Посібник Вегетативні органи (1) | DocumentBase.net: обмен учебными документами\nПосібник Вегетативні органи (1)\nЗмістовий субмодуль 3 «Анатомія вегетативних органів\n(Морфологічна та анатомічна будова пагона, стебел, кореневищ, листків)»\nПосібник для самостійної підготовки до змістового субмодулю 3 студентів спеціальності «Фармація» та «Технологія парфумерно-косметичних засобів»\nЗмістовий субмодуль 3\nАнатомія вегетативних органів (Морфологічна та анатомічна будова пагона, стебел, кореневищ, листків). Посібник для самостійної підготовки до змістового субмодулю 3 та ліцензійного іспиту «Крок-1. Фармація» з фармацевтичної ботаніки студентів 2 курсу денної та заочної форми навчання спеціальності «Фармація» та «Технологія парфумерно-косметичних засобів».\nм. Запоріжжя: ЗДМУ, 2015-97 с.\nУкладачі: доц. Корнієвська В.Г.\nдоц. Корнієвський Ю. І.\nас. Панченко С.В.\n•Доктор фармацевтичних наук, професор, завідувач кафедри фармакогнозії, фармацевтичної хімії і технології ліків ФПО Запорізького державного медичного університету Мазулін О. В.\n•Доктор фармацевтичних наук, завідувач кафедри фізколоїдної хімії Запорізького державного медичного університету, доцент Каплаушенко А. Г.\nЗатверджено на засіданні центральної методичної Ради Запорізького державного медичного університету\nпротокол № 6 від « 20 » травня 2015 р.\nНавчальний посібник розроблений для іноземних студентів ІІ курсу фармацевтичного факультету Запорізького державного медичного університету для самостійної підготовки до змістового субмодулю 3 та ліцензійного іспиту «Крок-1. Фармація» з фармацевтичної ботаніки студентів 2 курсу денної та заочної форми навчання спеціальності «Фармація» та «Технологія парфумерно-косметичних засобів». Посібник є розгорнутим планом до самопідготовки до практичних занять змістового субмодулю 3 «Анатомія вегетативних органів», містить ілюстративний і короткий матеріал. Детально розглянуті такі теми занять:\nМорфологічна будова пагона. Анатомічна будова стебел однодольних та дводольних трав’янистих рослин;\nАнатомічна будова кореневищ однодольних та дводольних рослин. Анатомічна будова стебел дерев’янистих покрито- і голонасінних рослин.\nМорфологічна та анатомічна будова листків.\nРозміщуючись у рослинному організмі певним чином і забезпечуючи виконання специфічних функцій, тканини формують органи. Щоб пізнати закономірності, взаємозв'язки та індивідуальні особливості зовнішньої і внутрішньої будови рослинних органів, необхідно навчитися розпізнавати, ідентифікувати їх морфолого-анатомічні ознаки. Ці знання та вміння закладені в основі макро- і мікроскопічного фармакогностичного аналізу рослинних об'єктів і рослинної сировини. Задачею даного посібника є навчити студентів диференціювати вегетативні органи за морфологічними та анатомічними ознаками. Надані тестові завдання до підготовки до ліцензійного іспиту «Крок-1. Фармація»за темою «Анатомія вегетативних органів».\nПагін (cormus)-багаторічне, нерозгалужене стебло з прикріпленими до нього листками. Пагін відростає від кореня, який в свою чергу утримує пагін в наземному середовищі. Місце прикріплення листка на пагоні — вузол. Ділянку пагона між вузлами називають міжвузлям.\nПагін – надземний, вегетативний орган, що виник як пристосування до життя в повітряному середовищі суші, – у квіткових досягає високої досконалості. Головним пагоном дерева є стовбур − разом зі своїми бічними відгалуженнями (гілками і 1-2-річними бічними пагонами).\nПагін складається з осі (стебло), листків, та бруньок (зачатки нових пагонів). Основну функцію вегетативного пагона — фотосинтез — здійснюють листки; стебла виконують механічну, провідну іноді запасаючу функцію. Головна риса пагона, що відрізняє його від кореня – наявність листків, отже наявність вузлів, а подібність в тому,що пагін і корінь мають розгалужену систему. Вузлом називають ділянку стебла, яка несе листок. У одних рослин (злакові) вузли різко позначені у вигляді потовщення на стеблі, у інших межа вузла – умовна. Ділянки стебла між вузлами називають міжвузлями. Звичайно на пагоні кілька, іноді багато вузлів і меживузлів, вони повторюються вздовж осі пагона. Міжвузля можуть бути довгими і тоді пагін називається – видовженим (ростовим), вкорочений пагін має коротке міжвузля. Плодові дерева й кущі утворюють обидва типи пагонів: вкорочені, на яких формуються квітки й плоди, видовжені – безплідні.\nРис. Пагони дерева.\nПоложення пагонів в просторі, направлення їх росту\nВертикальні, або ортотропні Горизонтальні або плагіотропні\nпрямостоячі - сланкі, або лежачі пагони\nвиткі (не вкорінються: спориш, остудник)\nза годинниковою стрілкою - повзучі (вкорінюються:\n(хміль) барвінок, будра)\nПлагіо – ортотропні Плакучі форми\nпідведені (чебрець) (ріст гілок вниз – береза, горобина, верба)\nпіднесені, або висхідні\nПрямостоячі Виткі Чіпкі з прицепками\nЧіпкі з вусиками Підведені Сланкі\nстебло з вузлами і меживузлями;\nпазуха листка – кут між листком і розташованим над ним меживузлями.\nнеобмежене зростання і закладання нових органів;\nрадіальна симетрія, або метамерія;\nЗа ступенем галуження\nне галузисті (колоноподібні);\nстеблові бульби (бульбоплоди – потовщені, здуті, м’ясисті меживузля головного пагона – кольрабі)- потовщення одного чи кількох міжвузлів стебла;\nфілокладії - плоскі листоподібні пагони, розташовані у пазухах редукованих листків;\nкладодії – видозмінений пагін зі сплющеним стеблом, який форму листка і виконує його функцію.\nцибулина - пагін з дуже коротким стеблом (денцем) і видозміненим листям - сухими або соковитими лусками (представники родини цибулевих); у простих цибулинах пазушні бруньки, як і верхівкова розвиваються у надземні пагони, а в складних цибулинах із пазушних бруньок утворюється декілька цибулинок-діток (зубків, захищених власними сухими лусками (часник);\nбульбоцибулина - цибулина з розвиненою серцевинною частиною, що нагадує форму бульби (шафран).\nРис. Метаморфози пагона:\nОсобливості будови та біологічне значення метаморфозів пагона надано в таблиці.