Скарби родоводу родини Кременецьких - «Моя Батьківщина Україна» Харків 2012\nСкарби родоводу родини Кременецьких\nКременецька Радміла, учениця 9 класу\nІзюмської гімназії №3\nКерівник: Вишневська Г.О.,\nХто ми? Які? Звідки? Ці запитання завжди з нами. Відповіді на них ми шукаємо всюди, всіх слухаємо і всіх запитуємо. А, може варто прислухатися насамперед до голосу, який то тихіше, то гучніше звучить в нас самих? Можливо, в нас це відлуння, а сам голос із далекої-далекої давнини?\nНаддніпрянські легенди стверджують, що перші люди–велетні з'явилися на берегах могутньої річки, що несла свої води крізь болота, ліси, гори і степи ще до створення сонця. Жили вони в темряві і почували себе досить впевнено у безмежному чорному просторі. Коли ж на небі народилося світло і сполошилися люди. Так у народних переказах. А як насправді? Хто він, наш далекий предок?\nПраукраїна – це батьківщина землеробів-рільників. Праця на хлібній ниві зумовила осідлий спосіб життя землеробів, усвідомлення ними того, що вони є краянами – мешканцями певної, визначеної у просторі і часі, території, краю-країни. Сталося це у V-III тисячоліттях до н. е., в добу так званої трипільської культури. Потім, як це часто буває в історії, довгі темні віки кочового розладу, занепаду, застою. Але зв'язок не перервався. Нащадки землеробів і ті, що залишилися на берегах Дніпра, і ті, що з різних причин їх покинули, а потім знову повернулися до свого краю – країни, змішувалися з кочівними скотарськими племенами і продовжували камінь за каменем будувати храм української культури.\nНаше українське дерево в нашій традиції означає рід український. Воно нагадує нам, що у нас одне коріння. Дерево Життя – це родовід нашої нації, того самого козацького роду, якому як відомо, немає переводу. Разом із тим для кожної людини це дерево означає її родовід – її скарб. Для мене це скарб, який я можу передати своїм нащадкам, скарб, який я отримала по частинкам від своїх предків і несу в кожній своїй клітинці. Недаремно ж графічну історію сім'ї в науці називають «генеалогічним деревом» і схематично креслять їх у вигляді стилізованого стовбура з гілками. Кожна гілочка означає когось із родичів. Пізнаючи свій рід, пізнаємо цілком український родовід, принаймні наближаємося до цього. І якщо кожен досконало знатиме своє родинне дерево, то теоретично ми матимемо велике Дерево Життя, родовід усього українського народу, адже на даному етапі ми всі є хранителями родоводу.\nДля людини немає цікавішого предмету розмови, ніж вона сама. Врешті, приватний інтерес до себе як до представника роду здатен спровокувати інтерес до історії країни. Хто я? Хто були мої прадіди? Чим вони займалися?\nМоє родове дерево складається з чотирьох гілок: Кременецькі та Лазаренко – по батькові, Марюхіни та Ковалевські – по мамі. Глибше я знаю свій рід по Кременецькім; у цьому дереві я – дев’яте коліно.\nКременецькі – мої предки, були православними. Перший документ, який був знайдений це свідоцтво про брак прадіда – Кременецького Миколая Федоровича . Із цього документа було встановлено місце народження – село Гайворон, на той момент Аткарського уїзду Саратовської губернії. Народився він у сім'ї селянина. Через деякий час знайшлось свідоцтво про шлюб його батька – Кременецького Федора Андрійович. Виявилось, що місце народження Федора Андрійовича село Петрашовка Сквирського уїзду Київської губернії. Це село і є «родовим гніздом» усіх Кременецьких.\nВідомо про Петрашовку того часу, що Петрашовка, село на лівій стороні річці Березняки, в 3-х верстах нижче Антонова. Мешканців обох статей: православних 701, до римсько-католиків відноситься тільки родина поміщика. Михайло Вишневецький продав Петрашовку у 1785 році графу Вислоцькому; той у 1792 році перепродав Адаму Езерському. З 1834 року Петрашовка разом з Токаровкой та 2581 десятинами землі належить Іосіфу Адамовичу Старшинському, одруженому на дочці Езерського. Церква дерев’яна, на честь Богоявлення Господнього, збудована прихожанами на місці стародавній у 1779 році. У 1835 році вона розширена та відремонтована.\nНайстарішим моїми предками (що вдалося знайти), які мешкали у Петрашовці приблизно з 1758 по 1830 рр., були Кременецький Трохим Іванович та Марина (Марія) Василівна . Відомо, що вони мали семеро дітей: Марію, Іллю, Романа, Петра, Ігната, Тетяну, Федора (Федота). Всі вони постійно мешкали у Петрашовці. Вдалося знайти відомості про їх дітей.\nПісля прийняття закону про землю, приблизно у 1902-1903 рр., Андрій Авксентійович Кременецький з родиною купує через селянський поземельний банк землю та переселяється до Саратовської губернії. Земля в той час в середньому коштувала 25 рублів за десятину. Землю можна було придбати «пайкою» (комплектом, часткою) у вісім десятин. Відразу треба було сплатити 20-25% готівкою, залишок брали в кредит на 55,5 років під 7,5% річних. При цьому переселенці звільнялися на 8 років від армії, на 5 років від уплати державних податків та місцевих повинностей. Перед тим, як придбати землю, вибирали ходаків. Ходаками були найрозумніші та досвідчені селяни. Їх засилали дивитися землю. Нашим ходокам давали такі напутні побажання: «Землі повинні обов’язково бути чорноземні, без балок та ярів. Вода повинна бути тільки проточною». Українці не силилися на річках та озерах. Гайворон ідеально підходив під ці умови.\n14 квітня 1902 року у вихідній точці – місті Василькові, зібралося 62 родини ( 455 дорослих людей, з них 245 чоловіків та 210 жінок). Йшли вони по 15-18 верст на добу волами. Пройшли понад 960 верст. Основним гальмом були корови. Вони повільно йшли та не хотіли постися вночі. Весна була ранньою, а літо було спекотним. Нарешті, 10 червня 1902 року переселенці, або як їх називали «саратуни» дісталися до необхідного місця, яке пізніше стало мати назву Гайвороном на честь далекої української батьківщини (поряд з Петрашевкою було місто Гайварон). Переселенці були з Сквирського та Васильківського уїздів Київської губернії. Всього в дорозі переселенці були 57 діб. Маршрут руху переселенців: Васильків, Київ, Бориспіль, Ягодин, Пирятин, Лубни, Миргород, Богодухів, Харків, Бєлгород, Старий Оскіл, Вороніж, Борисоглібськ, Балашов, Широкий Уступ, Вяжля, Гайворон. Після прибуття, землеміри почали переміряти землю. Таким землеміром був Радзилович А.К., він саме і міряв землі Гайворона. Потім починали тягнути жребій кому яка ділянка буде належати. Так почали будувати нове село. К 1928 року село розквітло, з 62 господарств стало 81 господарство.\nДалі для села настали часи колективізації, а також «голодні часи». Мешканці стали переїжджати з села. У 1930-1935 рр. Кременецький Федір Андрійович з дружиною Кременецькою (Бабенко) Лукерією Родіонівною та своїми дітьми: Любов’ю, Марією, Віктором та Миколою вирушають до північного Кавказу в місто Георгіївськ. В наш час села Гайворон не існує, воно вимерло.\nНа новому місці родина моїх предків гарно улаштувалася. Вони були гарними працелюбними робітниками і побудували великий будинок. Родина тримала багато худоби та вирощувала коноплю, махорку, овес та саджали городи.\nЙшли роки, почалася Велика Вітчизняна війна. Кременецького Миколу Федоровича (мого прадіда), в перші дні призвали на фронт. Там він опиняється в «м’ясорубці» перших днів, де потрапив в полон. Він пережив п’ять довгих років фашистської неволі в таборах, та йому вдалося вижити. На прикінці війни він вертається в Георгіївськ. Як згадує його син (мій дід), Микола Федорович не любив розповідати про страшні муки в таборах, але все ж деякі моменти згадував. (Одного разу, коли полонених перевозили з табору в табір, то по–перше заганяли людей в спеціальні загони. Загони були малі, а людей там було дуже багато і всі стояли на ногах дуже щільно один до одного. Людей було так багато, що поворухнуться було неможливо. Фашисти поливали їх крижаною водою на ніч, а це був початок зими. Їсти і пити не давали. Так їх тримали три доби. Багато людей губили свідомість та помирали. Він згадував, як він та його товариш тримали молодого хлопця три доби своїми плечима, щільно притискаючись один до одного.)\nПісля повернення в Георгіївськ, Микола Федорович влаштовується в райфінвідділ, бо мав економічну освіту. Там він зустрічає мою прабабусю – Таїсію Георгіївну Чапліну.\nБатьками Таїсії Георгіївни Чаплиної були Чаплін Георгій Власович та Орлова Домнікія Матвіївна. Чаплін Георгій Власович народився на території нинішній Чечні. За сімейним легендам він був із тюркських козаків. Прапрадід приїздить на побивку до Георгіївська (нині Ставропольський край) і там знайомиться з моєю прапрабабусею, тоді Орловою Домнікією Матвіївною. Як любив згадувати прапрадід: «Ну як я міг пройти мимо такої гарної кралі у великій шляпі?!». Домнікія Матвіївна була велика модниця, вона працювала модельєром та гарно шила. Потім вони одружилися і жили якийсь час у Воронцовці (нині Зеленокумськ), в Краснокумці, а потім оселилися у Георгіївську. Коли почалася Перша світова війна Георгій Власович пішов до армії. Закінчив школу фельдшерів у П’ятигорську та був направлений до війська. Проходив службу він у 84 піхотному Шерванському полку. На війні отримав три Георгіївських хреста та дві Георгіївські медалі (Хрести скоріш за все 1-ї або 2-ї ступенів, бо, як пам’ятають у родині, коли був воєнний голод, віднесли їх разом з коштовностями Орлових до ломбарду, там вони виявилися золотими).\nВдалося знайти інформацію про один з хрестів: ГКЗ № 108907 (цим хрестом його нагородили повторно).\nКременецький Микола Федорович та Чапліна Таїсія Георгіївна одружилися і у них народився син Володимир (мій дід). Закінчивши десятирічну школу в Георгієвську, Володимир Миколайович вступає до Астраханської мореходної школи. Після закінчення його направляють у Красноводськ (тоді Туркменської республіки). Там Володимир Миколайович починає працювати в порту і зустрічає мою бабусю – Лазаренко Тетяну Тимофіївну (дочку директора порту). Вони одружуються та в них народжується син – Дмитро (мій батько). Шість років родина живе у Красноводську, та потім тяжко хворіє батько Микола і родина переїжджає жити до Георгіївська. У Георгіївську родина купує будинок у центрі. Кременецький Дмитро Володимирович (мій батько), закінчує десятирічну школу з золотою медаллю та поступає навчатися до Харківського інституту радіоелектроніки. Закінчує його з червоним дипломом та вступає до аспірантури. У Харкові він зустрічає та одружується на Марюхіній Ірині Олександрівні (моєї матері), яка на той час закінчує навчання у Харківському педагогічному інституті ім.. Г.С. Сковороди на фізико-математичному факультеті. Разом з студентськими друзями мої батьки починають займатися підприємницькою діяльністю у Харкові.\n8 жовтня 1998 року у Ірини та Дмитра Кременецьких народилася донька – Радміла (я). Мої батьки деякий час працювали за кордоном, тому я з чотирьох років мешкаю в Ізюмі. У п'ять років я вступила до школи. Зараз я навчаюсь у дев’ятому класу Ізюмської гімназії №3.\nШкола та мої батьки допомогли мені відчути гордість за свій рід та зрозуміти, що для мене є найціннішим скарбом. Щодалі – то менше я можу дізнатися про те, ким були мої діди – прадіди. Навіть якщо дуже захочу. Архіви, на жаль, горять, а інформація втрачається. Завдяки моєму татові, Кременецькому Дмитру Володимировичу, частина інформації, на щастя, була записана від тоді ще живих свідків історії нашої родини. Історія родини – це нитка, яка тягнеться вздовж хронології подій, що і складають історію країни. Власне, історія країни – це і є, фактично, узагальнення історій окремих людей та окремих родин. Власну історію неможливо «перекрутити». Чим краще її знаєш – тим менше шансів, що ти дозволиш комусь нею маніпулювати. Щоб людина відчувала причетність до історії власної країни, треба зробити так, щоб історія сприймалася як її власна. Це має бути таким же звичайним атрибутом сучасного українця, як скажемо, мати мобільний телефон, – знати свій родовід.\nЗнати життя своєї родини, знати своїх пращурів, тих від кого ми з'явилися на світ, необхідно. Родовід нагадує нам про цю необхідність. Корені – це наші пращури. Якщо не знатимемо коренів, що станеться з нами? Те ж саме, що і з деревом без коріння.\nСонячний художник – Сергій Васильківський\nЛимаренко Анна, учениця 11 класу\nХарківської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 67\nКерівник: Носатюк В. В.\nВ академічному живописі Західної Європи, Росії, України ХІХ століття відбулися суттєві зміни, художники звернулися до образу звичайної, «негероїчної» людини, і цілком природно, що на перший план вийшов пейзажний жанр. Провідним майстром харківської пейзажної школи ХІХ століття був Сергій Васильківський. Слід відзначити зв'язок цієї школи з більш широким контекстом російського та європейського мистецтва. Головною стала тема єдності людини та природи, яка була зумовлена романтичним світосприйняттям. З’явилася цікавість до світлоповітряного середовища, до передачі тонкої гри і нюансів кольорових рефлексів, зафіксованих свіжим поглядом, на відкритому повітряному просторі.\nГоловним стимулом розквіту українського живопису було усвідомлення української національної самобутності. Українські живописці відображували в своїх творах народні типи та етнографічні особливості сільського або козацького побуту і одягу, народної архітектури тощо. Звернення до такої тематики було своєрідною боротьбою за розвиток українського мистецтва та утвердження суспільної та національної гідності свого народу. Сучасні дослідники називають Сергія Івановича Васильківського сином свого часу.\nХарків – старовинний центр торгівлі та ремесел Слобожанщини, з яким було пов’язане майже все життя С.Васильківського, довго зберігав статус тихого провінційного міста. Але в кінці ХІХ – початку ХХ століття і тут відбулися великі зміни. На місцевому ґрунті стилістика модерну отримала явно виражений національний, ліричний і «земний» характер, віддаючи перевагу природній красі української природи і традиціям народної творчості. Перехідний характер часу і сама суть модерну, яка спрямована з рівним успіхом і до традицій минулого, і до перспектив майбутнього, своєрідно відбилися в творчості С.І.Васильківського – визнаного «поета сільської природи».\nСергія Івановича відрізняли ерудиція, знання загальної історії та історії мистецтва, життєвий оптимізм і працелюбність. Його творча спадщина склала близько 3500 творів, більша частина з яких була відписана його рідному Харкову. Хоча перевага художника була віддана пейзажу, він залишив після себе також картини побутового та історичного жанру, портрети, орнаментальні композиції та карикатури на друзів-художників, артистів і місцеву знать. В наш час його мистецтво сприймається як уособлення нев’янучих «канонів» харківської пейзажної школи.\nДитячі роки Сергія Васильківського пройшли в Ізюмі, де він народився 7\_19 жовтня 1854 року. Тонка, поетична натура дитини формувалася на лоні прекрасної слобожанської природи, в розміреній атмосфері тихого містечка. Його родина була дворянського походження, але не багата. Дід Федір замолоду служив в Ізюмському козачому полку. До високих звань не дослужився через запальний характер – не міг терпіти несправедливості: побив офіцера і пішов чумакувати. Батько теж був військовим, дослужився до звання прапорщика і вийшов у відставку. Пізніше працював писарем в Ізюмській окружній лікарні.\nПерші кроки на шляху до великого мистецтва Васильківський зробив у Харкові, після переїзду сюди всієї родини Васильківських у 1861 році. Навчався Сергій Іванович у Другій Харківській гімназії, саме тут він познайомився з талановитим педагогом і живописцем Д. І. Безперчим. Саме ця людина відкрила юнакові ті прості істини, без яких не відбувся б справжній майстер, спостережливий та емоційний. Пізніше успішно склав іспити і був зарахований до Академії мистецтв. На основі багатьох вражень періоду навчання в академічній школі, у Васильківського складався власний стиль. Дві картини «Ранок. Отара в степу» (1884 р.) та «На Дінці» (1885 р.), які були створені за мотивами літніх українських етюдів, були відзначені малою і великою золотими медалями. Ця нагорода дала йому право на звання класного художника першого ступеню та одержання чину титулярного радника. Основним життєвим принципом майстра була праця, але не задля фінансового добробуту, оскільки в побуті і одязі він був невибагливим. Творчість художника говорить про те, що він був гармонійним і цурався позиції стороннього спостерігача, захопленого лише ідилічними картинами народного побуту. Об’єктами його натхнення були околиці Харкова, ближні і дальні села, річка Донець, чепурні хатки-мазанки, в них не було нічого екзотичного. Але саме в цих простих мотивах він знаходив відраду для душі й свій ідеал гармонії. Саме в харківський період були створені картини, які отримали статус класичних зразків українського пейзажу – «Козачий пікет», «Козача левада», «Залишки вікового лісу», «Ловлять снігура», «Коробів хутір», «На сторожі», варіант картини «Чумацький Ромадановський Шлях», «Перед грозою. Отара в степу» тощо. Більшість з цих робіт – свого роду мініатюри.\nСергій Іванович прожив небагато років, але встиг написати такий обсяг творів, якого вистачило б на два життя, був меценатом, громадським діячем.\nВ наші дні роботи майстра експонуються в музеях і картинних галереях багатьох країн, незмінно цікавлять глядачів, допомагають краще зрозуміти історію України та відчути неповторну красу її природи.\nРодина Моісеєвих - від минулого до сьогодення\nМоісеєв Дмитро, учень 9 класу\nКерівник: Орєхова З. П.,\nУ житті кожної людини сім’я посідає особливе місце. У сім’ї зростає дитина, із перших кроків життя вона засвоює норми людських стосунків, все те, що притаманне її родині. Родинна мудрість, багатовіковий досвід і культура, втілені у знаннях, у моральних цінностях, передаються від покоління до покоління.\nЗавдячуючи зусиллям мого дідуся з боку тата, Моісеєва Анатолія Івановича, створено сімейний архів двох родин - Шиліних та Моісеєвих. Історія мого роду - це історія моєї країни з її трагічними та радісними сторінками.\nЯ вважаю, що кожна людина повинна знати своє коріння. Це дуже захоплююче заняття - поринати в глибину століть, щоб більше дізнатися про своїх пращурів. І не варто засмучуватись, якщо є ще білі плями у біографіях моїх віддалених часом родичів. Я сподіваюся, що згодом ці білі плями зникнуть і з’являться нові прізвища, імена, по батькові. По батькові - як кінчик нитки, згорнутої в моток. Потягнеш за кінець - до самого центру мотка дістанешся. Назвеш своє ім’я, по батькові - згадаєш батька. Назвеш ім’я, по батькові діда - згадаєш прадіда. Назвеш прадіда - згадаєш прапрадіда. Нитки без відриву, довжиною у цілу вічність…\nНа мою думку, ця робота має сенс. Адже колись і мої нащадки згадають про мене, гортаючи сторінки родинної книги. З розповідей свого дідуся Моісеєва Анатолія Івановича та бабусі з маминої сторони, Шиліної Валентини Олександрівни, я зрозумів, що мої предки були переважно селянами. Більшість із них мешкали на території Харківщини.\nМій прапрапрадідусь Моісеєв Митрофан Трохимович народився близько 1866 року в селі Бабинівка Одрадівської волості Зміївського повіту Харківської губернії. Відомо, що він приймав участь у Першій світовій війні. Отримав поранення в ногу. Помер близько 1916 року. Його дружина Сорокіна Ганна Фомінічна народила 5 дітей. Троє з них продовжили рід Моісеєвих. Більше 70 осіб на сьогоднішній день вважають її своєю бабусею, прапрапрабабусею.\nПриблизно в ті часи жили мої предки з маминого боку. Прапрапрадід Вискребцев Григорій Абрамович народився в селі Олексіївка Харківської губернії. Дати народження та смерті невідомі. До війни та після працював прорабом. Він був першим головою Олексіївської сільської ради. Григорій Абрамович та його дружина Наталія були довгожителями і поховані на цвинтарі в селі Правда. А взагалі, виходить, що у мене аж 16 прапрапрадідусів і стільки ж прапрабабусь.\nВеликим випробуванням для моїх пращурів стала Велика Вітчизняна війна 1941-1945 років. Воювали на її фронтах мої прапрадіди Моісеєв Василь Митрофанович та Вискребцев Гнат Григорович. А прадідусь Шилін Володимир Іванович перший бій прийняв у 1942 році на річці Сіверський Донець. Йому було лише 18 років. Він був поранений і потрапив в оточення. Попав у полон, працював трактористом у німецького поміщика. Після визволення воював у діючій армії. Повернувся в село Правда у 1947 році.\nБула в евакуації моя прапрабабуся Пушкар Єлизавета Григорівна. Втратила здоров’я і, повернувшись додому, померла від астми у 1946 році. Єсипову Марію Єпіфанівну було відправлено до Німеччини, де вона працювала на важких роботах. Це моя прабабуся з боку тата.\nПрабабусю з боку мами Перцеву Антоніну Іванівну у 1943 році вивезли до Німеччини через те, що вона відмовилася прати німцям білизну. Працювала у місті Гуперталь на заводі токарем. Була звільнена американськими військами. Вийшла заміж у 1949 році і виїхала з прадідом Вискребцевим Олексадром Гнатовичем до Росії, в Новокузнецьк, де жила до смерті в 1990 році.\nУ 1943 році мою прабабусю по мамі Скрипай Олександру Павлівну німці вивезли до міста Перемишль, потім до міста Кам'янець-Подільський, де й зазимували. Везли у відкритих вагонах. Весною 1944 року пішли працювати у місцеве господарство. І лише в березні 1945 року вона повернулася до рідного села. Це велика трудівниця. Працювала в садівничій бригаді радгоспу «Комсомольська правда» Первомайського району Харківської області, з 1979 року на пенсії. Нагороджена бронзовою медаллю ВДНГ СРСР у 1976 році, медалями «50 років Великої Вітчизняної війни», «Ветеран праці». Не один раз була переможцем соціалістичного змагання.\nПушкар Тетяна Кузьмівна, моя прабабуся по маминій лінії, була родом з багатодітної родини. Пережила Голодомор 1932-1933 років (працювала в той час телятницею в радгоспі «Комсомольська правда»), вижила у страшну війну. Перед святом Трійці в червні 1945 року планувала: «Напечу мандриків і завтра поїдемо в ліс». В селі Цибиха Киселівської сільської ради трактор наїхав на міну і стався вибух. Загинули 1 чоловік і 3 жінки, в тому числі і Тетяна Кузьмівна.\nДитячі та юнацькі роки мого прадідуся Моісеєва Івана Васильовича (1928 р.н.) також прийшлися на роки війни. Працював на заводі Крупа в Німеччині. Після війни - в Челябінську на металургійному заводі. З 1950 року живе в селі Правда Первомайського району Харківської області. Одружився з моєю прабабусею Двініною Валентиною Олександрівною. У 1951 році у них народився син Моісеєв Анатолій Іванович - мій дорогий дідусь, яким я пишаюся.\nПройшли роки… Вже немає моїх стареньких пращурів. Невпинний час забрав їх в інший світ. Та поки ми згадуємо їх, відвідуємо могилки, пам’ять про них живе. А, значить,вони повторюються у своїх нащадках.\nЯ щасливий тим, що мене оточують чудові люди. Наприклад, мій дідусь, Моісеєв Анатолій Іванович, якого я багато разів згадував у цій роботі.\nДідусь - людина неабиякої вдачі, він користується повагою у своїх односельців. Після закінчення Олексіївської середньої школи Первомайського району Харківської області працював у радгоспі «Комсомольська правда». Перед службою в армії закінчив курси водіїв. З 1970 по 1972 рік проходив військову службу на державному кордоні біля с. Серахс Туркменської РСР.\nПісля закінчення служби 18 серпня 1973 року одружився з моєю бабусею Половинко Надією Миколаївною, 1953 року народження, родом із села Шевченкове Первомайського району Харківської області. Дідусь заочно навчався у Красноградському технікумі механізації сільського господарства, потім був Харківський інститут механізації та електрифікації сільського господарства за спеціальністю інженер-механік. Протягом 23-х років Анатолій Іванович працював у Правдинській загальноосвітній школі, де зараз навчаюсь і я. Він був викладачем автосправи, тобто готував учнів до отримання посвідчення водія. Також дідусь вів у школі гурток юних інспекторів дорожнього руху. Його гуртківці неодноразово виступали на обласних змаганнях у місті Харків, гідно представляючи Первомайський район, та займали призові місця.\nСвоїй бабусі, Моісеєвій Надії Миколаївні, я вдячний за те, що виховувала мене до вступу в школу (вона за професією - вихователь дитячого садку), і зараз піклується про мене. Моя бабуся дуже працьовита людина. Зараз вона на заслуженому відпочинку, але не сидить склавши руки. У неї велике господарство, з яким вона вдало справляється і мене привчає до праці.\nДідусь і бабуся з маминого боку також мої кращі друзі. З ними я спілкуюся майже щодня. Шилін Валентин Володимирович (1948 р.н.) та Вискребцева Валентина Олександрівна (1950 р.н.) побралися у 1968 році. Обоє мають вищу освіту. Жили спочатку у Новокузнецьку, де мешкали батьки Валентини Олександрівни, а з 1979 року сім’я переїхала до села Правда Первомайського району Харківської області. Моїй мамі на той час було 2 роки, а її братикові - дяді Володі - 4.\nДідусь Валентин тривалий час був фермером: мав 50 гектарів землі, трактори, сівалки, комбайн, автомобіль. Але зараз, у зв’язку із хворобою, він вже не займається землею, а його справу продовжує син - Шилін Володимир Валентинович.\nЯ дуже люблю своїх батьків, які для мене є взірцем. Тато з мамою одружилися 2 вересня 1995 року, коли батько, Моісеєв Іван Анатолійович (1975 р.н.), був студентом Харківського інституту механізації та електрифікації сільського господарства, а мама, Шиліна Ольга Валентинівна (1977 р.н.), навчалася в Ізюмському медичному училищі. Деякий час жили у студентському гуртожитку міста Харкова, а після закінчення навчання приїхали жити в село Правда.\nЯ народився 24 лютого 1998 року. В цей самий день моєму татові виповнилося 24 роки. Мій тато дуже захоплюється технікою і сам її ремонтує (У нас є трактор Т-40, 2 машини, плуг, сівалки). Може так статися, що в недалекому майбутньому доведеться і мені відчути нелегку працю хлібороба. Я перегорнув останню сторінку родинної книги. Та історія мого роду на цьому не завершується, а має своє продовження!


