Адмінреформа: межі Тернопілля змінювати не будуть, а от райони укрупнять (Відео, Графіка) - 7 ДНІВ УКРАЇНА\nТернопільська область матиме укрупнені райони, а новоутворені територіальні громади отримають власні бюджети. Принаймні саме так бачать майбутні адміністративні зміни у Регіональному прес-центрі «Реанімаційний пакет реформ».\nІА «7 Днів-Україна» вирішила ознайомити із пропозиціями активістів своїх читачів, аби майбутні новації і реформування не стали для них сюрпризом. Адже раніше навіть розмови про можливу адмінреформу і її наслідки на Тернопіллі спричиняли значний спротив як з боку фахівців, так і з боку звичайних громадян.\nЧитайте також. Адмінреформа: новий територіальний поділ обіцяють обговорити з громадами Тернопілля (Фото)\nНагадаємо, у вересні “Інститут громадянського суспільства” – один із розробників Концепції реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади – проводить серію регіональних «круглих столів». На них презентують комплексні законодавчі ініціативи, а також відбувається відкритий діалог щодо змін, які чекають на громади та країну в цілому. За твердженням експертів, наразі закінчується формування пакету законопроектів, який дозволить провести очікувану реформу децентралізації влади та отримати сильні громади як основу сильної України.\nТернопільська область нині налічує 17 районів, у яких мешкають 1,07 млн жителів. За Концепцією реформи, межі області змінювати не будуть, але райони мають пройти процес укрупнення. Кожен із районів буде об’єднувати не менше 150 тис. мешканців. Експерти прогнозують, що на Тернопільщині утворяться нові великі райони, з більшими ресурсами та ширшими повноваженнями. Проте, які саме це будуть райони, залежить від рішення обласної ради. Новоутворені територіальні громади та райони отримають більше повноважень і фінансових ресурсів для їх виконання, разом із цим зросте і їхня відповідальність за свою роботу.\nВідповідно до Концепції реформування місцевого самоврядування та територіальної організації влади (№333-р), першим кроком є реформа територіальної основи діяльності органів публічної влади (адміністративно-територіального устрій), другим – розширення повноважень органів місцевого самоврядування, третім – запровадження більшої фінансової незалежності громад.\nЗа словами директора з науки Інституту громадянського суспільства Анатолія Ткачука, загалом в Україні – 490 районів, відповідно до розрахунків передбачається утворення 120 районів. На його думку, райони потрібно об'єднувати природно, тобто так, щоб вони були життєздатними.\n– Немає сенсу з'єднувати два бідні райони області, адже у такому випадку ситуація не покращиться, – переконаний пан Ткачук.\nЗа запропонованими змінами, в Україні буде впроваджена трирівнева структура місцевого самоврядування: регіон (область) – район – громада (село, селище, місто) (див. малюнок унизу - прим.). Кількість районів і територіальних громад зменшиться, проте завдяки збільшенню бюджетів та розширенню повноважень саме громади повинні стати найдієздатнішими адміністративними одиницями. Україна налічує близько 12000 міських, селищних, сільських рад. Із метою забезпечення потреб громадян та враховуючи культурні, економічні, логістичні та інші параметри, прогнозується утворення 1500-1800 громад, кожна з яких об’єднає від 4 тис. до 10 тис. мешканців.\nДля того, щоб органи місцевого самоврядування насправді мали можливість розвивати регіон, вже з 2015 року місцеві бюджети отримають право на частку загальнонаціональних податків. У центральну казну будуть надходити лише кошти, необхідні для виконання державних функцій. Це є головною відмінністю від нині існуючої фіскальної системи на місцях, коли практично всі податки централізовано збираються до обладміністрацій, а на місцях залишається незначна частина грошей.\nУряд попередньо пропонує залишати на місцях до 60% податку на доходи фізичних осіб, від 10% до 25% податку на прибуток підприємств, частково – екологічний податок, а єдиний і земельний податки пропонують залишити на місцях у повному обсязі. Також органи місцевого самоврядування отримають можливість вводити місцеві податки, визначати їх ставки та встановлювати пільги.\n– Збір податків буде розділений на дві частини. Є загальна державна податкова служба України. А органи місцевого самоврядування матимуть свою невелику структуру, яка буде займатися збиранням місцевих податків і зборів, встановлених місцевими радами, - зазначає Анатолій Ткачук.\nЗа його словами, в таких умовах кожна територіальна громада, кожна область і кожне місто будуть зацікавлені в тому, щоб у них створювались робочі місця і, відповідно, сплачувалось більше податків.\n– Реалізація повноважень має відбуватись там, де ці повноваження є найбільш важливими для людей. Чим далі повноваження від місця, де вони повинні реалізовуватись, тим вищою буде корупційна складова, – переконаний Анатолій Ткачук.\nУ РПР наполягають, що реформа повинна наблизити послуги до людей і зробити владу відповідальною перед ними.\nНагальну необхідність укрупнення районів та громад, а також перерозподіл повноважень, експерти пояснюють наступним чином: надмірна роздрібненість та малочисельність більшості територіальних громад призводить до їх фінансової неспроможності, відсутності резервів та ресурсів для власного економічного розвитку. Така громада не має на сьогодні повноважень та фінансових можливостей вирішувати нагальні проблеми, а її жителі позбавлені доступу до мінімально необхідних послуг. В першу чергу це очевидно в управлінні, освіті та медицині.\nДецентралізація є одним із фундаментальних принципів системи державного управління розвинених країн. За таким принципом на сьогодні відбувається розподіл повноважень і відповідальності у всіх європейських країнах, зокрема і Польщі. В цій країні за короткий проміжок часу шляхом комплексної реформи місцевого самоврядування було забезпечено разючі зміни, насамперед, у плані надання послуг громадянам. Досягнення цієї держави в розвитку системи самоврядних структур підтверджують, що створення трирівневого самоврядування сприяли її швидкому входженню до Європейського Союзу.\nПриклади впровадження реформи на суспільно-важливих сферах життя українців:\nОсвіта. Питання дошкільної і шкільної освіти залишаться на рівні громади, спеціалізована шкільна освіта (спортивні школи, школи-інтернати) – на рівні району. Професійна технічна освіта, вища освіта першого і другого рівня акредитації – в області. Вищою освітою третього і четвертого рівня акредитації (інститути й університети) буде займатися держава.\n– Питання про необхідність створення дитячих садочків, початкових та середніх шкіл залишаться на рівні громади. Наприклад, держава виділяє близько 15 тис. грн у рік на навчання кожного учня. Виходячи з кількості дітей на території села чи селища, громада прийматиме рішення про те, які школи залишати середніми, а які початковими. Наразі в системі освіти сільської місцевості початкових шкіл – лише 5%, решта – середні, а повинно бути навпаки, - пояснює Анатолій Ткачук.\nМедицина. Із сьогоднішньою централізованою системою прийняття рішень у певній адміністративній одиниці неможливо повноцінно утримувати і керувати всіма трьома рівнями медичного обслуговування – первинна медицина, стаціонарна і спеціалізована медицина (онкоцентри, кардіоцентри та інші). Але якщо ці три рівні медицини накласти на трирівневу модель самоврядування з відповідним перерозподілом повноважень і коштів, то виходить наступна структура: у громади буде первинна медицина зі швидкою допомогою (власне те, що має бути якомога ближче до людей), у районі – поліклініки зі стаціонарним лікуванням, а в області – спеціалізована медицина зі складними операційними і діагностичними центрами. Установи, які лікують більш складні патології, повинні залишатись на рівні центральної влади.