3. Класифікація новітніх релігійних течій та об’єднань - Лекція з навчальної дисципліни " релігієзнавство" тема...\nСвоєрідною рисою останніх десятиліть є поява і розвиток новітніх тенденцій в релігійному житті планети. Поруч із традиційними релігійними системами світорозуміння виникло надзвичайно багато альтернативних релігій. Щодо позначення цього явища, то на сьогодні не має загальновизнаного поняття, яке б адекватно відтворювало багатоманіття новітніх явищ у релігійній сфері. Так, в релігієзнавстві вживають терміни: «нетрадиційні релігії», «неокульти», рухи «Нового віку» (New Age), “тоталітарні секти”, “квазірелігії”, “неорелігії”, “позавіросповідна містика”, езотерична (призначена для посвячених) культура тощо. Всі ці позначення часто розглядають як синонімічні.\n1. Неохристиянські релігійні об'єднання - найчисельніша і найпотужніша організаційно група,— до яких відносяться нетрадиційні для України релігійні течії, що виникли ( переважно в 60-70 х роках ХХ століття)на основі осучаснення і критики ортодоксального християнства за відхід від первісних, історичних традицій. Такими є “Армія спасіння”, “Новоапостольська Церква”, “Церква Христа”, «Діти Бога», «Церква Тіла Христова», «Церква Ісуса Христа Святих останніх днів» (мормони), «Свідки Єгови» тощо. Майже всі із перерахованих місій, центрів, новітніх церков привнесені в Україну з-за кордону.\nХарактерним для неохристиянських угрупувань є визнання Біблії як основного віросповідного джерела свого вчення, а також розуміння особи Ісуса Христа як центральної постаті релігійної доктрини, однак при цьому їхнє трактування Христа докорінно відрізняється від ортодоксально християнського. Акцентується увага на есхатологічному вченні про близький кінець світу і месіанізм, тобто лідер церкви може наділятися статусом посланника Божого, пророка, який повідомляє нове одкровення, вищі божественні Розпорядження. При цьому возвеличуються книги “власних” пророків і вчителів, як такі, що несуть істинне трактування Біблії. Крім того, неохристиянство відрізняється від історичного християнства також нетрадиційним трактуванням Трійці, сутності Святого Духа, пекла, раю тощо.\nПослідовники неоорієнтальних культів, як правило, приховують свій зв'язок з релігією, бажаючих запрошують відвідати платні курси, завдяки яким обіцяється зміцнення здоров’я, підвищення творчих та розумових здібностей та багато інших чудодійних перетворень. Від адептів приховується, що ці курси є релігійними, проте культову практику «Трансцендентальної медитації» («Науки творчого інтелекту») ще з 1977 року визнано релігійною[3; 36](Сьомін С. Чи варто шукати спасіння у «Трансцендентальної медитації» //Людина і світ. – 1999. -№10).\n3. Сайєнтологічні (наукологічні) напрямки утворюють «Церква Сайєнтології», «Наука Розуму», «Християнська наука», “Вогняна квітка”, “Новий Акрополь”, різні психотехніки, івановство та інші. Ці вчення прагнуть еклектично поєднати в собі елементи різних наук, філософських течій, релігійних та окультних рухів, зазвичай закликають до духовного вдосконалення. Розраховані, насамперед, на людей з високим рівнем освіти. Намагаються максимально адекватно відобразити проблеми сучасного суперечливого суспільства, а також пропагують зв'язок Землі і землян з вищими космічними силами, космічним розумом, стверджують можливість фіксації впливу на природу невідомих і таємних, вищих проявів буття, разом з тим, фізичним приладам надають надприродного значення. Містично трактуються недосліджені явища психіки і навколишньої природи. Орієнтація на останні досягнення науки і техніки поєднується з практикою психоаналізу. Часто використовуються гіпноз та інші методи впливу на психіку, і навіть спеціальні апарати, створені для прямого впливу на мозок, котрі підключаються до комп’ютерних мереж («Церква Сайєнтології»). Більшість сайєнтологічних рухів мають інтернаціональне походження й поширення, розвиваються завдяки місіонерській підтримці, під прикриттям курсів удосконалення здібностей.\n4. Синкретичні (штучно створені) нові релігійні течії. До цієї групи відносяться “Церква Уніфікації(або об’єднання)», «Всесвітня віра Бахаї», «Велике Біле Братерство Юсмалос», АУМ Сінрікьо, Церква Останнього заповіту та інші. Вони поєднують у собі декілька релігійних традицій (наприклад, християнство і буддизм, ведизм, іслам), але не просто еклектично об’єднують їх, а створюють свої власні вчення, систему обрядових дійств, потужну релігійну організацію, претендують на статус виняткової, універсальної надрелігії для всіх людей. Цим вченням властивий культ лідера організації, безумовний авторитет власних віросповідних джерел, характерна домінуюча ідея богообраності їх послідовників.\nСеред синкретичних напрямів трапляються так звані тоталітарні секти, як, наприклад, відоме в Україні “Велике Біле Братство”. Ці релігійні об’єднання прагнуть не тільки заповнити духовне життя людини, а й узяти під контроль усю повноту її буття у світі, різко протиставляючи власні релігійні принципи загальновизнаним правилам соціального співжиття, примушуючи своїх членів до асоціальної поведінки – розриву стосунків із сім’єю, нехтування суспільними обов’язками тощо. Межа між тоталітарними та нетоталітарними сектами часто є дуже умовною, тому, хоч багато неокультів є небезпечними для суспільного устрою, обмежити їхню діяльність законодавчо, не порушуючи при цьому прав свободи совісті, дуже складно.\nВ Україні неоязичницькі організації репрезентовані «РУНвірою» (Рідна Українська Національна Віра), «Рідною Вірою», Ладовірством, Орантійцями, Собором Рідної віри (Лицарі Сонячного ордену), шанувальники богині Берегині, “Слов’янською релігійною громадою” та іншими.\n6. Езотеричні (містичні), теософські НРТ - належать позавіросповідні езотеричні об’єднання, теософське, антропософське товариство, Братство Грааля, послідовники Д.Андреєва, О.Бердника, Агні-Йога, послідовники Гурджиєва і т.ін. Ці неокульти теж можна трактувати як прояв нової релігійності, яка є опозицією до офіційної ідеології традиційних релігій. Так, зокрема вчення сучасних езотериків, успадкувавши окультні традиції різних культур, включили в себе віру в можливість переходу до надприродного, іншого Світу, який є вищим щаблем на шляху еволюційного розвитку свідомості. Трансформація сучасної науки відкриває для широкого загалу, охопленого духовними пошуками, магічні, таємні прийоми спілкування зі Світом. Послідовники езотеричних неокультів переконані, що існують надзвичайно глибокі, приховані від пересічної “непосвяченої” людини, позитивні знання про світобудову. Тому за мету ставиться прояснення природи душі, її системно-структурні й космічні взаємозв’язки; зв’язки поміж душею та оболонками , які душа може використати. Серед всесвітньо відомих езотериків є і наші співвітчизники (Олена Блаватська, подружжя Реріхів).\n7. Сатанізм – це напіврелігійний напрямок, який проповідує поклоніння містичним джерелам зла — демонам, Сатані (Дияволу або Люциферу) тощо. До цієї групи НРТ належать – “Церква Сатани”, “храм Сета”, “Товариство Асмодея”, “Слуги Вельзевула”, “Чорне Братерство”, ”Товариство Сатани”, “Чорне коло” та інші. Нині під назвою “сатаністи” об’єднуються різні за типом і навіть світоглядно-культовим змістом громади неокульту, який теоретично сформувався наприкінці ХІХ ст. завдяки Е.Кроулі. На сьогодні весь спектр тих, хто вшановує демонічні сили настільки строкатий, що дослідники виокремлюють наступну найзагальнішу класифікацію: - ортодоксальні дияволопоклонники; - люциферіанці (прометеївці); - реформовані дияволопоклонники.\nЗавдяки певній нормалізації державно-церковних стосунків, створенню реальної бази для функціонування релігійних організацій, загальній демократизації українського суспільства відбувається бурхливий процес відродження релігійно-церковного життя.\nОтже, одним із історичних типів у структурі релігій сучасного світу є національні релігії, які відображали процес формування народностей, а згодом націй. У своїй еволюції національні релігії проминули ряд етапів – від ранніх національних релігій до пізніх. В історії культури національні релігії не лише сприяли формуванню єдності народності, а й були могутнім чинником духовної інтеграції різноманітних етнічних груп, консолідації народів або націй, збереження самобутності національних культур або звичаїв, підтримки національних потреб того чи іншого етносу.\nСвітові релігії в процесі свого історичного розвитку подолали етнонаціональні межі і стали відкритими для всіх. Будучи історично пов’язаними з національними, світові релігії відрізняються від них своєю міжетнічністю, космополітизмом, оскільки виступали об’єднавчими силами багатонаціональних імперій. Одна з найхарактерніших прикмет – проголошення рівності перед Богом, гарантування спасіння всім, незалежно від етнічної належності, соціального стану, їх засновники постають як спасителі усього людства. Критерієм визнання релігій світовими є не чисельність осіб, що сповідують їх, не масштаб території поширення, а їх відкритість щодо людей усього світу. Головними рисами світових релігій є: виникнення у зв’язку з радикальними історичними змінами; космополітичний, пропагандистський характер, орієнтація на всіх людей; відмова від специфічної обрядовості, яка розмежовує людей різних національностей; велика роль у їх становленні засновника або групи засновників; відображення способу життя великих регіонів, різних станів, каст, народностей, націй; чітко виражений прозелітизм (новонавернений).\nХарактерною ознакою другої половини ХХ ст. – початку ХХІ ст. стала поява та бурхливий розвиток новітніх релігійних рухів. Це об’єктивне явище було зумовлене реакцією частини соціуму на результати науково-технічної революції, що в свою чергу призвело до руйнації та трансформації світоглядних парадигм, життєвих пріоритетів, ідеалів, ціннісних і нормативних систем, яскраво проявилось у своєрідному духовному бунтарстві, позначилось на кризі традиційних церков і релігійних вірувань.