\nМетаморфози пагону Особливості будови Біологічне значення Приклади рослин\nВусики довгі тонкі пагони з редукованими листками забезпечують прикріплення рослини з повзучими або виткими стеблами до різних предметів виноград, огірок, гарбуз, суниці, жовтець повзучий\nКолючки гострі, тверді, здерев'янілі вирости без листків гострі, тверді, здерев'янілі вирости без листків глід, дика яблуня\nФілокладії плоскі листоподібні пагони, розташовані у пазухах редукованих листків виконують функції листкової пластинки рускус, філантус, аспарагус\nКореневище зовні нагадує корінь, але не має кореневого чохлика;\nмає луски (рудименти листків), верхівкову та бічні бруньки, додаткові корені; бере участь у ґрунтовому живленні, запасанні поживних речовин, вегетативному розмноженні, утворює надземні пагони, у вигляді кореневища рослина після відмирання надземних частин перезимовує пирій, осока, півники, щавель\nБульба потовщена, паренхіма-тизована частина пагона, яка має вкорочені міжвузля, бруньки-вічка; анатомічна (внутрішня) будова подібна до такої у стебла збереження запасних поживних речовин; є органом вегетативного розмноження кольрабі (надземні бульби), картопля (підземні бульби)\nЦибулина укорочене стебло (денце), на якому знаходяться верхівкова й бічні пазушні бруньки, соковиті внутрішні листки та додаткові корені;\nверхні захисні листки (плівчасті покривні луски) збереження запасних поживних речовин; є органом вегетативного розмноження; в умовах напівпустелі, пустелі наявність органів запасу дозволяє рослині за короткий період вегетації вигнати квітконосний пагін, зацвісти і дати плоди (такі рослини називають ефемероїдами) цибуля, тюльпан, часник, гіацинт, лілія\nБульбоцибулина схожа на цибулину (за будовою та наявністю захисних лусок), але стеблова частина більш потовщена та паренхіматизована збереження запасних поживних речовин шафран, гладіолус, косарики\nПідземні видозмінені: столони, кореневища, бульби, цибулини, бульбоцибулини\nВегетативні пагони та їх метаморфози\nВидозмінені: колючки, вуса, вусики, кладодії, філокладії\nКвітконосні, або плодоносні (плодушки)\nТипи галуження пагона\nДихотомічне галуження - це таке, за якого точка росту галузиться на дві нові, що дають два стебла, верхівкові точки росту яких так само вилчасто галузяться на дві нові, що дають початок наступним стеблам. Таке галуження може повторюватись неодноразово, воно властиве для плаунів, водоростей, грибів.\nНесправжньодихотомічне галуження — це таке, в якого точка росту головної осі (першого порядку) витрачається на утворення квітки або відмирає, а галуження стебла відбувається за допомогою нижче розміщених бічних супротивних бруньок. У такий спосіб галузяться стебла таких рослин (омела, бузок, каштан, зірочник).\nМоноподіальне галуження - це таке, в якого верхівкова брунька осі першого порядку забезпечує необмежений ріст стебла, яке виділяється висотою і потужністю серед маси бічних гілок (ялина).\nСимподіальне галуження характеризується тим, що вісь першого порядку закінчується утворенням квітки або відмирає, а ріст стебла продовжує вісь другого порядку, яка виникає з нижче розміщеної бруньки. При її завмиранні ріст стебла продовжує вісь третього порядку, що розвивається із нижче розміщеної бруньки і т. д. Так формується звивисте стебло, що складене з осей, або симподіїв першого, другого, третього і наступних порядків (яблуня, слива, помідор, малина).\nОсобливим типом галуження пагона є кущіння злаків. За типами кущення злаки вирізняють: щільнокущові (біловус стиснутий), рихлокущові або пухкокущові (тонконіг лучний) і кореневищні (пирій повзучий). У щільнокущових злаків бруньки відновлення на вузлі кущення розміщені над поверхнею ґрунту або на рівні його і щільно зближені одна до однієї, від чого виникає щільна купиняста дернина, внаслідок виникнення багаточисельних надземних пагонів. У пухкокущових бруньки на вузлі кущення розміщені у приповерхневому шарі ґрунту й розставлені під кутом один від іншого, внаслідок чого надземні пагони утворюють пухкий кущ. У кореневищних злаків бруньки на вузлі кущення вільно розміщуються на довгому горизонтальному кореневищі, розміщеному на різній глибині приповерхневого шару ґрунту. Тому і виникаючі пагони формуються один від одного на певній відстані й не утворюють скільки-небудь щільної дернини.\nРис. 1-2 – верхівкове галуження, дихотомічне наростання (рівно- і нерівновилчасте); 3 – 5 бічне галуження, оноподіальне наростання з почерговим (3), супротивним (4) і кільчастим (5) розташуванням бічних осей; 6 – 8- біне галуження, смподіальне наростання за типом: монохазія (6), дихазія (7), плейохазія (8); 9 – кущіння.\nДеякі пазушні бруньки можуть залишатись у стані спокою невизначено довго— це сплячі бруньки. Вони розвиваються і дають пагони при пошкоджені (обмерзанні) верхівкових бруньок, зламуванні стебла над ними.\nНа повздовжньому розрізі бруньки можна побачити її внутрішню будову. Осьовою частиною бруньки слугує зачаткове стебло. У його нижній частині можна побачити зачаткові листки. Зачаткові стебло, листки і бруньки разом складають зачатковий пагін. Його верхівку називають конусом наростання. Клітини конуса наростання (твірна тканина — меристема) поділяються, забезпечуючи ріст пагона у довжину, після поділу клітини ростуть, що веде до видовження міжвузлів і всього стебла. У міру віддалення від конуса наростання здатність клітин до поділу зменшується і починається диференціація їх з утворенням основних тканин.\nВерхівкові або термінальні Бічні або пазушні Додаткові або адвентивні\nспірально супротивно кільчасто колатерально серіально\n(бік-о-бік) (одна над одною)\nМетаморфози вивідкових бруньок\nвічка – бруньки відновлення бульб з частиною стебла (топінамбур)\nвивідкові цибулини (лілія)\nбульбочки (гірчак живородний)\nзимуючі гібернакули і туріони (водні рослини)\nСпецифічні метаморфози бруньок\nадвентивні колючки (гледичія); суцвіття (шоколадне дерево);\nкачан – видозмінена верхівкова брунька (капуста городня);\nбульби – видозмінені бруньки підземних столонів (картопля);\nареоли – видозмінені пазушні бруньки кактусів.\n(захищені видозміненими листками- (брунькові луски відсутні)\n(містять зачатки облистяних пагонів) - містять зачатки суцвіть\n- бутони, або пуп’янки містять\nзачатки однієї квітки\nякі складаються із серії вузлів і меживузлів та\nзачатків квітки чи суцвіття\nспочиваючі, або сплячі бруньки відновлення (дуб, береза) завмирають на деякий час під дією фітогормонів (ауксинів) розгортаються (утворюють «капи» у вигляді мітли).\nВегетативна брунька Генеративна брунька Вегетативно-генеративна\n1- зародкове стебло\n2 - зародкові листки\n3 - зародковібруньки\n4 –брунькові луски\n5 - суцвіття\nСтебло — видовжений пагін вищих рослин, що слугує їм механічною опорою, виконує базисну та генеративну роль для листків, бруньок, квіток. У щоденній мові термін «пагін» часто змішується із терміном «стебло». Стебла, які є критичним компонентом пагонів, забезпечують основу для бруньок, квіток, шишок, плодів, насіння і листя. Стебла знаходяться над землею у більшості рослин, але у деяких ростуть під землею. Надземне (повітряне) стебло дорослого дерева зветься стовбуром. Мертва, зазвичай темніша внутрішня деревина великого стовбура зветься ядровою деревиною. Зовнішня, жива деревина зветься заболонню.\nГоловні функції повітряних стебел є:\nСтебло з'єднує корінь і листя, по ньому пересуваються вода, розчини мінеральних солей і органічних речовин. У стеблі часто відкладаються запаси поживних речовин. Розгалуження його дає крону. На стеблі утворюються листки і органи статевого розмноження — квітки. Стебло часто є органом вегетативного розмноження рослин. Видозміни стебла є органами захисту, асиміляції та ін.\nНайпоширеніша циліндрична форма стебла. На поперечному розрізі таке стебло має округлу форма( липа, береза, дуб, сосна, ялина).\nТригранне стебло на поперечному розрізі має вигляд трикутника( осоки, смикавець).