\nУправління. У трьох селах є мінімум шість посадових осіб: це три голови та три бухгалтери. Після об’єднання управлінський апарат буде налічувати теж шість посадових осіб, але ними будуть уже голова, бухгалтер, землевпорядник, відповідальний за освіту, юрист, комунальник. Тобто це буде команда, що може компетентно приймати рішення щодо управління.\nДовідково. «Реанімаційний пакет реформ» був створений у січні 2014 року на Майдані. Активісти вирішили спрямувати енергію протесту мільйонів людей у дієве русло – реформування країни. Замість того, щоби говорити про розбіжності, разом взялися за реформи, які змінять країну для всіх громадян України на Заході, Сході, Півдні і Півночі. Навколо РПР об’єдналося понад 150 експертів, активістів, журналістів, науковців, правозахисників, які разом розробляють законопроекти, сприяють їхньому ухваленню та контролюють втілення реформаторських законів.\nПроведення серії регіональних круглих столів Інститутом громадянського суспільства проходить за підтримки Міжнародного фонду «Відродження».\nPrevious Previous post: Про затримання сепаратиста Малиша бійцями батальйону “Айдар” знали і МВС, і СБУ – комбат “Айдару”\nNext Next post: Як Україна закриває кордон з Росією (Відео)


1 Які відеокарти бувають\n1.1 категорії відеокарт\n3 Яку відеокарту вибрати?\nСьогодні ми поговоримо про вибір відеокарти. Яка карта потрібна саме вам? Зрозуміло, потреби у людей у виборі відеокарти абсолютно різні — комусь потрібно грати на ультранастройках, кому-то просто посидіти в інтернеті, а комусь потрібна відеокарта, щоб просто включити комп’ютер. Правильно вибрати відеокарту для комп’ютера досить складно, необхідно враховувати велику кількість факторів. Давайте розбиратися.\nВАЖЛИВО. Читаючи статтю, найменше звертайте увагу на моделі і ціну відеокарт, надані вони тут виключно для приблизної оцінки потужностей і цінових категорій. Комп’ютерні технології розвиваються семимильними кроками, і виробництво відеокарт не відстає від цього темпу.\nПерше, що потрібно дізнатися новачкові — виробників всього два: INVIDIA і ATI. Якщо ви бачите GeForce (G) — це INVIDIA, Radeon (R) — це ATI. Що одна, що інша компанії регулярно випускають новий продукт і оснащують його новим забезпеченням, хоч і далеко не завжди росте фактична продуктивність. Найчастіше буває так, що видавці ігор оптимізують свої творіння під лінійку карт і софта однієї компанії на шкоду іншій, але не можна сказати чиї відеокарти могутніше або надійніше, кожна випущена модель має свої переваги і недоліки перед аналогом-конкурентом, тому варто порівнювати конкретні відеокарти, а НЕ виробників.\nбюджетний сегмент. Зараз цей рівень поширюється приблизно до відеокарт рівня GTX-630 і їм подібних. Чесно кажучи, в цьому сегменті немає потреби абсолютно, тому що в багатьох процесорах як від Intel, так і від AMD є вбудована графіка. Особливо можна виділити процесори А-серії, яким вбудована відеокарта дозволяє навіть грати, зокрема, AMD A10, хоча це вже тема зовсім іншої статті. Якщо ви хочете просто посидіти в інтернеті, просто взяти і включити комп’ютер, надрукувати що-небудь, то вам не потрібна дискретна відеокарта. Найкращим рішенням буде взяти Intel Core I3 або будь-який інший недорогий процесор з вбудованим графічним ядром, все буде добре працювати, підібрати процесор не так складно, як підібрати відеокарту. Якщо ж ви ставите перед собою завдання пограти, то тут вже вбудована графіка навряд чи впорається, доведеться вдатися до дискретних рішень середнього рівня.\nсередній сегмент. Відкрите рівня приблизно від GTX 650 до GTX 660, між ними є певна прошарок. На даний момент вони коштують від 7000 до 15000 рублів, але ринок мінливий, на ціну все-таки я б звертав увагу в останню чергу. Чим же хороші ці відеокарти? Вони дозволяють за прийнятні гроші грати в нові ігри на середніх-високих настройках і запускати гри минулих років на максимальних. Це, звичайно, залежить і від інших параметрів: процесора, монітора і так далі. В цілому, якщо ми беремо комп’ютер в вакуумі, щоб все залежало тільки від відеокарти — вони дають вам нормальну продуктивність, але про таких параметрах, як максимальне згладжування і ультранастройкі, швидше за все, доведеться забути, особливо якщо говорити про нові гри. Також багато що може залежати від оптимізації в іграх, але зараз не про це.\nТоп-сегмент. Це відеокарти рівня GTX 970, GTX 980, Radeon R9 290 та інші подібні — справжні монстри, які коштують величезних грошей, від 20000 рублів і вище. Звичайно, можна вибрати відеокарту і дешевше, рівня GTX 770, 670, R9280x, їх можна знайти на вторинному ринку за дуже смачну суму.\nГрафічний процесор (GPU) — його потужність визначає фреймрейт в іграх (FPS).\nВерсія Shader Model — шейдери. Чим новіший відеокарта, тим новіше версія шейдерів і приємніше картинка на екрані\nПам’ять відеокарти. Буває DDR, GDDR2, 3, 4, 5. Порядковий номер або версія, якщо завгодно, визначає характеристики, т. Е. Чим більше, тим краще.\nОбсяг локальної відеопам’яті. Не раджу звертати особливу увагу на даний пункт, т. К. Більшість відеокарт зараз мають 1 Гб пам’яті і вище, цього цілком достатньо для продуктивної роботи. Часта помилка новачка — ранжувати потужність відеокарти за цим параметром. Брати більше 3 Гб, взагалі, не має сенсу, тільки якщо ви не користуєтеся великою кількістю моніторів.\nSLI і CrossFire — підтримка установки двох і більше відеокарт одночасно. Використовується за прямим призначенням — збільшення продуктивності. Тільки не думайте, що дві карти збільшать продуктивність в два рази, інструмент складний і вимагає додаткового занурення в питання.\nЯкщо вам потрібна топова відеокарта, і ви точно вирішили насолоджуватися новими іграми на ультранастройках, то зверніть свою увагу саме на магазинні варіанти GTX 970, 980, R9 290 — 90x. Також можна використовувати SLI технологію і поєднати дві GTX 760 (припустимо), тоді теж все буде добре. Про SLI технології поговоримо в іншій статті. Краще все-таки прикупити одну топову відеокарту, ніж мучити себе налаштуванням SLI.\nУ підсумку — якщо ви хочете серфить інтернет або грати в іграшки, але вас не особливо хвилюють настройки, то, швидше за все, вам необхідно звернути увагу на процесори з вбудованою графікою або на вторинний ринок, де ви зможете за ті ж 5 тисяч рублів знайти відеокарту рівня GTX 580. Це одночіповий топ минулих років, хороша відеокарта, яка дозволить вам пограти на ультранастройках навіть в Battlefield 3, 4 на HD-дозволі. Ви самі розумієте, що це вже непогано. Нові ігри будуть йти вже не так чудово, але прийнятного фреймрейта ви в них досягнете. Якщо ж ви точно знаєте і точно впевнені, що вам потрібні ультранастройкі в нових іграх, то беріть топові відеокарти в магазинах. Тут, звичайно, теж є нюанси. При досить значному, але все-таки обмеженому бюджеті, найпотужніша відеокарта в магазині може виявитися занадто дорогою, і тоді доведеться вибирати з декількох більш дешевих, в цьому випадку стануть в нагоді більш поглиблені знання з вибору дорогих ігрових відеокарт (тут лінк на статтю «яку ігрову відеокарту для комп’ютера вибрати »).\nЯк правильно вибрати відеокарту для комп’ютера Ссылка на основную публикацию