У Франківську дерева одягнули в кольорові вироби ручної роботи (фото) - Галицький Кореспондент\nГоловна » Новини » У Франківську дерева одягнули в кольорові вироби ручної роботи (фото)\nУ Франківську дерева одягнули в кольорові вироби ручної роботи (фото)\nСьогодні, 23 серпня, у Івано-Франківську дерева одягнули в кольорові вироби ручної роботи.\nТаку акцію організували до Дня Незалежності. Тепер дерева у сквері Руської Трійці одягнені у кольорові шалики.\nПро це раніше на своїй сторінці у соціальній мережі писав міський голова Руслан Марцінків.\n“Хто сказав, що графіті – це лише для молоді? Світ давно вже знає, що це не так. Вуличне в’язання або ж «ярнбомбінг» заполонило міста Європи та світу. А тепер добралося й до нас. Франківці золотого віку плетуть ці «графіті» й до Дня Незалежності“, – пише мер.\nЧитайте також: Символ нації: у Франківську флешмобом відзначили День прапора\nКатегорії: Життя, Новини, ФотоПомічено: дерева, кольорові дерева, шарфи


Курсовик - Органзаця облку виробничих витрат виходу зерна. Стан економчна ефективнсть виробництва зерна. Використання виробничих ресурсв у СТОВ Щербашенське. Шляхи пдвищення економчної ефективност виробництва зерна, впровадження передового досвду..\nКурсовик Органзаця облку виробничих витрат виходу зерна. Стан економчна ефективнсть виробництва зерна. Використання виробничих ресурсв у СТОВ Щербашенське. Шляхи пдвищення економчної ефективност виробництва зерна, впровадження передового досвду.\n1.5 Комп'ютерні форми бухгалтерського обліку…………………………...34\nСутність і методика вивчення економічної ефективності виробництва зерна………………………………………………………………………………37\nВиробничі ресурси сільськогосподарського підприємства і їх використання в СТОВ «Щербашенське»………………………………………44\nВпровадження прогресивних форм організації і оплати праці на виробництві зерна………………………………………………………………..68\nДосліджувана тема роботи та вивчення її на рівні сільськогосподарського підприємства є надзвичайно актуальною, адже відродження зерновиробництва на загальнодержавному рівні залежить від його відродження на рівні первинної ланки економічної системи - підприємства. Лише забезпечивши високу економічну ефективність виробництва зерна в кожному сільськогосподарському підприємстві, можна розраховувати на потужне, високоефективне зернове господарство країни в цілому.\nь забезпечення контролю за виконанням зобов'язань, наявністю і рухом майна, використанням матеріальних і фінансових ресурсів відповідно до затверджених нормативів і кошторисів;\nь своєчасне запобігання негативним явищем у фінансово-господарській діяльності, виявлення і мобілізація внутрішньогосподарських резервів;\nь формування повної, достовірної інформації про господарські процеси і результати діяльності підприємства, необхідної для оперативного керівництва і управління, а також для використання інвесторами, постачальниками, покупцями, кредиторами, фінансовими, податковими, статистичними та банківськими установами.\nь визначати облікову політику підприємства;\nь обирати форму бухгалтерського обліку як певну систему реєстрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних;\nь розробляти систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначати права окремих працівників на підписання бухгалтерських документів;\nь затверджувати правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і реєстрів аналітичного обліку;\nь виділяти на окремий баланс філії, представництва та інші підрозділи, які повинні вести бухгалтерський облік, з наступним включенням показників їх бухгалтерської звітності до фінансової звітності підприємства.\nПервинний облік є основою всієї системи бухгалтерського обліку. В первинних документах здійснюються перші числові записи, що відображають зміни під впливом господарської діяльності. В подальшому ці зміни відображаються та групуються в зведених бухгалтерських документах та реєстрах і концентруються в бухгалтерському балансі, що відображує стан господарських засобів (активів) та їх джерел, а також наявність, розміщення, склад і призначення цих засобів і джерел. Первинний облік здійснюють безпосередньо на виробництві. Наприклад, первинний облік зерна - в рослинницьких бригадах.\nДля відображення руху продукції і матеріалів завідуючі складами, комірники щомісяця складають Звіт про рух матеріальних цінностей (форма № 121) і разом з відповідними накладними передають до бухгалтерії. Надходження продукції на склад оформляється накладною. На їх відпуск складають лімітно-забірну картку в двох екземплярах: один видають особі, яка одержала цінності, а інший - комірнику.\nь насіння та посадковий матеріал;\nь паливо та мастильні матеріали;\nь засоби захисту рослин;\nь роботи та послуги;\nь витрати на ремонт необоротних активів;\nь інші витрати на утримання основних засобів;\nь інші витрати;\nь непродуктивні витрати (в обліку);\nь загальновиробничі витрати.\nзбільшення вартості - звичайним записом, а зменшення вартості - методом "червоного сторно"\nСобівартість продукції (робіт, послуг) - це витрати підприємства, пов'язані з виробництвом продукції, виконанням робіт та наданням послуг Собівартість продукції, як економічна категорія, є частиною вартості товару.\nь прямі матеріальні витрати;\nь прямі витрати на оплату праці;\nь інші прямі витрати;\nь витрати на управління виробництвом (оплата праці, відрахування на соціальні заходи та медичне страхування і витрати на оплату службових відряджень апарату управління та спеціалістів;\nь амортизація необоротних активів загальновиробничого призначення;\nь витрати на утримання, експлуатацію і ремонт, страхування і операційну оренду основних засобів загальновиробничого призначення;\nь витрати на вдосконалення технології та організації виробництва;\nь витрати на опалення, освітлення, водопостачання, водовідведення та інше утримання загальних приміщень виробничого призначення;\nь витрати на охорону праці, техніку безпеки і охорону навколишнього природного середовища.\nь адміністративні витрати;\nь витрати на збут;\nь інші витрати операційної діяльності;\nь фінансові витрати;\nь витрати від участі в капіталі;\nь витрати від надзвичайних подій;\nь витрати внаслідок вилучення капіталу власниками.\nь загальні корпоративні витрати (організаційні, представницькі та інші витрати);\nь витрати на службові відрядження і утримання апарату управління підприємством та іншого адміністративного персоналу;\nь витрати на утримання основних засобів адміністративного призначення;\nь витрати на зв'язок;\nь витрати на вирішення судових справ та деякі інші витрати.\nь витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах;\nь оплата праці працівникам підрозділів, що забезпечують збут;\nь витрати на дослідження ринку;\nь витрати на передпродажну підготовку товару та деякі інші витрати.\nь витрати на дослідження та розробки;\nь втрати від знецінення запасів нестач та втрати від псування цінностей;\nь визнані штрафи, пені та неустойки тощо.\nрахунки по обліку витрат, які підлягають розподілу в кінці року;\nрахунки по обліку витрат на культури урожаю поточного року;\nрахунки по обліку витрат під урожай майбутніх років.\nВитрати на обробіток площ, на яких загинув урожай внаслідок стихійного лиха, списують як надзвичайні витрати. Якщо площа повністю загиблих посівів була пересіяна, на надзвичайні витрати відносять лише вартість насіння, витрати на передпосівний обробіток ґрунту, посів та інші роботи, які виконуються знову при пересіві новою культурою (повторювані витрати). Витрати на лущення стерні, підняття зябу і снігозатримання, вартість добрив та витрачені на їх внесення суми тощо (неповторювані витрати) списуються в розрізі статей на пересіяну культуру Після закриття рахунків першої групи та уточнення суми витрат беруться до закриття рахунки другої групи. Цей процес відбувається шляхом калькуляції собівартості продукції та списання калькуляційних різниць.\nПри використанні комп'ютерів не виникає проблеми деталізації аналітичного обліку, інформація надходить оперативно, значно підвищується продуктивність праці облікових працівників, поліпшуються не тільки точність та аналітичність інформації, а і її якість -- оформлення у вигляді чітко надрукованих показників.\nФакт -- Документ -- Облік -- Звітність -- Закриття облікового періоду.\nУ першому випадку є такі переваги -- повна адекватність створеного бухгалтерського продукту особливостям діяльності підприємства; недоліки -- недостатня універсальність програмної розробки, порівняно висока ціна.\nУ другому випадку є такі переваги -- можливості розширення зон використання комп'ютерів, відносно менша ціна; недоліки -- складність адаптування до конкретних потреб підприємства.\nПрограмні продукти вирішують комплекс завдань: а) ведення фінансового обліку і складання фінансової звітності; б) ведення фінансового та управлінського обліку для суб'єктів малого підприємництва; в) ведення окремих розділів обліку -- основних засобів, запасів, заробітної плати тощо; г) створення інтегрованої системи обробки даних, включаючи ведення бухгалтерського обліку, контролю і економічного аналізу.\nПроблема підвищення ефективності агропромислового виробництва - це визначальний фактор економічного і соціального розвитку суспільства. Особливої актуальності підвищення економічної ефективності сільськогосподарського виробництва набуває в умовах формування ринкових відносин. Це вимагає від виробничих структур АПК пошуків шляхів зміцнення економіки сільськогосподарських підприємств, що забезпечать високі темпи розширеного відтворення виробництва і поліпшення соціального розвитку села.\nСільське господарство має свої специфічні особливості. Зокрема в сукупності факторів досягнення високоефективного господарювання особливе значення має земля як головний засіб виробництва, а в тваринництві -- продуктивна худоба. Тому оцінка корисного ефекту в сільськогосподарському виробництві завжди стосується земельної площі або поголів'я продуктивної худоби і співвідноситься з ними.\nСТОВ «Щербашенське» знаходиться в лісостеповій зоні. Клімат тут помірно континентальний, досить м'який. Середньорічна температура повітря +7°С, максимальна - +38°С , мінімальна - -34°С. Тривалість вегетаційного періоду складає 200 днів. Без морозний період триває 170 днів. Строки настання перших осінніх заморозків - перша декада жовтня. Останні весняні приморозки закінчуються в третій декаді квітня. Середньорічна кількість опадів складає 550 мм., в тому числі у вегетаційний період - 370 мм. Товщина снігового покриву - 3-11 см. Основними типами ґрунтів є чорноземи опідзолені, мало гумусні, чорноземи глибокі, середньо суглинкові. Рельєф місцевості слабо хвилястий.\nЗемля - це основний засіб виробництва і предмет праці в сільському господарстві. Це основний і незамінний ресурс сільськогосподарського виробництва, одна з найважливіших складових ресурсного потенціалу аграрного формування. Кількість і якість сільськогосподарських угідь визначає формування інших ресурсів. У. Петі зазначав, що земля є єдиним джерелом багатства. Це незамінний засіб виробництва, який не є результатом людської діяльності. В структурі земельних ресурсів господарства визначальним є частка сільськогосподарських угідь. Найбільш продуктивною частиною сільськогосподарських угідь є рілля, частка якої свідчить про рівень їх розораності та інтенсивність використання.\nОднією з найважливіших умов розвитку сільського господарства є наявність та раціональне використання трудових ресурсів. Трудові ресурси - це працездатне населення, яке за своїми віковими, фізичними і освітніми даними відповідає певній сфері діяльності. Трудові ресурси сільського господарства - це працездатне населення, яке зайняте в сільськогосподарському виробництві. Трудові ресурси господарства включають працівників працездатного віку, пенсіонерів та підлітків, які вступили в договірні відносини з підприємством.\nОсновні засоби підприємства є найактивнішим елементом продуктивних сил. Вони є основою, навколо якої формують оборотні засоби і організовують функціонування трудових ресурсів. Розвиток сільськогосподарського виробництва залежить від забезпеченості його основними виробничими фондами. Забезпеченість сільськогосподарського підприємства основними виробничими фондами можна проаналізувати за допомогою таких показників фндозабезпеченіст и т.д.................


ГоловнаНовиниСяйво двох зірок: семінар Луїджі Бузи та Георга Цаноса в Харкові\nА Георг Цанос сказав, що дуже любить Україну та радо приїздить до наших міст на семінари. «Українці та греки багато у чому схожі», – каже чемпіон. На жаль, цікава бесіда надто швидко перейшла спочатку на схожість проблем, які зараз переживають наші країни, а потім й на міжнародні справи, далекі від спорту. Цанос поскаржився, що його рідні Афіни сьогодні потерпають через навалу біженців з Сирії. По вулицям грецької столиці вже стало небезпечно ходити…\nпопередня статтяГарний початок!\nнаступна статтяПрезидент Української федерації карате: "Після наказу про відрядження на змагання ми повинні закладати особисті кошти, а потім півроку чекати повернення грошей"


Упродовж дня по Ізраїлю із Сектора Гази випустили 250 ракет, є потерпілі - ZAXID.NET\nУ відповідь ізраїльська армія вдарила по 120 об'єктах на території Палестини\nСвіт — Андрій Стець, 10:54, 5 травня 2019 0 0\nАрмія оборони Ізраїлю атакувала 120 об'єктів у Секторі Газа, пов'язаних з ХАМАС і бойовиками «Ісламського джихаду» у відповідь на ракетний обстріл, який стався в суботу, 4 травня. Про це повідомляє Times of Israel.\n«Щонайменше два ізраїльських мирних жителів були поранені. Одна з них - 80-річна жінка, у неї серйозні поранення», - йдеться в повідомленні.\nПротягом дня по Ізраїлю було випущено більше 250 ракет. Частина з них була перехоплена системою ПРО «Залізний купол», але деякі досягли землі. Зокрема одна з ракет впала в Сдероті поруч з дитячим садком. Також ракети досягли таких міст, як Беер-Шева, Реховот і Ашдод.\nТакож солдати ЦАХАЛ вдарили по штаб-квартирі розвідслужби воєнізованого формування ХАМАС, це семиповерхова будівля знаходиться в Секторі Гази.\nВ операції в Секторі Гази ізраїльська армія задіяла танки та ударні вертольоти. Влада Ізраїлю розпорядилися закрити всі переходи на кордоні з Сектором Гази на невизначений час.\nЯк повідомляє Mirror, випущена з території Палестини ракета вбила мирного жителя Ізраїлю. Ізраїльська поліція повідомляє, що ракета вразила будинок в місті Ашкелон. Водночас, в результаті ізраїльського удару загинули двоє палестинських бойовиків-ісламістів.


