има в изобилие. Трябва да има хиляди тестови въпроси, че да можем да се удавим в тях, сборник с тестове като по икономикс. Били се разменяли тестовете в нета или на хартия, ГОЛЯМ ПРАЗ! Само да се променят съвсем малко въпросите и тези, които не са чели, пак ще изгърмят. Тестовете представляват практика на теорията. Без да си чел теорията са безкрайно ненужни. На първия си изпит в първи курс, които беше по макроикономика, видях студент, които е семестриално завършил, с 15 варианта на даваните тестове. Явяваше се за поне 10ти път. Не ми казвайте, че преподавател с над 20 години стаж се чувства ощетен от това, че му се разпространяват тестовете?! Между това да видиш нагледно какъв ще е изпитът, защото фактически ти не знаеш, и това да разчиташ и да се надяваш, че ще ти се падне същото, разликата е огромна. Всичко онова със скриването на информация като едно време, трябваше отдавна да е секнало. Не, че само и единствено с четене на теорията пак не може да се изкара които и да е тест успешно, правили сме го много пъти, но приветствам изкарването на показ на всякаква информация, а не да се налага да правим тест по предмета за първи път едва на самия изпит. Доц. Замфирова, например, преподава уникално и пуска почти всеки път тестчета, което е много добре, защото те ангажира. Това, с двете контролни на доц. Костова и доц. Иванов, също е добра практика. Междинни изпити, контролни, изпитвания и всичко, което е по модел на изпита трябва да го има по-често. На всяка лекция, ако щете. А не само и единствено да се диктува и тези на първите редове да пишат, а тези на задните да си приказват, защото аз съм излишен така. Трябва да има обсъждания, мозъчни атаки, а не само преподавателят да говори. Трябва да се изграждат мислещи личности, а не праволинейно драскащи и хабящи мастилото само. Най-мразим да пишем нещо, което го има написано, ей.\nИскате ли и системата за влизане в университета да засегна? Така наречения от мен „face control”! Не може прагът за влизане да е толкова нисък, а след това да очакваме заинтересовани вундеркинди. Случайностите по правило са рядкост, а не тенденция, алоо. Но тук се навлиза в една тема, в която ще трябва да обсъждам колегите си от факултета, а тяхната подготвеност и заинтересованост грам не ме засягат. Мъча се да намеря причина, поради която биха засягали някой друг, но не намирам. Като пазарувате в „Метро” гледате ли в количките на другите хора какво има?! Не ме разбирайте погрешно, и аз искам да е различно, но не мога да държа сметка на някого, не и когато сме в позицията на равноправие. Системата е решила, че ние сме равноправни студенти. Трябва да се промени причината, а не следствието. Това е основен закон за всеки, които иска да случи нещо в личния си или професионален живот.\nДа не говорим, че на изпитите в последно време са пълна анархия. Шумно е, все едно съм в клуб „Плазма” събота вечер и съм гушнал интимно някоя от тонколоните. А сме на изпит, все пак. Ако шумът беше ритмичен, можеше и танци да заформим, че и питиета да си поръчаме. Но и тук поради принципа на равноправие, пак не мога да направя нищо. То дисциплина няма, вие далеч по-висши неща като заинтересованост искате. Но от друга страна не можем да очакваме от преподавателите да бъдат като пазачи (но могат да се постараят да бъдат малко по-строги), което по логика отправя вината към родителите и домашното възпитание. Ако на някои не му харесва този извод, може да обвини глобалното затопляне или въртенето на Земята около оста й, все ми е едно, няма се трогна особено.\nПищови тук не съм виждал да се разменят, но това не е гаранция, че не се прави. Главно се разменят лекции. И това са онези лекции тип „диктовка”. Като няма литература (интересно, как така няма) или като е от много източници, хората сами си я правят точната литература за точния предмет. Що не се разменят лекции по макроикономика, основи на управлението или социология? Ми, щот’ няма смисъл. Има си печатни издания под формата на учебник и самото преподаване е доста интерактивно. При кандидат-магистрите тази интерактивност е по-скоро трудно осъществима, защото няма толкова време, а и се предполага, че след като са минали бакалавърското си обучение, то те могат и знаят как да се оправят сами. Не изцяло, разбира се, но в по-голяма част от кандидат-бакалаврите.\nТова ми е мнението, което познатите ми са чували многократно. Не го налагам на никой. Ако някой е обиден, да се нареди на опашката на гише номер 5 „Ицковия непукизъм”, а несъгласните нека да ми опонират. Ще ми е приятно да заформим дискусия. Успех.\n« Последна редакция: 27.01.2009, 22:38:54 от Ицкей »\n« Отговор #32 -: 28.01.2009, 11:39:55 »\nСилно се съмнявам, че някой ще откликне на хвърлената ръкавица Но пък се надявам...\n« Отговор #33 -: 28.01.2009, 12:39:30 »\nАми Ицко, как да ти противореча, като това което систематизирано си обобщил, си е цялата свята истина. Мога само да те поздравя че отдели време да го направиш.