Як правильно наносити хайлайтер на обличчя покроково: 6 фото і відео\nЯк наносити хайлайтер на обличчя?\nПокрокова ФОТОінструкція і наші поради допоможуть тим, хто вперше взяв у руки хайлайтер\nХайлайтер – засіб, без якого не обходиться жодна модна техніка макіяжу: ні стробінг, ні контурінг, ні навіть нонтурінг. Тому варто до нього придивитися пильніше!\n1 Для чого потрібен хайлайтер?\n2 Як використовувати хайлайтер: покрокова ФОТОінструкція\n3 Різні схеми нанесення хайлайтера\n3.1 Як візуально зробити ніс коротше за допомогою хайлайтера?\n3.2 Як виділити вилиці хайлайтер?\n3.3 Як виділити брови?\n4 Як наносити рідкий, сухий і кремовий хайлайтер?\n4.1 рідкий хайлайтер\n4.2 кремовий хайлайтер\n4.3 сухий хайлайтер\nДля чого потрібен хайлайтер?\nОсновна функція хайлайтера – додавати шкірі сяйва за рахунок відбиття світла. Але способи його застосування можуть бути різними, як і результат.\nЗа допомогою хайлайтера можна створити ефект шкіри, ніби підсвічується зсередини, підкреслити окремі частини обличчя (наприклад, вилиці), виділити очі.\nСвітловідбиваючі частинки, за рахунок яких хайлайтер і виконує покладену на нього місію, можуть бути дрібними або великими. За текстурі хайлайтери теж різняться – вони бувають рідкими і кремовими, випускаються у формі олівця, пудри і стіки.\nЯк використовувати хайлайтер: покрокова ФОТОінструкція\nЯк ми вже з'ясували, використовувати хайлайтер можна по-різному. Але найчастіше його застосовують, щоб виділити і підкреслити певні зони особи – ті, на які в першу чергу падає світло. Така техніка дозволяє зробити обличчя більш скульптурним, а його риси – більш виразними.\nДля початку переконайтеся, що ви ідеально попрацювали над тоном: як слід розтушувати тональний засіб, замаскували недоліки шкіри коректором і консилером. Як правильно наносити сухий хайлайтер, пояснює візажист Юлія Сизих.\nЗона, на яку слід наносити найбільше хайлайтера – це верхня частина скул. Почніть розтушовувати хайлайтер саме в цій області, поки не досягнете інтенсивності, яка вам необхідна. Для того щоб кордони сухого хайлайтера були менш помітні, після розтушовування пензлем можете пройтися по вилицях кінчиками пальців і м'яко втушевать хайлайтер в тональний крем.\nДодайте трохи засобу також на область над вигином брови: так макіяж буде виглядати більш гармонійно.\nПройдіться хайлайтер по спинці носа. Не робіть тушевку в цій зоні занадто широкою, щоб візуально не розширити ніс.\nПідсвітите хайлайтер "галочку" над верхньою губою, щоб зробити губи візуально більш пухкими.\nДодайте трохи засобу в улоговинку над підборіддям – але тільки в разі, якщо ця зона не стає жирною протягом дня.\nРастушуйте невелика кількість хайлайтера у внутрішніх куточках очей.Цей простий трюк моментально додасть погляду сяйва! Особливо актуальний він для дівчат з близько посадженими очима: відстань між ними стане візуально більше.\nРізні схеми нанесення хайлайтера\nЯкщо базову схему нанесення хайлайтера ви засвоїли, вивчіть поради, які допоможуть скорегувати окремі частини обличчя за допомогою сяючих пігментів.\nЯк візуально зробити ніс коротше за допомогою хайлайтера?\nВізуально вкоротити ніс допоможе наступний простий прийом: рівномірно нанесіть хайлайтер уздовж спинки носа, а кінчик залиште "чистим". Якщо ж ви, навпаки, хочете візуально подовжити короткий ніс, додайте трохи хайлайтера на його кінчик.\nЯк виділити вилиці хайлайтер?\nЩоб підкреслити вилиці, нанесіть хайлайтер на найвищі їх точки. Таке сяйво буде помітно при різному освітленні і з різних точок огляду, тому можете бути впевнені: рельєф особи вдасться підкреслити якнайкраще.\nЯк виділити брови?\nХайлайтер знадобиться також при створенні макіяжу брів – причому не тільки вечірнього, але і денного. Нанесіть трохи хайлайтера під брову і над нею, щоб зробити її більш графичной і "розкрити" погляд.\nЯк наносити рідкий, сухий і кремовий хайлайтер?\nНаносити хайлайтер можна пензлем, спонжем або подушечками пальців – в залежності від того, якого результату ви хочете добитися і який тип хайлайтера при цьому використовуєте. Розповідаємо про особливості нанесення найпопулярніших видів хайлайтера.\nНайзручніше такої хайлайтер наносити пензлем з синтетичного ворсу або пальцями. Якщо у рідкого хайлайтера делікатне сяйво (як, наприклад, у засоби Alliance Perfect від L'Oréal Paris), то його можна використовувати в якості праймера, щоб створити той самий ефект, що підсвічується зсередини шкіри.\nЙого теж можна розподіляти пензлем, спонжем або пальцями, а YSL, наприклад, випускають цей засіб в зручному форматі хайлайтера-ручки з пензликом. Як правило, у такого хайлайтера щільніша і насичена текстура, тому в якості праймера його використовувати не рекомендується.\nДозволяє створити делікатне сяйво, яке буде доречно і в денному, і в вечірньому макіяжі. Сухий хайлайтер можна наносити і поверх тонального крему, і після звичайної пудри. Особливо стане в нагоді цей засіб дівчатам з жирною шкірою.\nА який хайлайтер використовуєте ви? Залишайте свої рецензії на кращі засоби в коментарях!\nЩо робити якщо засохла туш?\nРізні види тіней: керівництво до застосування\nЧому шаруються нігті на руках: причини і рішення\nМакіяж брів: все, що вам потрібно знати\nМанікюр Селени Гомес на фото


У 80-ті роки приходить цілковита творча розкріпаченість. Ніби прорвалися стримуючі шлюзи і стрімкий потік, хлинувши у старе русло, заповнив його по вінця чистими, свіжими струменями. Помолодшав, знову пишно розквітнув старовинний промисел. Густа поросль міцних паростків прикрасила його могутній стовбур, підгодувала знову живильними соками.\nЗ’являються нові гілки єдиного дерева петриківського розпису, скріплені близькістю схожих смаків, звичок та поглядів, а головне — зберігається спадковість старої традиції, яка бережно передається з покоління в покоління від батьків до дітей та онуків. Петриківський декоративний розпис дійсно є одним з унікальних проявів української художньої культури. Культури стародавньої, яка йде корінням у глибини історії, створюваної протягом століть працею і талантом наших предків та сучасників. Культури суто національної, не скаламученої сторонніми домішками та впливами, що втілила в собі духовне багатство й творчу щедрість українського народу.\nСучасний петриківський орнамент характеризується, насамперед, як рослинний, переважно квітковий. Він ґрунтується на уважному вивченні реальних форм місцевої флори і створенні на цій основі фантастичних, неіснуючих у природі квітів (наприклад, "лучка" чи "кучерявки"). Широке застосування мають мотиви садових (жоржини, айстри, троянди) і лугових (ромени, волошки) квітів і ягід калини, полуниці і винограду. Характерними є також зображення листя, що називають "папороттю", бутонів і пір'ястого ажурного листя.\nЗасвоєння техніки нового художнього виробництва не зайняло у петриківських майстрів багато часу, тим більше, що традиційні прийоми роботи яєчною темперою виявились придатними й для підлакового розпису.\nІ хоча підлаковий розпис являє собою цілком самостійний вид мистецтва, в умовах Петриківки вона є прямим продовженням станкової графіки із застосуванням її до нового асортименту виробів. Нова галузь об’єднання народних майстрів Петриківки в великий творчий колектив, в якого з’явились необмежені можливості для творчої праці. Цим пояснюється те, що з появою галузі підлакового розпису петриківчани почали все більш й більш активно приймати участь і в місцевих, і в обласних, і в республіканських художніх виставках.\nНайпомітнішими мистецькими постатями цього покоління є Федір Панко й Василь Соколенко, які впродовж багатьох років очолювали промисел, плідно творчо працювали й викладали. На їх творчість сильно вплинула група петриківських майстрів, мешканців Києва, що займали провідне місце в другій половині 50-х років (В. і Г.Павленко, П.Глущенко, В.Клименко-Жукова, М.Тимченко).