Головне за 12 вересня: Кримський Чорнобиль, розкрадання в «Украерорусі», підозра поплічникам Дубневичів, неканонічність УПЦ МП\nсереда, 12 вересня, 2018, 21:01 Політика\nУ середу, 12 вересня, Інформаційне агентство ZIK пропонує своїм читачам добірку цікавих і важливих подій, які сталися цього дня.\nКримський Чорнобиль. У мережі з’явилися фото кримського заводу «Титан», на яких видно наслідки хімічних викидів. Українське МЗС заявило, що звернеться до Організації із заборони хімічної зброї через ситуацію на «Титані».\nОсінній призов до армії продовжать. Чому так? У Збройних силах України роз’яснили указ Президента.\nЧергове загострення на Донбасі. Упродовж минулої доби, 11 вересня, окупанти 33 рази відкривали вогонь по позиціях українських військ. При цьому противник двічі застосував озброєння, заборонене Мінськими домовленостями. Загинув український військовий, ще трьох поранено.\nЧерез незаконні вибори на окупованому Донбасі Україна може перестати виконувати Мінські домовленості. Про це – у блозі дипломата Богдана Яременка на IA ZIK.\nОприлюднено підсумки аудиту на державному підприємстві «Украерорух». Масштаби зловживань вражають. Читайте більше тут.\nНАБУ та САП завершили досудове розслідування та вручили підозри п’ятьом фігурантам справи про розкрадання природного газу на ТЕЦ нардепів Дубневичі. Подробиці.\nОтруєння у дитячому таборі «Славутич» на Київщині. 8-річна дівчинка Марго, яку у важкому стані госпіталізували і яка з липня перебувала в комі, померла в лікарні.\nУкраїнські політв’язні Кремля. Верховний суд Росії відхилив апеляцію та визнав законним рішення Московського міського суду про ув’язнення Романа Сущенка на 12 років.\nУ той час адвокат Сущенка заявив, що український журналіст готовий просити Путіна про помилування. Але це не є визнанням його провини.\nРПЦ, в прагненні показати надання томосу незаконним, довела неканонічність УПЦ МП. Детальніше на IA ZIK.\nЧистка від «російських шпигунів»? Із керівних посад у МЗС Польщі звільнили усіх випускників російських вишів. Керівні кадри міністерства змінено на 100%. На керівних посадах в МЗС чи за кордоном немає зараз осіб, які були б у списках співробітників комуністичних спецслужб або були випускниками московського інституту міжнародних відносин.\nЄвропарламент підтримав введення санкцій ЄС проти Угорщини. Більше про це – тут.\nВічно актуальна проблема сміття. Орнітологи із Франції навчили ворон збирати недопалки, папір та інше дрібне сміття, яке залишають численні гості парку Пюї-дю-Фу селища Лез-Епесс (Західна Франція, регіон Вандея). От би Україні таких птахів!


Як заробити швидко гроші вдома | ВебДовідка\nЯк заробити швидко гроші вдома\nЛюдина прагне забезпечити свою сім'ю по максимуму. І це бажання зрозуміле, адже хочеться жити в достатку, ні в чому собі не відмовляючи. Заробити багато грошей можна навіть в тому випадку, якщо у вас немає можливості щодня ходити на роботу. Головне - бажання та цілеспрямованість.\n1. В першу чергу подумайте, що ви можете робити, тобто вам потрібно оцінити свої можливості, а також потреби. Припустимо, ви добре малюєте картини. Придумайте такий напрямок, яке ще не захопило ринок мистецтв. Пейзажі та натюрморти малювати банально, та й купити такі картини можна скрізь. Можливо, ви почнете робити макети будівель або займатися дизайном квартир.\n2. Якщо ви вмієте добре взяти або шити, почніть виготовляти речі на замовлення. Постарайтеся робити оригінальні моделі. Клієнтів знайдіть в інтернеті або подайте оголошення в ЗМІ. Але щоб заробити багато грошей, ви повинні мати досить велику клієнтську базу. Тому, крім вищеназваних джерел, сповістите друзів про початок вашої невеликої «кар'єри».\n3. Якщо ви грамотні і маєте великий словниковий запас, спробуйте писати статті на замовлення. Замовників можете знайти в мережі на біржах фріланса.\n4. Знаєте досконало іноземну мову? Займіться перекладами. Здійснюйте пошук замовників в інтернеті або за допомогою газет. Якщо швидкість перекладу досить висока - заробите пристойну суму в досить короткий термін.\n5. Якщо ви цілеспрямований, посидющий людина, та до того ж розбираєтеся в комп'ютерному забезпеченні - почніть заробляти шляхом створення сайтів для сторонніх організацій. Також ви можете створити сайт для себе, але для цього вам знадобитися не тільки знання персонального комп'ютера, але й знання російської мови, адже ресурсу необхідний контент.\n6. Придумайте що-небудь оригінальне, наприклад, освойте бісероплетіння та виготовляти біжутерію. Також ви можете освоїти ази ліплення і робити фігури з різних матеріалів. Але пам'ятайте, що для заробітку великих сум потрібні клієнти. Тому, освоївши нове ремесло, не сидіть склавши руки, а активно рекламуйте свою продукцію.\nВідповідь на запитання: Як заробити швидко гроші вдома


Поблизу металургійних підприємств у ґрунтовому покриві виявлені важкі метали в кількості, рівній або вищій ГДК\n4.5. Лісові ресурси.\nЕкологічна роль лісу\nЛіс — це сукупність землі, деревної, кущової та трав’яної рослинності, тварин, мікроорганізмів та інших компонентів навколишнього середовища, які біологічно пов’язані між собою і впливають один на одного. Це — унікальна екологічна система, від якої значною мірою залежить стан довкілля. Ліси України виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні та оздоровчі функції і мають обмежене експлуатаційне значення. Ліс є джерелом деревини, будівельних матеріалів, сировини для деревообробної, меблевої, целюлозно-паперової та інших галузей промисловості.\nЛіс відновлюється при правильному веденні господарства. Це — відтворювальний природний ресурс, саморегулююча екосистема, яка може існувати без втручання людини. Самовідновлення лісу на вирубках триває десятки років, і дуже часто замість сосни або дуба виростають малоцінні породи, зарослі чагарників. Тому на вирубках потрібно створювати лісові культури та захищати молоді дерева від бур’янів, швидкорослих малоцінних порід, чагарників. При раціональному веденні лісового господарства і лісокористуванні ліси вважаються невичерпними. Проте в Україні їх дуже мало, що негативно відбивається на забезпеченні споживачів лісу деревиною та екологічній ситуації в країні.\nВ усьому світі покриті лісом площі становлять 36 млн км2. Площа земель лісового фонду України становить майже 10 млн га і зростає. За підрахунками спеціалістів, загальні запаси деревини в усіх лісах світу складають 360 млрд куб. м. Частка північних хвойних лісів (в основному це — Росія, Канада та США) складає 14—15 %, тропічних — 55—66 %. Лісові площі та ресурси деревини на душу населення становлять відповідно в Канаді — 9,4 га і 815 м3; Росії — 5,2 га і 560 м3; Фінляндії — 4,9 га і 351 м3; Швеції — 2,5 га і 313 м3; США — 0,9 га і 88 м3; України — 0,18 га і 34 м3. Великі площі лісу знаходяться в Індії, Анголі, Колумбії, Мексиці, Перу.\nУкраїна належить до лісодефіцитних держав. Залісеність її території — 14,2 %. Ліси розміщені по території нерівномірно: в Поліссі — 29 % площі регіону, Лісостепу — 14, Карпатах — 40, Степу — 5, Криму (в основному в горах) — 10 %. Хвойні насадження займають 42,2 % від загальної площі вкритих лісом земель, твердолистяні — 43,2, м’яколистяні — 13,6 %.\nУ біосфері ліс виконує унікальні функції: він поглинає вуглекислий газ, поставляючи понад 50 % кисню. Ліс сприяє збільшенню запасів підземних вод, зберігаючи вологу атмосферних опадів; завдяки лісові поверхневі води отримують рівномірне живлення підземними водами. Зменшуючи поверхневий стік, ліси уповільнюють водну і вітрову ерозію ґрунтів. Крім того, в лісових районах практично не відбувається замулювання річок, ставків, водосховищ.\nЛіс впливає як на мікроклімат, так і на клімат усієї планети. Вплив на глобальні кліматичні процеси тропічних лісів можна порівняти хіба що з океаном. Їх вирубування (300 млн га, а за останні 30 років — 180 млн га) призвело до виникнення пустель на величезних територіях. Покрита лісом площа Землі з 50-х рр. до початку 80-х рр. скоротилася вдвоє.\nВелика роль лісу в природному балансі азоту. Листя, хвоя, шматки кори та гілки, відмираючи, поповнюють органічні рештки верхнього шару ґрунту, які за допомогою бактерій поступово перетворюються в органічні добрива.\nУ планетному масштабі найзначимішу роль в стабілізації кисневого балансу у атмосфері відіграють бореальні хвойні ліси Північної півкулі та вічнозелені листяні ліси тропіків і субтропіків.\nЛіси утворюють на Землі найбільші екосистеми. У них акумулюється велика частина органічної речовини планети, яка використовується людиною як для особистих потреб, так і для відновлення зникаючих в процесі її господарської діяльності компонентів біосфери.\nУ використанні лісових насаджень важливе значення належить їх санітарно-гігієнічним функціям, які забезпечують створення екологічно сприятливого середовища для людини. Ліси активно перетворюють хімічні атмосферні забруднення, особливо газоподібні, та забезпечують біосферу киснем. Окрім того, ліс здатний поглинати окремі компоненти промислових забруднень. Деякі рослини виступають індикаторами забруднення повітря. Незважаючи на те, що лісами вкрито всього 9 % земної поверхні, саме в лісових рослинних формаціях, що представляють собою найбільшу концентрацію біомаси на одиницю площі, спостерігається висока інтенсивність кругообігу кисню і вуглекислого газу. Виробництво кисню лісом на 1 га площі в 3—10 разів перевищує його продукування польовими культурами. Це пояснюється, зокрема, величезною сумарною поверхнею листя деревних рослин. Кисень виділяється зеленим листям рослин завдяки фотосинтезу, тобто процесу створення рослинами органічних речовин із вуглекислого газу та води за допомогою світлової енергії. В сонячні дні, за дослідженнями фізіологів, 1 га лісу поглинає із повітря 220—280 кг вуглекислого газу і виділяє 180—220 кг кисню.\nЛіс, особливо хвойний, виділяє фітонциди, які вбивають багатьох хворобливотворних мікробів, оздоровлюючи повітря. Фітонциди — це біологічно активні газоподібні речовини, які згубно діють або пригнічують інші живі організми (головним чином шкідливі мікроорганізми). Один гектар листяного лісу в період вегетації за день виділяє біля 2 кг летючих фітонцидів, хвойного лісу — 5, а ялівцевого — до 30 кг. Тому максимальне збагачення селітебних територій міст і селищ рослинністю має винятково важливе санітарно-гігієнічне і лікувальне значення.\nНеобхідно відмітити цілющі властивості лісного мікроклімату. Ліс позитивно впливає на психіку. У ньому висока іонізація, особливо в сосняку. Листя крон очищує повітря від шкідливих механічних домішок, значно знижує шум, усуває високочастотні звуки, володіє пилезахисними властивостями. У повітрі лісу відсутні патогенні мікроби.\nЛіс є ефективним засобом охорони навколишнього середовища від техногенного, зокрема радіоактивного забруднення. Радіаційний фон у лісі в два і більше разів вищий, а температура повітря значно нижча, ніж у місті. Проте вологість більша на 15—30 %. Таке повітря оптимальне для дихання. Завдяки високій фільтрації та поглинальній здатності лісові насадження акумулювали велику кількість радіонуклідів і тим самим перешкодили їх розповсюдженню на населені пункти і землі сільськогосподарського призначення. Тому вважається, що ліс є важливим компонентом у загальній системі захисту середовища від проникаючої радіації.\nРазом з тим, самі ліси є дуже забрудненими. Ситуація в лісах, що зазнали радіоактивного забруднення, продовжує залишатися складною. Припинення господарської діяльності, наприклад, в зоні відчуження негативно відбивається на стані лісових насаджень та їх екологічному значенні. В складі суміші речовин, що випали в лісах, переважають радіонукліди з тривалим впливом. Отже, поліпшення стану лісів в найближчі роки не очікується.\nЗахисні насадження займають значне місце у системі протиерозійних заходів. Зараз на полях сільськогосподарських підприємств є біля 1,2 млн га захисних насаджень різного призначення, в тому числі 440 тис. га полезахисних лісових смуг.\nПозитивний вплив лісових насаджень проявляється не тільки в сенсі збереження ґрунтів від ерозії, але і сприяє підвищенню врожайності сільськогосподарських культур. Кожний гектар лісопосадок захищає близько 25—30 га ріллі. На полях, захищених лісосмугами, вартість додаткового врожаю сільськогосподарських культур в 2—2,5 раза перевищує втрати, що пов’язані з вилученням земель для створення лісосмуг.\nЛісозахисні посадки регулюють стік, гідрологічний режим місцевості, покращують мікроклімат, надійно захищають прилеглі поля від шкідливої дії суховіїв, засух та пилових бур.\nСвітовий досвід агролісомеліоративного господарства підтверджує, що там, де лісистість території відповідає науково обґрунтованим нормативам, природні ландшафти не деградують, створюється надійніша система збереження сільськогосподарських земель від водної і вітрової ерозії. Чим більше території зайнято лісовими посадками, тим повніше використовуються продуктивні сили природи.\nВажлива екологічна функція лісу охоронити і зберегти землі від водної і вітрової ерозії та запобігати опустелюванню, ознаки чого в Україні також проявляються.