\nІснують також: чотиригранне стебло( рослини родини ясноткові, або губоцвіті – шавлія, м’ята, собача кропива, лаванда);\nбагатогранне ( коноплі, кактуси);\nребристе, коли на стеблі видаються численні ребра (валеріана);\nборозенчасте ( деякі види родини селерові, або зонтичні – кріп, фенхель, ганус);\nсплюснуте (опунція, лоскуха);\nкулясте ( кактуси).\nЯкщо на стеблі немає листків і воно закінчується квіткою або суцвіттям, його називають квітковою стрілкою (цибуля, кульбаба, подорожник, примула, тюльпан). Нижня частина стебла в таких рослинах вкорочена, але листки зібрані в прикореневу розетку. Деякі види рослин мають у меживузлях порожнисте стебло (пшениця, жито, кріп, валеріана) Порожнисте стебло з потовщеними вузлами у злакових рослин називаються соломиною. Виткі стебла піднімаються над поверхнею землі, лише обвиваючись навколо інших рослин (берізка, хміль). Рослини з виткими стеблами називаються ліанами. Чіпкі стебла піднімаються над поверхнею землі, чіпляючись за якусь опору вусиками (горох), причіпками (підмаренник), присосками (плющ). Соковиті стебла являють собою таки видозміни, при яких у стеблах накопичуються запаси води. Звичайно соковиті стебла зелені і виконують функції листків, що перетворились на колючки. Соковиті стебла характерні для рослин посушливих районів, пустель і напівпустель. Рослини з соковитими стеблами називаються стебловими сукулентами ( кактуси, деякі види молочаю).\nЗа наявністю деревини, стебла поділяють на:\nтрав’янисті — у всіх трав і молодих пагонів дерев;\nдерев’янисті — у дерев і кущів.\nЗа розташуванням у просторі стебла поділяються на:\nвиткі (берізка, хміль);\nЗдійснює зв’язок всіх частин рослини.\nЗапасання поживних речовин.\nТип будови стебла дводольних рослин\nПучковий – наявність постійних колатеральних чи біколатеральних пучків,утворених спочатку прокамбієм ,а потім –пучкового камбію.У міжвузлях пучки розташовані впорядковано. Пучки розташовані одним колом ,відкриті.\nПерехідний –виникає,якщо міжпучковий камбій ,який формує поміж основними пучками додаткові провідні пучки. Великі основні і дрібніші додаткові пучки при розростанні зливаються. Ксилема утворює широке кільце,нерівномірне за товщиною, а флоема – більш чи менш вузьке,нерівномірне кільце. Характерний для стебел рослин родини айстрові,бобові,губоцвіті,капустяні.\nНепучковий або безпучковий – характеризується відсутністю провідних пучків,прокамбій закладається суцільним кільцем (гвоздичні,маренові,)-з нього утворюється кільце камбію. Провідна система складається з внутрішнього широкого циліндра ксилеми і вужчого циліндра – флоеми,які,в свою чергу,пронизані первинними радіальними серцевинними променями.\nПучкова будова Перехідна будова Безпучкова будова\nдиференціювання первинної кори і серцевини,між якими залишається кільце залишкової меристеми;\nпісля формування всіх прокамбіальних пучків ділянки залишкової меристеми між ними перетворюються на міжпучкову паренхіму;\nпервинна будова змінюється на вторинну;\nпрошарок прокамбію між первинною флоемою і ксилемою діляться паралельно осі органа,внаслідок чого утворюється ініціальний камбій,який диференціюється в елемент вторинної флоеми(якщо вона знаходиться назовні від шару камбію) і вторинної ксилеми (якщо вона розташовується всередину від камбіального кільця).В бік деревини виділяється у 3-5 разів більша кількість деревини,а шар деревини більш розвинений ніж луб.\nтканини однорічних стебел мають 2 частини:\n-центральний осьовий циліндр;\nпервинна кора включає хлорофілоносну і запасаючу паренхіму,часто механічну тканину – коленхіму;\nендодерма добре виражена і відокремлює кору від центрального циліндра;\nнакопичує крохмаль(крохмаленосна піхва), іноді кристали оксалату кальцію (кристалоносна піхва);\nцентральний осьовий циліндр в залежності закладання прокамбію і подальшої диференціації камбію може мати пучковий ,перехідний або безпучковий тип будови;\nсерцевина стебла буває виповненою або порожнистою(селерові,губоцвіті,гвоздичні), однорідною чи не однорідною.\nРис. Поперечні та поздовжні зрізи стебла соняшника. І – загальний вигляд: 1 – шкірка; 2 – провідні пучки; 3 – серцевина. ІІ – частина зрізу при сильнішому збільшенні на початку вторинних змін: 1 – епідерма; 2 – волоски; 3 – механічна тканина первинної кори; 4 – смоляний хід; 5 – основна тканина первинної кори; 6 – крохмаленосна піхва (ендодерма); 7 – перцикл; 8 – механічна тканина (склеренхіма) пучка; 9 – луб’яна частина (флоема) пучка; 10 – пучковий камбій; 11 – між пучковий камбій; 12 – вторинна деревина (ксилема); 13 – первинна деревина; 14 – серцевинний промінь; 15 – основна тканина серцевини. ІІІ – схема продольного зрізу рослини у відповідності до поперечного: 1 – епідерма; 2 – коленхіма; 3 – паренхіма кори; 4 – крохмаленосна піхва; 5 – склеренхіма; 6 – паренхіма вторинної кори; 7 – ситовидні трубки флоеми; 8 – камбій; 9 – паренхіма ксилеми; 10, 11, 12, 13, 14, 15 – сосуди деревини (ксилеми); 16 серцевина; 17 – друза в клітині.\nАнатомічна будова стебел деревних рослин\nвторинна безпучкова будова;\nскладається з трьох головних частин :\nкора-сукупність тканин, що над камбієм (покривна тканина паренхіма кори, луб);\nдеревина,що під камбієм;\nпокривна тканина – перидерма з сочевичками або кірка;\nнаявність твердого(товстостінного) і м’якого(тонкостінного) лубу (ділянками,групами,кільцями, поодинці);\nутворення річних кілець приросту ,які складаються з осінніх і весняних трахеальних елементів ,утворених за один вегетаційний період внаслідок діяльності камбію;\nгоризонтальне переміщення речовин, з’єднання центральної і периферичної частини стебла ,резервування крохмалю – забезпечують серцевинні промені.\nРис. Частина поперечного розрізу трирічної гілки липи:\nАнатомічна будова стебел голонасінних рослин\nдеревина хвойних складається лише з трахеїд;\nдеревина ефедрових містить судини;\nперидерма без сочевичок, але з тріщинами;\nкірка на стовбурі формується рано;\nлуб (флоема) включає ситовидні трубки без клітин-супутниць,паренхіму, іноді-луб’яні волокна або склереїди;\nрічні кільця деревини складають широкопросвітні весняні трахеїди з облямованими порами ,які виконують провідну функцію, і вузько просвітні волокнисті осінні трахеїди без облямованих пор , що виконують опорну функцію;\nусі частини стебла більшості хвойних пронизані схизогенними смоляними ходами.\nРис. А, Б, В – поперечні зрізи; Г, Д – деревина на прокольних зрізах – радіальному і тангентальному; 1 перидерма; 2 – корова паренхіма; 3 – смоляні ходи; 4 – 11 – центральний циліндр; 4 – луб; 5- камбій; 6 – річні кільця деревини; 7 – весняні трахеїди; 8 – осінні трахеїди; 9 – серцевинні промені; 10 серцевина.