\n« Отговор #34 -: 29.01.2009, 00:49:26 »\nмного добре казано Ицкей\n« Последна редакция: 29.01.2009, 00:53:35 от Filipo »\n« Отговор #35 -: 29.01.2009, 16:19:02 »\nИцкей, страхотен си! Напълно споделям твоята теория, а да не беше така, след тази убедителна реч просто няма място за коментар Трябва да се запознаев\nМного моля и на мен да пратите въпросните тестчета snaiper33@abv.bg\nИ много благодаря предварително\n« Отговор #36 -: 29.01.2009, 17:33:24 »\nАко е възможно бихте ли ми пратили и на мен тестовете: sonia.1986@abv.bg\n« Отговор #37 -: 31.01.2009, 18:17:51 »\nМарго,не бива така.Всеки един от нас уважава себе си,,,това че се разменя информация не е страшо.Щеше да е по-лошо,ако хората изобщо не се интересуваха.Що се отнася до четенето в къщи-да съгласна съм,но с това забързано ежедневие,изобщо не е прищявка!Все пак хората работят,за да си плащат и таксите ,не мислиш ли?Защото тази ангажираност у нас пълни касата на университета.\n« Отговор #38 -: 31.01.2009, 21:25:24 »\nИцкей не пишат само тези на първите редове и не си приказваме , а и не може човек в продължение на 2ч без почивка да е напълно съсредоточен иска се и малко разсейване . ти макроикономика ли си завършил. Всеки преподавател си има свой начин на преподаване не може всеки да предава по един и същи начин да раздава тестове бол и всеки да си взима изпита с 5 или 6. При кормуването листовките са тестове и всеки ги взима листовките рано или късно , ако в магистратурата всеки има тестовете всички щях ме да сме магистри ,както всеки е шофьор .\n« Отговор #39 -: 02.02.2009, 19:37:38 »\nВсеки е шофьор, защото ни се налага. Но далеч не на всеки човек му се налага да е магистър. За шофьор се искат 2 изпита и няколко месеца подготовка, но за магистър се искат 50-60-70 изпита и минимум 5 години подготовка. Аналогиите са хубаво нещо само когато са правилни. Иначе имам предвид да има тестове по принцип и за тренировка, а не всеки да има теста, който ще се падне на изпита. Щот’ някак си не ми се вписва особено у акъла тази изтънчена и премъдра мисъл, че всеки ще има 5-6 при наличието на повече книжки с тестови въпроси по дисциплините. На запад има бол с такива тестове под всякаква форма, но не съм чул да ги взимат изпитите само с 5 и 6. Малко по-съсредоточено трябваше да ме прочетеш. Верно, че е дълго, но все пак си се впрегнал да отговаряш на нещо, чийто смисъл никак не си доловил. Дано на лекциите да улавяте повече думи с правилния смисъл. Или пък на теб не ти се налага да улавяш смисъла, щот’ пишеш едно към едно, нищо че си на задните редове и се разсейваш от време на време, то е човещинка. Няма да продължа обаче, че се плаша от себе си. Липсата на успеваемост за нещо толкова божествено елементарно може да доведе човек до изводи, които да го стреснат. Успех с разгадаването, разгадаването.


Християнски Център Шумен :: За пасторите агенти на ДС\n- За пасторите агенти на ДС -\nВ последно време много се говори за агентите доносници и тъй като и аз съм донякъде потърпевш от такива лъжебратя, ще кажа моето скромно мнение.\nВиждам как дебата (особено за пасторите агенти) вълнува много вярващи и служители. Някои от вярващите и служителите са на двете крайни противоположности в мнението и отношението си към пасторите агенти. Едните стигат до пълно отрицание и заклеймяват безмилостно пасторите, които са се поддали на натиска и са станали агенти на ДС (Държавна сигурност). Другите защитават тези пастори, като казват, че това е бил единствения начин църквата да оцелее.\nТези случки обаче не ме настроиха срещу ченгетата. Това, което ме отвращаваше, беше наглостта на ченгетата, които се подвизаваха в самите църкви.\nЗа тези които не знаят как беше по време на комунизма в църквите, ще кажа, че буквално гъмжеше от ченгета. Повечето не бяха вярващи и ние много лесно ги разпознавахме, защото да се правиш на вярващ е невъзможно. Колкото и добър артист да е някой, истинската вяра не подлежи на имитация. Много по-трудно е с вербуваните вярващи. Те по-трудно се разпознават че са такива, но накрая все пак винаги се разбираше. На такива вярващи гледахме със съжаление, защото знаехме, че са в капан. Някои от тях са си признавали как са ги заплашвали, непрекъснато са били привиквани и дори бити. Най-лесно успяваха с вербуването, когато успеят да намерят някакъв компромат срещу даден вярващ. Спомням си как някои вярващи казваха, че най-малко всеки десети в църквите е или ченге или вербуван. Да кажа, че това не беше моя констатация. Чак толкова не стигах в мнителността си.\nСпомням си как един от гонените пастори, който е бил интерниран многократно, беше дошъл да живее в София със семейството си. Аз и братовчед ми започнахме тайно да ходим в тях. Това, което правехме у тях, беше главно да се молим на колене. Една вечер се позвъня на вратата им и когато отвориха, трима от известните младежи ченгета, най-нахално подадоха глави и огледаха, кои сме в стаята. Изявлението на един от тях (много добре си спомням), беше: „Ааа..