\nВисокою ефективністю відзначаються водоохоронні і водорегулювальні функції лісу. Він сприяє зменшенню поверхневого стоку, підтриманню рівня водності рік, запобігає замулюванню їх продуктами ерозії, поліпшує якість води, захищає водні джерела від виснаження і забруднення. Від стану лісових насаджень, якості, характеру розміщення залежить гідрологічний режим територій, а також рівень приросту річкового стоку. Ґрунт у лісі, не пошкоджений механізмами і рекреаційними навантаженнями, зберігає високу фільтраційну здатність. Ступінь впливу лісових насаджень на поліпшення водного балансу території досить значний. Завдяки їм обсяг накопичення вологи і переходу поверхневого стоку у внутрішньогрунтовий перевищує величину сумарного випаровування вологи в порівнянні з відкритими просторами.\nЛісові насадження зменшують поверхневий стік і пов’язані з ним повені, що має важливе значення для поступового рівномірного живлення рік та інших водоймищ весняними талими водами. Сумарний стік у лісі значно менший, ніж на відкритій місцевості, а в багатьох випадках він взагалі не проявляється. При правильному розміщенні лісів на водозборі поліпшується водний режим будь-якої річки.\nОсобливо велика роль зелених масивів у гірських районах, де під прикриттям дерев розростаються трави та кущі, які надійно захищають ґрунт від розмиву та змиву, відвертаючи утворення лавин.\nДля захисту залізничних та автомобільних доріг від снігових та піщаних заносів також створюються штучні лісові смуги. Звичайно вздовж залізничної дороги створюють заборонені для лісозаготівок смуги шириною 500 м.\nВелику роль відіграє ліс в рекультивації земель. Наприклад, після видобування вугілля відкритим способом сотні мільйонів кубічних метрів породи викидається у відвали. Для ліквідації штучно створених горбів проводиться рекультивація — горби розрівнюються, і на них висаджуються дерева.\nЛіси сприяють накопиченню додаткової кількості атмосферних опадів. Ліс виконує стабілізуючі функції в регулюванні природних процесів, що проходять в біосфері планети та в складі її атмосфери.\nВ наш час погіршення соціально-економічного становища в країні різко збільшило навантаження на рослинність.\nЗнищення та деградація лісів. Винищення лісів незмінно веде до зниження порогу стійкості біосфери, нарощення рушійної сили паводків, селей, водної ерозії, пилових бур, спустошувальних засух та суховіїв, прискорення процесів опустелювання.\nМільйони гектарів лісу щорічно гинуть або пошкоджуються шкідливими промисловими викидами. За даними Організації Об’єднаних Націй з питань навколишнього середовища (ЮНЕП), площа світових лісів зменшується щорічно на 25 млн га, що становить біля 1 % лісистості суші. При цьому вирубка іде головним чином у країнах «третього світу».\nЗ кожним роком зменшується масив тропічного лісу Південної Америки, що називається «легенями Землі», і це загрожує екологічною катастрофою глобального масштабу. Амазонський ліс, який займав ще в 1980 р. біля 7 млн км2, швидко знищується найпримітивнішим шляхом — його спалюють.\nЗелене вбрання планети зменшується в основному через інтенсивну заготівлю деревини, розчищення лісових площ під сільськогосподарські угіддя, пожежі і, звичайно, в результаті забруднення навколишнього середовища. Зменшується і генетичне різноманіття екологічних систем. З кожним роком скорочується масив тропічного лісу Північної Америки.\nТе ж відбувається і в країнах Африки, в Індонезії, на Філіппінах, в Таїланді, Гвінеї. Тропічні ліси, покриваючи 7 % земної поверхні в районах, близьких до екватора, що відіграють важливу роль в збагаченні атмосфери планети киснем та в поглинанні вуглекислого газу, скорочуються зі швидкістю 100 тис. км2 за рік.\nНа грані катастрофи знаходяться зелені ресурси Філіппін. Сто років назад ліси покривали 16 млн га території цієї країни, а зараз — всього 900 тис. Збереглося тільки 22 % незайманих джунглів. А для того щоб зберегти нормальний екологічний баланс, на думку учених, на Філіппінах повинно бути покрито лісами 54 % площі. Тимчасом там щогодини знищується в середньому 25 га лісу, і при таких темпах лісозаготівель останнє дерево в країні буде зрубане через 32 роки. Лісові ресурси займають менше 20 % загальної площі В’єтнаму, а 50 років назад вони покривали майже половину території. З екологічними проблемами лісу зіткнулись і на Європейському континенті.\nЛіси страждають від забруднення повітря газами та пилом із димових труб промисловості, електростанцій, міського господарства; сильно потерпають від кислотних дощів. Внаслідок цього в деревах підвищується вміст важких металів, свинцю, ртуті, миш’яку, кадмію. Під впливом шкідливих чинників значна кількість дерев всихає, знижується їх морозостійкість, збільшується зараження грибками, паразитами. Погіршується санітарний стан насаджень.\nПромисловими викидами ушкоджено 30 % лісів Австрії, 50 % лісів Німеччини, ліси Чехії, Словаччини, Польщі. Поряд з чутливими до забруднення ялинкою, сосною, піхтою стали ушкоджуватись такі відносно стійкі породи, як бук і дуб. Ліси скандинавських країн відчутно постраждали від кислотних дощів, що утворюються при розчиненні двоокису сірки, яка викидається в атмосферу іншими європейськими країнами. Аналогічні явища відмічені в канадських лісах від забруднень, що переносяться із США. В кленових лісах від цих забруднень гине до 70—80 % дерев.\nУ зв’язку з високими пасовищними навантаженнями та недоброякісним доглядом за сінокосами триває деградація та збіднення рослинного покриву, особливо природних кормових угідь.\nЗагальний стан лісів України також не відповідає еколого-економічним вимогам. Майже всі ліси України знаходяться в зоні негативного впливу промислового забруднення. Великої матеріальної шкоди їм завдала Чорнобильська катастрофа. Ліси в різній мірі забруднені радіонуклідами на площі 3,5 млн га, вилучено із лісоексплуатації 200 тис. га. Внаслідок цього за останні роки не добирається приблизно 1 млн м3 деревини щорічно, значно зменшились обсяги заготівлі грибів, ягід, лікарської сировини.\nТривале зберігання деревини на лісосіках призводить до втрати якості заготовленої деревини, а також до лісових пожеж, сприяє розповсюдженню шкідників та хвороб лісу, які негативно впливають на товарну якість деревини.\nЧерез відсталі технології вихід готової продукції залишається низьким. Так, проти США у нас вихід паперу, картону і фанери у 5—10 разів менший. На всіх стадіях заготівлі втрачається 40 % деревини.\nДо важливих заходів, які сприяють вирощуванню високопродуктивних насаджень необхідного породного складу, підвищенню їх якості та приросту, належать рубки догляду за лісом, інші види рубок, пов’язаних із веденням лісового господарства та очищенням лісу від захаращеності.\nЖиття людства вимагає заходів запобігання щодо шкідливого впливу на ліси в усьому світі. Але ці заходи вимагають значних затрат на впорядкування лісозаготівель і відновлення лісу, підвищення його продуктивності, раціонального використання деревини та переробки відходів.\n4.6. Рекреаційні ресурси та специфіка\nїх господарського використання\nПід рекреаційними ресурсами розуміють поєднання компонентів природи, соціально-економічних чинників і культурних цінностей, що виступають як умови задоволення рекреаційних потреб людини. До рекреаційних ресурсів належать території та окремі об’єкти, що можуть бути використані для відпочинку і лікування людей, відновлення їхніх фізичних і духовних сил. Характерними властивостями рекреаційних ресурсів є: цілісність, динамізм, місткість, стійкість, надійність, привабливість.\nКультурно-історичні рекреаційні ресурси (культурні, історичні, археологічні, архітектурні пам’ятки, етнографічні особливості території, фольклор, центри прикладного мистецтва тощо).\nСоціально-економічні рекреаційні ресурси (економіко-географічне положення, транспортна доступність території, рівень її економічного розвитку, сучасна та перспективна територіальна організація господарства, рівень обслуговування населення, структура населення, трудові ресурси, особливості розселення, рівень розвитку транспортної мережі та ін.).\nЗа виконуваними функціями рекреаційні ресурси поділяються на ресурси місцевого значення, обласного, республіканського та міжнародного.\nХарактерно, що для організації рекреації використовуються ті природні умови та ресурси, які не завжди можуть бути використані іншими галузями світового господарства, а саме: інсоляція, морські пляжі, природна краса, історичні пам’ятки тощо.\nПлоща рівнинних рекреаційних ландшафтів України становить 7 млн га, гірських та передгірних ландшафтів — понад 2 млн га. Особливе місце серед ландшафтних ресурсів займають морські пляжі, загальна довжина яких становить 1160 км, або 47 % берегової смуги. На морських пляжах України можна організувати відпочинок одночасно 4,1 млн чоловік, а ландшафтні рекреаційні ресурси усіх видів дозволяють одночасно оздоровлювати близько 47 млн чоловік, тобто майже все населення України.\nРесурси туристсько-екскурсійної діяльності розміщені по всій території України. Концентруються вони переважно в містах і селищах з багатим історичним минулим та в межах рекреаційних ландшафтів.\nВ Україні найбільше значення мають рекреаційні ресурси Криму, Карпат, приморські території Одеської, Миколаївської, Донецької областей. Для кожної рекреаційної території важливою є її рекреаційна місткість, обумовлена природно-ресурсним потенціалом регіону. Вона розраховується за кількістю відвідувань на рік, добу.\nКліматичні умови України дозволяють організувати масовий літній відпочинок протягом 140—145 днів у північно-західних регіонах, 180—190 днів — у степовій зоні морського узбережжя, 220 днів — у південній частині Криму.\nДля зимових видів відпочинку територія України менш сприятлива, крім району Карпат, де кліматичні умови забезпечують повноцінний відпочинок протягом 90—120 днів.\nСтійкість природної системи відносно рекреаційного впливу визначається щільністю відпочивальників на ділянках рекреаційних зон. На базі рекреаційних ресурсів України функціонують санаторії, пансіонати і будинки, бази відпочинку із загальною кількістю 434, 4 тис. місць, дитячі табори — 467,7 тис. місць, установи туризму — 91 тис. місць. Крім того, в приміських зонах функціонує 330 установ одноденного відпочинку на 17,6 тис. місць. Рекреаційні установи України забезпечують відпочинок 17 млн чоловік на рік.\nНині потенціал рекреаційних ресурсів України використовується недостатньо. З 9 млн га потенційно придатних ландшафтних ресурсів використовується для всіх видів відпочинку 1,7 млн га, або 18,95 %. Це забезпечує відпочинок тільки кожного п’ятого жителя України, який віддає перевагу відпочинкові влітку.\nРекреаційний потенціал України після аварії на Чорнобильській АЕС значно зменшився. Радіоактивного забруднення зазнали ландшафти і біологічні рекреаційні ресурси на площі 1,4 млн га.\nДля успішного розвитку рекреації необхідний комплекс певних умов. Виходячи з того, що рекреація поєднує оздоровчі та пізнавальні цілі, райони рекреації повинні мати сприятливі для оздоровлення людей природні умови (сприятливий клімат, різноманітний рельєф з мальовничими ландшафтами, наявність водних джерел тощо). Іншими словами, повинна бути деяка комфортність природних умов. Бажано, щоб останні поєднувалися з культурно-історичними місцями. При цьому створюється комплекс сприятливих умов для ознайомлення рекреантів з особливостями природи, життя і побуту населення, культурно-історичними цінностями того чи іншого району, де відбувається курс оздоровлення рекреанта.\nУ рекреаційних регіонах недопустиме розміщення екологічно небезпечних виробництв, оскільки їхні відходи позначаються на якості рекреаційних ресурсів.\nЗ переходом України до ринкових відносин індустрія відпочинку на базі використання рекреаційних ресурсів має стати важливою статтею доходів державного і місцевого бюджетів. Нині, за розрахунками Інституту економіки НАН України, надходження від туристського обслуговування становлять 0,9—1,1 % експортних доходів від зовнішньої торгівлі України.\nВажливими напрямами подальшого використання рекреаційних ресурсів країни є:\nрозвиток санаторно-курортних закладів, де лікування і оздоровлення населення поєднується з активним відпочинком, відновлюванням фізичних і духовних сил людей;\nНині багаті рекреаційні ресурси світу використовуються поки що недостатньо. Проблема ускладнюється тим, що найбільший рекреаційний попит має місце саме в густонаселених урбанізованих районах, особливо навколо найбільших міських агломерацій. Загальновідомо, що в цих районах територія досить інтенсивно експлуатується іншими галузями господарства й використання її з оздоровчою метою дуже ускладнюється. Тому так важлива порівняльна оцінка економіко-екологічної ефективності використання територіальних природних комплексів різними галузями світового господарства. Рекреаційні ресурси світу у розрізі регіонів характеризуються так:\nЄвропа. Завдяки сприятливим рекреаційним ресурсам Європа стала провідним регіоном світу в галузі санаторно-курортного лікування, відпочинку та туризму.