\nМайстри київської групи з перших післявоєнних років були пов’язані з роботою на Київському художньому експериментальному керамічному заводі. Розпис порцелянових виробів був основним видом діяльності петриківчанок, засобом їх існування, професією. І хоча ці майстрині займали серед художників ведуче місце, вони мали рахуватись з вимогами заводу, а завод вимагав, щоб розписи були пишні, насичені, яскраві.\nВеличезна ваза повинна була приголомшити своїм багатством. Показова розкіш більше за все займала замовника. А це призводило до перевантаження декорами, за яким вже не було видно матеріалу, втрачалось сприйняття форми, зате відповідало тим вимогам, що існували в даний період (9,ст.23).\nПовністю зрозуміло, що постійна щоденна робота в цьому напрямку не могла не відобразитись і на станковій графіці. Але як це ствердження узгодити з тим, як була характеризована творчість петриківських майстринь в повоєнні роки? Адже там говорилось про поступове спрощення їх рисунка, про появу в ньому легкості. Звичайно, примирити ці два протилежних явища неможливо, якщо не зважити слідуючи обставину. Ведучим майстриням доручали не тільки розпис та “ювілейних” ваз, але й виготовлення “ювілейних панно” для усякого роду виставок, як, наприклад, для ювілейної виставки 1954 р., присвяченій 300-річчю об’єднання України та Росії. Ось на ці панно майстрині переносили все те, що вони робили в розпису на порцеляні. Таким чином в графічному творі з’явилась перенасиченість і в рисунку, і в кольорі, майже зник фон, папір й сам задум губиться в масі деталей.\nЗі швидким підйомом промислового виробництва художнього фарфора зайнятість цих майстринь на підприємстві значно збільшилась. На творчу роботу в області станкової графіки залишалось зовсім мало часу. Складалось навіть враження, що творча активність петриківчанок поступово зменшувалась. Працюючи над розписом порцелянових виробів і над створенням нових графічних композицій (незалежно від специфічних особливостей кожного з цих 2 видів мистецтва), народні майстрині все ж вирішували ті ж самі художні завдання. Більш того, виявилось, що своєрідні прийоми роботи пензлем, що складали особливість художньої техніки петриківчан, не тільки не виявляють протиріч до вимог техніки розпису по фарфору, але й відкривають перед художниками багато нових можливостей. Ось чому робота і в фарфорі і в станковій графіці тільки збагатила майстринь.\nПорівнюючи і ті і інші роботи одного автора, виконані в один і той же час, можна переконатися, що знахідки, зроблені в графіці, використовувались і в розпису фарфора. Але особливо відчутно робота петриківчанок в порцеляні відобразилась на їх графічних творах і ось в чому саме.\nШестидесяті роки для українського художнього фарфору визначились особливим інтересом до форми предметів. Дійсно, за цей час керамічний художній посуд став дуже різноманітним за розмірами, пропорціями, силуетами – від величезної декоративної вази для інтер’єра великої громадської будівлі до мініатюрного сувеніру, від посудини видовженої до низької, від прямолінійного до криволінійного силуета. Усе це зобов’язувало народного майстра будувати свої композиції в різних масштабах, в різних пропорціях тощо. Відобразилось на графіці петриківчан й те, що у розпису по фарфору почала переважати м’яке забарвлення і з’явились півтони.\nОсь звідки відхід від традиційних червоно-жовто-зелених настінних розписів та створення графічних творів в блакитній, синій, фіолетовій, світло-жовтій, сірій гамах, перетворення кольору в основний колір рисунка, що раніше використовувався тільки для незначних вкраплень.\nУсі ці явища можна прослідкувати в творах кожної майстрині.\nЩоб довести усе вище сказане, розглянем ряд розписів та графічних творів однієї з ведучих майстринь – петриківчанок В.І.Павленко: спочатку розписи потім графіку, так як наприкінці 1950-х рр.. вона приділяла велику увагу фарфору і він яскравіше характеризував її творчість. Розглянем декоративний таріль 1957 р. Розпис заповнює таріль майже до самого краю; у центрі фон між великим листям та квітами майже відсутній; далі від центра квіти та листя стають дрібніше і просвіти між ними збільшуються. І все ж розпис залишається дуже перевантаженим і відчуття матеріала (фарфора) зникає. Якщо додати до цього велике різномаїття та яскравість фарб, то це дає повну уяву про розпис далекий від того, що прийнято в цій галузі мистецтва. Такого роду були її графічні композиції того періоду. В них ще багато тої насиченості рисунка, що була характерна для всіх видів декору в народному мистецтві в І повоєнне десятиріччя. Але вже з 1958 р. Її розписи різко змінюються. З’являється вінчик, що складається з порівняно мілких рослинних мотивів, закомпонованих за принципом традиційного “бігунця”, а в центрі – велика квіткова композиція. Між ними залишається простір, завдяки чому фарфор стає в композиції активно діючим фоном. Ці два тарелі говорять про ті зміни, які відбулись в творчості народної майстрині. Легкість формі надає і широке використанні так званого “перехідного мазка”, тобто мазка, в якому один колір переходить в інший. Облегшує рисунок й те, що в ньому навіть стеблини мають два кольори – темно- та світло-коричневий. Динамічність рисунка: напрямок квітів, листя, стеблин створює враження і живості і легкості композиції.\nЗрозуміло, що тут ми маємо справу з новою якістю – із вмінням створювати легкі та витончені графічні композиції, побудовані на використанні великих і соковитих в кольорі форм при збереженні традиційної техніки розпису.\nДуже своєрідна за рисунком і разом з тим невід’ємна від петриківської школи станкової графіки В.Ф. Клименко-Жукова. Вона, як і її колеги – керамістки, пройшла шлях збільшення розпису від перевантаження. Якщо ще в 1959 році в композиції “Квітка-ягода” майстриня прибігла до контрастного поєднання фарб завдяки “перехідному мазку”, що завдає ягоді деяку об’ємність, але й пухкість, та й подальших роботах вона звертається до цих прийомів дуже обережно. В одній зі своїх композицій 1963 року – “Качки серед квітів” все дуже стримано. Малюнок виконаний всього у 4 кольори, з них червоний і сірий основні, жовтий і чорний-допоміжні. Техніка “перехідного мазка” використана тут дуже скупо - тільки в зображенні пір’я.\nТут використані один традиційний прийом: гілки червоних ягід нанесені пальцем; завдяки розрахованому натиску, центр ягоди стає більш світлим, що дає їй об’ємність.\nРазом з тим, незважаючи на достатню густість орнамента, можна говорити про легкість малюнка, так як в ньому білий фон паперу використаний і як колір в зображенні птахів. Це той самий прийом, що й в творах\nВ. Г. Павленко, тільки більш яскравіше виражений.\nМи вже розглядали твори Марфи Тимченко; розглядаючи її творчість перших повоєнних років, можна підкреслити, що саме вона створювала в той час найбільш насичені композиції, майже не лишаючи пробілів між окремими мотивами. В той же період вона почала працювати на кольором і ще частіше – на чорному фоні, в силу чого фарби, хоча й набували особливої дзвінкості, проте уся композиція ставала все більш насиченішою, навіть тяжкою. Такою є композиція “Квіти” (1950 р.). Проте наприкінці 1950-х рр. М. Тимченко майже відмовляється від кольорового фону і звертається до нього тільки в тому випадку, коли їй потрібно використовувати найбільш світлі тони для основної форми. Більшість своїх композицій вона виконує на білому фоні, залишаючи значні просвіти поміж великих форм, від чого весь малюнок стає більш легким. Таким є, наприклад, “Помідори” (1963 р.) Але завдяки дивовижній чіткості форми, простоті композиції, характеру колірних поєднань і знайденому співвідношенню поміж великого малюнка та білого фону цілковито не відчувається важкість малюнка, якою зазвичай відрізняються більшість її робіт.