а сега да видим, дали ще има тайни събирания”. Още на следващите дни пасторът беше извикан в милицията и му беше заявено да напусне София. Представете си, интернираха го, само защото двама от младежите, аз и братовчед ми, ходихме в тях да се молим. Сега, като се замисля, ако църквата беше само някаква религиозна организация, а ние бяхме религиозни фанатици, сигурно щеше да се случи случка на „милите” ченгета. Но казвам ви пред Бога, на ум не ни е идвало за отмъщение. Сега обаче някои неща около агентите пастори, намирисват точно на това. Писано е: "Не си отмъстявайте, възлюбени, но дайте място на Божия гняв; защото е писано: "На мене принадлежи отмъщението, Аз ще сторя въздаяние, казва Господ" (Римляни 12/19)\nПри друг случай ще ви разкажа, как разбрах, че в апартамента на моите родители има поставено подслушвателно устройство. Имаше период, в който се чувствах духовно слаб, отделен от Бога. Бях поканил младежите в нас. Беше много хубаво, но аз не се чувствах добре. Спомням си, че всички си отидоха. Родителите ми също бяха излезли и бях останал сам в апартамента. Тогава паднах на колене и се помолих на глас с едни думи, които никога преди това не бях казвал: "Господи, моля те, нека всичко започне отначало" Исках духовното ми състояние и връзката ми с Бога да се възстановят. Вечерта отидох на богослужение. И ни в клин ни в ръкав, един от младежите ченгета, седна до мен и все едно на себе си каза, но подигравателно през смях: "Айде сега да се помолим и да видим, как ще започнем всичко отначало" След което стана и отиде да седне на друго място. За пояснение ще кажа, че беше същият, който в случая с пастора, който го интернираха, каза думите: "Ааа... а сега да видим, дали ще има тайни събирания". Останах изумен. Не можех да повярвам, че дори не се крият, че са ме подслушвали.\nНо да разкажа нещо по-ведро. Някои от ситуациите, когато се е намесвала директно милицията (тогавашната полиция), са били дори комични.\nМоята съпруга разказва, как много младежи са били в един дом на молитва. Всички са били на колене със затворени очи и в един момент тя си отваря очите и вижда пред нея два крака – някой влязъл с обувки. Като поглежда нагоре, вижда няколко милиционера втренчили очи в молещите се младежи. Естествено молитвата е спряна. Паспортите и студентските книжки на всички са събрани и се прави протокол с имената на всеки. Един милиционер четял имената, друг ги записвал. По едно време четящият имената почнал да чете и къде учат и какво работят и казал на другите милиционери: "Абе тия не били глупави. Гледай тоя учи във ВИТИЗ, тази е в Университета (става въпрос за моята съпруга), тази е медицински работник, този работи в телевизията..." Тогава другия му отговорил: „Че те, ако са глупави, ще вярват ли в Бога” Когато младежите били изкарани навън и „незаконното” събиране било прекратено, видели, че пет милиционерски коли били обградили къщата, все едно са дошли да заловят особено опасни престъпници.\nДруга комична ситуация, но вече с младежи агенти, се беше разиграла пред очите ми. В църквата беше дошъл Иван Бабулев. Ако някои не знаят, той е станал вярващ, когато е бил милиционер. Посред бял ден Исус му се явил, докато е бил на пост пред партийния дом. Партийните домове тогава бяха най-видните сгради в населените места, откъдето комунистите дирижираха всичко. Та Бабулев беше дошъл в църквата, в която съм израснал и по правилото на ДС, първо ченгетата се лепнаха за него. За съжаление, бях забелязал, че когато се появеше нов човек в църквата, задължително първо се лепваха ченгетата. Беше ме много яд на това, защото на практика ченгетата се проявяваха като много контактни и любвеобилни християни, които буквално обгръщаха новодошлите и новоповярвалите, а много от истинските вярващи си спяха сладък религиозен сън. Сигурно си задавате въпроса, какво са искали ченгетата от новодошлите. Много просто, да разберат първо имената и адресите им. По това време дори само посещението на църква, особено евангелска, беше знак за това, че такъв човек не е годен за развитото социалистическо общество и естествено за строящия се комунизъм, в който няма да има място за такива идеологически врагове на „най-напредничавия строй”. Ако ви се струват странни тези изрази, които използвам, трябва да знаете, че те са от това време. Тогава партията беше издигната на пиедестала на бог и който не му се кланя, ще бъде „хвърлен в пламенната огнена пещ” на ДС и лагерите на смъртта. Тогава някои ги въдворяваха в лагерите на смъртта, само защото са разказали някой виц осмиващ комунистическия режим. Прочетете в книгата Даниил за Седрах, Мисах и Авденаго и ще видите, че "няма нищо ново под слънцето", както казва Соломон.\nНо да се върна на случая с Иван Бабулев. Какво беше комичното? След като го наобиколиха въпросните младежи ченгета, брат Иван почна да им свидетелства, как е повярвал и какво Исус му казал да каже на комунистите, които са го разпитвали и тормозили, преди да го уволнят като милиционер. Ние стояхме от страни и картината беше много комична, защото ченгетата го гледаха втрещено и бяха зачервили лица, а брат Бабулев ръкомахайки им казваше: "Исус ми каза, че за комунисти, безбожници и доносници има специален кръг в ада." Повярвайте ми, не можахме да се сдържим и почнахме да се смеем на глас. В този момент ченгетата се сепнаха и се усетиха какво става. Сигурен съм, че Бог беше вложил в сърцето на брат Иван да им каже това, без да знае, че бяха ченгета.