\nНа розвиток рекреаційного господарства країн Європи позитивно впливають такі економіко-географічні чинники:\nвигідне економіко-географічне положення (близьке розташування однієї європейської країни до іншої, а також до Азіатського континенту);\nвисокий рівень розвитку більшості країн Європи та порівняно високий середній рівень життя у більшості європейських країн;\nгуста мережа шляхів сполучення на території Європи та її зручні транспортні зв’язки з іншими регіонами світу; наявність великої кількості транспортних засобів та відносно низька вартість проїзду з однієї країни до іншої, відсутність прикордонних та митних обмежень;\nрозвинута рекреаційна структура, насамперед високий рівень розвитку фонду розміщення рекреантів та значний досвід організації рекреації майже в усіх країнах Європи;\nвисока доцільно-економічна ефективність рекреаційного господарства.\nЄвропа виділяється цілим комплексом сприятливих різноманітних рекреаційних ресурсів. Тут зосереджені цілющі мінеральні води, прекрасні пляжі, гірські території для організації зимового спорту, туризму, альпінізму. Переважна частина цього регіону має сприятливі кліматичні умови для відпочинку та санаторно-курортного лікування. До країн з найсприятливішими рекреаційними ресурсами належать передусім приморські, з найбільшою кількістю сонячних днів (Італія, Франція, Хорватія, Монако та ін.), країни з мальовничими гірськими ландшафтами та чистим повітрям (Швейцарія, Австрія).\nТериторія Європи насичена цінними у пізнавальному сенсі історичними та архітектурними пам’ятками. На відносно невеликій території регіону спостерігається велика строкатість національного складу населення. Мільйони жителів Північної та Центральної Європи, а також численних рекреантів з інших регіонів планети приваблює сонячне узбережжя Середземного моря. Надзвичайно сприятливі природні рекреаційні ресурси Середземномор’я вдало доповнюються його вигідним економіко-географічним положенням, зручними шляхами сполучення, численними археологічними, історичними та архітектурними пам’ятками.\nПівнічна Америка. До цього рекреаційного регіону належать дві країни — США та Канада. Розвитку рекреації тут сприяють природні та соціально-економічні чинники, зокрема вигідне економіко-географічне положення. Територія омивається трьома океанами (Атлантичним, Тихим та Північним Льодовитим) і знаходиться на перетині важливих морських комунікацій і повітряних трас. Регіон має потужний природний і соціально-економічний потенціали, людські ресурси, високий рівень економічного розвитку та інфраструктури, включаючи всі види транспортних комунікацій і велике насичення транспортними засобами.\nЛатинська Америка. Цей регіон охоплює всі країни латинської Америки на південь від США. На міжнародному рекреаційному ринку він займає скромне місце, незважаючи на швидке зростання туризму і відпочинку у Мексиці та країнах Карибського моря.\nЦе пояснюється насамперед такими причинами:\nвіддаленістю регіону від інших густонаселених регіонів, де формуються значні рекреаційні потоки (Європа, Азія);\nслабким розвитком транспортних комунікацій і низьким рівнем насичення транспортними засобами;\nнедостатнім розвитком у більшості країн Латинської Америки рекреаційної інфраструктури;\nнизьким економічним рівнем розвитку більшості країн регіону та важким матеріальним становищем їх населення;\nвідсутністю у багатьох латиноамериканських країнах політичної стабільності.\nАзія. За останні роки цей регіон відзначається швидким розвитком рекреаційного комплексу.\nУ перспективі подальшому розвитку рекреації в Азії сприятимуть такі чинники:\nсусідство з великим рекреаційним ринком Європи;\nнаймісткіша серед інших територія світу;\nтериторія омивається трьома океанами, багатьма морями та затоками, де проходять важливі морські комунікації;\nнадзвичайно різноманітні та багаті природні та культурно-історичні рекреаційні ресурси;\nрозміщення у межах території регіону важливих центрів паломництва;\nнадзвичайно велика етнічна строкатість населення Азії.\nУ той же час Азія має і деякі негативні для розвитку рекреації чинники. Це, по-перше, несприятливі природні рекреаційні умови для організації масового відпочинку на величезній її території (пустелі, високогірні області, важкодоступні райони з джунглями та заболоченими ділянками тощо); по-друге, невисокий рівень економічного розвитку більшості країн та їх непідготовленість до прийому рекреантів; слабкий розвиток транспортних комунікацій та нестабільне внутрішньополітичне становище в багатьох азіатських країнах.\nУ майбутньому Азія зможе успішно розвивати рекреаційну галузь, коли в цьому регіоні підвищиться матеріальний добробут і культурний рівень життя її численного населення. А це можливо лише за умови міцного миру в даному регіоні.\nАфрика. На сьогодні Африка перетворюється на важливий рекреаційний регіон світу.\nНайсприятливішими чинниками розвитку рекреації є близькість її до експортних ринків — Європи та Азії і наявність цінних в оздоровчому та пізнавальному відношенні ресурсів.\nДо країн Африки потенційних рекреантів приваблюють: теплий клімат і щедрість сонця впродовж всього року; чудові пляжі, що простягаються на багато кілометрів; екзотична флора та фауна, що збереглися в заповідниках і національних парках; унікальні історичні та культурні пам’ятки.\nБагато африканських заповідників і національних парків мають світову славу, їх щорічно відвідують сотні тисяч туристів з усіх кінців планети. Загальна площа територій, що охороняються, досягає 1 млн км2, що становить 1/30 її території.\nУскладнюють розвиток рекреації такі несприятливі чинники, як:\nслабо розвинена рекреаційна інфраструктура (транспортні комунікації, засоби транспорту, об’єкти розміщення рекреантів);\nнесприятливі природні явища в деяких районах Африки (нестерпна спека, суховії або, навпаки, випадання надмірних опадів);\nнизький економічний рівень та недостатня стабільність внутрішнього становища у більшості африканських країн.\nПроте Африка перспективна для розвитку рекреаційної сфери в майбутньому. З поліпшенням економічного становища, зростанням їх політичної незалежності та культури населення можливості для розвитку відпочинку, оздоровлення та туризму будуть зростати. Завдяки своєму географічному положенню Африка має великі можливості для розвитку рекреації впродовж всього року. Це буде сприяти вирішенню проблеми сезонності рекреаційної діяльності, особливо в Європі та Північній Америці.\nАвстралія та Океанія. Цей регіон приваблює рекреантів сприятливими природними ресурсами для відпочинку біля моря і в горах, унікальністю та екзотичністю природи. Сприяє цьому також досить розвинене рекреаційне господарство, добре налаштований сервіс.\nДуже привабливі такі рекреаційні ресурси Австралії та Океанії, як чудові морські пляжі. Організація катання на яхтах і водних лижах, підводного полювання робить відпочинок ще більш привабливим. В Австралійських Альпах розміщено гірськокліматичні курорти та добре обладнані центри зимових видів спорту.\nНайбільше число туристів відвідують Австралію та Океанію в зимові місяці, що є для Європи та Північної Америки періодом спаду рекреаційної активності. Це, по-перше, сприяє пом’якшенню сезонних коливань у відпочинку і, по-друге, відкриває перед Австралією та Океанією широкі можливості для подальшого розвитку рекреаційної галузі.\nРозвиток рекреації та проблеми охорони\nВ умовах масового стихійного відпочинку та оздоровлення населення відбувається так звана рекреаційна дигресія (перевантаження природного комплексу внаслідок надмірного впливу на нього відпочивальників).\nПри територіальній організації та плануванні рекреаційного господарства необхідно обов’язково враховувати стійкість природно-територіального комплексу до рекреаційного навантаження. Необхідно планувати та прогнозувати максимальну чисельність рекреантів у межах певного природно-територіального комплексу з тим, щоб перевантаження не завдало йому шкоди і він не втратив комфортності наступних періодів.\nПроблеми навантаження на природно-територіальні комплекси та їх стійкості набувають особливої гостроти в районах масових рекреаційних потоків (Середземномор’я, Кавказу, Криму, Карпат та ін.).\nПід стійкістю природно-територіальних комплексів до рекреаційних навантажень розуміють здатність зберігати впродовж тривалого часу рівновагу природних компонентів.\nШвидкий розвиток рекреації, зростання туристичних потоків викликає потребу посиленої уваги до охорони природи та пошуку нових територіальних форм організації рекреаційної діяльності. Останнім часом у зв’язку зі зростанням потреб у рекреаційних територіях в нашій країні все більша увага приділяється природоохоронним заходам.\nУ здійсненні заходів щодо охорони природи особливе значення надається збереженню та охороні природного середовища приміських зон туризму та відпочинку. Охороні підлягають насамперед об’єкти природи та цінні в культурному, лікувально-оздоровчому та естетичному відношеннях місця.\nВелике значення при визначенні оптимальних рівнів рекреаційного навантаження має науково обґрунтований розподіл по території рекреаційних потоків. Передбачається прокладання доріг і туристських стежок до цікавих місць, що найчастіше відвідуються туристами, продумане розміщення місць для привалів, автостоянок, бівуаків тощо. Ці та інші заходи сприятимуть охороні природи від небажаних наслідків і погіршення її рекреаційних якостей.\nВикликають занепокоєння спроби перепрофілювати рекреаційне господарство країни з лікувального, оздоровчого, санаторно-курортного напряму, який є одним з пріоритетів вітчизняної рекреації, на розважально-ігровий, в якому замість екологічного і соціального критеріїв пануватиме критерій зиску. Безумовно, поряд з лікувальними, оздоровчими заходами необхідно розвивати усі інші види рекреації, особливо туризм, але не ціною витіснення санаторно-курортного господарства.\nАктуальним є питання створення в Україні природних парків як особливої форми заповідних територій. Рекреаційне функціонування їх спрямоване на оздоровлення людей, тобто надання людям найсприятливіших умов для відпочинку і туризму серед природи, що охороняється. Життя показало, що організація природних парків — це одна з раціональних форм охорони довкілля.\nПриродний парк являє собою або унікальне явище природи, або територію з привабливими та найбільш характерними рисами того району, в якому він розташований. Із господарського використання території природних парків виключаються. Вони широко використовуються для розвитку масової рекреації, у їх межах створюється відповідна матеріальна база та транспортна мережа для обслуговування рекреантів. Із зростанням рекреації природні парки стали популярними місцями відпочинку та туризму.\nУ зв’язку з необхідністю раціонального використання та охорони природи в районах масового відпочинку України створення природних парків є першочерговим завданням. До найпопулярніших серед українських та іноземних рекреантів належать такі діючі парки: Карпатський, Вижницький, Синевірський, Шацький та ін.\nНа території природних парків забороняється діяльність, що тягне за собою зміну історично сформованого природного ландшафту, зниження або знищення екологічних, естетичних і рекреаційних якостей, порушення режиму утримання пам’яток історії і культури.\n4.7. Мінеральні ресурси.\nмінеральних природних ресурсів\nПід мінеральними ресурсами розуміють сукупність розвіданих запасів різних видів корисних копалин, які можуть бути використані за сучасного рівня розвитку продуктивних сил. Мінеральні ресурси, як і лісові та земельні, є основними предметами праці сучасного суспільства.\nРозміщення корисних копалин на планеті обумовлено природними законами. Як відомо, вони розміщені досить нерівномірно. В неоднорідній за своїм складом земній корі спостерігається закономірна зміна хімічного складу з глибиною. Літосфера поділяється на три великі зони:\nПоверхнева зона — гранітна, кисла, з такими хімічними елементами: водень, гелій, літій, берилій, бор, кисень, фтор, натрій, алюміній, кремній, калій, рубідій, цирконій, ніобій, молібден, олово, цезій, тантал, вольфрам, радій, родон, торій, уран, а також елементи менш типові — фосфор, хлор, титан, марганець, золото, рідкоземельні.\nСередня зона — базальтова, основна, з типовими елементами: вуглець, кисень, натрій, магній, алюміній, фосфор, сірка, хлор, кальцій, марганець, бром, йод, барій, стронцій.\nГлибинна зона — перидотитова, ультраосновна, з такими типовими елементами: залізо, титан, ванадій, хром, кобальт, нікель, рутеній-паладій, осмій-платина.\nОкрім того, виділяється типова жильна група хімічних елементів з переважанням металів. У жилах переважно концентруються залізо, сірка, кобальт, мідь, нікель, цинк, галій, германій, миш’як, селен, молібден, срібло, кадмій, індій, олово, сурма, телурій, золото, ртуть, свинець, вісмут.\nУкраїна належить до регіонів світу, найбільш насичених мінеральними ресурсами. На її території розвідано 7667 родовищ 94 видів корисних копалин. Із них на державному балансовому обліку знаходяться 5860 родовищ. Експлуатується 3222 родовища 62 видів корисних копалин.