\nАнатомічна будова стебел покритонасінних дерев’янистих рослин\nтвердий луб формують луб’яні волокна і склереїди;\nм’який луб формують ситовидні трубки з клітинами – супутницями і паренхіма;\nрічні кільця складають осінні елементи – волокнисті трахеїди і лібриформи та весняні трахеальні елементи- судини, трахеїди з облямованими порами і деревинна паренхіма;\nза складом і характером розміщення судин деревина може бути променевою кільцево-судинною і розсіянно-судинною;\nсерцевинні промені одно або багаторядні;\nпервинні – з’єднують серцевину з корою;\nвторинні – не доходять до серцевини;\nініціальний шар камбію складають клітини двох типів: прозенхімні з загостреними кінцями і паренхімні;\nз прозенхімних(веретеновидних) ініціалей формуються судини, трахеїди, ситовидні трубки, волокна;\nз променевих – клітини лубо-деревинних серцевих променів.\nРис. А – схема; Б – сегмент в плані; В – фрагмент лубу (вторинної кори); Г – фрагмент деревини; 1 – перидерма; 2 – коленхіма; 3 – паренхіма первинної кори; 4 – друзи; 5 – луб’яні волокна; 6 – тонкостінні елементи лубу – ситовидні трубкиз літинами-супутницями; 7 – серцевинні промені; 8 – камбій; 9 – річні кільця деревини; 10 – весняні елементи річного кільця; 11 – осінні елементи річного кільця; 12 – серцевина.\nБільш менш довговічний, потовщений чи не потовщений пагін з додатковими коренями, верхівковою і бічними бруньками, з лусковидними листками.\nN.B. У разі галуження кореневища формується куртина надземних пагонів однієї особини (конвалія, пирій)\nгіпогеогенні (підземні) епігеогенні (надземні, які\nвтягуються на зиму в грунт)\nЗа розмірами меживузлів\nгоризонтальні косі вертикальні\nЗа типом наростання\nАнатомічна будова кореневищ\nУ всіх частинах органу найкраще представлена запасаюча паренхіма;\nПровідні тканини розвинуті слабо;\nМеханічні тканини майже відсутні;\nХлоренхіма не притаманна;\nЕндогенні секреторні структури розвинуті (накопичують біологічно активні речовини).\nКореневища однодольних рослин.\nБудова первинна пучкова.\nПокривна тканина – багаторічна епідерма без продихів, трихом, кутикули.\nПервинна кора добре розвинута, представлена загасаючою паренхімою, 1-2, рідше багатошаровою ендодермою з U подібними потовщеннями клітинних оболонок.\nЦентральний циліндр містить колатеральні закриті чи центрофлоемні провідні пучки, які розташовані безладно.\nСерцевина не виражена, слабко виражена чи порожниста.\nРис. Кореневище одноодоольних рослин: А – конвалія; Б. – пирій; 1 – епідерма; 2- запасаюча паренхіма кори; 3 – ендодерма; 4 – склеренхіма; 5 – закрити колатеральний пучок; 6 – центрофлоемний пучок; 7 – запасаюча паренхіма центрального циліндру; а – ксилема; б – флоема.\nКореневище двосім’ядольних рослин.\nВторинна анатомічна будова пучкового перехідного, або без пучкового типу.\nВкриті пухкою перидермою.\nКорова і серцевинна паренхіма в кінці вегетативного періоду частково руйнується.\nПровідні пучки невеликі, відкриті, колатеральні чи біколатеральні.\nРис. А – схема; Б. – фрагмент поперечного зрізу; 1 – епідерма; 2,3 – первинна кора: 2 – кутова коленхіма в ребрах і між ребер’ї; 3 – хлоренхіма; 4 – 7 – центральний циліндр: 4 – перициклічна склеренхіма; 5 – основна паренхіма; 6 – порожнина; 7 – біколатеальний провідний пучок: а – флоема зовнішня і внутрішня; б – багаторядний камбій; в – ксилема.\nАнатомічна будова за типом диктіостели, складові елементи якої розділені паренхімою на окремі пучки, оточені ендодермою;\nПучки концентричні – центроксилемні (або амфікрибральні).\nСпеціалізовані надземні пагони\nпагони вкорочені пагони подовжені\n(вузли зближені – батоги ) (вузли віддалені – вуса)\nТРАВ`ЯНИСТІ РОСЛИНИ(наземні і водяні трави) без багаторічних надземних пагонів\nз укороченим, звичайно весняним, періодом розвитку(ефемери)\nз повним періодом розвитку\nДворічніна першому році утворюється прикоренева розетка, на другому – квітконосні пагони\nБагаторічні надземна частина щорічно відмирає, але зберігаються підземні запасаючі органи з бруньками\nНапівчагарнички (напівкущики) (вис. до 20 см), вік скелетних осей 2-5 років\nЧагарнички (кущики) (вис. 5-60 см), стовбурці живуть до 10 років\nНапівчагарники (напівкущі) (вис. 0,8 – 2 м), вік скелетних осей 2-8 років\nДерева (вис. 2-100 м), стовбур один, живуть від 40 до кількох тисяч років\nЧагарники (кущі) (вис. 0,6-6м), стовбурців декілька, живуть в середньому 10-40 років\nНАПІВДЕРЕВНІ РОСЛИНИпротягом багатьох років зберігають нижню частину пагона з бруньками, а верхня частина щорічно відмирає\nДЕРЕВНІ РОСЛИНИмають багаторічні надземні пагони з бруньками поновлення\nЖиттєві форми (біоморфи) рослин\nЛисток (folia) бічний,тимчасовий, зазвичай сплощений, моно симетричний, біфаціальний (двосторонній) елемент пагона, що росте обмежено (насінні рослини) чи майже необмежено (папороті).\nГоловні функції листків:\nВидозмінені листки виконують додаткові функції:\nсоковиті листки сукулентів – водо накопичувальну;\nвусики - опорну;\nловчі апарати – травну;\nлускоподібні – захисну.\nХарактер взаємного розташування листків на стеблі називається листкорозміщенням і буває кількох типів:\nпочергове, або спіральне ( в вузлах по одному листку);\nнавхрестсупротивне ( у вузлах по два листки);\nкільчасте, або мутовчасте ( у вузлах більше двох листків).\nа) почергове,або спіральне; б) супротивне; в) навхрест – супротивне; г)кільчасте,або мутовчасте; д) розеткове.\nСтосовно характеру прікріплення достебла безчерешкові листки можуть бути:\n1)черешкові; 2) сидячі; 3) збіжні; 4) стеблообгортні; 5) напівстеблообгортні.\nЗа ступенем розчленування та відносними розмірами вільних частин прості розчленовані листки бувають:\nФорми частин листкової пластинки:\nА – верхівка: 1-округла; 2- плоска; 3-загострена; 4-гостра; 5-гострокінцева; 6-притуплена; 7-виїмчаста; 8-дволопатева.\nБ – основа: 9-округла; 10-клиноподібна; 11-плоска; 12-серцеподібна; 13-стрілоподібна; 14-списоподібна; 15-нерівнобока; 16-завужена.\nВ – край: 17-суцільний ( цілокраїй); 18-зубчастий; 19-пилчастий; 20-подвйно-пилчастий; 21-зарубчастий; 22-виїмчастий; 23-крупновиїмчастий; 24-війчастий; 25-хвильчастий\nВиди жилкування листків:\nЖилки листа - це судинна тканина, яка знаходиться в губчастому прошарку мезофілла. Візерунок розгалуження жилок в більшості випадків дублює структуру розгалуження рослини.\nЖилкування листків - це «нервація» листя або тип розподілу жилок в пластинках листків. Жилки сформовані з ксилеми - тканини, яка виконує роль пересування води з розчиненими мінеральними речовинами, і флоеми - тканини, призначеної для переміщення органічних речовин, що продукуються в листі. Як правило, флоема знаходиться під ксілемой. Комплекс цих тканин є основною тканиною листа, або його серцевиною.\nВиділяють два підкласи жилкування листків: дугове і крайове. У першому випадку основні жилки практично досягають кінців країв листа, однак загортають, не перетинаючи край. При крайовому жилкування основні жилки підходять до кінців листя.