Учитель як суб'єкт педагогічної діяльності - Педагогика\nОбразовательная библиотека » Педагогика » Учитель як суб'єкт педагогічної діяльності\nУчитель як суб'єкт педагогічної діяльності\nОсновою педагогічної діяльності є спільна діяльність людей, суб'єктно-суб'єктна взаємодія "вчитель - учень". Реалізація змісту педагогічної діяльності передбачає певний рівень підготовки вчителя, моральну зрілість, суспільну активність, гуманне ставлення до дітей тощо.\nУчитель є творцем духовної сутності учня, його інтелектуального потенціалу, світобачення; він відповідальний за долю дитини. Найважливіше його призначення - сприяти розвитку дитини, її особистості, утвердженню людського в людині. З огляду на це педагогічна професія ставить дуже високі вимоги до особистості вчителя.\nСучасні вимоги до педагога висвітлено в Законі України "Про загальну середню освіту": " Педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями, яка має відповідну педагогічну освіту, належний рівень професійної підготовки, здійснює педагогічну діяльність, забезпечує результативність та якість своєї роботи, фізичний та психічний стан здоров'я якої дозволяє виконувати професійні обов'язки у навчальних закладах середньої освіти".\nОднією з найважливіших вимог є чіткість соціальної і професійної позиції. Саме в ній учитель постає як суб'єкт педагогічної діяльності.\nПозиція (лат. Position - розміщую, ставлю) педагога - система сформованих настанов і ціннісних орієнтацій, ставлень і оцінок світу, педагогічної діяльності, педагогічних явищ, які визначають характер діяльності, поведінки, спілкування вчителя, його місце та роль у професійній діяльності і повсякденному житті.\nУ позиції педагога виявляються його особистість, соціальна орієнтація, тип громадської поведінки і діяльності. Найважливіше для педагога, щоби його позиція була гуманістичною, характеристиками якої є любов до дітей, захист їхніх прав та інтересів, турбота про їх фізичне і психічне здоров'я, емпатійне ставлення до кожного, діалогічне спілкування тощо.\nОсновним нормативним документом, у якому зафіксовано вимоги до різних категорій педагогічних працівників, у т. ч. і до вчителів, є кваліфікаційна характеристика фахівця. Кожна група вимог складається із трьох розділів: "Посадові обов'язки", "Повинен знати", "Вимоги до кваліфікації з розділів оплати праці". На підставі кваліфікаційної характеристики (тобто вимог ринку праці) і вимог суспільства відносно соціально важливих якостей випускника вищого навчального закладу формується освітньо-кваліфікаційна характеристика, яка є переліком його основних компетентностей. На основі розроблених кваліфікаційних характеристик педагогічних працівників виокремлюють такі їх категорії: учитель ("спеціаліст"), учитель другої категорії, учитель першої категорії, учитель вищої категорії.\nПрофесіограма (лат. professio - спеціальність і грец. gramma - риска, написання) особистості вчителя - ідеальний портрет учителя, зразок, еталон, у якому представлені якості особистості, якими він має володіти, а також знання, уміння, навички, необхідні для виконання педагогічних функцій.\nВона є своєрідним реєстром, що охоплює сукупність особистісно-ділових рис, суспільно-політичних, психолого-педагогічних і спеціальних знань, а також програму педагогічних умінь і навичок, необхідних для виконання вчителем його повсякденних професійних обов'язків. Професіограма дає повну кваліфікаційну характеристику педагога з погляду вимог до його знань, умінь, навичок, особистості, здібностей, психофізіологічних можливостей і рівня підготовки. Близьким за змістом до поняття "професіограма" є поняття "акмео-грама" - опис усіх аспектів праці конкретного професіонала, вимог до його індивідуальності, зорієнтованих на продуктивний творчий розвиток особистості фахівця.\nНині накопичено значний досвід побудови професіограми вчителя, що дає змогу об'єднати професійні вимоги до нього у такі головні взаємопов'язані комплекси:\nа) громадянські якості. До них відносять: широкий світогляд, принциповість і стійкість переконань, громадянська активність, цілеспрямованість, відповідальність, патріотизм, гуманізм, оптимізм; віра в людей, у свої сили і можливості; працелюбність; потреба в постійній самоосвіті і готовність до неї тощо;\nб) якості, зумовлені специфікою професії вчителя. Ідеться про професійно значущі особистісні якості, що характеризують інтелектуальний, емоційно-вольовий аспекти особистості, істотно впливають на результат професійної діяльності і визначають індивідуальний стиль діяльності ("почерк"). Це насамперед любов до дітей; чесність, совісність, справедливість, об'єктивність; твердість характеру, витримка, терпіння і самовладання; вимогливість; чуйність; адекватність сприйняття дитини та уважність до неї, тактовність, толерантність; організаторські здібності, вміння працювати з дитячим колективом, творчий склад мислення, педагогічна інтуїція, педагогічна спостережливість; висока культура мовлення (фонетична чіткість, емоційність, експресія, виразність, змістовність мовлення); комунікативність, фізичне і психічне здоров'я; професійна працездатність; швидкість орієнтації у складних педагогічних ситуаціях тощо;\nв) спеціальні знання, уміння та навички з предмета (спеціальності). Особистісні якості у педагогічній діяльності невіддільні від професійних, тобто тих, яких набувають у процесі засвоєння знань, умінь, способів мислення, методів діяльності; володіння предметом і методикою його викладання; психологічна підготовка; володіння технологіями навчання і виховання; педагогічний такт; педагогічна техніка, уміння спілкуватися тощо.\nЗазначені якості педагога забезпечують повноцінне виконання ним своїх професійних функцій та обов'язків.\nУ Положенні про загальноосвітній навчальний заклад чітко визначено правовий статус педагогічних працівників, їхні професійні права і обов'язки. Педагогічні працівники загальноосвітнього закладу мають право:\n- самостійно обирати форми, методи, засоби навчальної роботи, нешкідливі для здоров'я учнів;\n- брати участь у роботі методичних об'єднань, зборів загальноосвітнього навчального закладу, у заходах, пов'язаних з організацією навчально-виховної роботи;\n- обирати форми підвищення кваліфікації;\n- здійснювати в установленому порядку науково-дослідну, експериментальну, пошукову роботу;\n- вносити пропозиції керівництву загальноосвітнього навчального закладу і органам управління освітою відносно поліпшення навчально-виховної роботи;\n- на соціальне і матеріальне забезпечення згідно до законодавства;\n- об'єднуватися у професійні спілки та бути членом інших угруповань громадян, діяльність яких не заборонена законодавством.\nПедагогічні працівники загальноосвітнього навчального закладу зобов'язані:\n- забезпечувати належний рівень викладання навчальних дисциплін згідно до навчальних програм, дотримуючись вимог Державного стандарту загальної середньої освіти;\n- готувати учнів до самостійного життя в дусі взаєморозуміння, миру, злагоди поміж усіма народами, етнічними, національними, релігійними групами;\n- дотримуватись педагогічної етики, моралі, поважати гідність учнів;\n- постійно підвищувати відповідний професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну і політичну культуру;\nЗнання професійно значущих особистісних якостей сучасного педагога, їх ролі у професійній діяльності дасть змогу майбутньому вчителю діагностувати відповідний ступінь сформованості на певному етапі професійного становлення, визначити шляхи їх подальшого удосконалення.\nПочуття сорому в особистісному самовдосконаленні вихованця