\nУкраїна володіє одними з найбільших у світі запасами залізних, марганцевих, титанових, уранових і цирконієвих руд. До розряду високоякісних відносяться вугільні, каолінові, графітові, калійні родовища. Значними є запаси кам’яної солі, самородної сірки, флюсової сировини і вогнетривких глин, скляних пісків, бентонітів, цементної сировини та низки інших видів корисних копалин. До відносно незначних належать запаси газу та нафти.\nЗалежно від складу та характеру використання в господарстві корисні копалини поділяються на такі групи:\nГорючі: нафта, горючий газ, вугілля, торф, горючі сланці.\nНафта на сучасному етапі розвитку суспільства — найважливіший і найпрогресивніший мінеральний ресурс. Її калорійність значно вища, ніж таких видів палива, як вугілля, торф, сланці. Вона є високоекономічною вуглеводневою сировиною для виробництв, які базуються на хімії органічного синтезу. З нафти одержують високоякісні види пального, різні мастила і широкий асортимент цінних хімічних продуктів. На жаль, розвідані запаси цієї цінної сировини в Україні невеликі.\nНині Україна власним видобутком може задовольнити свої потреби в нафті лише на 10 %, газі — на 20—25 %. Її частка у світовому видобутку нафти й газу дуже незначна (0,02 % видобутку нафти й конденсату та 0,3 % видобутку газу). В Україні нафти видобувається у 100, а газу — у 15 разів менше, ніж у США. Частка нашої країни у європейському видобутку цих видів ресурсів теж невисока: нафти — близько 0,2 %, газу — 1,6 %. Тимчасом ще донедавна Україна вважалась країною, забезпеченою цими видами палива, і за запасами і видобутком вуглеводнів займала серед республік колишнього Союзу друге місце після Російської Федерації.\nВ Україні налічується близько 45 нафтових, 78 газових, 45 нафтогазоконденсатних, 4 нафтогазові, 6 газонафтових, 78 газоконденсатних родовищ. Загальні запаси газу за промисловими категоріями перевищують 1133 млрд м3, нафти — 153 млн т (1990 р.). Основна частина запасів і видобутку зосереджена у небагатьох родовищах. Більшість родовищ нафти в Україні є комплексними (вміщують конденсат, супутний газ) і невеликими за запасами. Газові родовища мають потужні поклади (добовий дебіт свердловин на окремих нових родовищах становить 2 млн м3). Загальний ступінь освоєності родовищ вуглеводнів в Україні перевищує 74 %, запаси нафти освоєні майже на 84 %, а тому відпрацьовані більш як на 67 %.\nВугілля відіграє важливу роль у сучасному світовому господарстві завдяки своїм фізико-хімічним властивостям і величезним запасам. За походженням і якістю розрізняють кам’яне та буре вугілля. Світові запаси кам’яного вугілля становлять майже 22 трлн т. Його запаси в Україні величезні. Загальні ресурси України становлять 100 млрд т. Підготовлені до експлуатації родовища мають майже 10 млрд т енергетичного вугілля. Якщо щорічно видобувати 240 млн т, то запасів вистачить на 300—400 років.\nВугілля — важливе джерело енергії багатьох країн. Споживання його на одного жителя в Польщі — в 3 рази, у США та ПАР — майже в 2 рази, у Росії — у 1,5 рази більше, ніж в Україні.\nВугледобування в Україні зосереджене в трьох басейнах: Донецькому і Львівсько-Волинському кам’яновугільних та Дніпровському буровугільному.\nРудні або металеві: руди чорних, кольорових, рідкісних, благородних і радіоактивних металів.\nВ Україні відкрито понад 80 родовищ залізної руди. Балансові запаси залізних руд за категоріями А+В+С1 на 1990 р. становили 28,2 млрд т. У складі руд 24,7 млрд т залізних кварцитів і 1,8 млрд т багатих залізних руд, 1,7 млрд т бурих залізняків. Основні басейни залізних руд — Криворізький (78,5 % запасів), Керченський (8,7 %) і райони Кременчуцький (7,1 %) та Білозерський (2,5 % запасів). Криворізький і Керченський басейни мають світове значення.\nМарганцеві руди є другим після залізних руд компонентом сировинної бази металургійного виробництва. За запасами марганцевої руди (2,4 млрд т, у тому числі активних — 1 млрд т) Україна посідає перше місце в світі. У межах України зосереджена половина відомих світових запасів марганцевої руди. Основні поклади її розміщуються в двох басейнах — Нікопольському (Дніпропетровська область) та Великотокмацькому (Запорізька). Крім цих басейнів, поклади марганцевої руди є в Карпатах, Донецькій та Одеській областях, Побужжі.\nНаша країна має значну сировинну базу кольорової металургії. Її надра багаті на поклади різноманітних руд, зокрема алюмінієвих і таких, що містять в собі титан, цирконій, магній, ртуть та інші метали.\nЗа запасами титанової сировини Україна займає помітне місце у світі. Титано-цирконієві руди є в Житомирській, Київській, Дніпропетровській, Черкаській і Донецькій областях.\nВажливе народногосподарське значення має алюміній. Добувають його з алюмінієвих руд — бокситів, алунітів, нефелінів тощо. В Україні вони представлені покладами бокситів (Смілянське — в Черкаській області і Високопільське — в Дніпропетровській), нефелінових сієнітів (у Приазов’ї), алунітів (Беганське і Берегівське родовища в Закарпатській області).\nЗапаси ртутних руд в Україні зосереджені в основному в межах Донецького кряжу. Розробляється Микитівське родовище ртуті (Горлівка Донецької області). Основний мінерал цих руд — кіновар (містить понад 80 % ртуті).\nВ Україні добувають нікеле-кобальтові і залізонікелеві руди (на Побужжі і в Придніпров’ї). Вміст нікелю в рудах невисокий — 0,4—1,5 %. Промисловими вважаються руди, у яких міститься понад 1 % нікелю.\nПоліметалічні руди, до складу яких входять свинець і цинк, розвідані в межах Донецького кряжу, в Закарпатті (Берегівське і Беганське родовища), прояви їх виявлені у Передкарпатті.\nВ Україні поширені руди рідкісноземельних і розсіяних металів. Основні промислові мінерали цих елементів: монацит, бастензит, лопарит, газолініт, евксеніт та ін. З різної за хімічним складом сировини на підприємствах України одержують вольфрам, молібден, цезій, торій, літій, берилій, гафній, ніобій, індій, германій, кадмій, тантал, рідкісноземельні елементи церієвої (лантан, церій, празеодим тощо) та ітрієвої (гадоліній, ітрій, тербій тощо) груп.\nУкраїна має значні запаси уранових руд. Основний промисловий мінерал руди — ураніт (вміст ізотопів урану до 38 %). Добувають уран в Кіровоградській і Дніпропетровській областях. Уранові руди — стратегічна сировина, необхідна для функціонування атомної енергетики.\n3. Нерудні або неметалеві: а) будівельні матеріали (природне будівельне каміння, будівельні глини, цементна сировина); б) індустріальна мінеральна сировина (азбест, графіт, слюда, корунд, магнезит, скляні піски); в) хімічна мінеральна сировина (солі, сірка, селітра); г) сировина для виробництва мінеральних добрив (калійні солі, фосфорити, апатити); ґ) коштовне, напівкоштовне та виробне каміння (алмаз, рубін, смарагд, сапфір, топаз, аметист, яшма, малахіт, мармур та ін.).\nКам’яні будівельні матеріали за використанням поділяються на декоративно-облицювальні та будівельні. Провідне місце займають декоративно-облицювальні. Їх видобуток має міждержавне значення. В Україні зосереджені значні запаси граніту, гранодіориту, діориту, лабрадориту, габро, мармуру, мармуровидних вапняків тощо. Перше місце серед цих корисних копалин займають граніти. Найперспективніші родовища — Жежелівське (Вінницька область), Старобабанське (Черкаська), Богуславське (Київська), Крошнянське, Лазовиківське, Коростишівське (Житомирська область). До цінних облицювальних матеріалів належать лабрадорити Головинського, Горбулівського та інших родовищ Житомирської області, що мають світове значення. Значні ресурси мармуровидного вапняку зосереджені у Закарпатській області (родовища Діловецьке, Малий Розис, Довгорунь та ін.).\nСировина для будівельних матеріалів має повсюдне поширення, хоча окремі області відрізняються між собою переважанням певних її видів. Найбільші родовища скляних пісків — у Донецькій області (Авдіївське, Новомихайлівське), Харківській (Новоселівське), Чернігівській (Глібівське), Львівській (Великоглібовицьке). У цих областях зосереджено 55 % усіх запасів. На Донецьку, Харківську та Чернігівську області припадає 86 % видобутку скляних пісків в Україні.\nПоклади мінеральних ресурсів мають різний рівень вивченості та різний рівень точності оцінки. За ступенем розвіданості та кількісної визначеності запаси мінеральних ресурсів поділяються на чотири категорії:\nА — детально розвідані родовища з точно визначеними межами залягання, властивості яких докладно вивчено;\nВ — розвідані родовища з приблизно визначеними межами залягання;\nС1 — розвідані в загальних рисах родовища із запасами, підрахованими за допомогою екстраполяцій;\nС2 — попередньо оцінені запаси, якість яких визначена за єдиними пробами та зразками.\nВсі ці чотири категорії складають балансові запаси, використання яких економічно доцільно. До збалансованих запасів корисних копалин належать ті, які при наявній техніці не можуть бути ефективно використані. Існує також категорія прогнозних запасів корисних копалин, що оцінюються наближено у вигляді можливих.\nДля експлуатації корисних копалин потрібно, щоб родовища містили достатню економічно вигідну кількість необхідних корисних компонентів. Крім кількісної сторони, враховуються якісні показники — вміст корисних компонентів, умови та глибина залягання, потужність пластів, особливості покривних шарів тощо.\nБагато корисних копалин містять по кілька компонентів (наприклад, поліметалічні руди), мають корисні домішки. Поряд з мінеральними ресурсами одного виду розміщені ресурси інших видів. А відтак це потребує комплексного використання сировини.\nДля господарського освоєння найвигідніші територіальні поєднання корисних копалин, що полегшують комплексну переробку сировини, формування великих територіально-виробничих комплексів (ТВК). Наукову концепцію таких поєднань розроблено вченими-географами, що має велике практичне значення для господарської діяльності.\nЗ мінеральних ресурсів виробляється 70 % промислової продукції.\nПромислово розвинуті країни імпортують сировину. У США 50 % потреб у сировині задовольняються за рахунок імпорту.\nНе всіма видами ресурсів Україна забезпечена достатньо. Так, забезпеченість потреб народного господарства України власною нафтою становить 8 %, природним газом — 22 %, вугіллям — 95 %. Вона змушена довозити алюмінієву, свинцево-цинкову, мідну сировину, а також апатити, фосфорити. Висока собівартість видобутку донецького вугілля стала одним із чинників економічної кризи в державі. Через відсталі технології, вкрай повільне впровадження комплексної переробки сировини значна її частина втрачається, забруднюється навколишнє середовище. Нерозважлива орієнтація на видобуток первинних ресурсів призвела до втрат ефективності переробних ланок економіки.\nЛюди з давніх часів навчилися застосовувати природні ресурси для своїх потреб, що знайшло вираз у назвах таких історичних періодів розвитку людської цивілізації, як «кам’яний вік», «бронзовий вік», «залізний вік». Нині використовуються понад 200 різних видів мінеральних ресурсів.\nВ епоху науково-технічної революції у господарство залучаються все більші обсяги природних ресурсів. Через 15 років відбувається подвоєння промислових та енергетичних потужностей у світі. А відтак з цим безпосередньо й пов’язане зростання масштабів експлуатації природних ресурсів, оскільки вихідна основа всіх матеріальних цінностей, що виробляються, і всіх видів споживання енергії — природно-ресурсна. Тільки за останню чверть століття у світі витрачено стільки ж природної сировини, скільки за всю попередню історію людства. Скорочуються запаси та погіршується якість багатьох видів природних ресурсів. Зростає необхідність розробки та здійснення заходів щодо охорони довкілля. Забезпеченість природними ресурсами та стан довкілля для окремих держав, груп країн, деяких регіонів й у глобальних масштабах набуває все більшого значення для вирішення господарських завдань.\nПроте земну кору не можна розглядати як чарівну скатертину-самобранку, що за велінням людей у будь-якій кількості може постачати їм скарби земних надр. По-перше, майже всі мінеральні ресурси є невідновними. По-друге, світові запаси окремих їх видів далеко не однакові. По-третє, запити людства на мінеральну сировину постійно зростають.\nМеталеві руди, особливо ті, які містять рідкісні метали, дефіцитні. Нині деякі країни (наприклад, Китай, Японія) скуповують їх і рідкісні метали на світових ринках, оскільки передбачають бурхливий розвиток власних продуктивних сил у ХХІ столітті. Без сировини рідкісних і рідкоземельних металів у майбутньому не обійтись. Виходячи з цього, потрібно ощадно ставитись до земних скарбів України. Їх треба зберегти для майбутніх поколінь, а не розтринькувати, розпродавати на світових ринках.\n5.1. Основні важелі механізму\nНезважаючи на досконалість інженерних методів охорони природи та природоохоронного законодавства, підприємства не будуть їх використовувати, якщо це не буде для них вигідно. Слід зауважити, що власне природоохоронна діяльність не дає прибутку підприємствам, за винятком утилізації відходів, отриманих внаслідок процесу очищення стічних вод та газів, що викидаються в атмосферу. Більшість уловлених речовин є цінною сировиною (сірка, пил кольорових металів тощо) і можуть бути використані при виробництві продукції, сприяючи отриманню додаткового прибутку. Однак обладнання для вловлювання цих речовин та підготовка їх до подальшого використання часто вимагають таких видатків на придбання, монтаж та експлуатацію, котрі з’їдають весь прибуток від продажу виготовленої продукції.