\nКато пастор бях поканен да присъствам на заседанията на регионалните пастори от ръководството на деноминацията, към която принадлежах по това време. Знаех, че всички глави на деноминации и някои от оцелелите пастори от времето на комунизма са били агенти. Но пред Бога казвам, не съм очаквал да се държат като недосегаеми единовластници след падането на комунизма. От това, на което станах свидетел, стана ясно, че те искаха да дирижират цялата деноминация. Въпросната глава на деноминацията каза пред всички пастори: "Пастор, който не изпълнява нарежданията на ръководството (т. е. неговите нареждания), не е годен да бъде пастор" Един от пасторите не издържа и чух реплика: "Ами ако църквата не е съгласна с нарежданията на ръководството?". Отговорът на главата на деноминацията беше: "Пастор, който не може да убеди църквата си, че трябва да се изпълни нареждането на ръководството, ще бъде сменен" No comment. Казах си: „Какво правя тук? Това е същото, като по време на комунизма” Само като си го спомня, ми се повдига. Повече не отидох на така наречените регионални заседания. Надявам се сега вече нещата да са се променили в тази деноминация. Амин. Дай Боже. Знам, че в тази деноминация има много искрени и посветени пастори.\nВиждахме как „твърдоглавите” пастори (имам предвид тези, които не се поддадоха да станат агенти) ги махаха веднага и на мястото на някои от тях поставяха нагли безбожници. Някои от безбожниците пастори успяваха да се впишат някак си. Един служител ми разказа за един такъв „пастор”, който по-простодушните вярващи дори почнали да го харесват и да го хвалят, че изнасял много „помазани” проповеди. Но вярващите не знаели, че докато проповядвал, въпросният пастор си казвал наум: "Слушайте овчици простички, слушайте!" Да, но „Бог поругаем не бива”. „Пасторът” се разболява от рак на гърлото и тогава, когато е бил на смъртно легло, се осъзнава, извиква въпросния служител (който ми разказа случката) и се изповядва пред него, какво е правил. Вярвам, че ако този лъжепастор се е покаял искрено, въпреки, че е починал от рак, сега е спасен. Естествено, понесъл си е наказанието тук на земята. Някои вярващи си мислят, че като се покаеш, няма да има наказание. Но, ако сме без наказание, сме незаконно родени, а не Божии деца според Евреи 12 гл.\nТук обаче трябва да кажа, че пред пасторите, които се бяха пречупили, стоеше и продължава да стои един много важен въпрос, на който те трябваше да си отговорят: Могат ли да служат на двама господари? Защото Исус казва: "Никой не може да слугува на двама господари, защото или ще намрази единия, а ще обикне другия, или към единия ще се привърже, а другия ще презира." (Мат. 6:24) Според мен тези неща са несъвместими. Според пасторите и вярващите, които се поддадоха, както казах в началото, това беше единствения изход и те са си мислили, че презират ДС и служат само на Бога. Лично аз не се наемам да отсъдя категорично, защото познавам някои от въпросните пастори. И искам съвсем честно да кажа пред Бога: наблюдавал съм служението им и съм виждал как играят двойна игра. Опитваха се да замазват очите на ДС и наистина успяха да постигнат много. Някои от тях властта ги усети и ги махнаха. Какво имам предвид, като казах, че са успели да постигнат много? Имам предвид: да построят и разширят църкви, църквите да се разраснат, младежите да се умножат. За това време това беше много повече от постигнатото от някои пастори сега. Някои сега не могат да постигнат и толкова. Поне за двама от тези пастори мога да кажа със сигурност това.\nКогато през 1989 год. с моята съпруга сключихме брак, поискахме венчавката и цялата сватба да бъде само в църквата, но не и в ресторант. Пасторите на родните ни църкви отказаха. Точно тогава един от пасторите агенти се съгласи и направихме всичко в неговата църква. Това са факти. Но трябва да кажа, че имаше и такива пастори, които се опитваха да бъдат верни, както на Бог, така и на ДС. Техният девиз беше: "отдавайте Кесаревото на Кесаря, Божието на Бога" според Матей 22/21, но точно това е служенето на двама господари.\nНа първо място, не само, защото съм виждал някакви добри плодове в служението на някои от вербуваните пастори, но и защото Исус казва: "Не искам; да не би, като плевите плевелите, да изскубете заедно с тях и житото. Оставете да растат и двете заедно до жетва;"\nКакво имам предвид, когато цитирам тези думи на Исус? Виждам, че е подета цяла кампания против пасторите агенти. Съгласен съм, че това не трябва да се подмине, но виждам, че се излиза извън рамките на християнството и се отива към „плевене”. Някои пастори и вярващи открито казват, че целта е да се „оплеви нивата от плевелите”. Ако бъркам относно целта на кампанията, може да ме поправите, но според мен, независимо дали го осъзнават инициаторите на кампанията и дали използват изразите за нива и плевене – това е си е чисто плевене.