\nОсновні види жилкування листків - сітчасте, паралельне та дихотомічне. При сітчастому жилкування від однієї або декількох великих основних жилок відходять дрібніші другорядні жилки, які мають відгалуження ще більш тонкі і дрібні початкових. Всі жилки першого, другого і наступних порядків хаотично з'єднані перемичками в різних напрямках. Таким чином, формується складна система. Цей вид жилкування листків притаманний дводольним рослинам. Сітчасте жилкування включає підвиди - перисто-нервове, пальчасто і радіальне. При перисто-нервовому в листі присутня одна основна жилка і багато менш виражених жилок, що беруть початок від основної і розташованих паралельно одна одної. Так виглядає лист яблуні. При пальчастому жилкуванні майже від основи черешка радіально відходять декілька основних жилок, як у клена.\nПринцип паралельного жилкування листків полягає в тому, що жилки проходять уздовж листа (від основи до кінця) майже паралельно, наприклад, у злаків, або у вигляді дуг, зближених біля основи або верхівки листової пластинки, як у конвалії. У конвалії дугове жилкування листків. Основні жилки з'єднані між собою тонкими, майже непомітними перемичками. Паралельне жилкування характерно для більшої частини однодольних рослин, але іноді може зустрічатися у дводольних з лінійними листками\nПри дихотомічному жилкуванні листків неможливо розрізнити домінуючі жилки. Відгалуження жилок не з'єднуються перемичками і досягають країв листової пластинки. Таке жилкування спостерігається у більшості видів папоротей і гінкго.\nЛистя прості, цільні, з характерними формами листової пластинки\n1-ігловидний; 2-лінійний;3-довгастий; 4-ланцетний; 5-оберненоланцетний; 6-серцевидний; 7-яйцевидний; 8-обернено-яйцевидний; 9-овальний; 10-округлий; 11-щитоподібний; 12-норкоподібний; 13-лопатевий; 14-ромбоподібний; 15-стрілоподібний; 16-дельтоподібний; 17-списоподібний; 18-ліровиднтий.\nПрості листя зі специфічною порізаністю листової пластинки\n1-стругоподібний,перистороздільний; 2-ліроподібний,перисторозсічений; 3-гребенчатий,перисторозсічений; 4-нерівномірно-преривчасто-перисторозсічений; 5-стопоподбний,пальчаторозсічентй; 6-пальчаторозсічений на трійчатороздільні сегменти.\n1-трійчастоскладний; 2-пальчастоскладний; 3-парноперистоскладний; 4-непарноперистоскладний. (а-черешок;б-продовження загального черешка; в-черешечки; г-листочки складного литка.)\n1-первинні листочки пагонів (при наземному проростанні насіння); 2-прикореневі розеткові листя; 3- низові стеблові; 4-серединні стеблові листя; 5-верхівкові (приквітники, брактеї,обгортки);6- мозаїка листя (плюща).\nРізновид листя на рослинах\nГетерофілія(різнолистність) - відмінності листя всіх формацій за формою, розрізаністю, розмірами (капуста, евкаліпт).\nАнізофілія(нерівнолистність) – відмінність за розмірами в одному вузлі (гіркокаштан).\nВусики характерні для лазаючих рослин, у яких частина листка або навіть весь листок перетворюються на нитковидні вирости. Чудовий приклад — горох посівний. У нього на вусики перетворена верхня частина рахісу та 3-7 листочків. Виноград теж має вусики, проте вони не листкового походження, оскільки, по-перше, відходять з пазухи листка, а по-друге — можуть галузитись, що властиво пагону, а не листку.\nКолючки виникають як пристосування до посушливих умов зростання, напр., у кактусів, таким чином зменшуються втрати води рослиною. Колючками можуть ставати закінчення жилок, рахіс, прилистки. Такі колючки захищають рослину від поїдання тваринами. Колючки пагоневого походження також легко відрізнити від листкових: вони знаходяться в пазусі листка та інколи галузяться (напр., колючки глоду, сливи, гледичії, барбарису — це все приклади видозмін пагону).\nЛовильні апарати, певно, найвищий ступінь спеціалізації листка. Вони властиві комахоїдним рослинам. Зростаючи на бідних ґрунтах, росичка, непе́нтес та інші комахоїдні рослини, змушені були шукати додаткове джерело поживних речовин, а саме джерело азоту. В процесі еволюції в них виникли ловильні апарати, пристосовані для полювання на комах та інших дрібних тварин.\nдуб каштанолистий; яблуня домашня; горох посівний; барбарис звичаний.\nмолочай; акація біла; акація (мімоза); непентіс\nЛист виникає екзогенно на конусі наростання, трохи нижче від верхівки. Всі частини листка закладаються ще в брунці, тобто анатомічна структура листка формується в апексі одночасно з формуванням стебла. Покриви листа є продовженням покриву молодого стебла. Провідна система листа вливається в провідну систему стебла. СВП, що виходять з листка, утворюють в стеблі листові сліди. Багато спільного в анатомічній будові черешка листка і стебла, що підкреслює спільність їх філогенезу. Разом з тим, спостерігаються і істотні відмінності, які пояснюються іншою функцією листка і порівняльної його недовговічністю в порівнянні зі стеблом.\nУ пластинці листка розрізняють 4 групи тканин:\n1. Покривна тканина - епідерма або шкірка.\n2. Основна, поживна тканина – мезофіл.\n3. Механічна тканина - склеренхіма, коленхіма, склереїди.\n4. Провідна тканина - судинно-волокнисті пучки.\nШкірочка або епідерміс складається з одного шару щільно зімкнутих клітин, що мають пластинчасту форму. Міжклітинники не утворюються. Зовнішні стінки потовщені і нерідко вкриті кутикулою. У рослин посушливих місць зростання кутикула значно потовщена. Місцями, переважно на нижньому боці у наземних рослин розташовуються продихи.\nНа поверхні листка клітини шкірки не скрізь однакові: на нижній стороні вони більш дрібні і стінки їх більш звивисті. Більш великі клітини верхнього епідермісу є своєрідними віконцями, якими проникає світло у всередину. Зазвичай в епідермальних клітинах містяться лейкопласти. Виключенням є мохоподібні, деякі папороті, а з покритонасінних - деякі сукуленти мають м'ясисті стебла і листя, і ефемери, які проводять короткочасний спосіб життя і мають тонку пластинку листка, де м'якоть листка не багатошарова.\nУ клітинах верхнього епідермісу, рідше нижнього, в клітинному соці часто міститься антоціан, що забарвлює листок і черешок в різні кольори. При збільшенні кількості антоціану, листок набуває фіолетового відтінку. Якщо на листках є волоски, то вони розташовуються переважно на нижньому боці. У деяких рослин в шкірці є цистоліти. У більшості дерев і чагарників продихи знаходяться тільки на нижній стороні листка. У наземних трав вони розташовані на обох сторонах, але на верхній поверхні кількість їх менша. Нема продихів на верхній стороні листка у рослин з щільними шкірястими краями і у рослин з тонкими ніжними листками. У водоплаваючих листків продихи розташовані на верхній стороні листка, у водних рослин, що живуть в сильно затемнених місцях, продихи не утворюються або їх дуже мало.\nКількість продихів на 1мм2 - від 40 до 300. По поверхні листка вони розподілені нерівномірно. Найбільш тісно вони розташовані в середній частині листової пластинки. Над тяжами механічної тканини продихи не утворюються. Нерідко продихи заховані в особливих заглибленнях, жолобках і оточені пучками волосків, що ускладнюють циркуляцію повітря. У деяких рослин під епідермісом утворюється особливий шар клітин, що підсилює міцність листа. Часто оболонки їх товстішають, дерев'яніють і виконують механічну функцію, а у рослин посушливих місць проживання - захищають від зайвого випаровування, у рослин помірного поясу - від дії зимових вітрів, що висушують. Цей шар клітин називається гіподермою (під шкіркою). Зазвичай гіподерма одношарова, але може бути 2-3 - шарової. Клітини гіподерми можуть перетворитися і в водозапасаючі (солерос).