\nДля полегшення своїх робіт М. Тимченко використовує й інші шляхи. Декілька її творів – це одно-двофігурні композиції з невеликим додаванням рослинних мотивів і з більшою кількістю вільного фону. Найбільш цікавим зразком цього роду є її “Чорний птах” (1963 р.). Це дійсно чорний птах з синім пір’ям, в яке вкрапляється сірі- та темно-охристі плями.\nВона дивовижно легка і витончена. Такої ж легкості та витонченості М.К.Тимченко досягає й тоді, коли звертається до кольорового фону. Якщо раніше кольоровий фон потрібно був їй тільки для того, щоб підвищити звучність всього малюнка, то тепер, кольоровий фон (як вже згадувалось) вона вводить там, де основний сюжет треба дати в світлих тонах. Так виконаний один з кращих творів М.К.Тимченко “Півень та метелик”. Тут на золотисто-охристому фоні добре дивиться білий півень з тонкими розводами лимонного кольору на пір’ї. Добре дивиться на цьому фоні і червоний гребінчик півня і червона квітка. Такого роду фон дозволяє давати малюнок з необмеженим діапазоном кольору – від найтемнішого до найсвітлішого.\nФон ніби нейтралізує цю контрастність і пов’язує різні за звучанням кольори.\nЗа таким же принципом виконана й інша композиція М.К.Тимченко – “Ведмідь на пасіці”. Тут фон сіро-зелений й на ньому добре дивляться майже чорні гілки дуба і світло-жовте його листі та оранжева шерсть ведмідя.\nЗвертаючись до різних прийомів писання, М.К.Тимченко все ж від випадка до випадка вертається дол. Насичених композицій, але тепер вони вже не справляють враження перевантаження. Тепер вони просто сприймаються як композиції килимового типу, а це перш за все тому, що насиченість малюнка врівноважуються необхідним колірним рішенням. Так, наприклад, в композиції “Качки” (1966) все дано в синьо-фіолетово-малиновій гамі з обережним додаванням холодно-зелених плям. Тут колір є основним засобом розкриття змісту твору.\nРозглядаючи творчість київської групи народних майстринь-петриківчанок, не можна не приділити особливу увагу Палагеї Глущенко. Вона єдина з цієї групи майстрів, яка так багато часу та енергії приділяла педагогічній діяльності. Це була передача тих знань та навичок, засвоєння яких ще з малих років привело до майстерності. Вчителька вдосконалювалась разом зі своїми учнями, але завжди лишалась спереду учнів.\nСюжети в творах П.І. Глущенко майже не змінюються, це декілька різних видів квітів. І разом з тим, кожний її малюнок - щось цілковито нове, по-новому звучне, по-новому вражаюче. Іноді П.І.Глущенко звертається, як до основного елементу, до так званих гребінчиків, тобто до тоненького мазка, що починається з легкого натиску і закінчується тоненьким штрихом. На цьому елементі будується дуже витончений, але колючий малюнок, в якому з витонченою точністю відпрацьована кожна деталь. Іноді ж майстриня звертається до “горішка”, що дозволяє зображати пишні квіти з маленькими соковитими пелюстками. “Зернятко” дозволяє малювати листя з маленькими, як в кропиви, зубцями тощо.\nТвори П.І. Глущенко - доказ того, що віртуозне володіння технікою - це обов’язкова умова для створення дійсно художнього твору.\nОтже, розглядаючи творчість ряду майстринь-петриківчанок за останні роки, ми не можемо не прийти до висновку, що усі вони - представниці школи нової станкової графіки, що вже склалась та визначилась, школи, що має свій достатньо стійкий, але постійно збагачуваний сюжетний репертуар, свої мотиви та композиційні побудови, своє відношення до кольору і свою техніку виконання.\nГрафіка петриківчанок вже в процесі свого створення завоювала ведуче місце в українській художній порцеляні, знайшла своє призначення в поліграфії, а саме, в оформленні книжок і навіть створенні нового типу політичного плаката, вирішеного в декоративному стилі.\nБагато хто з майстрів-петриківчан з успіхом пробують сили в книжковій графіці, оформлюючи обкладинки та суперобкладинки, виконуючи заставки для альбомів.\nСправжнім новатором в цій галузі проявила себе відома майстриня з Петриківки Зоя Кудіш. Вона першою прийшла до думки проілюструвати народні байки Л.Глібова в стилі петриківського розпису. Птахи та тварини на її картинах та панно органічно вписалися в рослинний орнамент. Але новаторство було не в самому введенні представників тваринного світу в декоративне панно. Подібним образом робила це Тетяна Пата, виконуючи свою “Зозулю на калині” чи “Панно з птахами”. У Зої Кудіш тварини ожили, вони - у дії. І саме малюнок вже не плоскісний, а скоріше - багатомірний, з витончено виписаними деталями квітів, листя, ягід тощо.\nКолірна гама - гаряча, активна, насичена. Ілюстрації до байок виконані З.Кудіш, були розміщені в дитячому календарі “Дванадцять місяців” (1968).\nЕскізи до творів П.Глущенко, Т.Четверик та В.Павленко дуже близькі і до їх рисунком для оформлення книги. Ось чому в багатьох випадках їх станкові графічні рисунки без яких-небудь доробок чи змін включались художниками книги, як елементи оформлення.\nМожна твердо заявити, що поміж графічними станковими композиціями, рисунками для оформлення книги, розписами порцелянових виробів виконаних петриківськими майстрами ще неможна провести чіткі межі, але безперечно те, що у всіх цих творах переважає графічний рисунок і що з досягненням перших успіхів в цьому новому виді мистецтва народні майстри сміливо виступали, як книжкові графіки. В цьому неможливо було не бачити виключної перспективності нового виду мистецтва. І якщо спочатку ще не було достатньо чіткої діфференції в різних видах їх роботи, то швидко цей недолік подоланий - в повоєнні роки петриківські майстри виступають як спеціалісти в області книжкової графіки.\nРозглядаючи творчість київської групи петриківчанок, ми відмічали, що вже у повоєнне десятиліття в їх графічних творах нарівні з квітковими мотивами все частіше почали зустрічатися зображення птахів, а в останні роки ці птахи в творах В.І. Павленко, В. Клименко-Жукової та\nМ.К.Тимченко почали займати головне місце. Вони - дійові особи жанрових композицій - такими є, наприклад, півні з метеликом чи жабою. Ми вже згадували про ведмедя на пасіці у того ж майстра - жанровий характер цієї композиції безперечний.\nОсь це нове в петриківській графіці й привернуло до себе увагу майстрів другого покоління.\nПовертаючись до творчості петриківських майстрів середнього покоління В.І.Соколенка та Ф.С.Панка, треба сказати, що найбільш яскравими зразками цього роду композицій, безумовно, є їхні твори.\nОбидва однаково енергійні та темпераментні, обидва однакової художньої підготовки та рівня, В.І.Соколенко та Ф.С.Панко однаково з великим натхненням прийнялися за роботу над сюжетними композиціями. Але підхід до цього завдання був в них різним, як і різним був їх індивідуальний художній почерк.\nНа відміну від майстрів-одноліток, яким притаманна в творчості камерна інтонація, Ф.Панко та В.Соколенко активно розширювали сферу застосування малювання, першими опанували нові техніки й технології, вводили нові теми, образи, мотиви, експериментували в галузі художньо-випажальних засобів. Проте за характером світосприйняття і художнього обдарування це дуже різні митці.\nДля рисунків В.І.Соколенко характерна не тільки динамічність та деякий неспокій. Деталі його рослиних композицій контрасні за розмірами: він дуже охоче до великих квітів, що розміщені в центрі композиції, представляє маленькі бутони, листя і тоненькі стеблинки і паростки, розміщені довкола. Твори Соколенка, зберігаючи традиційну петркиівську гаму, є контрасними і в співвідношенні кольорів.