\nІншою причиною відсутності заінтересованості підприємств в природоохоронній діяльності є часто розбіжність часу забруднення або завдання шкоди навколишньому середовищу в іншій формі з моментом відшкодування збитків. Наприклад, надмірний вилов риби або надмірна вирубка деревини найсильніше відіб’ються на економіці галузі в майбутньому, а в поточному році можуть дати прибуток. Забруднення повітря та продуктів харчування, особливо радіаційне, може відбитися на здоров’ї через декілька років або десятиріч. А люди схильні більше клопотатися про нинішній день, ніж про майбутній, не замислюючись, що для усунення збитків у майбутньому будуть потрібні кошти, котрі набагато перевищуватимуть прибуток, отриманий шляхом порушення законів екології. Це явище має назву принципу віддаленості подій.\nЩе однією важливою причиною того, що підприємства не дуже заінтересовані реалізовувати заходи з охорони навколишнього природного середовища, є неузгодженість між підприємствами-отруювачами та підприємствами-реципієнтами, котрі зазнають найбільших збитків від забруднення навколишнього середовища. Основними забруднювачами є хімічна, нафтохімічна, металургійна, целюлозно-паперова галузі, енергетичний комплекс тощо. Разом з тим, найбільших збитків зазнають охорона здоров’я, комунальне, сільське, лісове та рибне господарства, оскільки зростають видатки на лікування хворих, ремонт будівель, висадження дерев замість загиблих; знижується врожайність та якість продуктів рослинництва, продуктивність тваринництва. Галузі-забруднювачі також зазнають збитків, принаймні через зростання захворюваності своїх працівників, однак вони значно менші, ніж видатки, котрі необхідні для здійснення повноцінної природоохоронної діяльності, з одного боку, та збитки, що завдаються підприємствам-реципієнтам, з другого.\nУ зв’язку з цим поряд із поліпшенням екологічного виховання та освіти важливим завданням держави є створення таких умов діяльності підприємств, за яких вони були б змушені займатися природоохоронною діяльністю або були б матеріально заінтересованими у реалізації заходів у цій галузі.\nПерший шлях стосується адміністративного механізму, який базується на встановленні норм, стандартів, правил природокористування та відповідних планових показників підприємствам з охорони навколишнього природного середовища та покарань від догани до тюремного ув’язнення або зняття з роботи та виплати штрафів підприємством і його керівниками. Однак цей шлях дорогий та малоефективний, оскільки вимагає постійного контролю та значного числа контролерів.\nПлатежі за понадлімітне і нераціональне використання природних ресурсів (дикорослих рослин, тварин, мінеральних грязей, води тощо) у вигляді штрафів стягуються з прибутку, що залишається у розпорядженні природокористувача, і з його приватних коштів.\nЗначно ефективнішим є шлях економічного стимулювання, коли за допомогою різноманітних важелів (цін, платежів, податкових пільг та покарань) держава створює умови для прибутковості дотримання природоохоронного законодавства, і збитковості його порушення.\nОтже, адміністрування, не пов’язане з матеріальною заінтересованістю, не може змусити підприємство постійно, ефективно і дбайливо ставитись до довкілля. З другого боку, економічні важелі, не підсилені безпосереднім примусом у найважливіших економічних проблемах, теж не завжди забезпечують необхідний якісний рівень та терміни здійснення природоохоронної діяльності. При цьому слід врахувати, що деякі адміністративні та економічні важелі переплітаються. Наприклад, штраф — це і адміністративний, і економічний захід, а встановлення лімітів користування та забруднення природних ресурсів спирається на такий адміністративний захід, як нормування.\nТому найкращих результатів досягають при розумному поєднанні економічної заінтересованості з достатньо жорстким контролем та адміністративним примусом (рис. 5.1).\nЛімітування природокористування — дієвий елемент механізму охорони навколишнього природного середовища. Існують підприємства, котрі з екологічної точки зору краще було б закрити або перепрофілювати, тобто перевести на випуск іншої продукції, що завдавало б менше шкоди навколишньому середовищу. Наприклад, целюлозно-паперовий комбінат можна перепрофілювати в меблеву фабрику. Проте з економічної точки зору, а часом і з соціальної, це не завжди реально, оскільки підприємство може бути постачальником потрібних суспільству товарів та робочих місць. У цьому випадку його діяльність в галузі природокористування деякий час регулюється не нормативами ГДС та ГДВ, а індивідуальними лімітами, тобто ТПВ.\nТривалий час природокористування в країні було безплатним, тобто підприємства використовували землю, воду та інші природні ресурси, а також забруднювали навколишнє природне середовище безкоштовно. Лише у випадку сильного забруднення з катастрофічними наслідками для навколишнього природного середовища підприємства виплачували штрафи, але не завжди. Така безвідповідальність зумовлювала нераціональне використання природних ресурсів.\nПланування природоохоронних заходів\nПлатежі за природокори-стування


Знайди слова (Пошук слів) | Рівень 21 | Гра в слова №919\n— вихідне положення в науці, яке приймається без доказів і лежить в основі доказу правдивості інших положень. Коли б се сказав ученик, котрий перший раз довідався, що два рази два - чотири, і в великій радості прикладає сю аксіому всюди, де треба і де не треба, ми б не дивувались (Фр., XVI, 1955, 139).\n— шматок якого-небудь тонкого і плоского матеріалу (паперу, фанери, картону і т. ін.) певної форми і розміру. Та й куплю Паперу аркуш.\n— тичина, жердина з порожнистим потовщенням на кінці - рибальське знаряддя, яким заганяють рибу в сітку Закинули рибалки сітку, одпливли вгору й почали бовтами полохать рибу (Н.-Лев., І, 1956, 60).\n— стрибок з відкиданням задніх ніг (про копитних тварин). Корова здоїлася без вибриків (Тют., Вир, 1964, 436).\n— рідина, в якій що-небудь виварилось, наситивши її певними речовинами. Лила [Горпина] густий, нудотний вивар з цибулячого лушпиння (Тулуб, Людолови, І, 1957, 332).\n— дія за знач. вилітати 1. [Хоменко:] Треба посіяти просо в таку пору, щоб воно встигло зацвісти до першого вильоту комарика (Мороз, П'єси, 1959, 185).\n— плата за наречену в деяких давньоруських племенах. В інших [племенах] дружину викупали за "віно", тобто за плату (Іст. СРСР, І, 1956, 34).\n— дія за знач. дотикати 1 і дотикатися. Мене збудив знов холодний дотик дідової руки, простягненої з сусіднього ліжка (Фр., IV, 1950, 184).\n— велика товста дерев'яна палиця. На другий раз наука, - не ходи в ліс без дрюка! (Укр.. присл.., 1955, 275).\n— за біблійною легендою - місце блаженного існування Адама та Єви.\n— оповідний рід літератури на відміну від лірики й драми. Історичний розвиток жанру поеми і досвід радянських поетів показують, що поема створюється і існує на грунті взаємозв'язку двох літературних родів: епосу і лірики (Мал..2. Сукупність народних героїчних пісень, сказань, поем. Весь таврійський епос пройнятий мрією про обводнення степів (Гончар, Таврія.., 1957, 171).\n— звивина, закрут, вигин. Довга й лінійно рівна дорога, так звана цісарська, була пуста. Вона видавалася тут між полями зміїним звоєм.\n— дика, звичайно хижа, тварина. Медвідь - страшний, великий звір. Вночі в село заходить з гір: Тут вб'є вола, там цапа з'їсть - Немилий і шкідливий гість (Фр., XIII, 1954, 265).\n— мисливець на морського звіра (тюленя, моржа, білуху і т. ін.). У глибині острова [Гоф] було виявлено залишки складеної з каменю хатини, в якій колись, мабуть, жили звіробої (Наука.., 6, 1958, 60).\n— хижий птах родини яструбових, схожий на шуліку.\n— задня частина шиї з верхньою частиною хребта.\n— той, хто вирощує квіти. Садівники й квітникарі господарства готуються до масових весняних посадок (Веч. IV 1957, 1).\n— метеорологічні умови, властиві певній місцевості. Мою хворобу лічити не можна лікарствами, а тільки спокоєм і кліматом (Коцюб., III, 1956, 347).\n— установа лікарняного типу, у якій лікування хворих поєднується з науково-дослідною та педагогічною роботою. Скінчив [Темницький] у Відні медицину і практикував при тамошній клініці (Фр., II, 1950, 291).\n— два бруси, з'єднані в горішній частині під кутом і закріплені долішніми кінцями до стін будівлі, на яких тримається дах. На хаті заблищали крокви й лати, наче сухі ребра (Н.-Лев., II, 1956, 364).\n— спортивний біг або перегони по пересіченій місцевості з подоланням природних перешкод. [Вернидуб:] А тебе все ж таки дожену.\n— сорочка (звичайно дитяча). Неначе ляля в льолі білій, Святеє сонечко зійшло (Шевч., II, 1953, 60).\n— дерев'яна деталь, яка зв'язує вісь воза з полудрабком. [Гавкун:] Ану лишень, назвіть усі частини чумацького воза.\n— заглиблення або інше місце в землі, де живе тварина. Збудував він недалеко від змієвого лігва собі кузню та й задумав, як би звести того змія з світу (Укр.. казки, легенди.., 1957, 225).\n— солодкий, ароматний міцний спиртний напій. Стіл був заставлений.\n— властивість за знач. мрійний1. В Настусі дуже зарані розвилась уява та мрійність (Н.-Лев., IV, 1956, 229).\n— сяйво, намальоване у формі круга навколо голови або над головою (на іконах, картинах релігійного змісту та ін.), як символ святості. Дід Дунай підходить до покуття.\n— захоплене вітання кого-небудь бурхливими оплесками, вигуками і т. ін. Твій Бачинський при від 'їзді з Кракова крикнув нам з вікна: "Слава, молоді радикали!" і ми єму [йому] зробили овацію (Стеф., III, 1954, 50).\n— сходи або посіви озимих культур. Проти самої Шевченкової гори.\n— кліщі, щипці з плоскими, плескатими кінцями (губами). Плоскогубцями вигинають дріт, обтискують проводи при їх зрощуванні, випрямляють зігнуті шурупи і цвяхи (Монтаж і ремонт.., 1956, 59).\n— частина якої-небудь поверхні, що виділяється своїм забарвленням, кольором, освітленням. На килимі були виткані не квітки, а якісь дуже ясні, ніби квітчасті плями, або червоні та білі латки (Н.-Лев., III, 1956, 15).\n— ремінь, мотузка, ланцюг, якими стягують ноги якої-небудь тварини, щоб обмежити свободу її пересування (перев. під час випасу).\n— різновидність довгого полегшеного списа з гострим металевим наконечником. Усе населення взялося укріпляти місто.\n— родич. [Василь:] Оце я зараз несу роботу в містечко та забіжу до писаря, він мені родак і щось-то вже він мені порадить! (Кроп., І, 1958, 171).\n— народна назва ромашки. В житі синіли волошки та сокирки, білів зіркатий ромен (Коцюб., І, 1955, 17).\n— загальний фізичний та моральний стан людини, який залежить від її здоров'я і настрою в даний момент. Песимізм мій хвильовий, викликаний поганим самопочуттям (Коцюб., III, 1956, 163).\n— дія і стан за знач. скошувати2, скосити.2. Похила поверхня, похилий бік чого-небудь.\n— холодна зброя у вигляді гострого металевого наконечника на довгому держаку. Еней махає довгим списом, На Турна міцно наступа (Котл., І, 1952, 293).\n— у Литві, Білорусії та на Смоленщині, Правобережній і Лівобережній Україні у XIV-XVI ст. - щорічний натуральний податок з селян, який стягався на утримання великокнязівського двору й урядовців.\n— установлений, визначений для кого-, чого-небудь відрізок часу. Леонтій вчився дуже добре, видав [здав] екзамен на полегкість і зменшення строку військової служби (Н.-Лев., IV, 1956, 56).\n— цінна промислова риба родини лососевих з м'ясом рожевого кольору. Пониззя Печори - головний в СРСР район ловіння сьомги, яка заходить в ріки для нересту (Ек. геогр. СРСР, 1957, 171).\n— той, хто висіває насіння в грунт. Пішов сівач на поле й сім'я сіяв (Фр., XI, 1952, 343).\n— сірувато-білий, блискучий, відносно м'який радіоактивний метал. В кожній речовині, в якій є уран або торій, є й гелій (Трубл.., 1940, 47).\n— хижий звірок родини куницевих з коштовним пухнастим хутром. У темнім лісі, за горами Зібравсь усякий звір: Вовки, лисиці з ховрахами, Зайці дурні, шкідливий тхір (Гл., 1951, 56).\n— участь. А пора збирання винограду? - пригадує Замфір. - Ну, це вже легка, празникова робота.\n— предмет і символ культу християнської релігії, який являє собою стрижень з однією або кількома поперечками у верхній половині (за євангельською легендою, на стовпі з перехрестям був розіп'ятий Христос). Умираючи, казав [Гриць], ..поховати гарно, висипати високу могилу, а хрест поставить із цілого дуба (Вовчок, І, 1955, 40).\n— тонкий струмінь води або якої-небудь рідини. Держачи чайник трьома пальцями і підіймаючи його високо над стаканами, вона розтягувала золоту, пахучу цівку чаю, ніби гралася своєю роботою (Н.-Лев., I, 1956, 200).\n— шарфик, кашне. Відтак, зібравши свій шалик з крісла, пустилась вона рівною алеєю додому (Коб., III, 1956, 72).\n— властивість за знач. ідейний. Кращі твори українських радянських письменників теж відбивають.. нерозривний зв'язок літератури з високою комуністичною ідейністю (Тич., III, 1957, 436).\n— признач. для їзди (у 1 знач.). Їздові коні.