Роналду хоче перейти у ПСЖ - Marca - Korrespondent.net\nРоналду хоче перейти у ПСЖ - Marca\niSport.ua, 22 червня 2017, 10:55\nЛідер мадридського Реала може продовжити кар'єру у французькій першості.\nКріштіану Роналду планує розповісти Флорентіно Пересу про пропозицію, яка надійшла йому від ПСЖ. Футболіст має намір зустрітися з президентом мадридського Реала після закінчення Кубка конфедерацій.\nКитайський клуб запропонував за Роналду 200 мільйонів євро\nЗа інформацією видання Marca, французький клуб готовий платити Кріштіану Роналду більше, ніж він отримує нині в стані "вершкових", а сума трансферу може скласти від 100 до 150 мільйонів євро. Реал, в свою чергу, не хоче відпускати свого лідера менш ніж за 200 мільйонів.\nЗазначимо, що іспанська прокуратура звинувачує Кріштіану Роналду в ухиленні від сплати податків на суму 14,7 мільйона євро. Футболіст обурений тим, що відбувається, і висловив бажання залишити мадридський Реал.\nПортугалець постане перед судом наприкінці липня.


Путін виступив за популяризацію Антарктиди як тревел-напрямку - портал новин LB.ua\nГоловна — Світ — 26 грудня 2014, 16:36\nРосійські підприємці мають намір отримати вигоду з найпівденнішого континенту\nПрезидент РФ Володимир Путін схвалив ідею створення створення туристичної структури, яка займеться популяризацією Антарктиди як тревел-напрямку.\nВідповідна пропозиція надійшла від російських підприємців, які вирушили в експедицію на найпівденніший континент. Ідею вони озвучили під час телемосту з главою держави.\n"У нас великий досвід досліджень Антарктиди, це дуже цікавий, унікальний куточок світу", - зазначив Путін на вперше організованому телемості "Москва-Антарктида".\nВ Антарктиці евакуювали 52 пасажирів застряглого в льодовому полоні російського судна\nПід час бесіди учасники експедиції повідомили президенту, що туристів в Антарктиду перевозять російські пілоти, які при цьому обслуговують іноземні туркомпанії. Тому, на думку підприємців, розумно було б створити російську тревел-структуру у цьому напрямку.\n"Дуже добре, давайте так і зробимо", - відповів Путін.\nВ експедицію вирушили близько 200 осіб, у тому числі представники 34 наукових організацій. Мандрівники мають протестувати в Антарктиді вітчизняну комунікаційну техніку і підняти російський прапор над найвищою точкою континенту. Крім того, планується проведення низки медико-біологічних досліджень.\nТемы: Росія, туризм, Антарктида, Володимир Путін\n24 грудня 2014, 19:17\n25 грудня 2014, 13:59


Підприємство займається вантажопасажирськими перевезеннями. Водія позбавили посвідчення за порушення ПДР та спричинення ДТП. Оскільки немає посвідчення водія, свої обов'язки він виконувати не може. Як правильно звільнити водія за ініціативою роботодавця? Чи виплачувати розрахункові, якщо підприємство зобов'язане виплачувати адміністративно-господарський штраф?\n08.09.2021 2 165\n07.06.2021 1 466\n1С Посередницькі операції Трансфертне ціноутворення Головне за тиждень Мито Відходи Основні засоби Ціноутворення Первинні документи Готівка Дивіденди Дозвіл Держпідприємства Кредитні спілки Законопроекти Економіка Інфляція Блокування ПН/РК КОРО Благочинність Кібератака Позичка Облік Кредити Пальне Держбюджет Біологічні активи Нерухомість Захист прав споживачів Митниця Бланки Податкова накладна Бюджетні рахунки Нерезиденти Перевезення Уцінка Дооцінка Єдиний соціальний внесок Трудові відносини Збір за паркування


Гаґґіс — Вікіпедія\n(Перенаправлено з Хаггіс)\nГаґґіс (англ. Haggis) — національна шотландська страва з баранячого ліверу: (серця, печінки та легень), порубаних з цибулею, камом, салом, приправами та сіллю і зварених в баранячому шлунку. Зовні страва схожа на фаршировані кишки або домашню кров'янку. Гаґґіс подають з гарніром «ніпс і таттіс» (в перекладі з шотландської — бруква та картопля), що має вигляд пюре. Також існують вегетаріанські варіанти рецептів гаггіса.\nГаґґіс традиційно готують на вечерю 25 січня, під час святкування дня народження славетного шотландського поета Роберта Бернза. За часів Бернза ця страва вважалася їжею бідняків, оскільки її готували з призначених на викидання овечих тельбухів.\nВ магазинах Шотландії гаґґіс можна купити в будь-яку пору року. Найдешевший варіант міститься не в овечому шлунку, а в штучній оболонці, або продається в банках, й тому його можна легко розігріти в духовій шафі або мікрохвильовій печі. Окрім того, гаґґіс часто роблять не з овечого, а зі свинячого тельбуха.\nВікісховище має мультимедійні дані за темою: Гаґґіс\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Гаґґіс&oldid=14748069\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 01:30, 2 вересня 2014.