\nДругий шлях рішення тематичної композиції був підказаний творчим досвідом київської групи петриківських майстринь, які зверталися тільки до чисто декоративних засобів вираження. Цей принцип був добре відомий кожному народному майстру, що працював в любій галузі народного мистецтва. Його прагнення звільнитись від використання в графічному сюжетному творі живописного рішення теми можна побачитив творах 1950-х років. В 1959 р. В.Соколенко створив чудовий твір “Зозуля в квітах” (42х30), де й зозуля й квіти однаково динамічні і виконані однаковими засобами.\nІнший його твір, виконаний трохи пізніше для видавництва “Мистецтво” у вигляді декоративного панно під назвою “Королева ланів” (1961 р.), представляє цікавий зразок декоративного рішення теми. Ця композиція зображає великий вінок квітів. В середині нижньої частини вінка розміщений початок кукурудзи. Зверху його покриває кукурудзяне листя, що розходиться донизу, як королевська мантія. А зверху початка розміщена головка птаха з пір’ячком у вигляді корони. За ідеєю це панно близьке до живописної картини К.Білокур “Цар колос”, але за рішенням це не живописний, а суто графічний твір, простий та зрозумілий за думкою.\nСюжетні композиції Ф.С.Панка, як і усі його суто орнаментальні твори, значно відрізняються від робіт В.І.Соколенка. Перш за все, в його малюнках усі форми більш великі, а композиція простіша. Федір Панко сильніший колорист, а його твори соковитіші. Разом з тим, він дуже вміло поводиться з “перехідним мазком”, завдяки чому його малюнки багатші не тільки в кольорі, але й в тоні. Багато його робіт тематичні композиції. Такими є його “Зозуля й півень” (1963) і “Півні б’ються” (1965). В цьому останньому малюнку, побудованому на симетрії все ж відчувається багато руху. Він підкреслюється сміливим застосуванням технічних прийомів “перехідного мазка” і заміною пензля на зрізане стебло очерету.\nДо числа знахідок Ф.С.Панка треба віднести велике панно “Курчата та бджоли” (69х99), написане яєчною темперою. Весь малюнок даний в червоно-жовтій гамі. Жовті курчата та жовті бджоли, і усі вони в різних рухах. Річ ця за сюжетом близька до панно М.Тимченко “Курка та курчата”, але за часом воно більш раннє, ніж робота М.Тимченко.\nРозглядаючи одну з його робіт панно “Метал та хліб” можна побачити, що на темному фоні зображені 2 квітки. З верхньої у нижню ллється струмінь розплавленого металу. Тільки струмінь цей - з тисячі маленьких квіточок. Центральні деталі композиції облямлені колоссям.\nРобота присвячена відкриттю доменної печі на заводі “Криворіжсталь”. Достатньо одного погляду, щоб упевнитись, наскільки оригінально, самобутньо вирішує автор тему трудового союзу робітників та селян.\nА в іншій роботі “Лебедина вірність” - вертикальний формат показує безкінечну висоту неба, неминучість загибелі спрямованого до землі лебедя, що щойно став сиротою.\nШевченківська тема присутня і в творі “Реве та стогне Дніпро широкий”, наповнена динамікою нічної бурі, тривожним, бентежним, неспокійним очікуванням значної зміни.\nДо числа найбільш яскравих творів цього плану треба віднести перш за все композицію М.Т.Шимацької на тему народної пісеньки для дітей “Сорока-ворона кашку варила”.\nНа одному з малюнків, експонований на виставці у Дніпропетровську, майстриня Н.М.Шулик під лозунгом “Хай завжди буде сонце” не ввела в орнамент - він сам був невід’ємною частиною цього орнаменту, так як кожна літера складалась з пелюсток квітки, що росте на тоненькому стебельці. Не для усіх літер була знайдена гарна форма, але в цілому це була знахідка. Подальший розвиток цього прийому знаходимо в плакаті Зої Кудіш\n“Мир-Праця-Свобда” (1967), вирішеному виключно декоративними засобами. Малюнок цього плакату представляє собою традиційну квітучу гілку з багатьма пишними квітами, подібними на півонії. Традиційною є розгортка на площині кожної півонії: пелюстки переднього плану опустились донизу та розгорнулись в площині; середня частина квітки дана в профіль, а пелюстки, розміщені протилежної невидимої частини, підняті над квіткою, ніби трохи витягнуті і кожній з цих пелюсток завдана конфігурація відповідної літери. Автору цього плаката на республіканському конкурсі політичного плакату була присуджена одна з прямій.\nВ них, як і в плакаті З.Кудіш, слова, цифри та емблеми вкомпоновані в пишний квітковий орнамент і в більшості випадків самі стають елементами орнаменту.\nТаким чином, ми можемо говорити про те, що пошуки необхідних рішень для тематичних композицій пішли двома шляхами одночасно. Намагання об’єднати станковий малюнок з декоративним призвели до поразки. Новий підхід до використання в орнаментальній композиції тексту виправдав себе. Ведуче місце зайняли тепер жанрові композиції з зображенням птахів і тварин. До цього можна додати, що такого роду твори налжали не тільки Василю Соколенку та Федору Панку, яким ми приділили більше усього увагу, як ведучим майстрам середнього покоління. Ми вже згадували про композицію М.Т.Шимацької “Сорока-ворона”. Інакше за почерком, але таке ж виразне панно з птахами належить майстрині Ганні Самарській.\nДо жанрових композицій звернулись в цей час і найстарші майстрині. А.К.Ісаєва зобразила трьох молодиць, які йдуть до хати. Їй належить малюнок “Дівчата калину рвуть”. І.У.Тимченко представила на виставку свій новий твір “Збирання кукурудзи”. Звичайно, роботи цієї групи майстринь старшого покоління відрізняються від композицій В.Соколенка та Ф.Панка не тільки майстерністю, але й характером образів. Вони достатньо примітивні і за трактовкою форми і композиційно. Але все ж таки сам факт появи жанрових мотивів в творчості і найстаріших майстринь говорить тільки про те, що зацікавленісь тематичними композиціями стала всезагальною для петриківських майстрів. Але в цьому питанні неможливо зупинятися на знайомстві з творами старшого та середнього покоління.\nЗа останні роки 60-х зацікавленість до станкової петриківської графіки різко піднявся і в середовищі петриківської художньої молоді. Саме в силу цього в Петриківці в останні роки було відкрито відділення Дніпропетровського художнього училища, куди просто побігла молодь. Було б помилкою розглядати петриківське відділення, як училище звичайного типу з широкими програмами за різними галузями знань. Перш за все, в цьому училищі немає ніяких загальноосвітніх предметів, так як туди приймали або закінчивших 10 класів середньої школи або взагалі учнів, що успішно навчаються в 8-10 класах. Такими чином, учні художнього училища були зайняті тільки спеціальним предметом. А цей предмет викладається не за загальними програмами художніх училищ, а за програмами самих викладачів - В.І.Соколенка та Ф.С.Панка, які й вивчають молодь. Усе нове усе найкраще, що вони створюють самі, усе найбільш хвилююче їх як художників вони передають своїм учням, діляться з ними не тільки результатами своєї художньої праці, але й художніми задумами. Це той колектив, в якому творчий початок є основою буття колективу.\nТут й передаються художні традиції, тут зароджується і формується усе те нове, що рухає мистецтво петриківчан вперед.\nДля петриківських орнаменталістів характерні надзвичайно точний окомір і дивна спритність руки - усі майстри малюють без попередньо наміченого контуру, не користаючись жодним вимірювальним інструментом. Віртуозність виконання досягається писанням за допомогою тоненького пензлика з котячої вовни. Крім кисті, Петриківські майстри застосовують стебла, щіпочки, а ягоди і деякі квіти малюють просто пальцем.\nСвоєрідний орнамент Петриківки мав давні традиції, свою пластичну мову, техніку і свій арсенал художніх образів. З покоління в покоління передавалися традиції розпису, самобутнього, переважно рослинного орнаменту, що згодом усе більш удосконалювалися.