\nНо нека да видим, какво се казва във въпросната притча и тълкуването и от Исус: "Друга притча им предложи, като каза: Небесното царство се оприличава на човек, който е посял добро семе на нивата си; но, когато спяха човеците, неприятелят му дойде и пося плевели между житото, и си отиде. И когато поникна стволът и завърза плод, тогава се появиха и плевелите. А слугите на домакина дойдоха и му казаха: Господине, не пося ли ти добро семе на нивата си? тогава откъде са плевелите? Той им каза: Някой неприятел е сторил това (като ДС) А слугите му казаха: Като е тъй искаш ли да идем да го оплевим? А той каза: Не искам; да не би, като плевите плевелите, да изскубете заедно с тях и житото. Оставете да растат и двете заедно до жетва; а във време на жетва ще река на жетварите: Съберете първо плевелите, и вържете ги на снопове за изгаряне, а житото приберете в житницата ми.""\nЕто и тълкуванието, което дава Исус: "...доброто семе, това са чадата на царството; а плевелите са чадата на лукавия; неприятелят, който ги пося, е дяволът; жетвата е свършекът на века; а жетварите са ангели. И тъй, както събират плевелите и ги изгарят в огън, така ще бъде и при свършека на века. Човешкият Син ще изпрати ангелите Си, които ще съберат от царството Му всичко що съблазнява, и ония, които вършат беззаконие, и ще ги хвърлят в огнената пещ; там ще бъде плач и скърцане със зъби. Тогава праведните ще блеснат като слънцето в царството на Отца си. Който има уши [да слуша], нека слуша." (Матей 13/24-30; 38-43)\nЕ, който има уши нека слуша. Какво трябва да се слуша?\nПърво, този, който има право да плеви е само Исус и Той ще направи това чак по време на жътвата, когато изпрати ангелите си. Заповедта за плевене ще излезе при свършека на света, а самото плевене ще бъде извършено от ангели, а не от пастори и вярващи.\nЗа да не ме разберат някои погрешно, ще кажа, че църквата има право да отсъди между вярващ и вярващ и да отсъжда житейски ситуации според 1 Кор. 6 гл. Но според мен в тези случаи стихът от 1 Кор. 4:5 е най-точен. Ап. Павел казва:"...недейте съди нищо преждевременно, докато не дойде Господ, Който ще извади на видело скритото в тъмнината, и ще изяви намеренията на сърцата; и тогава всеки ще получи подобаващата нему похвала от Бога". "Намеренията на сърцата" - тук става въпрос за мотива, но също и за "плевене" – "недейте съди нищо преждевременно, докато не дойде Господ" Фактите много пъти се виждат, но не и мотива. Това разбира се е само едната страна на монетата, но и другата страна е вярна, че „пътят към ада е постлан с добри намерения”. Аз обаче не се наемам да отсъдя какви са били мотивите на въпросните пастори и вярващи агенти и мисля, че никой не може със 100% гаранция да отсъди мотиви. Само Бог може, но Той ще го направи едва на края.\nЕ, добре, заклеймихте агентите, разбунихте духовете против тях. Какво друго постигнахте, освен омраза и съблазън? Точно, както с митрополитите. Какво, като им излязоха досиетата? Излиза поговорката: "Кучетата си лаят, а керванът си върви". Все пак като се замисля има нещо положително и то е, че някои от арогантно надигналите се пастори агенти се свиха в черупките си и някои пастори и вярващи се дистанцираха от тях. Това е може би единствения донякъде положителен резултат от кампанията против бившите агенти.\nКогато наблюдавам събитията около пасторите доносници, почвам да си задавам съвсем искрено и непринудено въпроса: Дали и това не е нещо подобно? Дали някои от тези, които стоят в основата и подклаждат всичко това, дали те не са от новите агенти и целта не е да се всее съблазън и разединение между вярващи, пастори и църкви? Лично аз не смятам, че водещите кампанията против агентите пастори са новите агенти, но истината е, че няма 100% гаранция за никой. Но ако има някой, който си мисли, че сега няма агенти, нека да се събуди. Няма такава власт, която да не поддържа агентура, това няма да е власт, защото това касае националната сигурност. Винаги във всички обществени организации властта ще внедрява свои агенти. Църквите са били винаги под наблюдение и ще бъдат под наблюдение винаги. Има разбира се огромна разлика от наблюдение и вмешателство с цел разбиване, осакатяване и унищожение на църквата. Това беше целта на ДС по време на комунизма. Е, питам - успяха ли? Не. Исус казва за църквата: "...портите на ада няма да й надделеят." (Матей 16/18). Нерон и Калигула не успяха и никой не може да успее, защото "не се гаси туй, що не гасне". Вижте днес Китай, колко бяха християните преди комунистическия геноцид срещу тях и колко са сега.