ботулізм | Вісник Кременчука\nКременчуцьке міськрайонне управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області доводить до відома, що в Україні відмічається погіршення санітарно-епідеміологічної ситуації щодо захворюваності на ботулізм. Щорічно реєструються випадки захворювання на ботулізм. Минулого року було виявлено 81 випадок, внаслідок чого постраждали 92 особи, 7 з яких померли. У 2017 році випадків захворювання було 89, постраждали 103 особи, із них 8 померли. Відповідно до повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві від 16.10.2019 року зареєстровано випадок захворювання на ботулізм у мешканця м. Києва 1952р.н., можливо пов`язаного з вживанням риби плітки (плотви) в’яленої, ймовірно придбаної ним в торговельній мережі. У 2018 році в м. Кременчуці…\nБотулізм – гостре токсико-інфекційне захворювання, зумовлене споживанням продуктів, які містять ботулотоксин (який продукує вегетативна форма Cl. botulinum). Ступінь протікання хвороби, як правило важкий, з наступними хронічними проявами та непоодинокими летальними випадками. Захворювання зазвичай розвивається за короткий проміжок часу (12-24 години) за умови коли людина вживає їжу, що накопичила токсин внаслідок забруднення її та розмноження вегетативних форм збудника, тобто якщо в харчовому продукті виникли анаеробні (безкисневі) умови. Найчастіше це в’ялена або слабо просолена риба, ковбаса, шинка, м’ясні, рибні, овочеві, грибні консерви. Першими симптомами ботулізму є: – підвищена стомлюваність, м’язова слабкість («ноги ватяні»), запаморочення. У розпалі хвороби особливо виразно помітно переважне ураження м’язів шиї…\nКременчуцьке міськрайонне управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області доводить до відома, що в Україні відмічається погіршення санітарно-епідеміологічної ситуації щодо захворюваності на ботулізм. Щорічно реєструються випадки захворювання на ботулізм. Минулого року було виявлено 81 випадок, внаслідок чого постраждали 92 особи, 7 з яких померли. У 2017 році випадків захворювання було 89, постраждали 103 особи, із них 8 померли.\nКременчуцьке міськрайонне управління Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області повідомляє, що з початку року в Україні зафіксовано 40 випадків захворювання на ботулізм, під час яких постраждало 46 осіб, із них 3 – померли, за аналогічний період 2018 року було зафіксовано 27 випадків, під час яких постраждала 31 особа.\nВ місті Кременчуці за останні 10 років зареєстровано 7 випадків захворювання на ботулізм.\nВід ботулізму захисту немає\nМинулого тижня до лікарні потрапили три особи з підозрою на ботулізм. У понеділок, 4 червня, під час апаратної наради голова міського відділу охорони здоров’я повідомив, що препаратів від цього жахливого, смертельного збудника у міських медичних закладах немає! А лікування здійснюється винятково за згодою хворого та, по суті, за відмови від претензій до лікарів у разі трагедії. Тож у Кременчуці, як і в Україні, ботулізм смертельний!\nВісник Кременчука, №23 2018 року\nВід ботулізму захисту немає. Минулого тижня до лікарні потрапило три особи з підозрою на ботулізм. У понеділок під час апаратної наради голова міського відділу охорони здоров’я повідомив, що препаратів від цього жахливого, смертельного збудника у міських медичних закладах немає! А лікування здійснюється винятково за згодою хворого та, за своєю суттю, за відмови від претензій до лікарів у разі трагедії. Тож у Кременчуці, як і в Україні ботулізм смертельний! С.3\nЗбудники ботулізму широко поширені в природі.


Як бути при збігу HLA |ЯкПросто\nПроблему безпліддя і невиношування вагітності, з якою стикаються багато подружні пари, намагаються вирішити учені і медики всього світу. На жаль, причин, які можуть лежати в основі безпліддя, дуже багато. Це можуть бути і аномалії розвитку, і ендокринні патології, і різні інфекції, а також певні збої в імунній системі людини або генетична сумісність подружжя за HLA (людські лейкоцитарні антигени). Що ж робити, якщо вам назвали саме цю причину — генетичну сумісність?\nДля початку важливо переконатися, що цей діагноз вірний. На жаль, подібні дослідження не проводяться у звичайних поліклініках. Лабораторії, де робляться аналізи, що стосуються імунології та генетики, рідкість навіть у великих містах. Тому вам доведеться спочатку провести серйозне обстеження і отримати висновок лікарів.\nДля визначення збігу за HLA проводиться тестування. Для цього в обох подружжя береться кров з вени, а потім в бланку аналізу вказуються ці збіги. Не намагайтеся розшифрувати результати аналізів самостійно — це під силу тільки лікаря-імунолога. Найчастіше збігу по двом і більше лейкоцитарним антигенів дійсно можуть бути причиною невиношування вагітності або її самовільного переривання на малих термінах. Попросіть фахівців відповідної галузі поділитися їх думкою щодо перспектив вирішення вашої проблеми.\nПам’ятайте, що вам необхідно отримати всю можливу інформацію, яка має відношення до вашої проблеми. Імунологія та генетика — ті галузі медицини, які знаходяться в постійному розвитку, а значить, має сенс постійно стежити за їх досягненнями. Якщо навіть сьогодні лікарі ставляться до вашої можливості зачаття дитини з сумнівами, то завтра ваші шанси можуть значно підвищитися. Ні в якому разі не впадайте у відчай.\nЯкщо після консультації з фахівцями ви вирішили продовжити спроби зачаття дитини, вам, швидше за все, буде запропоновано провести процедуру імунізації. Імунологічна підготовка жінки до вагітності починається за місяць або більше до припинення запобігання. В цей час вам належить вилікувати можливі запальні захворювання, інфекції в області статевих органів, усунути дисбактеріоз кишечника, провести загальнозміцнюючу лікування, а також пройти курс психологічної реабілітації. Ваша імунна система повинна бути підготовлена до майбутніх подій.\nСама процедура імунізації буває активної чи пасивної. Суть активної імунізації полягає в тому, щоб «навчити» жіночий організм правильно сприймати клітини чоловіка. Адже при збігу за HLA зародок в організмі матері розпізнається не як плід, а як «ворог», і клітини матері просто його пригнічують, і вагітність переривається.\nАктивна імунізація проводиться так: з крові (лімфоцитів) чоловіка або донора готується препарат, який вводиться в організм жінки. Це робиться в три етапи. У ряді випадків препарат вводиться кожні 5-7 тижнів, іноді до десяти тижнів вагітності. Приблизно через місяць після імунізації кров жінки знову досліджується, щоб визначити, чи є у неї анти-HLA антитіла.\nПасивна імунізація не вимагає тривалої підготовки і проводиться досить просто. Лікар призначає внутрішньовенне введення препарату з імуноглобулінами.\nПісля того, як вагітність наступила, як правило, продовжують підтримуючу терапію, адже ризик її переривання залишається великим. Дози і необхідні препарати призначаються індивідуально.\nНа жаль, дані методи до кінця не вивчені, і не завжди можуть допомогти у появі у подружньої пари дитини. Але якщо вам поки і не вдалося вирішити проблему із зачаттям, але дитину ви хочете, у вас є ще один хороший вихід — скористатися банком сперми або виховати прийомну дитину.


Реферат: Розробка моніторингових досліджень стану середніх річок степового Придніпров’я (на прикладі річки Інгулець)\nАгаджанов М.Є., Бобко А.О.\nКриворізький Технічний Університет, кафедра прикладної екології\nСтан більшості малих та середніх річок степового Придніпров’я є незадовільним та продовжує погіршуватись, особливо в регіонах з розвиненою промисловістю. Ситуація ускладнюється тим, що на сьогодні відсутня реальна картина стану забруднення річок – приток Дніпра, які виступають носіями забруднення самого Дніпра. Проведення моніторингових досліджень мережі таких річок в техногенних регіонах дає змогу розробити заходи по встановленню засад контролю та нейтралізації негативного впливу джерел забруднення.\nВирішення цієї проблеми вбачаємо в обробці багаторічних даних за станом басейну приток Дніпра р.р. Інгулець, Саксагань, Бокова, Боковенька на протязі 30-35 років. На базі статистичних матеріалів “Криворіжводопостачання” зроблено порівняльний аналіз загального хімічного складу річкової води, який показав постійне зростання вмісту різноманітних забруднювачів у воді. На сьогодні проаналізовано кількісні та якісні показники: загальна мінералізація, жорсткість води, наявність сульфатів, сполук азоту, Fe, Mg, Ca, K, Na, фенолів, мікроелементів, радіонуклідів та сухий залишок.\nПопередні теоретичні дослідження показали, що деякі параметри перевищують межі припустимих концентрацій в десятки разів. Наприклад, питна вода Карачунівського водосховища (8 км від КДГМК “Криворіжсталь) по сухому залишку перевищує норму в 1,1 – 1,2 рази, по загальній жорсткості в 1,2 – 1,5 рази, по мінералізації в 2 рази. В літний період вода має болотний запах, який не зникає навіть після кип’ятіння.\nПомічено, що по мірі руху води через територію північної частини Інгулецько – Дніпровського межиріччя, де зосереджені основні промислові центри Дніпропетровщини – Кривий Ріг, Жовті Води, Марганець, Орджонікідзе, м. Інгулець) спостерігається зростання забруднюючих речовин у воді. Виникла проблема з’ясування дольової участі промислових зон Кіровоградської, Дніпропетровської, Херсонської та Миколаївської областей у загальному забрудненні важливої притоки Дніпра – Інгульця. Для цього спільно з Криворізькою геологорозвідувальною партією та Національним Екологічним Центром України запропоновано удосконалену методику дослідження стану води та донних відкладів у заздалегідь визначених ділянках русла ріки Інгулець (місцях входу та виходу течії ріки через техногенні зони). Передбачається відбір проб донних відкладів експедиційним методом дослідження по всій течії та по профілю річки в місцях скиду стічних вод, що дозволить провести інвентаризацію джерел забруднення та рольовий вклад кожного підприємства.


Освітлювальний набір ROSA SAL-3,5 OPA 1 Auris — купити у Києві недорого за ціною 11 165 грн\nс НДС - Stolb - ROSA SAL-3,5 OPA 1 Auris\nКаталогПро насОплата і доставкаПовернення і обмін товаруРеалізовані проектиНовиниСкачатиКонтактна інформація\nАксесуари для монтажа\nДвостінні гофровані труби\nЗаглушки для двостінних гофрованих труб\nКластера для двостінних гофрованих труб\nКільця ущільнювальні для двостінних гофрованих труб\nМуфти з'єднувальні для двостінних гофрованих труб\nОглядові колодязі для двостінних гофрованих труб\nОсвітлювальний набір ROSA SAL-3,5 OPA 1 Auris\nАртикул: ROSA SAL-3,5 OPA 1 Auris\nОсвітлювальний набір ROSA SAL-3,5 OPA 1 Auris складається з:\n- алюмінієва опора освітлення (доступно в 10 кольорах) SAL-3,5/B60, висотою 3,5м\n- світильників Rosa OPA 1 під лампу з патроном E-27-1шт\n- розсіювача Auris 400 з кришкою\n- анкерного вузла\n- щитка для запобіжників і запобіжнику\nЖЕК согласился поменять на фонари во дворе, правда оплату подилили по полам с жильцами, да и на том спасибо. Фонари мы выбирали сами, тут уж решили не экономить, купили именно эти наборы, смотрятся изумительно, освещают хорошо.\nЦей набір - приклад зручності. Мій чоловік дуже зайнята людина, але завдяки такому зручному набору покупка ліхтарів пройшла швидко. Не треба обирати все окремо - замовив цей готовий набір і більше голова не болить, що щось забудеш.\nВи можете самостійно забрати товар з пункту видачі замовлень нашого інтернет-магазину, за адресою:\nм.Київ, Велика кільцева 4Б\nДоставка по Києву безкоштовна та здійснюється кур'єром.\nДоставка в регіони здійснюється кур'єрською службою "Нова Пошта" в будь-яке відділення "Нової Пошти" по Україні. Вартість доставки складає від 50 грн. Докладніше про тарифи на сайті "Нової Пошти".\nПросимо врахувати, що при замовленні післяплатою ви оплачуєте додатково комісію Нової Пошти за зворотну пересилку грошей в розмірі 3% від суми замовлення + 20 грн. за конверт для пересилання грошей..\nЗвертаємо Вашу увагу на те, що вартість доставки великогабаритного товару (опор) розраховується окремо в залежності від ваги, габаритів і пункту доставки. Вартість доставки великогабаритного товару Ви можете дізнатися у нашого менеджера при оформленні замовлення.\nВартість адресної доставки товару компанією "Ін Тайм" може варіюватися залежно від ваги та габаритів (від 50 до 1000 грн).\nВартість доставки цікавого Вам товару компанією "Ін Тайм" Ви можете дізнатися в нашого менеджера під час оформлення замовлення.\nАдресна доставка і відправка SAT - це затребувана послуга, яка передбачає виїзд за вантажем на склад відправника і доставку до дверей одержувача. Сервіс охоплює клієнтів 500 населених пунктах по Україні.\nСупутні послуги компанії здатні допомогти у вирішенні завдань, як при відправці, так і при отриманні. Серед яких:\nспуск і підйом вантажу на поверх;\nзаборона на видачу вантажів.\nДоставляємо по Україні за 24-72 годин. Для транспортування вантажів використовуються автомобілі з вантажопідйомністю 1,5 - 20 тонн, здатні доставити довгі та об'ємні вантажі.\nВартість доставки цікавого Вам товару службою "SAT" Ви можете дізнатися в нашого менеджера під час оформлення замовлення, або на сайті компанії "SAT".\nпри самостійному вивозі з пункту видачі інтернет-магазину stolb.com.ua;\nкур'єру при отриманні товару. Кур'єр прийме від вас оплату, передасть товар і необхідний пакет документів (товарний чек, гарантія).\nОплата товару при замовленні з доставкою по Україні:\nПо Україні ми доставляємо замовлення кур'єрською службою Нова пошта, Ін Тайм, SAT, Ви можете оплатити замовлення при отриманні (сплативши комісію відповідно до тарифів первізника за пересилання грошей) або оплатити замовлення через касу будь-якого банку на наш рахунок.\nБезготівковий розрахунк на юридичну особу:\nВам необхідно вибрати в кошику вид оплати "Безготівковий", після цього наш менеджер виставить Вам рахунок на оплату. Після отримання оплати ми доставимо товар в призначений термін або Ви зможете забрати замовлення самостійно з пунктів видачі інтернет-магазину City.com.\nВи можете оплатити замовлення онлайн банківською картою * Visa і MasterCard без комісії.\nОплата за допомогою платіжних карт здійснюється наступним способом: під час оформлення замовлення на сайті, Вам буде запропоновано зробити вибір способу оплати. У графі "Оплата" вам потрібно вибрати «Visa / MasterCard». Після цього Ви будете переадресовані на сторінку системи безпечних платежів банку, де Вам необхідно буде підтвердити оплату.\nЗ метою забезпечення найбільш сучасних заходів безпеки онлайн-платежів ми підтримуємо послуги забезпечення безпеки Verified by Visa і MasterCard® SecureCode ™. Натисніть на відповідний логотип на сайті для отримання додаткової інформації.\nБудь ласка, зверніть увагу, отримати товар, оплачений платіжною карткою, може тільки той клієнт, чиї ПІБ були вказані на сайті під час оформлення заявки, тому при отриманні замовлення обов'язково потрібно мати при собі паспорт.\nЩоб скористатися можливістю поверння товару, будь ласка, переконайтеся, що:\nзбережені всі ярлики та заводське маркування.\nЯкщо товар не працює, обмін або повернення товару здійснюється тільки за наявності висновку сервісного центру, авторизованого виробником, про те, що умови експлуатації не порушено.\nПовернути товар можливо на протязі 14 днів відповдіно до Закону N 2741-VI від 02.12.2010 за кошти нашої компанії.\nПовернення товарів неналежної якості\n04050, Україна, м. Київ, вул. Велика Кільцева 4б.\nБезкоштовий світлотехнічний проект.\nТип освітлювального обладнання\nАлюмінієва опора освітлення