\nПетриківка пишається своїм Центром народного мистецтва «Петриківка», створеним у 1991 р. Це перше підприємство в Україні, де народні майстри з найманих працівників перетворилися на співвласників. У 2005 році на 4-му з'їзді Національної Спілки художників України прийнято рішення про присвоєння колективу центру почесного звання «національного».\nПідприємство створює вироби з дерева з петриківським розписом на токарній, столярній та ручно-різьбленій основах з екологічно чистих, високоякісних матеріалів на базі древніх народних традицій регіону.\nКожний майстер працює за власними задумами, має своє творче обличчя. Колектив об'єднує 40 провідних майстрів Петриківки, серед них 20 членів Національної Спілки художників України, 5 заслужених майстрів народної творчості України. Твори майстрів з успіхом експонувалися на виставках у Польщі, Канаді, Франції, Голландії, Німеччині, США, Японії, Китаї. Замовниками виробів є вищі органи державної влади, провідні банки та установи України.\nСело Петриківка Дніпропетровської області стало одним з найвідоміших його центрів завдяки своєрідному мистецтву малювання. Нині вже усьому світові став відомий цей вид розпису на різноманітних виробах художніх промислів. Чарівна петриківська квітка розцвіла на фарфоровій вазі, лягла на шовкову тканину, загорілася на полакованій поверхні сувенірної шкатулки. Усі ці речі полонять красою вимогливого глядача на міжнародних ярмарках у Марселі та Токіо, у Софії та Загребі.\nСпочатку Петриківка входила до складу Полтавської губернії, а згодом, коли була заснована Катеринославська губернія, вона ввійшла до складу Новомосковського повіту цієї ж губернії. Петриківка була чималим торговельним центром, щорічно тут відбувались великі ярмарки.\nА між тим, традиція мудра, і будинок прикрашався неспроста. Адже і ставлення до нього відрізнялося від сучасного відношення до оселі. Світосприйняття дорослої людини було ближче до світосприйняття дитини, яка не відокремлює себе від навколишнього. Повне єднання з природою, відчуття її як живої істоти. Звідси і з'являються боги стихій (Перун-громовержець, Мати Сиру Земля і ін), різні русалки, лісовики - образи, що допомагають безпосередньому спілкуванню з різними проявами природи.\nОдяг такої людини стає невід'ємною його частиною, другою шкірою.\nАдже, перш ніж покрити його тіло, вона виросла з зернини, полежала під сонцем і місяцем, пройшла магічне кручення веретена, заткалась в полотно, прикрасилася спеціальними візерунками. Одяг допомагала спілкуванню з Богом. Орнаменти, що прикрашали її, немов молитва, наповнені глибоким змістом, який тепер багато хто намагається розшифрувати.


ЄС прийматиме професійних іммігрантів - Світ - TCH.ua\nЄС прийматиме професійних іммігрантів\nСвіт 24 жовтня 2007, 11:30\nЄвропейська Комісія пропонує запровадити у країнах ЄС еквівалент так званої американської "зеленої карти".\nЄвропейська "блакитна карта" дозволятиме залучати кваліфікованих іммігрантів для проживання і роботи в країнах Євросоюзу.\nПропрацювавши в одній з 27 країн-членів протягом 2 років, власники карти матимуть змогу вільно пересуватись у межах ЄС.\nКомісія твердить, що в найближчі 20 років у Європі не вистачатиме до 20 мільйонів працівників у таких галузях, як машинобудування та інформаційні технології.\nКомісар ЄС з питань юстиції Франко Фраттіні так пояснив суть плану: "Це не політика відкритих дверей. Це політика відбору категорій після рішення країни-члена. Якщо певна країна-член потребуватиме інженерів чи лікарів, вона має вирішити скільки, а потім я передам країні спільну процедуру".\nIнша мета новини - змінити теперішні тенденції, коли потенційні іммігранти надають перевагу США, а не Європі.\nПитання імміграції дуже болісне, але Єврокомісія доводить, що імміграцію треба вважати не тягарем, а вигодою.\nНастав час подивитися на імміграцію під економічним, а не емоційним кутом, сказав один з посадовців, і поглянути на факти: 55% мігрантів з професіями комп'ютерних інженерів та лікарів віддають перевагу Сполученим Штатам і лише 5% їдуть до Євросоюзу.\nБлакитна карта дозволятиме її власнику їздити в усі 27 країн ЄС після роботи в одній з них упродовж двох років. Пропозиція має на меті відкрити двері легальній імміграції, щоб давати таким чином раду проблемам зменшення населення і сповільнення економічного зростання.\nЦе змінило би нинішню політику ЄС, зосереджену на боротьбі з нелегальними мігрантами. Але пропозиція може бути впроваджена лише в разі схвалення усіма членами ЄС.


Музична насолода - Факультет журналістики, реклами та видавничої справи\nМузика – невід’ємна частина нашого життя, ми слухаємо її постійно, де б ми не були. Завдяки великому різноманіттю жанрів, кожна людина може знайти те, що зачепить до самого серця. Крім того, наші улюблені виконавці не перестають дивувати і випускають нові музичні роботи з року в рік. Сьогодні ми познайомимось з декількома новинками цієї весни, про які могли не чути, або постійно забували ознайомитися.\nВідома британська поп-виконавиця Dua Lipa 27 березня випустила свій другий студійний альбом «Future Nostalgia». Альбом має поп-диско звучання. Вже встиг отримати визнання серед критиків та має свої перші нагороди. На другий тиждень після релізу альбом піднявся на перше місце, ставши першим чарттопером Ліпи у Великобританії. Легкі та ритмічні пісні мало кого залишать байдужим.\nОбкладинка альбому Dua Lipa «Future Nostalgia»\nЩе один альбом випустив російський хіп-хоп виконавець Pharaoh назва якого «Правило». Це перший реліз за останні два роки, і був дуже очікуваним серед прихильників. Але це не завадило альбому піддатися критиці слухачів, через інший стиль подачі та тексти пісень. Дивна ритміка тягнеться через весь альбом і досягає своєї кульмінації в «Из-за тебя». Незвичайні наголоси, рядки з абсолютно різним внутрішнім метром і укорочення складів для потрібної рими. Все це робить альбом дивним, але це не привід не дати йому шанс.\nАвстралійська співачка Tones and I опублікувала похмурий кліп «Bad Child». Реліз синглу відбувся 12 березня. Єдиним автором пісні виступила сама виконавиця. Музичний критик Майк Уосс вважає, що у пісні хороше майбутнє і вона скоро окупує радіоефір протягом пари місяців. Робота вже добралась до 15 місця у чарті Австралії, рідній країні Tones and I.\n«After Hours» – Четвертий студійний альбом канадського виконавця The Weeknd, випущений 20 березня. В альбомі The Weeknd балансує між любв’ю до естетики вісімдесятих та своїми амбіціями. Якщо ви в захваті від естетики музики та кінематографа 80-х та 90-х, то цьому присвячена половина альбому. «After Hours» явно заслуговує своєї уваги, в альбомі є так і чудові та безумно гарні композиції, так і рядові. Перших, на щастя, більше. А другі хоча не найцікавіші, но далеко не погані.\nОбкладинка альбому The Weeknd «After Hours»\nУкраїнська рок-група The Hardkiss презентувала сингл зі свого майбутнього альбому на україномовну композицію «Гора». Музиканти описали композицію як пісню-легенду про останній шанс людства на виживання. Історія про планету та природу, про те, який невитравний та жахливий слід ми залишаємо після себе. Пісня вийшла серйозною, разом із кліпом навіть моторошною, вона як ніхто інший надає змогу замислитися над сьогоднішньою ситуацією в світі.\nСподіваюсь, ви знайшли дещо цікаве для себе, що принесе вам захват. Не бійтеся експериментувати, слухайте те, що хочеться вам, та не звертайте особливо увагу на думку чужих вам людей. Не відмовляйте собі в прийнятих рішеннях, та будьте щасливі.