\nНо да се върнем на ситуацията и кампанията. Съвсем сериозно поставям въпроса: откъде да сме сигурни, че някои от тези, които подклаждат кампанията срещу пасторите агенти, самите те не са новите агенти и целта в крайна сметка не е разкол в църквата? Естествено някой може да ме апострофира, че и аз може да съм такъв. За това декларирам пред Живия Бог и всички свидетели, които ще прочетат това изявление, че аз не съм нито настоящ, нито бивш агент, доносник или предател и не съм давал сведения нито устно, нито писмено. Мисля, че всеки, който се осмелява да надига глас против агентите, първо трябва да декларира, че не е от новите агенти. По човешки това е безсмислено, защото няма как да се докаже, но знам, че то има огромно значение в духовния свят и Бог няма да го подмине. Изповедта, казаните думи имат огромно влияние и значение в духовния свят. Исус казва: "Защото от думите си ще се оправдаеш и от думите си ще се осъдиш." Матей 12/37\nНо мисля, че лично аз имам по-голямо основание да надигна глас срещу пасторите агенти повече от другите, защото лично съм пострадал от някои от тях и то сега, по време на демокрацията. Знам, че има пастори и вярващи, които сте потърпевши от такива агенти по време на комунизма. Искам да попитам обаче, колко реално сте пострадали от такива пастори агенти след демократичните промени? Аз пострадах реално. Преди да кажа в какво, ще кажа, че преди да бъдат оповестени агентите, повечето ги знаех, че са такива и близо десет години се бях дистанцирал от тях. Дори попаднах в изолация донякъде по тази причина. По това време пасторите агенти се подвизаваха необезпокоявано и някои от тях бяха величаени. Някои от тези, които сега ги заклеймяват, тогава им бяха първи приятели. Някъде по средата на това време, лично срещу мен и двете църкви, в които служих, бяха подети съдебни дела. Тези, които дърпаха конците, бяха точно двама от агентите. Мога да покажа документ с невярно съдържание, издаден от единия от агентите и внесен в съда. Също и документи с фалшифицирани подписи. Хора от община Шумен ми казаха как точно тези двама пастори агенти са влезли в общината и са ме клеветили. За да не получи някой петдесятен спазъм, ще кажа, че обвинението срещу мен и църквата, че сме искали да заграбим имоти на деноминация, не е вярно. Има много факти, които опровергават това. Ще спомена само един от тях. Когато ни съдиха, на една пасторска среща, аз попитах защо ме съдят? Беше ми отговорено, че не сме върнали църковна сграда, след като сме напуснали деноминацията. (Друг е въпросът дали трябва да я връщаме, след като деноминацията не е дала нищо и в устава изрично е посочено, че имаме право да напуснем. Освен това имотът беше построен от вярващите и беше 100% на църквата, а не 50 на деноминацията, 50 на църквата, както в момента е по устава на въпросната деноминация.) Но тогава аз, пред 5 души свидетели, включително пред този, който водеше делата срещу нас, заявих, че ще върнем сградата щом това е причината да ни съдят. Познайте какъв беше отговорът? Няма да можете да отгатнете, защото всички, които присъстваха просто онемяха. Отговорът беше: „Кой си ти, че да ни даваш църквата. На нас съдът ще ни я даде.” Продължиха да ни съдят още няколко години. Явно беше, че имотите са само повод. За всичко това ръководството на деноминацията беше уведомено в писмен вид. Освен това още в началото, когато почнаха делата бяхме извикани в деноминацията и пред ръководството и част от пасторската колегия ни разпитваха, защо сме напуснали деноминацията. След като изложихме причините, аз попитах, какво сме сбъркали и защо ме съдят. Никой не каза нищо, само мълчаха и навеждаха глави. После някои пастори от тази деноминация дойдоха при нас и ни казаха, че не са съгласни с това, но чак след години се разбра, че основните фигури в ръководството са агенти. Дори до мене достигна изявлението на един от агентите, които дърпаха конците, че ще ни пращат пророци в Шумен, които да пророкуват против нас и църквата ни щяла да се изпразни. По време на делата, от тяхна страна се лъжесвидетелстваше безогледно. По време на едно от делата, когато бях вътре в съдебната зала, а свидетелите и на двете страни стояха отвън да чакат реда си, моята съпруга отишла при техните свидетели, с още двама души и им цитирала Притчи 19/9: „Лъжлив свидетел няма да остане ненаказан и който издиша лъжи ще загине.” Познайте – стиха за съжаление се изпълни. Но според мен по-голям грях имат тези, които го накараха да лъже и дърпаха конците. Аз бях казал на нашите свидетели: „Нищо повече от истината”. Може с истината в земен съд почти винаги да губиш, но в небесния винаги печелиш.\nСъдебно дело се водеше и лично срещу мен, да отнемат личното жилище на семейството ни, което няма нищо общо с църквата. Извадиха нотариален акт върху нашия. На първите две инстанции безапелационно изгубихме и решението на съда беше, че трябва да им предадем апартамента без да ни се наплати нищо. Един пастор от страната на тези които ни съдеха, каза пред мен: „Това е Божието наказание, че напуснахте деноминацията”. Адвокатите ми казаха, че ако искаме да ни се наплати, трябва да заведем дело и бихме могли евентуално да получим няколко хиляди. Много вярващи се молиха правдата да възтържествува. Бог помогна в няколко неща: да можем да внесем паричната гаранция за пред върховен съд, смени се властта – Бойко Борисов дойде на власт и попаднахме на свестни съдии във върховен съд. Познайте, какво беше решението на върховен съд? В решението се казваше: „Всички решения на районен и окръжен съд Шумен са незаконни”. Всичко се присъди на нашето семейство, без право на обжалване от страна на тези, които ни съдеха.