Автор Тема: Секції - східна боротьба (Прочитано 10596 раз)\n« Reply #102 : 05 Квітень 2012, 17:24:32 »\nМакс ходив в 13 училище. Мені не подобається, що тут одночасно займаються різні вікові групи: є діти від 6 до 16 років. Чому саме він не хоче більше ходити важко сказати, напевне йому підходить більш творче заняття. От від занять з флористики він поки в захваті (правда був лише один раз). Ще каже, що хоче на плавання.\n« Reply #103 : 05 Квітень 2012, 17:27:04 »\nяссно, ну в нас вікові категорії враховані. І дуже багато дівчаток є, найменшій 4 роки.\n« Reply #104 : 07 Квітень 2012, 14:15:10 »\nА мій навпаки не хоче більше ходити на теаквандо. Думаю чи не почати водити на плавання\nскільки часу проходив і куди саме? і чому більше не хоче ходити? Ми тільки раз були, далі буде видно, якщо буде подобатись, то буду водити, як ні, то спробуємо бойовий гопак!\nОксана, а де в нас є бойовий гопак?\n« Reply #105 : 08 Квітень 2012, 00:27:17 »\nВ "Смайлику" є для таких хлопців, як наші, тобто діти дошкільного віку. Але там тренер сумнівного віросповідання, на думку мого чоловіка, тому туди водити не будемо. А для старших хлопців рукопашного бойового гопака проводяться заняття в природничому ліцеї здається (треба уточнити в чоловіка). І в планах є проводити заняття для молодших дітей з вересня цього року.\n« Reply #106 : 27 Квітень 2012, 10:10:45 »\nДівчата, чиї діти ходили чи ходять на таеквондо, де ви їм купували кімоно? Питаю, тому наш тренер сам замовляє нам форму, але за досить кругленьку суму...\n« Reply #107 : 27 Квітень 2012, 10:26:03 »\nВ нас на КУДО тренер також може замовити форму (вдвічі дешевше, ніж у вас), але реально він сам рекомендує, що можна хоч і на секонді пошукати, чи десь там на секонді пошити (там десь є така послуга). Просто всім роздається спец нашивка на форму, так і вирізняється школа. А там, куди ви почали ходити, дуже круте кімоно, з написами федерації і т.д., але реально гроші величезні тим більше, що дитина росте, а то й взагалі лишає ту секцію (от мій двоюр. племінник почав ходити, йому скупили те все, а він через місяць кинув\nМи форму придбали через 4 місяці стабільного відвідування секції, коли вже остаточно було видно, що Денису це подобається.\n« Reply #108 : 27 Квітень 2012, 21:55:00 »\nОля, може би я в твого племінника відкупила форму?\n« Reply #109 : 28 Квітень 2012, 11:59:58 »\nвін майже мого росту\nІм’я ваших дітей і вік: Дмитрик - 7 років\n« Reply #110 : 28 Квітень 2012, 12:02:53 »\nОля, а як там графік КУДО на ці вихідні? Вони теж відпочивають?\n« Reply #111 : 28 Квітень 2012, 15:03:25 »\nНатік навіть не знаю, буду завтра на змаганнях, то дізнаюсь, просто вчора сестра забирала Дєньку, я зайнята була, тому нічого не вивідала\n« Reply #112 : 10 Травень 2012, 23:28:44 »\nДівчата, а де можна купити білий пояс до кімоно? Можливо в когось є лишній чи непотрібний, то я би відкупила... d100Бо мені подруга кімоно дала, але без пояса.\n« Reply #113 : 26 Серпень 2012, 17:37:35 »\nдівчата, а чиїсь діти ходять на джиу-джитсу?\n« Reply #114 : 26 Серпень 2012, 18:10:29 »\nІра, ми не ходимо, але такі заняття проводять в Спортивному клубі «Тигр». Вони були на святі від клубу "Мілагро", то казали що беруть дітей від 3р, здається 200грн/міс(можу помилятись).\n« Reply #115 : 20 Вересень 2012, 19:33:25 »\nдівчата, пишу ще тут, хто має кімоно для карате на каратіста ростом 114 см пишіть в приват\n« Reply #116 : 20 Вересень 2012, 20:28:49 »\njet, я якраз планую малого дати на заняття. Мені порекомендували джиу-джитсу десь на поч.Шевченка, казали, там не дорого і хороший тренер. Ніяк не можу вибратись у розвідку А ще чекаю на рекомендацію брата( він з дитинства в джиу-джитсу), може він ще когось порадить.\n« Reply #117 : 21 Вересень 2012, 08:06:21 »\nДівчата, я десь років так 3 тому купувала кімоно в цумі нашому( спортивний відділ) за досить помірною ціною, там є різні зрости і якість така ціпка непогана!! Так що підіть ще туди, а інше вже купилп на секонді, там важче попасти, але купила чорне! ми чергуємо біле чорне!\n« Reply #118 : 16 Січень 2014, 15:30:21 »\nдівчата підскажіть що є таке на пасічній?\nя сьогодні була в альянсі(пасічна-недавно відкрився)-в них в планах теквандо і кікбоксінг-може хтось хоче.беруть вроді з 5років.але ще не набралась група.\nя б попробувала


Київська область, каталог новинних сайтів\nв ЗМІ Київської області\nМи відібрали найкращі новинні сайти міста Києва та області,\nІнформація в сучасному світі дуже затребувана. Незалежно від характеру статті, необхідно своєчасно викласти її в засобах масової інформації, зберігши її актуальність. On News допоможе оперативно розмістити новину у ЗМІ Київської області:\n44.ua та інших новинних сайтах.\nПісля оформлення замовлення Ваша стаття у найкоротший термін буде опублікована у вибраному ресурсі.\nБільше Вам не потрібно самостійно шукати сайт та коригувати готовий текст під різні умови. За необхідності Ви можете замовити текст. Вибираючи новинні сайти України у нас, Ви відразу бачите вимоги до матеріалу, кількість переглядів та ціну розміщення, що дозволить скоротити час пошуку та аналізу різноманітних інформаційних ресурсів.\nДля того, щоб Вашу статтю чи новину побачила максимальна кількість людей, потрібно зробити лише два кроки. Потрібно просто вибрати сайти та оформити замовлення. Жодних додаткових переговорів не потрібно. При підготовці матеріалу до публікації зверніть увагу, що він буде розміщений через певний період часу, відповідно до правил сайту.


Візит Надзвичайного і Повноважного Посла Азербайджану в Україні до університету >> ХНУ імені В. Н. Каразіна\nКаразінський університет відвідала делегація з Азербайджану на чолі з Надзвичайним і Повноважним Послом Азербайджану в Україні Азером Худієвим.\nУ межах візиту посол зустрівся з керівництвом університету, зокрема проректором, академіком Миколою Азарєнковим, начальником управління міжнародних відносин, доцентом Олександром Хижняком, директором інституту міжнародної освіти, доцентом Олексієм Навроцьким та начальником відділу організації міжнародної діяльності Олександром Фадєєвим. Під час зустрічі гостям розповіли про розвиток освітніх напрямів, видатних науковців, наукові здобутки університету та перспективи співробітництва.\nТакож у межах візиту Азер Худієв провів відкриту зустріч зі студентами, де прочитав лекцію «Роль Азербайджану в забезпеченні регіональної безпеки та співробітництво країн Чорноморського та Каспійського басейнів у межах проєкту „Один пояс, один шлях”».\nПід час своєї доповіді посол розповів про геополітичні та геоекономічні впливи на країну, історичні конфлікти, виклики, зіткнення інтересів та сучасний стан міжнародних відносин. «Азербайджан сьогодні веде політику нового регіоналізму, адже країна знаходиться на новому етапі розвитку та становлення державності. Азербайджан виокремив нову геополітичну цінність — культурну дипломатію. Нагальні питання розвитку регіону керівники держав вирішують шляхом політичного та культурного діалогу», — зауважив посол.\nПісля лекції охочі могли поставити запитання Надзвичайному і Повноважному Послу Азербайджану в Україні Азеру Худієву. Зокрема студенти факультету міжнародних економічних відносин та туристичного бізнесу цікавилися стратегічним партнерством Азербайджану, місцем та роллю України в проєкті «Один пояс, один шлях» тощо.\nВізит Надзвичайного і Повноважного Посла Азербайджану в Україні Азера Худієва до університету