Safe Box | Швидка оренда сейфів Новини і статті Archives - SafeBox\nАкція “Тривалі стосунки” в Сейф Бокс\nUPD 21/10/2019 Панове, ми достроково припиняємо акцію. Дякуємо усім, хто взяв участь! Ми хочемо з вами Тривалих стосунків. Самі ми уже в них і маємо усе, щоб запрошувати вас. Тож залюбки продовжуємо нашу теплодайну акцію на оренду від 181 дня! Отже, до 31 жовтня 2019р. включно при оренді від 181 дня ціна:\nМи працюємо до 20.00!\nШановні пані та панове! Тепер ми працюємо по буднях до 20-00 в постійному режимі. З понеділка до п'ятниці з 9.00 до 20.00 в Сейф Бокс можливо укласти угоду, або отримати доступ до своєї комірки. З нами зручно :)\nСейф Бокс – спонсор конференції “PayTech Ukraine 2019”\nСейф Бокс виступить спонсором цьогорічної конференції "PayTech Ukraine 2019", - занурення в світ платіжної індустрії - організованої BANK ONLINE та Українською асоціацією платіжних систем.\nСейф Бокс в телепрограмі “Київський ранок” на Центральному каналі\nМенеджерка з розвитку Сейф бокс Ліна Мохнач побувала в гостях студії "Київського ранку" на Центральному каналі, щоб розказати про особливості послуги не банківського зберігання цінностей Сейф Бокс та обговорити ринок індивідуального зберігання в Україні.\nТОПовий фінансовий ресурс “Мінфін” дізнався про переваги сервісу Сейф Бокс.\nПро нас пишуть. ТОПовий фінансовий ресурс "Мінфін" дослідив новий сервіс оренди індивідуальних сейфів Сейф Бокс. Про наші автоматичні комірки, банківські комірки та зміцнені сейфи, про індивідуальну сигналізацію на комірки читайте у спецпроекті Мінфіну!\nІндивідуальна сигналізація на банківські комірки\nШукаєте більше гарантій на банківську комірку? Тепер в Сейф Бокс і вперше в Україні! Ми запускаємо ІНДИВІДУАЛЬНУ СИГНАЛІЗАЦІЮ на банківські комірки. Ви управляєте доступом до комірки та отримуєте повну картину подій по охороні вашого сейфу.\nНебанківські індивідуальні сейфи Сейф Бокс: ми пропонуємо більше\nІдея створення небанківських сховищ Сейф Бокс вийшла з необхідності. Потрібно було орендувати сейф, і в Києві ми не знайшли вільних або умови оренди були неприйнятні. Виникло питання, чому орендувати сейф можна тільки у банку? В сучасному світі навіть в космос вже літають ракети приватної фірми. Чому в Україні для оренди банківської комірки потрібно прийняти умови, які жодним чином не стосуються сейфу? Ви маєте відкрити депозит, або оформити картку високого рівня, або оплатити страховку, яка не стосується безпеки орендованого сейфу,


Amazone презентував нову фермерам універсальну сівалку GreenDrill | Агробізнес-Україна\nAmazone презентував нову фермерам універсальну сівалку GreenDrill\nКомпанія Amazone презентувала нову універсальну сівалку GreenDrill 501 призначену для агрегатування з причепними культиваторами виробництва компанії.\nПро це повідомив Дмитро Давиденко, генеральний директор ДМ «Амазоне-Україна», зауваживши, що сівалка ідеально підходить для сівби за один прохід висіву дрібного насіння та низькорослих культур.\n«Використання сівалки GreenDrill з кожним роком стає все більш актуальним зважаючи на глобальну проблему з погіршенням родючості ґрунту, ерозією, переущільненням і т.п. Технології посіву сидератів і покривних культур дозволяють вирішувати перераховані вище проблеми при мінімальних витратах, позитивно впливаючи на розвиток біоти та якість ґрунту», – зауважив керівник компанії Дмитро Давиденко.\nСівалка оснащена бункером місткістю 500 літрів, він має широкий отвір для швидкого наповнення, до якого можна легко дістатися за допомогою сходинок та платформи. Гвинтовий замок захищає насіння від потрапляння пилу та вологи.\nКрім того, бункер оснащений датчиком рівня наповнення, який можна встановити у двох положеннях. Нижня частина бункера містить захисну решітку для запобігання потрапляння сторонніх тіл до електроприводу.\nБільше того, опційно сівалку можна оснастити рядом дозувальних котушок, які можна швидко та легко міняти. При цьому норма висіву регулюється з кабіни за допомогою терміналу Isobus. Зокрема, калібрування системи відбувається за допомогою програми mySeeder.\nПеренесення насіння з дозуючої установки на пластини перегородки забезпечує оптимальний бічний розподіл по 16-48 рядах.


У Харкові відпустили з-під варти усіх підозрюваних в нападі на автобус ОПЗЖ - RegioNews.ua\n24 листопада 2020, 18:23 76\nКлопотання про зміну запобіжного заходу розглядали упродовж трьох днів\nУ Харкові Київський районний суд змінив запобіжні заходи для 12 підозрюваних у нападі на автобус із активістами громадської організації "Патріоти - За життя", який стався 27 серпня.\nПісля майже трьох місяців перебування у слідчому ізоляторі підозрювані тепер будуть знаходитись під цілодобовим домашнім арештом за місцем реєстрації у Харкові та Дніпрі.\nПерших трьох підозрюваних відпустили 19 листопада, 23 листопада — ще шістьох, 24 листопада суд відправив під домашній арешт ще шестеро підозрюваних.\nБіля Київського райсуду підозрюваних зустрічали представники "Національного корпусу" та родичі. Після виходу з-під варти один з підозрюваних у дворі суду зробив дівчині пропозицію”, - пише видання.\nНагадаємо, 27 серпня під Харковом члени націоналістичних організацій розстріляли автобус з членами організації "Патріоти за життя" нардепа від ОПЗЖ Іллі Ківи.\nЗгодом у МВС розповіли подробиці стрілянини, поліція також відкрила кримінальне провадження.\nПізніше "Нацкорпус" заперечував причетність до нападу на автобус членів організації Ківи. Згодом нападників на автобус під Харковом затримали і остправили під арешт на 60 діб.\nсуд арешт ОПЗЖ Харьків активісти