\nДелата за църковните сгради завършиха още по-добре. Бог ни подари може би най-голямата църковна сграда, която притежава евангелска църква – зала в центъра на града с 830 места за сумата от 60 000 долара, колкото струваше апартамента ни в края на града. Това беше седем пъти повече, от това, което ни беше отнето. Още на първото богослужение, което проведохме в новата зала, тя се напълни и то без да можем да съобщим на хората, защото сделката я пазехме в тайна. Как хората разбраха и до ден днешен не ми е ясно. Преди да получим благословенията, Бог ни е наблюдавал, дали ще се подлъжем да лъжем и ние. Адвоката ни каза: „Нали и другите са вярващи, защо лъжат. Разберете, че само с истината дела не се печелят” Това бяха думите на нашия светски адвокат тогава.\nБог ни освободи от огорчение към всеки: и спрямо тези, които ни съдиха и спрямо тези, които казваха, че са неутрални и не могат да се намесят. За сведение в Божието царство няма неутралитет. „Който не събира с Мен, разпилява” – казва Исус. Това означава, че неутралните са противници. Означава още, че ако има конфликт в тялото, другите части не могат да останат неутрални. Някои пастори и вярващи си мислят, че ако има конфликт между църкви и между пастори – това тях не ги засяга, но Словото казва: „И ако страда една част, всички части страдат с нея” (I Коринтяни 12/26). В духовно отношение това се отразява на всички, независимо дали го вярват и осъзнават. Представете си единият ти крак да започне да рита другия и ти да стоиш и да казваш, че си неутрален. Една част от тялото ти страда и ти казваш „аз съм неутрален”. По този начин ти доказваш, че не си от тялото. Според мен една от причините за ниското духовно ниво в църквите е и тази. Когато научиш за някакъв конфликт, ти си длъжен за вземеш отношение, най-малкото с молитва, защото искаш или не, ти си част от тялото. Но отношението трябва да бъде по правилния библейски начин. Това засяга всяка църква и всеки вярващ поотделно. Освен това, неутралитета на практика е „златната среда”, за която много служители казват, че е средното положение на „хладък”, за което Исус казва в Откровение 3:15,16, че такъв човек ще бъде избълван. Пак казвам, в Божието царство няма неутралитет, няма въздържал се.\nТочно от тази позиция, когато съм простил и на двете страни и не съм застанал по средата във фарисейски неутралитет, като изявявам негативите и на двете страни, мисля, че имам право да се произнеса по казуса с агентите. Можех да заведа дела и някои да влязат в затвора. Можех да извадя компромати срещу много хора, но не го направих. Можехме и ние да лъжем в съда и да не ни отнемат църковните сгради, но не го направихме и Господ ни въздаде на яве. Мисля, че сега по човешки, точно аз имам право да оповестя имена и да ги свържа с компроматите, които изявих и с още много други, но смятам, че това няма да е правилно пред Бога. Какъв ще бъде крайният резултат, ако направя това? Освен посяване на персонална омраза и съблазън, какво друго бих постигнал? Знам какво каза Исус за съблазняването и воденичния камък на съблазънта. Едно от най-страшните неща в християнството е да станеш причина за съблазън. Исус казва: „Горко на онзи човек, чрез когото идва съблазънта” (Мат.18:7). Не съм против изобличението, но не смятам, че трябва да бъде пред очите на света. Съденето не трябва да бъде пред света. Ап. Павел задава въпроса: „Когато някой от вас има нещо против другиго, смее ли да се съди пред неправедните, а не пред светиите?” (I Коринтяни 6/1). Някои лидери явно смеят да съдят пред неправедните. Мисля, че публичното изявяване на всичко е точно съдене пред неправедните. Казвам ви съвсем честно, ако нещата не бяха стигнали до тук, никога нямаше да се включа. Но тъй като се чувствам част от църквата в България, нямам право да подмина всичко това и също го изявявам публично. Колкото и противоречиви да са нещата, които изявявам и дори да бъркам в нещо, мисля, че съм длъжен да взема отношение.