Ангіна (Тонзиллит). Органи дихання. Лікування захворювань. Медична енциклопедія\nАнгіна — це інфекційне захворювання, при якому уражаються піднебінні мигдалини: Захворювання зустрічається дуже часто, особливо при холодній і сирій погоді. Збудниками інфекції є стафілококи, стрептококи і пневмококи. Ангіна вражає найчастішим людей з хронічними захворюваннями мигдалин і з карієсом зубів.\nСимптоми ангіни: Загальне нездужання, біль при ковтанні, підвищення температури, головний біль. Розрізняють катаральну, фолікулярну і лакунарну ангіну. При катаральній ангіні мигдалини стають такими, що припухнули і почервоніли. При фолікулярній ангіні в мигдалинах видно гнійні корки. При лакунарній ангіні пробки покривають всю поверхню мигдалин.\nУВАГА! Як ефективний лікувальний засіб при багатьох захворюваннях дихальних шляхів використовують цибулю. Пам'ятаєте, що при прийомі всередину сирої цибулі слід дотримуватися обережності людям з ішемічною хворобою серця, порушеннями серцевого ритму, гастритом з підвищеною кислотністю, виразковою хворобою шлунку і дванадцятипалої кишки, панкреатитом, гломерулонефритом. Цей засіб не рекомендується застосовувати при бронхоспазмах.\nНатерти на дрібній терці хрін, віджати сік, змішати навпіл з водою, дати відстоятися і процідити. Розбавленим водою соком полоскати горло.\nЗмішати сік моркви, розбавлений навпіл з водою, з 1 столовою ложкою меду. Полоскати горло.\nРозтерти 8 великих зубчиків часнику до консистенції однорідної маси, потім добавити 8 чайних ложок винного оцту, ретельно перемішати і залишити на ніч в холодильнику. Наступного дня до цієї суміші додати 2 столових ложки розігрітого темного меду і знову перемішати. 2 чайних ложки суміші тримати в роті як можна довше, до повного розчинення, потім повільно, дрібними ковтками проковтнути.\nПомістити в літрову банку 250 г подрібненого часнику, залити майже доверху сумішшю яблучного оцту і дистильованої води, узятих в рівних частинах. Настояти в темному теплому місці в щільно закритому посуді 4 дні, періодично струшуючи вміст. Потім влити 100 мл гліцерину і знову настоювати 1 день, кілька разів на протязі дня добре збовтуючи. Процідити настій через багатошарову марлю, додати 100 г меду і ретельно все розмішати. Приймати по 1 столовій ложці 3 рази в день під час їжі.\nПодрібнити 2 головки часнику, додати 2 столових ложки сухих подрібнених квіток чорної бузини і 3 столових ложки меду, залити 3 склянками киплячої води, настоювати, загорнувши в шматок матерії, 1 годину, процідити. Пити по 0,25 склянки кожної години.\nЗмішати по 1 столовій ложці розчинної кави і йогурту або кислого молока, потім додати 4—5 зубчиків часнику, розтертих в кашку, 2—3 столових ложки меду і кукурудзяне борошно, щоб вийшов густий крем. Регулярно змащувати шию цим кремом.\nНакришити часник, покласти в порожню шкаралупу волоського горіха і прив'язати на 20 хвилин між вказівним і великим пальцями на тій руці, на стороні якої в горлі утворився нарив. Можна просто прив'язати невеликий зубчик, загорнутий в шматочок матерії, але так він діє слабкіше, ніж в шкаралупі.\nУ 1 склянку свіжого морквяного соку додати 2—3 зубчики натертого часнику і випивати за 40 хвилин до їди 2 рази в день протягом 2—3 днів. При цьому слід дотримувати постільний режим навіть після нормалізації температури.\nДля попередження ангіни, запальних захворювань порожнини рота і горла помістити зубчик часнику за щоку і час від часу злегка прикушувати його до появи опікання.\nПолоскати горло настоєм цибульного лушпиння: 3 чайних ложки на 0,5 л води.\nВдихати пару гарячої печеної цибулі.\nНатерти на дрібній терці цибулю, накритися з головою махровим рушником, закрити очі і вдихати випари цибулі 10—15 хвилин поперемінно ротом і носом. Кашку, що залишилася, поставити біля хворого. Цю процедуру повторювати кілька разів в день. УВАГА! Цей засіб не рекомендується хворим бронхоспазмом\nЗмішати цибулю, розтерту в кашку, в співвідношенні 1:1 з медом. Приймати цибульно-медову суміш по 1 чайній ложці 3—4 рази в день за 15—20 хвилин до їди. Суміш буде ефективнішою, якщо використовувати цибулевий сік.\nЗмастити чистою ялицевою олією гланди за допомогою піпетки, ватяного тампона або окропити їх шприцом. Повторити від 2 до 5 раз на день з інтервалом 4—6 годин. При хронічній ангіні окрім змазування гланд закрапати в ніс 1—2 краплі олії. При цьому з'явиться опікання, сльозотеча, виділення мокроти з носа. Через 15—20 хвилин ці неприємні відчуття пройдуть.\nУ 0,5 л теплої кип'яченої води розчинити декілька крупинок перманганату калію (марганцівки), щоб вода стала ледве рожевою, додати 0,5 чайної ложки соди, 0,5 чайної ложки солі, ретельно розмішати, потім крапнути декілька крапель йоду. Полоскати горло 5—7 хвилин.\nПолоскати горло яблучним оцтом, змішаним навпіл з теплою кип'яченою водою.\nЗмішати 1 склянку журавлинного соку з 3 столовими ложками меду, прополоскати горло. Після кожного полоскання випивати по 2 столових ложки суміші, потримавши її якийсь час у роті.\nПідігріти склянку лимонного (або журавлинного, або брусничного) соку і випити повільними ковтками. Кожну годину полоскати цим соком горло по 3—5 хвилин. Вичавки залити 100 мл спирту і робити компрес на груди.\nДійову допомогу при ангіні можуть надавати картопляні інгаляції. Для інгаляцій краще брати дрібну картоплю (годяться картоплини з паростками і навіть картопляні очищення). Картоплини ретельно вимити і варити в невеликій кількості води, щоб пара йшла від картоплі, а не від води, до появи типового картопляного запаху. Вдихати пару носом і ротом протягом 10—15 хвилин (можна додати 2 пігулки валідолу). Після інгаляції треба відразу ж лягти в ліжко, щоб не переохолоджуватися. Якщо запальні процеси протікають особливо гостро, можна проводити процедури вранці і увечері. Свіжий картопляний сік відстояти 1 годину, обережно злити, з'єднати з журавлинним соком і пити по 0,5 склянки 3 рази в день.\nДрібно нарізати гілку алое, засипати цукром в співвідношенні 1:1. Настоювати в темному місці 3 дні, потім залити доверху водою і настоювати ще 3 дні в темному місці. Процідити, віджати. Приймати по 1 столовій ложці 3 рази в день за 30 хвилин до їди.\nЗмішати в рівних пропорціях сік каланхое з теплою кип'яченою водою, полоскати горло як можна частіше.\nЗалити 2 столових ложки подрібненого кореня алтея 0,5 л холодної води, довести до кипіння, кип'ятити на слабкому вогні в закритому посуді 5 хвилин, настоювати, обгорнувши матерією, 2 години, процідити. Для полоскання брати злегка теплий настій.\nЗалити 1 столову ложку подрібненої кори дуба 0,5 л кип’ятку, варити в закритому посуді на слабкому вогні 30 хвилин, настоювати, обгорнувши матерією, 2 години, процідити. Полоскати горло через кожних 2 години.\nЗалити 2 столових ложки сухої подрібненої трави звіробою 1 склянкою кип’ятку, тримати в закритому посуді на киплячій водяній бані 15 хвилин, охолодити при кімнатній температурі, процідити. Полоскати горло.\nЗалити 50 г сухого подрібненого листя суниці і (або) малини 1 л холодної води, залишити на ніч, а вранці довести до кипіння, варити на слабкому вогні в закритому посуді 15 хвилин, настоювати, обгорнувши матерією, декілька годин, процідити. Теплим відваром полоскати горло кожні 2 години.\nЗалити 1 столову ложку сухого подрібненого листків шавлії 1 склянкою кип’ятку, настоювати, обгорнувши матерією, 1 годину, процідити. Полоскати горло кілька разів в день і одночасно вживати по 0,5 склянки 3 рази в день за 15 хвилин до їди.\nЗалити 1 столову ложку сухих подрібнених квіток календули 1 склянкою крутого кип’ятку, настоювати, обгорнувши матерією, 1 годину, процідити. Полоскати горло кожні 2—3 години по 10 хвилин. Можна використовувати для полоскання настоянку календули, яка продається в аптеках, або ж приготувати її самим: 100 г сухих квіток календули залити 0,5 л горілки, настоювати в темному місці 1 тиждень, періодично струшуючи, процідити. 1 чайну ложку настоянки розвести в 1 склянці теплої води і полоскати горло кілька разів в день.\nЗібрати хвою ялиці (тільки не у зимовий час), подрібнити, наповнити хвоєю пляшку доверху і залити 70%-ним спиртом, в якому заздалегідь була розчинена кухонна сіль (співвідношення спирту і солі за об'ємом 10:1). Настоювати 5 днів в темному місці, періодично сильно струшуючи, процідити. Цю суміш можна зберігати досить довго. 1 столову ложку настоянки розбавити водою в пропорції 1:10, влити в емальований посуд, закип'ятити і дихати над парою, сховавшись махровим рушником, 10—15 хвилин.\nЗалити 1 столову ложку сухої подрібненої трави звіробою 1 склянкою крутого кип’ятку, витримати 15 хвилин на киплячій водяній бані, потім залишити для повільного охолоджування на 30—40 хвилин. Процідити, додати 10%-ний спиртний екстракт прополісу (з розрахунку на 0,5 склянки настою 20— 30 крапель екстракту прополісу) і використовувати теплим для полоскань. Засіб допомагає також при тонзиліті і інших захворюваннях порожнини рота і носоглотки.\nЗалити 1 столову ложку сухого подрібненого листків мати-й-мачухи 1 склянкою кип’ятку, настоювати на водяній бані 30 хвилин, охолодити, процідити. Відваром полоскати горло кілька разів в день.\nЗалити 2 чайних ложки листя або серцевинок ожини 1 склянкою кип’ятку. Настоювати, обгорнувши матерією, 2 години, процідити. Полоскати горло. Допомагає також при запальних процесах в порожнині рота, при захворюваннях ясен.\nЗалити 1 столову ложку квіткових кошиків ромашки аптечної 1 склянкою кип’ятку, настоювати, обгорнувши матерією, 30 хвилин, процідити. Застосовувати у вигляді полоскань, примочок і компресів при ангінах і простудних захворюваннях. Одночасно настій вживати у вигляді ромашкового чаю з медом і лимоном кілька разів в день.\nЗалити 1 столову ложку висушених плодів чорної бузини 1 склянкою кип’ятку. Настоювати 20 хвилин, процідити, додати 1 столову ложку меду. Приймати по 0,25 склянки.\nЗалити 2 столових ложки плодів чорної бузини 2 склянками кип’ятку, витримати на водяній бані 30 хвилин. Охолодити і процідити. Пити по 0,5 склянки на ніч.\nЗалити 1 столову ложку подрібненої трави і квіток волошки лугової 0,5 л кип’ятку. Настоювати, обгорнувши матерією, 2 години, процідити. Підсолодити медом або цукром. Вживати по 1 склянці 3 рази в день до їди. При тривалому вживанні цей засіб остаточно виліковує ангіну.\nЗалити 2 чайних ложки трави дзвіночка 1 склянкою кип’ятку, настоювати протягом 2 годин, процідити. Полоскати настоєм горло.\nРоздрібнити гілки з серцевинками берези, заварити окропом і настоювати протягом 1 години. Приймати всередину 2—3 склянки в день. УВАГА! При ниркових захворюваннях не приймати.\nЗмішати узяті в рівних кількостях квітки ромашки аптечної, листків евкаліпта і квітки нігтиків. 1 столову ложку подрібненої суміші залити 1,5 склянки кип’ятку, кип'ятити 2 хвилини. Настоювати, обгорнувши матерією, 40 хвилин, процідити. Полоскати горло 2 рази в день. При тривалому перебігу ангіни змінювати температуру настою. У перший день полоскати настоєм, нагрітим до 25°С, наступного дня температуру знизити на 1°С і так знижувати протягом 10 днів, довівши температуру до 15°С. Потім 1 місяць полоскати горло настоєм цієї температури. Таке полоскання дозволяє надовго позбутися від ангіни.\nУзяти 3 частки сім'я льону, по 1 частці квіток ромашки, квіток мальви лісової, трави буркуну, кореня алтея. 1 столову ложку суміші залити 2 склянками води, настоювати 20 хвилин, процідити через марлю. Полоскати горло.\nУзяти по 1 частці листків шавлії і кореневища з корінням валеріани, по 2 частки квіток мальви лісової, квіток коров'яку і пелюсток троянди, 10 часток кори дуба, 3 частки кореня живокосту. 4 столових ложки суміші залити на ніч 1 л крутого кип’ятку. Вранці підігріти, не доводячи до кипіння, процідити. Полоскати горло.\nУзяти в рівних частинах листки шавлії, квітки мальви лісової, квітки бузини, кору дуба. 1 столову ложку суміші заварити в 1 склянці киплячої води, настоювати 15—20 хвилин, процідити через марлю. Полоскати горло.\nУзяти по 3 частки листків шавлії, кореня алтея, кореневища перстача, кора дуба і 1 частку плодів фенхеля. 1 чайну ложку суміші залити 1 склянкою холодної води, настоювати 5 годин, прокип'ятити, процідити через марлю, Полоскати горло.\nУзяти по 3 частки квіток ромашки і листків шавлії, 4 частки трави реп’яшка, 1 чайну ложку суміші заварити в 1 склянці кип’ятку, процідити через марлю. Полоскати горло.\nУзяти 4 частки листків малини, по 5 часток листків мальви лісової і листків мати-й-мачухи, 6 часток листків шавлії. 2 чайних ложки суміші заварити в 1 склянці кип’ятку, процідити через марлю. Полоскати горло.\nУзяти 1 частку плодів фенхеля, по 3 частки листків шавлії, листків м'яти перцевої і квіток ромашки. 1 чайну ложку суміші заварити в 1 склянці кип’ятку, процідити через марлю. Полоскати горло.\nЗалити 1 столову ложку квіток або листків калини 1 склянкою кип’ятку. Настоювати, обгорнувши матерією, 1 годину, процідити. Полоскати горло кілька разів в день.\nРозтерти в ступці 1—2 столових ложки ягід калини і поступово залити 1 склянкою кип’ятку. Настоювати протягом 4 годин, процідити. Полоскати горло.\nЗалити 1 столову ложку подрібненої трави чебрецю 1 склянкою кип’ятку. Настоювати, обгорнувши матерією, 1 годину, процідити. Полоскати горло кілька разів в день. Залити 4 чайних ложки подрібнених листків шавлії, зібраної з верхівками стебел під час цвітіння, 2 склянками кип’ятку, настоювати 30 хвилин, процідити. Застосовувати для полоскання.\nЗмішати і ретельно подрібнити узяті в рівних кількостях листки шавлії, квітки мальви лісової і квітки бузини чорної або червоної. 1 чайну ложку цієї суміші залити 1 склянкою кип’ятку. Настоювати, обгорнувши матерією, 40 хвилин, процідити. Полоскати горло і рот кілька разів в день.\nНа 1 склянку кип’ятку узяти 4 подрібнених сухих або свіжих листків подорожника, настояти півгодини. Полоскати горло теплим розчином кожну годину. Для покращення смаку можна додати мед.\nЗалити 100 г сухих плодів чорниці звичайною 0,5 л води, кип'ятити, поки кількість води не зменшиться до 0,3 л. Застосовувати для полоскання.\nУзяти 1 частку листків шавлії, 2 частки плодів і листків малини звичайної, 2 частки листків м'яти перцевої, 1 частку квіток бузини чорної, 7 часток трави звіробою, 1 частку гичок берези повислої (пухнастої), 2 частки гичок сосни звичайної, 2 частки кореня алтея, 1 частку кореня дивосила високого. 2 столових ложки суміші залити 2 склянками кип’ятку, настоювати 12 годин, процідити. Випити протягом дня в 3 прийоми.\nУзяти 2 частки квіток ромашки аптечної, 4 частки листків шавлії, 3 частки листків евкаліпта, 2 частки трави м'яти перцевої, 2 частки трави тим’яну, 3 частки гичок сосни, 4 частки коріння дивосила. 3 столових ложки збору залити в чайнику 0,5 л кип’ятку, прокип'ятити 3—4 хвилини. Потім зняти чайник з вогню, надіти на його носик паперову трубку і дихати ротом гарячою парою.\nПерейти до Ангіна (Тонзиллит). Органи дихання. Лікування захворювань. Медична енциклопедія