\nМезофіл - це асимілююча тканина, м'якоть листка, де відбуваються процеси дихання, фотосинтезу і транспірації. У рослин з тонкими листовими пластинками мезофіл складається з тонкостінної зеленої паренхіми або хлоренхіми, іноді включає вмістища виділень, водоносні клітини, ідіобласти з друзами та ефірними оліями. Клітини мезофілу живі, містять значну кількість хлоропластів. У типових різнобічних (дорсовентральних) листках мезофіл ділиться на палісадну (стовбчасту) і губчасту паренхіму. У листі голонасінних рослин родини Лютикові спостерігається складчаста паренхіма.\nПалісадна паренхіма складається з клітин витягнутих у довжину і має вигляд циліндричних стовпчиків, розташованих перпендикулярно поверхні листа в один, два і більше шарів. Довжина їх перевищує ширину в 3-5 разів, але зустрічаються і більш вузькі клітини. Нерідко 2-3 клітини палісадної паренхіми спираються на більш велику клітину, яка виконує в цьому випадку функцію збираючоїклітини, тобто в неї відводяться асимілянти ряду суміжних клітин. Хлоропласти знаходяться на довгих стінках, фотосинтез може протікати тільки при розсіяному світлі. Пряме світло руйнує хлоропласти.\nПід палісадною паренхімою знаходиться губчаста паренхіма, що складається з 2-7 шарів округлих клітин, або віддалених в тому ж напрямку, що і палісадні клітини. Клітини губчастої паренхіми зв'язуються між собою пухко, в силу чого утворюються великі міжклітиники, заповнені повітрям. Вони формують сильно розгалужену систему повітряних каналів, які пов'язані через дихальну порожнину, розташовану під продихами, з самими продихами. Завдяки такому розташуванню клітин губчастої тканини забезпечується доступ повітря до кожної клітини. Клітини губчастої тканини містять в 3-4 рази менше хлоропластів, ніж клітини палісадні тканини. У губчастої тканини в основному відбуваються процеси газообміну і транспірації, необхідні для припливу до асимілюючих клітин нових порцій води з розчиненими в ній мінеральними речовинами.\nПоблизу межі між палісадною і губчастою тканинами розташовуються дрібні провідні пучки. В місцях проходження великих судинно-волокнистих пучків, в жилках, паренхіма переривається.\nВерхня сторона листка зазвичай яскраво-зелена, нижня - в наслідок меншого вмісту хлорофілу і великої кількості повітроносних міжклітнників - більш бліда. У рівносторонніх листках (ізолатеральних) паренхіма на обох сторонах листової пластинки однакова.\nПровідна система представлена дрібними і великими жилками. Найбільш великі жилки містять кілька провідних пучків (до 7), забезпечених нерідко обкладками зі склеренхімних клітин. Розміщуються вони або в центрі, або у вигляді кола, частіше підковоподібно. Найбільші пучки розміщені посередині. Провідні пучки в листках зазвичай колатеральні. Ксилема знаходиться в морфологічно верхній, а флоема - у нижній частині пучка. Пучки здебільшого закриті і лише у дерев, чагарників і небагатьох трав - відкриті, але камбій в них функціонує слабо. Якщо в стеблі пучки біколатеральні, то такі ж будуть і в листках. Ксилема і флоема СВП великих жилок містять всі гістологічні елементи (повідна, механічна паренхіма). У міру розгалуження вони спрощуються. Спочатку зникають механічні тканини, потім ситовидні трубки, потім судини. Жилки закінчуються трахеїдами. Пучки завжди оточені одним шаром тонкостінних щільно зімкнутих паренхімних клітин, що утворюють обкладку. Ці клітини витягнуті уздовж жилок і не містять хлоропластів. Продукти асиміляції з мезофілу надходять спочатку в клітини обкладки, а потім розносяться по них до флоеми більш великих жилок.\nМеханічна тканина представлена в листі коленхімою і склеренхімою. Склеренхіма розташовується при пучках тільки під флоемою або у вигляді 2-х тяжів під флоемою і над ксилемою або у вигляді суцільного кільця. Нерідко склеренхіма представлена ще тяжами, що примикають до шкірки. Коленхіма розміщується під шкіркою навпроти пучків. У великих листках міститьсясоковитий багатошаровий мезофіл нерідко знаходяться астросклереїди (чай).\nОсновні тканини листка.\nТипи асиміляційних тканин листка.\nМезофіл (паренхіма листа), залежно від форми розрізняють 3 типи хлоренхіми:\n1) стовбчаста або палісадна;\n3) складчатая паренхіма.\nПід епідермою витягнуті перпендикулярно клітини їїрозташовують щільно один до одного ясно виражених міжклітинників. Хлоропласти знаходяться на довгих стінках в постійному русі і пряма дія світла використовується тільки тоді, коли вони перебувають на коротких стінках. При дії прямих сонячних променів хлоропласти руйнуються\nЗалежно від розташування асиміляційної тканини класифікують 3 типа:\nI. тип - дорсовентральний лист, спинна сторона відрізняється від черевної, лист односторонній;\nII. тип - ізолатеральний лист - рівносторонній. Верхній і нижній один тип тканини. Характерно для південних рослин, сильне сонце. Олеандр - листя розташовані під невеликим кутом;\nIII. тип - радіальний лист - характерний для хвойних, складчаста хлоренхіма.\nАнатомічна будова дорсовентрального листка на прикладі камелії. З усіх боків він оточений епідермою, кутикулою, а у субтропічних рослин воском. Верхня епідерма відрізняється від нижньої. Звивистість країв дводольних дозволяє щільно змикатися. Відсутні міжклітинники, зовнішні стінки потовщені, в порівнянні з тангентальними і радіальними, у водних структура нижньої епідерми відрізняється:\n1) клітини дрібніші, більш звивисті в контурі;\n2) зовнішні стінки тонші, менша товщина кутикули і воску;\n3) продихів більше на верхній поверхні - 70-80% всіх продихів листка.\nУ водних - продихи тільки на верхній стороні листа. Зазвичай у дерев на 1мм2 від 40-300, у яблуні 250 продихів. Під епідермісом стовпчастий мезофіл в 3-4 шари. Губчастий мезофіл 2-7 шарів. Провідна система листка, у вигляді жилок СВП, центральна жилка найбільш розвинена. Колатеральний СВП відкритий, має камбій на ранніх стадіях розвитку, надалі відсутня. З зовні СВП сформований, оточений кільцем склеренхімної тканини, над і під пучком розвинена жива коленхіма, пластинчаста.\nРозташування ксилеми і флоеми. Ксилема до верхньої сторони листка. Флоема - до нижньої. При більш дрібних пучках відпадає склеренхіма кільце, потім зміни відбуваються в флоемі і ксилемі. У ксилемі випадають судини, залишаються тільки трахеіди.\nБудова листка камелії японської (Camelia japonica) з дорсовентральним типом мезофілу: 1 - верхня епідерма, 2 - стовбчаста паренхіма, 3 - губчаста паренхіма, 4 - клітина з друзою, 5 - склереїда, 6 - провідний пучок, 7 - нижня епідерма, 8 - продих.\nАнатомічна будова ізолатерального пучка олеандра. Стовпчаста паренхіма з нижньої і верхньої сторони. Часто виникає багатошарова епідерма.\nРис. А, Б – мезофіл диференційований на стовпчастий і губчастий (рута, олеандр). 