\nЗащо обаче казвам всички тези неща? Защото имам чувството, че някои от инициаторите и участващите в кампанията не вярват, че Бог е мъздовъздател и че Той ще извърши въздаянието. И как се вписва всичко, което правят, в думите на Исус?: „Обичайте неприятелите си и молете се за тия, които ви гонят; за да бъдете чада на вашия Отец, Който е на небесата; защото Той прави слънцето Си да изгрява на злите и на добрите, и дава дъжд на праведните и на неправедните. Защото, ако обичате само ония, които обичат вас, каква награда ви се пада? Не правят ли това и бирниците? И ако поздравявате само братята си, какво особено правите? Не правят ли това и езичниците? И тъй бъдете съвършени и вие, както е съвършен вашият небесен Отец.” (Матей 5/44-48)\nНе знам дали осъзнават тези, които са подели кампанията срещу пасторите агенти, че това са само шепа хора от общия брой агенти по църквите. Какво да кажем за починалите пастори агенти? Ами стотиците вербувани вярващи и невярващи ченгета, някои от които продължават да се спотайват по църквите? Тях да ги оставим. Е, да, няма начин да се извадят досиетата на всички. Мисля обаче, че не е справедливо само няколко души да оберат пешкира. Не отричам, че имат голяма вина, но не мога да приема, че само те трябва да понесат цялата вина, защото видите ли, тях можахме да хванем. Знаете ли, сега съм засичал хора, които бяха явни ченгета, демонстрираха го по време на комунизма. Ожениха се за вярващи и сега като ме видят, ми се усмихват ехидно. Все едно ми казват: „Нищо не можеш да ни направиш, нямаш доказателства” Знаете ли, че на ченгета им беше поставяна задача да се женят за вярващи и после да се развеждат, за да ги компрометират? Има вярващи, които изгоряха.\nВиждам в Библията два вида предателство, извършвано от вярващи.\nПървият вид е юдовото, което е духовно и физическо предаване директно на най-големия враг, като дори се получава заплата за това. За пояснение, според мен, най-големите врагове на Бога не са дяволът и демоните, а тези вярващи, които чрез живота и постъпките си спъват или рушат Божието дело. По времето на Исус това бяха религиозните книжници и фарисеи. Сега е същото. Но сега някои се изживяват като плевящи религиозните, което обаче ги превръща точно в това, което си мислеха, че правят фарисеите – че спасяват църквата, разпъвайки Исус. Виждам, че сега някои се изживяват като спасители на Божието дело, но не само от бившите агенти, но най-вече от религиозните църкви. Нека се замислят дали спасението, което предлагат, не е същото, като на фарисеите с разпъването на Христос?\nКатегоричен съм обаче, че човек, който е извършил юдово предателство, няма право да остане на позиция в църквата, нито като пастор, нито като презвитер или дякон, камо ли да бъде глава на деноминация. И ако някой извършвал юдово предателство има смелостта да се оправдава и защитава и остава на позицията си, то ако има категорични доказателства срещу него, деноминацията според мен трябва да го отстрани незабавно и ако не го направи, нанася проклятие върху цялата деноминация и Божието дело в нашата страна. Дори Юда да не беше се самоубил и да беше се покаял, той нямаше да има право да остане на позицията на апостол. Ако няма категорични доказателства за юдово предателство, но служителя е наясно, че го е извършвал и се спотайва, според мен, не само Бог ще го държи отговорен и ще бъде под проклятие, но един ден Бог ще го съди заедно с книжниците и фарисеите. За предателството на Юда, Исус каза нещо много силно: "...горко на този човек, чрез когото човешкия Син се предава! Добре би било за този човек, ако не бе се родил." Марк 14/21\nВторият вид предателство е петровото. Петър предаде в духовно отношение Своя Господ, но не отиде директно при врага, нямаше физически акт на предаване и не получи заплата.\nФактически казуса за пасторите и вярващите вербувани за агенти е един - дали са извършили юдово или петрово предателство? Това е въпросът, който изисква отговор. Ако е петрово, според мен имат право да останат на позициите си, както Петър остана част от апостолите и беше дори главният между тях. Покаянието му беше между него и Бог. Предателството му беше явно, но никой не постави въпроса, дали трябва да остане между апостолите и не изискаха публичен акт на покаяние от него. Виждам, че това сега се изисква от всички вербувани, но дали е правилно? Но също така си задавам въпросът: Защо тези, които са били вербувани, не го изявиха и не си признаха? Ако не са извършвали юдово предателство, защо трябва да се притесняват, а се спотайваха и се надяваха да не излязат досиетата им? Факта, че на практика никой не си призна навява мисълта, че освен даване на общоизвестни сведения, са извършвали и юдово предателство.\nВ крайна сметка, чрез всичко, което казах до тук, апелирам и към двете страни. Ако уличените за агенти сте вършили юдово предателство – покайте се и акта на покаяние трябва да се изрази в това да слезете от амвоните. За инициаторите и подклаждащите кампанията срещу пасторите агенти: ако сте прекрачили границата и сте взели върху плещите си правомощия, за които нямате право - апела ми е също за покаяние, като акта на покаяние трябва да включи прекратяване на кампанията от ваша страна. Моето скромно мнение е, че право на взимане на отношение имат само потърпевшите и техните деноминации по правилния библейски начин и то не пред света.\nПостарах се честно и до колкото мога безпристрастно, да разгледам казуса с агентите пастори. От опита, който съм натрупал съм наясно, че едва ли някой ще се промени или покае, но зная, че когато духовните истини бъдат прогласени публично, нещата се задействат в духовния свят и не остават без последствия в материалния, защото има Бог, Който е мъздовъздател и на Когото принадлежи въздаянието.