Бараку Обамі потрібно буде станцювати на десяти балах - Korrespondent.net\nБараку Обамі потрібно буде станцювати на десяти балах\n19 січня 2009, 18:56\nПісля церемонії вступу на посаду президента США Бараку Обамі потрібно буде відвідати десять офіційних балів.\nЯк повідомили представники спеціальної інавгураційної комісії, бали пройдуть у вівторок ввечері, а танцювати Обама буде зі своєю дружиною Мішель.\nДнями в інтерв'ю газеті USA Today обраний президент пожартував, що хвилюється не так з приводу своєї майбутньої інавгурації, як через неминучі танці на урочистих балах, які будуть влаштовані на його честь.\nОбама також зізнався, що дружина публічно критикує його танцювальні здібності, тому йому варто більше попрактикуватися. "Мішель буде мене безжалісно картати, якщо я наступлю їй на ногу", - сказав майбутній глава Білого дому.\nЗа інформацією ІТАР-ТАСС, нинішній президент США Джордж Буш з дружиною Лорою після інавгурації у січні 2005 року відвідав 9 балів, а чотирма роками раніше - на один бал менше.\nІнавгурація Барака Обами відбудеться завтра, 20 січня, у Вашингтоні.


День людей з історією раку: чому в українських онкопацієнтів є підстави для оптимізму | GreenPost\nСьогодні говоритимуть про те, що життя після діагнозу може бути щасливим\nАтанайя Та4 хв на прочитання06 Червня 2021, 09:13\nУ першу неділю червня відзначають Міжнародний день людей, які пережили рак. Його мета — підтримати та надихнути людей з історією раку — усіх тих, хто має досвід боротьби з онкологічним діагнозом.\nСьогодні також стартує традиційний всеукраїнський флешмоб за хештегами #МояІсторіяРаку та #MyCancerStoryUA. У його рамках усі люди, що мали в своєму житті досвід боротьби з онкологічним захворюванням як пацієнт, родич, друг чи лікар, розповідають свої історії в соцмережах. Їхня мета — довести, що подолати рак можливо і життя після діагнозу може бути щасливим.\nЗа інформацією Національного канцер-реєстру України, загалом в Україні понад мільйон онкопацієнтів, із них понад 800 тисяч перебувають у ремісії. Щороку фіксують 140 тисяч нових випадків, і рівень захворюваності на злоякісні новоутворення поступово зростає. Смертність від раку також залишається на досить високому рівні. Загальна кількість померлих від онкологічних захворювань за минулий рік становить 62 тисяч. Загалом не прожили одного раку з числа вперше виявлених становить близько 27%. Співвідношення кількості померлих і первинних хворих становить 1:2. Це значною мірою пояснюється тим, що в Україні кожен п’ятий випадок онкологічного захворювання виявлений уже на 4 стадії (а по деяких областях — навіть кожен четвертий).\nЧому рак — це не вирок. Навіть в Україні\n«Коли ми говоримо про онкологічні захворювання, то загалом уникаємо слів "подолати" і "вилікуватися" — ми кажемо "вийти у стан ремісії", адже хвороба може повернутися будь-коли»,\n— розповідає Анна Узлова, директорка благодійного фонду підтримки дорослих онкопацієнтів Inspiration Family. Вона називає цифри: в Україні п’ятирічна виживаність (тобто кількість людей, які прожили 5 років після того, як їм поставили страшний діагноз) у 1,5-3 рази менша, ніж у країнах Європи чи Ізраїлі.\n«Усі знають, що в Україні доступ до якісного, інноваційного лікування або діагностики набагато менший. Але це не означає, що в Україні рак невиліковний. У нас більшість видів раку вдало лікують. Так, статистика не ідеальна в Україні, але ми знаємо багато успішних історій, ситуація змінюється з кожнім роком, медицина не стоїть на місці. Ми хочемо, щоб онкопацієнти та виклики, з якими вони стикаються щодня, стали видимими для суспільства та держави. Саме тому розповідаємо історії та відзначаємо День людей з історію раку», — говорить Анна Узлова.\nБагато уваги прикуто до розвитку онкологічної служби в Україні, і певні підстави для оптимізму є. Анна Узлова стверджує, що за останні декілька років стан справ поліпшився. Наприклад, з’явився новий пакет медичних гарантій. У програмі медичних гарантій на 2021 рік для лікування онкологічних хвороб передбачено три пакети: хіміотерапевтичне лікування та супровід пацієнта з онкологічними захворюваннями у дорослих та дітей, радіологічне лікування, а також новий пакет — діагностика, лікування та супровід пацієнтів із гематологічними та онкогематологічними захворюваннями.\n«У програмі медгарантій тільки з лікування онкології тарифи близькі до нормальних. Державні клініки цього профілю торік отримали збільшення держфінансування в 2-3,5 рази», — говорить медичний експерт Дмитро Підтуркін, засновник Української медичної експертної спільноти.\nУ 2022 році має з’явитися новий пакет із онкохірургії.\nОкрім того, Україна ступила на шлях покращення доступу до інноваційного лікування. 2 червня було прийнято в першому читанні законопроект 4662, який відкриє шлях до закупівлі державним коштом інноваційних ліків — наприклад, імунотерапії.\nАнна Узлова розповідає про ще одну позитивну зміну у становищі онкопацієнтів в Україні — написання Національної стратегії контролю онкологічних захворювань.\n«Нещодавно МОЗ разом із групою експертів (лікарі-онкологи та представники пацієнтських організацій) розробили стратегію, яка охоплює всю галузь онкології — від діагностики до реабілітації — і включає паліативний догляд. Тепер ми чекаємо, коли уряд затвердить цю стратегію. Потім буде розроблено план дій, який буде враховувати і фінансування, і відповідальних, і дедлайн», — розповідає Анна Узлова.\nТакож ми розповідали, що Радуцький маніпулює, розповідаючи про безоплатне лікування у приватних медзакладах — експерт.


Як правильно вибрати витяжку на кухню?\n«Тягне-потягне, витягти не може». Дуже не хочеться, щоб ця приказка стала б підходящої характеристикою для кухонної витяжки, яка покликана не тільки прикрашати інтер’єр (як дехто вважає), але і виконувати своє пряме призначення — очищати повітря на кухні. Як вибрати витяжку на кухню? На якій моделі зупинитися? Чим керуватися при виборі? Давайте спробуємо розібратися.\nМодельний ряд витяжок\nВсі кухонні витяжки можна поділити на кілька видів залежно той їх форми і типу установки.\nПлоскі витяжки (підвісні) кріпляться на стіну безпосередньо над плитою. Такі витяжки являють собою окрему конструкцію без виходу у вентиляцію. Модуль підвісний витяжки складається з корпусу, вентилятора і фільтра. Переваги цих моделей витяжок — невисока ціна, стильний зовнішній вигляд, простота монтажу. Недоліки (ну як же без них!) Підвісних витяжок — високий рівень шуму, мала усмоктувальна потужність, необхідність частої заміни жіроулавлівающий фільтрів.\nВбудовувані витяжки вмонтовуються над плитою в спеціальний підвісну шафу, який приховує відводять трубу. Вбудована витяжка може повністю поміщатися в «маскувальному» шафі, але може також мати висувну панель. Втім, видимої витяжка стає тільки під час роботи. Даний тип витяжок вважається більш якісним в порівнянні з підвісними моделями, але і ціна у вбудованих витяжок значно вище. Однак в тому випадку, коли вентиляційний отвір в кухні знаходиться занадто далеко від плити, вбудовані витяжки цілком вирішать цю проблему.\nКупольні (камінні) витяжки. Це, мабуть, самий сучасний тип моделей кухонних витяжок. Вони прекрасно вписують в інтер’єр будь-якої кухні, вони мають модним і навіть ергономічним дизайном і не потребують заміни фільтрів. Ці моделі кухонних витяжок можуть бути повністю металевими, а можуть мати різні вставки і обробки зі скла і дерева. За способом монтажу вони можуть бути настінними або острівними (монтуватися до стелі). Моделі купольних витяжок розрізняються не тільки за розміром, формою і кольором. Вони також мають різні технічні характеристики. Незважаючи на те, що цей тип витяжок є найдорожчим, він в той же час і найпоширеніший. Швидше за все, це пояснюється і відмінною якістю цих моделей, і високою потужністю, і можливістю дистанційного керування.\nОднак, віддаючи перевагу тій чи іншій моделі, варто враховувати не тільки особливості її зовнішнього вигляду і відповідність загальному стилю кухні, але і технічні параметри: потужність, безшумність, довговічність,\nПотужність і продуктивність витяжок\nПродуктивність кухонної витяжки — кількість повітря, яке вона здатна очистити за годину роботи. Природно, що чим вище потужність витяжки, тим вище і її продуктивність. Однак дуже потужні витяжки зовсім не обов’язково розміщувати, наприклад, на малогабаритній кухні. Як розрахувати потрібну потужність для приміщень різних розмірів?\nЦе можна дізнатися, помноживши об’єм кухні на десять (щоб знайти об’єм, помножте площа приміщення на висоту потоків). Так, наприклад, для середньостатистичної кухні (площею 8 квадратних метрів) звичайної міської квартири (висота стель 2 м 70 см) цілком підійде витяжка потужністю 216 м3 / год. Цю потужність ми отримали помноживши 8 на 2,7 і на 10. Однак число, що отримується в результаті таких розрахунків — мінімальний показник. В ідеалі продуктивність кухонної витяжки повинна бути не менше, ніж 600 м3 / год.\nРівень шуму витяжок\nЧим вище продуктивність витяжки, тим потужніше у неї мотор, і тим голосніше працює сама витяжка. Однак для комфортної роботи на кухні зайві шуми (особливо гучні) зовсім небажані. Тому потрібно вибирати таку витяжку, яка відволікала б господиню своїм шумом. Втім, сучасні моделі кухонних витяжок (навіть досить потужні) оснащені антивібраційними прокладками і шумопоглинаючими блоками, які вирішують проблему зайвого шуму при роботі витяжки. Проте, вибираючи вподобану вам модель, перевірте її і на гучність звучання в робочому режимі.\nВиди фільтрів в кухонній витяжці в значній мірі впливають на термін її служби і на якість її роботи. Якщо фільтр якісний, то він здатний нейтралізувати майже всі неприємні (і приємні теж!) Запахи, а разом з ними сажу, гар і жирову суспензія всього за п’ять хвилин. Щоб вибрати кухонну витяжку з якісним фільтром, потрібно знати, що вони можуть мати лише два види фільтрів — фільтри грубої очистки і фільтри тонкого очищення.\nФільтри грубої очистки називають також жировими (жіроулавлівающий) фільтрами. Вони призначені для того, щоб вловлювати і затримувати навіть найдрібніші частинки жиру, які потрапляють в повітря під час приготування їжі. Причому, фільтр в кухонній витяжці не тільки очищає повітря, але і захищає двигун і внутрішні стінки воздухоочистителя, що в значній мірі продовжує термін служби витяжки.\nЖирові фільтри можуть бути виконані з металу, акрилу і флізеліну. Металеві фільтри — багаторазові. Для хорошої роботи їх досить мити хоча б раз на місяць. Жирові фільтри з флізеліну і акрилу — одноразові. Тобто після того, як фільтр забивається брудом і жиром, його просто викидають, замінюючи новим і чистим фільтром.\nФільтри тонкого очищення називають вугільними, так як в них використовується активоване вугілля. Головне призначення фільтрів тонкого очищення — вловлювати і нейтралізувати (адсорбувати) запахи. Це фільтри змінні і періодичність їх заміни залежить тільки від інтенсивності використання кухонної витяжки.\nРежими роботи і способи управління\nСучасні кухонні витяжки здатні працювати в будь-якому з двох режимів — режимі відведення повітря і режимі рециркуляції. Є також моделі, які поєднують обидва варіанти витяжки. Ці режими значно відрізняються принципом роботи.\nКоли кухонна витяжка працює в режимі відводу, вона забирає повітря з приміщення і виводить його назовні через вентиляцію. Встановлені в таких моделях фільтри, перш за все, захищають внутрішній механізм витяжки від жиру і бруду, але не очищають повітря.\nСистема рециркуляції забирає повітря, очищає за допомогою фільтрів і знову випускає його в приміщення. Саме в витяжках з системою рециркуляції працюють проти жиру і додаткові фільтри, які очищають повітря від жиру, гару, кіптяви і пилу. Однак більшість сучасних моделей витяжок здатні працювати в будь-якому з цих режимів, а значить підійдуть для будь-якої кухні. Тому питання про те, як правильно вибрати витяжку на кухню в залежності від способу очищення повітря, вже не настільки актуальне.\nДля багатьох господинь важливим фактором вибору залишається спосіб управління витяжкою (включив-вимкнув). Це зрозуміло, тому що будь-яка витяжка (навіть найскладнішої моделі) повинна управлятися легко. Найпоширеніші види управління роботою витяжки:\nелектронне — світлове табло або світлодіодні індикатори;\nкнопкове — кнопки-псевдосенсори, що активують або відключають різні функції витяжки;\nслайдерне — механічний ползунковий перемикач, що знаходиться в основі витяжки.\nПринципової різниці у всіх цих способах управління немає, тому говорити про якісь переваги чи недоліки теж немає необхідності. Орієнтуйтеся на власні звички і уявлення про зручність.\nКрім своєї основної функції — очищення повітря — кухонні витяжки часто забезпечені і додатковими функціями. Наприклад, освітлення. Так як витяжка розташовується безпосередньо над плитою, то дуже зручно мати саме на ній джерело освітлення робочого простору. Підсвічування є практично на всіх сучасних моделях витяжок. Єдина відмінність — вид і потужність підсвічування:\nгалогенні лампи (потужність 20 Вт);\nлюмінесцентні світильники (потужність 9 Вт);\nкомпактні лампи розжарювання (потужність 20-40 Вт).\nГалогенні лампи мають одну незаперечну перевагу — найбільш точну передачу кольору при штучному освітленні. А оскільки колір продуктів і страв, що випікаються важливий для будь-якого кухаря, то можливо саме цей вид підсвічування найбільш прийнятний для кухонної витяжки. Якщо ж це для вас особливої ролі не грає, то зверніть увагу на розташування світильників, кут і площа освітлення. Все-таки світло над плитою робить процес приготування їжі не тільки якісніше, але і набагато приємніше.\nСхилити вас до вибору тієї чи іншої моделі може факт оснащення витяжки скляними або гратчастими полицями для зберігання кухонного приладдя. Але навіть якщо модель таких доповнень не має, поцікавтеся про можливість додаткової комплектації.\nДо речі, така можливість передбачається багатьма виробниками кухонних витяжок, і цей необхідний предмет побутової техніки може бути докомплектован або, навпаки, розукомплектований відповідно до ваших побажань. І після того, як вибрати кухонну витяжку ви все-таки зможете, залишиться лише радіти вдалому вибору і насолоджуватися чистим повітрям вашої кухні.\nРадимо почитати: як правильно вибрати пароварку