2 – багатошарова епідерма, 3 – крипти з продихами, 4 – губчастий мезофіл, 5 – стовпчастий мезофіл.\nАнатомічна будова радіального листка сосни. Він відрізняється тим, що в рослині пучки яскраво виражені ЦОЦ і складчаста паренхіма. Лист сосни оточений епідермою, поверхневий шар кутину і воску багаторічний, зимує 5 років і більше\nЕндодерма продукує шар мертвих клітин з сильно потовщеними оболонками, майже вся внутрішня порожнина зникає, невелика хрестоподібна порожнина залишається, дерев'яніє і відмирає\nПід епідермою шар гіподерми - представлений шаром мертвих клітин з сильно потовщеною і здерев’янілою оболонкою.\nНагадує склеренхіму, водоутримуючу тканину, накопичується вода в літні місяці, взимку замерзає і оберігає внутрішній мезофіл відвипаровування, продихи занурені під гіподермою, радіально розташована складчастая паренхіма.\nЕндодерма з плямами Каспарі. У ЦОЦ є 2 СВП (в сосні) в ялини (1 СВП). Ксилема представлена тільки трахеідами, якщо ми простежимо флоемну частину, то в ній присутні тільки ситовидні елементи, відсутні клітини-супутниці. З нижньої частини пучки армовані механічної тканиною. Основна тканина отримала назву трансфузійної, яка оточує СВП. Одні клітини мертві, одні живі чергуються в СВП і складчастою хлоренхімою. По живим клітинам трансфузійних клітин відтікають від складчастої хлоренхіми і надходять у луб’яну частину СВП.\nЛистя, що виросли в тіні і на світлі змінюють анатомічну структуру. Світлові листя мають:\n1) більшу товщину і жорсткість;\n2) відрізняються клітини епідерми, менш звивисті і більш товстостінні;\n3) більша кількість продихів на одиницю поверхні;\n4) більш потужний розвиток стовбчастої тканини. Світлові листя бідні хлорофілом.\nРис. Будова листка (хвої) сосни звичайної (Pinus sylvestris) з радіальним типом мезофілу: А - детальний малюнок; Б - схематичний. 1 - епідерма, 2 – продиховий апарат, 3 - гіподерма, 4 - складчаста паренхіма, 5 - смоляний хід, 6 - ендодерма, 7 - ксилема, 8 - флоема, 7-8 - провідний пучок, 9 - склеренхіма, 10 - паренхіма.\nЗібрані кладодії (філокладії), які є видозміною…\nЗ метою визначення органу і належності рослини до класу, проаналізовано поперечні зрізи і виявлено: епідерма без продихів і трихом; у широкій первинній корі і центральному циліндрі переважає запасаюча паренхіма, клітини епідерми з U-подібними потовщеннями, механічні тканини відсутні. Висновок: це…\nДо складного підземного органа кульбаби звичайної входить стрижневий корінь, гіпокотиль та нижня вкорочена і здерев'яніла частина пагонів. Усі вони разом утворюють...\nстеблокорінь, або каудекс*\nУ більшості ефемероїдів на цибулинах, бульбах, кореневищах виявлені контрактильні корені, які здатні до...\nпоздовжнього розтягування і заглиблення в ґрунт\nпоздовжнього скорочення і заглиблення в ґрунт*\nКонтрактильні корені здатні до поздовжнього скорочення і заглиблення в ґрунт.\nУ стеблі тополі, що є хазяїном для напівпаразитичної омели білої, між корою і деревиною розпізнані поздовжні тяжі "корових коренів" з додатковими бруньками та гаусторіями - коренями, що служать...\nРослинам паразитичним і напівпаразитичним властиві гаусторії, або корені-присоски, які розвиваються у тканинах вищої рослини господаря.\nПри мікроаналізі представлених кореневищ в одному з них ідентифіковані центроксилемні провідні пучки. Отже, саме це кореневище належить .\nперстачу (клас дводольні)\nконвалії( клас однодольні)\nпирію ( клас однодольні)\nм'яті ( клас дводольні)\nКонцентричні пучки закриті. Центроксилемні пучки формуються у папоротевидних. Центроксилемні – якщо флоема оточує ксилему.\nПідземний пагін з вузлами, меживузлями, лусковидними листками, бруньками і придатковими коренями називається:\nПри дослідженні осьового органу було встановлено, що основний об’єм займає центральний осьовий циліндр, в якому безсистемно розташовані закриті колатеральні пучки. Це свідчить що даний орган є…\nЗакриті колатеральні пучки розподілені по всій площі центрального циліндру, причому, на його периферії пучки дрібні, багаточисельні, а в середній частині вони більші і малочисельні - характерні ознаки для стебла однодольної рослини. Серцевина морфологічно не виражена, чи стебло порожнисте (тип соломини).\nПри розгляді лікарської сировини було виявлене листя, порізане вздовж листової пластинки, а сегменти розташовані віялоподібно. Це листя:\nПальчасторозсічені - розчленовані на сегменти від 2/3 до головної жилки або основи пластинки. Роздільні – розчленовані на долі від1/2 до 2/3 половини пластинки. Лопатеві – розчленовані на лопаті від 1/3 до 1/2 половини пластинки.\nУ пагонів рослини рано відмирає верхівкова брунька, а їх подальше наростання забезпечує пара супротивних бічних бруньок. Тож галуження пагонів ...\nЯкщо у пагонів рослини рано відмирає верхівкова брунька, а їх подальше наростання забезпечує пара супротивних бічних бруньок, то галуження пагонів псевдотихотомічне.\nДля макроскопічного аналізу наданий видозмінений пагін зі значно вкороченим стеблом (денцем) та щільно стуленими видозміненими листками-лусками. Зовнішні, плівчасті луски захищають внутрішні, соковиті. Таку будову має...\nПагін зі значно вкороченим стеблом (денцем) та щільно стуленими видозміненими листками-лусками. Зовнішні, плівчасті луски захищають внутрішні, соковиті. Таку будову має цибулина.\nПагони хмелю звичайного обвивають опору і прикріплюються за допомогою утворів епідерми, тобто вони -...\nВиткі пагони обкручуються навколо опори.\nВідмічено, що у пагона з почерговими листками апікальна брунька рано припинила свій розвиток, а ріст забезпечила найближча бічна брунька. Отже, галуження пагона...\nСимподіальне галуження – верхівкова брунька припиняє свій розвиток, а з найближчої бічної бруньки розвивається бічний пагін другого порядку, що росте в напрямку головної осі, ніби заміщуючи її.\nРоздивляючись пазушні колючки глоду, студентка визначила, що вони являють собою видозміну ...\nПазушні колючки глоду є видозміною пагона.\nШафран розмножується вегетативно - бульбоцибулинами, які є видозміною ...\nБульбоцибулини є видозміною пагона.\nПри мікроаналізі трави череди трироздільної, були зроблені зрізи стебел, які відрізнялися за формою і забарвленням від основної маси із чотиригранних стебел. Отримані дані засвідчили, що це стебла іншої рослини, яка відноситься до класу однодольних, оскільки провідні пучки ...\nзакриті колатеральні, розташовані по колу\nзакриті колатеральні, розташовані безладно*\nДо класу однодольних відносяться рослини, провідні пучки котрих закриті колатеральні, розташовані безладно.\nУ результаті дослідження стебла зроблено висновок, що воно належить трав'янистій дводольній рослині, має вторинну, перехідну будову, оскільки ...\nпучки відкриті, не однакові за розміром, подекуди злиті між собою*\nпучки закриті, розкидані по всьому центральному циліндру\nТрав’янистадводольна рослина має пучки відкриті, не однакові за розміром, подекуди злиті між собою.