ТЕСТИ НА COVID-19. У ЧОМУ РІЗНИЦЯ?\nАвтор РЕДАКЦІЯ ПОРТАЛУ від\t 25 Січня, 2022 Медицина\nСьогодні весь світ опинився в ситуації, коли ми змушені бути трохи медиками. Щоб протистояти коронавірусній інфекції COVID-19 і її збуднику – вірусу SARS-CoV-2, ми повинні розуміти, як ця інфекція передається, розбиратися у профілактиці, вміти розпізнавати ознаки захворювання, знати відмінності в методах тестування на COVID-19. Як то кажуть, поінформований, значить, озброєний. ПЛР-діагностика, ІФА, експрес-тести – у чому відмінність?\nВажлива відмінність ІФА (імуно-ферментний аналіз) від ПЛР (полімеразна ланцюгова реакція) в тому, що ПЛР відноситься до прямих методів виявлення збудника інфекції, тобто дозволяє визначити РНК вірусу SARS-CoV-2 в мазку зі слизової носоглотки і / або ротоглотки. Метод ІФА дозволяє побачити реакцію імунної системи на вторгнення інфекції, а не сам вірус.\nПЛР тест – це етіологічна діагностика нової коронавірусної інфекції. Він має високу чутливість навіть на самих ранніх стадіях інфекційного процесу – ще до появи ознак хвороби. Чутливість – це мінімальна концентрація РНК вірусу в досліджуваному зразку, яку здатна виявити тест-система. Більшість їх мають високу чутливість, але вона не досягає 100%, і в деяких випадках можуть бути помилково негативні результати.\nРезультат тесту завжди оцінюється в сукупності з іншими даними (епідеміологічним анамнезом, клінічними симптомами, результатами комп’ютерної томографії легенів або інших обстежень). Якщо підозри на COVID-19 все ще залишаються, лікар зазвичай призначає повторний аналіз.\nАнтитіла / імуноглобуліни – супергерої\nАнтитіла або імуноглобуліни (Ig) – це «захисники» нашого організму від різних вірусів, бактерій та інших інфекційних агентів. Імунна система людини настільки розумна, що під час вторгнення в організм збудників різних інфекцій вона починає виробляти специфічні білки, мета яких – «знищити» і «запам’ятати» цю інфекцію. При повторній зустрічі зі збудником, антитіла виробляються швидко і в більшій кількості, і можуть нейтралізувати цей мікроорганізм без наслідків для організму.\nВизначення в крові різних класів антитіл є інформативним свідченням поточного або минулого інфекційного процесу, допомагає оцінити стадію розвитку інфекції. Рівень антитіл і динаміка антитільної відповіді у різних людей можуть відрізнятися. Це залежить від стану імунної системи людини, наявності супутніх захворювань та інших факторів. Зокрема, при COVID-19 імуноглобуліни починають формуватися в середньому через 7-14 днів після контакту з вірусом. Важливо розуміти, що оскільки антитіла починають вироблятися не з першого дня інфікування, то і тест на імуноглобуліни може бути негативним, адже тестування може потрапити на період, коли організм ще не встиг сформувати імунну відповідь.\nІмуноглобуліни класу M до SARS-CоV-2 (IgM)\nЇх рівень зазвичай стає доступним для виявлення не раніше 1-2 тижнів від контакту зі збудником (не раніше 5 днів від появи симптомів при симптоматичному перебігу), а загальний період ймовірного виявлення антитіл класу M частіше становить менше 2-3 місяців – протягом цього часу IgM антитіла поступово повністю змінюються на IgG. Таким чином, виявлення антитіл класу M може вказувати на недавнє інфікування SARS-CoV-2. Однак, результат цього тесту сам по собі не може служити підставою для діагностичних висновків. Рівень антитіл і динаміка антитільної відповіді можуть індивідуально варіювати.\nІмуноглобуліни класу G до SARS-CоV-2 (IgG)\nIgG починають визначатися в крові приблизно з 21-28 дня від моменту зараження, їх рівень довгий час може залишатися високим. За наявністю і рівнем IgG антитіл в крові можна судити про факт інфікування в минулому і визначити наявність специфічної імунної відповіді.\nЗа допомогою експрес-тестів можна приблизно за 15 хвилин визначити, чи є в крові специфічні антитіла до вірусу SARS-CoV-2. Плюс тесту в швидкості, мінус – у недостатній точності. Для дослідження методом ІФА потрібно більше часу, ніж для експрес-тесту, але він має більш високу чутливість, а значить, з більшою ймовірністю зможе визначити специфічні імуноглобуліни в сироватці крові.\nКому необхідно проводити тестування методом ІФА.\nВикористання ІФА-тестів для визначення антитіл в сироватці крові до вірусу SARS-Cov-2 врегульоване наказом МОЗ від 20.05.2020 № 1227 «Про затвердження змін до Стандартів медичної допомоги «Коронавірусна хвороба (COVID-19)». За інформацією МОЗ України, ІФА-тести дозволять забезпечити масовий скринінг населення.\nЗгідно з рекомендацією МОЗ, в першу чергу ІФА-тестування необхідно пацієнтам з симптомами ГРВІ (у т.ч. COVID-19), пневмонією, контактним особам, пацієнтам, що потребують планової госпіталізації та / або операції, медичним працівникам, які працюють з хворим COVID-19 , а також працівникам інших галузей, які схильні до високого ризику зараження на робочому місці. Ми радимо проходити тестування всім, хто часто контактує з великою кількістю людей: працівникам транспортної галузі, сфери торгівлі, туризму та інших галузей.\nПопередня новина25 січня — День Святої Тетяни\nНаступна новина Ціни на крупи в Макарові


Як і де найкраще шукати житло в Польщі | Польща Сьогодні\nДомой Нерухомiсть Як і де найкраще шукати житло в Польщі\nПерша проблема, з якою зіштовхуються більшість емігрантів, це пошук житла в Польщі. На щастя, сьогодні підходящий варіант житла можна знайти на різних інтернет порталах.\nПопулярна, доступна і зрозуміла інтернет-платформа для пошуку житла і не тільки, це Оlx.pl. У категорії Нерухомість, ви знайдете сотні пропозицій безпосередньо як від власників житла, так і від представників агенств нерухомості. Фільтри, доступні на сайті, значно полегшать і прискорять пошук квартири або будинку. Просто вкажіть бажану кількість кімнат, цінову категорію, місто, район, шукаєте ви житло виключно від господаря, чи хочете, щоб квартира була обставлена меблями і так далі.\nОбов’язково уважно читайте опис, чи включені в суму оголошення всі оплати, так як часто фігурує одна ціна, а в реальності потрібно ще платити czynsz.\nДуже схожий за структурою і можливостями на Оlx, в Польщі є інтернет сервіс Gumtree.pl. Тут також є десяток фільтрів, які полегшують пошуки житла.\nШвидше за все, новинкою для багатьох стане портал – https://ada.place/pl. Його головна перевага для іноземців в тому, що сайт переведений на англійську, німецьку та українську мови. Так що зорієнтуватися на сторінках ресурсу буде зовсім не складно. Правда не переведеними залишаються тільки самі тексти оголошення. Для початку вибираєте потрібне вам місто і починаєте пошуки житла. Як і всюди, тут є пропозиції від власників нерухомості і від агенств.\nДуже популярний серед поляків і іноземців сервіс Оtodom.pl. Тут все дуже просто, зрозуміло, доступно. До речі, часто оголошення з Оtodom копіюються і розміщуються на інших інтернет сервісах цього типу. На Оtodom більш розширена структура фільтрів, тут можна дізнатися технічний стан квартири або будинку, подивитися розміщення на карті і дізнатися подробиці про найближчий міський транспорт, про наявність поблизу ТЦ і так далі.\nМенш популярними, але також перевіреними сайтами для пошуку житла є:\nЯкщо ви шукайте житло на короткий період часу або ж не проти зняти ліжко в хостелі, тоді немає кращих сервісів для пошуку, ніж Booking або Airbnb.\nТакож дуже часто іноземці шукають житло на сторінках соціальних мереж. На Фейсбуці, Вконтакті є дуже багато різних російськомовних груп і сторінок, де публікуються оголошення про здачу житла. Дуже часто самі іноземці шукають підселення або ж рекомендують перевіреного господаря, у якого можна зняти житло. Зазвичай групи такого типу мають стандартну назву – Житло Варшава, mieszkania Wrocław і так далі.\nЄ ще такий польський портал, як Marketplace, який діє в рамках Фейсбуку. Тут, крім того, що можна продати і купити різні речі, також можна знайти в оренду житло.\nПредыдущая статьяЯкі квартири найчастіше вибирають іноземці в Польщі\nСледующая статьяПоляк скрутив лічильник пробігу на 1 млн кілометрів. Тепер йому загрожує тюремний термін


Росія озвучила свої умови нормандської зустрічі - війна на Донбасі\nМосква озвучила свої умови нормандської зустрічі\nОфіційні особи Росії заявили, що не бачать реалізації домовленостей, досягнутих зустрічі в нормандському форматі 9 грудня 2019 року.\nЗа словами заступника міністра закордонних справ РФ Андрія Руденка, тільки після "виконання рішень" можна буде говорити про точну дату нового саміту, передає ТАСС.\n"Ми хотіли б бачити реалізацію тих рішень, які були прийняті в Парижі 9 грудня, після цього визначаться вже з точною датою, коли буде саміт. Проводити саміт просто заради саміту - це марна трата часу", – зазначив Руденко.\n9 грудня 2019 року лідери України, Росії, Франції та Німеччини провели саміт в "нормандському форматі" в Парижі, за результатами якого було прийнято комюніке щодо військового конфлікту на Донбасі.\nПізніше в Росії заговорили про зрив "нормандської зустрічі" в квітні.\n18 лютого 2020 року озброєні формування РФ почали наступ на Донбасі. Збройні сили України зазнали важких втрат під час боїв.\nРосія скликала Рада безпеки ООН, на якому і була жорстко розгромлена. США, Британія, Франція, Німеччина, Естонія та інші країни висловили підтримку Україні, рішуче засудивши підлі провокації Путіна і його маріонеток на Донбасі. Росію також озвинуватили у тому, що вона не дотримується Мінські угоди.\nРосіяМоскваВійна на Донбасі