Є¡ СУМКА на 0412.ua\nє-Рюкзак зі шкіри № 540: http://bit.ly/erukzak540\nОпис Товари (1)\nІнтернет-магазин жіночих сумок і жіночих рюкзаків українського виробництва. В наявності рюкзаки і сумки зі шкіри, недорогі сумки і рюкзаки зі шкірозамінника (дуже-дуже якісного!) Якісно – не завжди дорого! Отримай якість за адекватні гроші.\nІнтернет-магазин жіночих сумок і жіночих рюкзаків українського виробництва. В наявності рюкзаки і сумки зі шкіри, недорогі сумки і рюкзаки зі шкірозамінника (дуже-дуже якісного!)\nЯкісно – не завжди дорого!\nОтримай якість за адекватні гроші.


ҐОНТА – якісні хімічні препарати для захисту деревини - Лента новостей Ровно\nҐОНТА – якісні хімічні препарати для захисту деревини\nВсі ми дуже прихильно відносимось до виробів з деревини. Бо вона дає можливість екологічногозахисту. Але треба знати, що деревина має декілька слабких сторін. Одною з них є можливість враження жуком шкідником, цвіллю або грибком. Хімічна промисловість успішно вирішує питання боротьби з цими вадами. Зверніться до сайту http://www.gonta.ua/ і ви отримаєте повну інформацію про можливості захисту деревини хімічними засобами боротьби із шкідливими факторами.\nВисокий професіоналізм співробітників, власні лабораторії, а також великий досвід досліджень і розробок та постійні інвестиції в створення інноваційних складів дозволяють випускати лінійку професійних, затребуваних і конкурентоспроможних продуктів для проведення будь-яких ремонтно-будівельних робіт на якісно новому рівні.\nПротягом всього часу компанія приділяє особливу увагу питанням якості: на підприємстві встановлено сучасне обладнання, для виробництва продукції використовується тільки найкраща сировина.\nБудівельні і хімічні заходи щодо захисту деревини повинні плануватися своєчасно і ретельно, щоб заздалегідь захистити піломатеріали та заготовки для виробів від руйнування грибами і комахами. Тому ви повинні заздалегідь потурбуватися про деревину, придбавши продукцію компанії «Гонта», яка здатна забезпечити захист деревини від гниття і пошкодження.\nАнтисептики "Гонта" відповідають наступним вимогам:\nне руйнують і не знижують якість деревини;\nне ускладнюють її подальшу обробку;\nне мають сильного і стійкого неприємного запаху;\nне містять шкідливих для людини речовин.\nСпівробітники компанії - це команда однодумців, що цінують професіоналізм і безперервне вдосконалення. Корпоративна культура заснована на взаємній повазі і взаємодопомозі, відкритості і довіри. Зверніться на сайткомпанії і отримаєте досконале обслуговування. Уважні менеджери дадуть відповіді на усі ваші питання.


Інновації молоку теж потрібні - Урядовий Кур’єр - газета центральних органів влади України онлайн\nМикола ШОТ 20 квiтня 2017\nІнновації молоку теж потрібні\nНа тернопільському заводі зуміли підняти виробництво на високий сучасний технологічний рівень\nТернопільський молокозавод свою виробничу історію розпочав писати майже 60 років тому. В 1990-х, коли українська економіка стала на рейки ринкових відносин, багатьом підприємствам цієї галузі так і не вдалося піднятися, вижити.\nЗдавалося, що й молочникам важко буде виборсатися з господарських проблем. У 1999 році колектив очолив Віталій Ковальчук. До того він уже попрацював у бізнесі, набув певного досвіду, відповідних знань і розуміння, як діяти в нових економічних умовах. Віталій Володимирович зумів разом з колективом не лише зберегти завод, а й поставити виробництво на високий сучасний технологічний рівень. Каже, все завдяки тому, що визначили п’ять основних непорушних засад своєї діяльності: чесність у стосунках зі споживачем, натуральність, якість продукції, її харчова безпека й, звісно, впровадження інновацій.\nТоді в Україні з’явилася торгова марка «Молокія». Нині «Молокія» — один з лідерів на вітчизняному ринку свіжої молочної продукції, вона стала візитівкою Тернополя. Серед понад 200 молокозаводів країни тернополяни впевнено тримаються в десятці — п’ятнадцятці з переробки сирого молока. Його щодня тут переробляють до 350 тонн.\nЧетверті-п’яті в Україні і з виробництва питного молока (його фасують в упаковки). 150—180 тисяч кілограмів, або приблизно 400 тисяч упаковок, щоденно розвозять у торговельні заклади 14 областей. Якщо взяти до уваги, що середньостатистична родина — це три особи, то понад мільйон українців щоденно споживають продукцію «Молокії». Підприємство — найбільший платник податків у Тернополі до місцевого бюджету та роботодавець (працює тут понад тисяча осіб).\nНині на заводі виготовляють майже 50 найменувань молочної продукції. Упродовж десятиріччя «Молокія» першою в Україні постачала до крамниць корисне для дітей і дорослих молоко з йодованим білком. Щоправда, продукт довелося зняти з виробництва через невідповідність обсягів переробки молока й попиту на ринку. Два роки тому почали випуск білого йогурту, якого ніхто більше в нашій країні не виробляє. Тут також першими в Україні і п’ятими в Європі впровадили технологію очистки молока-сировини Fresh Milk. Завдяки цьому продукція марки «Молокія» має унікальний смак і користь, усе молоко ґатунку «екстра».\nНа заводі вирішили провести дослідження питного молока, яке виробляють з однієї й тієї самої сировини, і відправити в польську лабораторію. Як стверджує Віталій Ковальчук, результати засвідчили, що молоко «Молокія» трохи солодше, в ньому майже на 7% більше лактози — молочного цукру, ніж у молоці, яке пастеризують при температурі 80 градусів, понад 10% — при 85 градусах.\nОчищення молока стало першою інновацією, яку впровадили на підприємстві. І було це п’ять років тому. Саме тоді тернопільські молочники налагодили тісну співпрацю з німецькою компанією GEА, одним з найбільших інженерних інноваційних центрів із проектування й виробництва обладнання для харчової промисловості. Спочатку з цією закордонною фірмою взялися за оновлення заводу й виробництво свіжої молочної продукції в рідкому вигляді (молоко, кефіри, сметана, йогурти). Нинішнього березня завершили реконструкцію першої частини цеху з випуску кисломолочного сиру.\nВіталій Ковальчук згадує, як п’ять років тому делегація підприємства приїхала на один з німецьких заводів, який переробляє 5 тисяч тонн молока. Побачили бактофуги, що очищують молоко. «Навіщо вони, коли і так мають чисте молоко?» — поцікавилися в директора. «Хочу, щоб німці споживали безпечну продукцію», — почули українці у відповідь.\nЦя фраза, зізнається Віталій Володимирович, запала йому в душу: «Німецький виробник турбується про співвітчизника, а ми хіба не повинні дбати про українського споживача?»\nНезабаром на Тернопільському молокозаводі встановили єдині у нашій країні бактофуги з Німеччини. Це дороге обладнання, одна бактофуга коштує 200 тисяч євро. Відтоді «Молокія» продукує молоко європейського рівня захисту, адже бактофуга забирає 99% шкідливих бактерій, які з’являються з рук, повітря, посудини, в яку доять, самої корови тощо.\nСистема харчової безпеки для тернопільських молочників — справа надто важлива, пріоритетна. Усвідомлюють: щоб досягти європейських стандартів, постачальник сировини має подбати про механізоване доїння, здорову худобу, відповідні для неї умови, навчений обслуговуючий персонал. Уже 1999 року тернопільський молокозавод вирішив заготовляти молоко у великих фермерських господарствах. Тепер співпрацює з чотирма такими сільськогосподарськими товаровиробниками у Тернопільській та деяких сусідніх областях. Має невелике підприємство у Жмеринці на Вінниччині, яке заготовляє молоко здебільшого від населення й одразу ж проводить первинну обробку сировини. Згодом це молоко перепродують іншим заводам, використовують для виробництва масла і казеїну. До слова, казеїн експортують до Німеччини, Польщі, Нідерландів та США.\nПрАТ «Тернопільський молокозавод» активно співпрацює з німецькою, польською, італійською, данською компаніями. Чимало його виробничників відвідують молочні підприємства в інших країнах, щоб запозичити досвід, повчитися у закордонних колег. «Молокія» власні здобутки презентувала торік для всіх молокопідприємств нашої країни під час всеукраїнського семінару «Інновації в молочній галузі».\nМолокозавод цієї весни завершив черговий етап модернізації. Тепер «Молокія» свою продукцію виробляє на найсучаснішому обладнанні, за найбільш м’якими температурними режимами в інноваційній упаковці Pure-Pak Sense. Її в Україні поки що не використовує жоден з молочних виробників. Така упаковка більш екологічна порівняно з попередньою, її можна легко скласти, що дає змогу зменшити обсяг відходів.\nСпоживачі не могли не зауважити, що продукція марки «Молокія» отримала й нове оформлення. У дизайні переважають зелені відтінки, які, за словами директора з маркетингу Оксани Стець, символізують передусім свіжість продуктів і, звісно ж, траву, яку споживає корова. Також на упаковці можна побачити так звані молочні краплини. Краплину кожного молочного продукту сфотографували і використали її в новому дизайні упаковки. Вийшло досить цікаво, адже кожна з краплин має різну густину і форму.\nексперт зі здорового харчування,кулінар, телеведучий:\n— Якось не міг знайти потрібного мені кисломолочного сиру, щоб приготувати сирники. Усе розвалювалося, не ліпилося. У крамниці побачив такий продукт, прочитав, що виробили його на тернопільському молокозаводі. Досі такого підприємства не знав, але сир купив. І після того цій марці не зраджую. Сирники із сиру «Молокія» добре ліпляться, смажаться й виходять дуже смачними.\nЗвернув увагу також на йогурти. «Молокія» виробляє цю продукцію без підсолоджувачів, натуральну, чисту, термостатну або питну.\nПереконався, що на Тернопільському молокозаводі з точки зору харчової безпеки — європейського рівня організація праці. Тут усе в трубах, усе заховано, скрізь чистота, працівники одягнені у відповідний спецодяг.