\nЗакриті колатеральні пучки розподілені по всій площі центрального циліндру, причому, на його периферії пучки дрібні, багаточисельні, а в середній частині вони більші і малочислені - характерні ознаки для стебла однодольної рослини. Серцевина морфологічно не виражена, чи стебло порожнисте (тип соломини).\nДо перистого листя, у якого надрізанність листової пластинки складає близько 1/3 половин листової пластинки, відноситься листя:\nЗа ступенем розчленування та відносними розмірами вільних частин прості розчленовані листки бувають:розсічені - розчленовані на сегменти від 2/3 до головної жилки або основи пластинки;роздільні – розчленовані на долі від ½ до 2/3 половини пластинки.; лопатеві – розчленовані на лопаті від 1/3 до 1/2 половини пластинки.\nЛистя реліктового дерева гінкго дволопатевого мають характерну форму. Особливістю будови листя є роздвоєння жилок у верхній частині. Як називається таке жилкування?\nВідкрите дихотомічне або вилчасте жилкування – роздвоєння жилок першого порядку на однакові жилки наступного порядку. Характерне для деяких папоротей,плаунів та гінкго дволопатевого. Дихотомічне або вилчасте наростання: головна вісь рано припиняє ріст, верхівкова меристема роздвоюється, дає пару бічних осей, що потім рівно чи нерівно-вилчасто розгалужуються.\nГолчате листя хвої не гине навіть в люті морози, на відміну від листя листових порід. Вони захищені товстою епідермою, під якою розташований ще один шар клітин. Як він називається?\nГіподерма – захисно-механічна і водонакопичуюча тканина, яка переревається лише під продихами. Характерна для радіального, або центричного типу будови листка хвойних.\nВстановлено, що надземну частину гороху посівного утримують в просторі вусики, які є видозміною:\nЛистя гороху перисто-складні з великими, напівсерповидними прилистками та верхівковими розгалуженими вусиками. Верхні листки видозмінюються у вусики.\nУ австралійських акацій асиміляційну функцію в посушливий період виконують розширені і сплощенні черешки складного листя:\nФілодії – фотосинтезуючі черешки сплощено – листоподібно розширений черешок видозміненого листка, що виконує функцію листкової пластинки; пристосування до зменшення транспірації (австралійські акації, чина південна).\nУ одному із запропонованих мікропрепаратів стебел визначена наявність схизогенних смоляних ходів, перидерми без сочевичок, відсутність судин в річних кільцях деревини. Можна припустити, що це стебло:\nМікроаналіз кореневища виявив відкриті колатеральні провідні пучки, розташовані кільцем, що може свідчити про приналежність рослини до класу:\nПри мікроскопічному аналізі зрізу кореневища виявлені центроксилемні провідні пучки, наявність яких може свідчити про приналежність рослини до:\nЦентроксилемні або амфікрибральні провідні пучки характерні для папоротевидних. Центроксилемні пучки відносяться до концентричних пучків, закритих, флоема оточує ксилему.\nПри мікроскопічному аналізі стебла виявлено: покривна тканина - епідерма, центральний осьовий циліндр - включає серцевину і відкриті провідні пучки, розташовані по кругу на периферії стебла. Визначите тип будови даного стебла.\nПучковий вторинний тип будови стебла характеризується наявністю постійних колатеральних або біколатеральних пучків утворених спочатку прокамбієм, а потім - пучковим камбієм. Для дводольних рослин характерна вторинна пучкова, перехідна і безпучкова будова.\nЛисток сонцелюбивого евкаліпта під епідермою, покритою кутикулою, містить декілька рядів палісадної паренхіми. У центрі листка знаходяться клітини губчастої паренхіми, в яких зустрічаються друзи оксалата кальцію. Жилка листка має кристалоносну обкладку з призматичних кристалів: До якого типу будови відноситься цей лист?\nЗа анатомічною будовою виділяють три типи листових пластинок: дорзовентральний (різносторонній – до верхньої епідерми примикає палісадна хлоренхіма до нижньої епідерми – губчаста); ізолатеральний (рівносторонній - до верхньої і нижньої епідерми примикає палісадна хлоренхіма);радіальний (центричний) тип характерний голкоподібному листку хвойних, складчаста хлоренхіма утвороює петлеподібні вирости.\nСеред наданих зразків наземних видозмін пагонів є те, що розвиваються з бічних бруньок в пазухах листя або в суцвіттях і що забезпечують вегетативне розмноження. Це…\nПовітряні цибулини – утворюються в пазухах листків надземного пагона, або суцвіттях: зонтик з плівчастим, видовжено-гострим покривальцем і повітряними цибулинами – «діткам»;. служать для вегетативного розмноження (часник).\nУ пагона апікальна брунька рано припиняє свій розвиток, а зростання забезпечують дві бічні бруньки, розміщені супротивно під верхівкою. Таке галуження пагона:\nНесправжньодихотомічне галуження – одночасний розвиток двох супротивних бокових пагнів, поєднанне з відмиранням верхівкової бруньки (точки росту).\nПагони хмелю обвиваються навколо опори і піднімаються вгору, значить вони:\nУ рослин, що не мають достатньо розвиненої скелетної системи механічних тканин, слабкі пагони обкручуються навколо якої-небудь твердої опори (хміль ,березка, квасоля). Такі пагони називаються виткими.\nПри вивченні зрізів стебла Tiliacordata в корі виявлені тяжі волокон у складі…\nТвердий луб – товстостінна флоема ( первина прокамбіальна, вторинна камбіальна), або твердий луб складають механічні тканини – луб’яні чи склеренхімні волокна.\nУ листі досліджуваної рослини по центру проходить чітко виражена головна жилка, від якої рівномірно відходять бічні жилки. Яке це жилкування?\nЖилкування або нервація листка – це характер проходження і галуження жилок (провідних пучків) в мезофілі листової пластинки. Відкрите – жилки не з’єднуються між собою, доходять до краю пластинки. Перисте –(пірчасте) – коли по центру уздовж листової пластинки проходить більш менш виражена головна або центральна жилка, від якої в обидва боки рівномірно відходять бічні жилки. Пальчасте – від основи листкової пластинки віялоподібно відходять декілька одинакових жилок, які в разі пальчатосітчатого жилкування багаторазово галузяться. При дуговому і паралельному жилкуванні кожна жилка проходить уздовж листкової пластинки окремо і з’єднуються вони лише на верхівці пластинки. Для дводольних рослин характерно перисте і пальчасте, для однодольних – паралельне і дугове.\nНайбільш примітивне дихотомічне наростання характерне для…\nпагонів хвоща польового\nпагонів кінського каштана\nФукус – бентоносна макроводорость. Слань дихотомічно розгалужена, гілки плоскі з поздовжнім ребром. Це наростання характерне для гінкго білоба та плауна баранця.\nЗемляна груша (топінамбур) розмножується підземними видозміненими пагонами - …\nТопінамбур – підземні органи бульби. Вони великі, кулясті, грушовидні, веретеновидні або яйцевидні, жовто-білі, фіолетово-червоні або сіро-коричневі. Підземні органи – бульби, скупчені біля основи підземного стебла. Підземні видозмінені пагони: столони, кореневища, бульби, цибулини, бульбоцибулини.\nЛистя дуба звичайного за формою і ступенем надрізанності листової пластинки…\nЛистки почергові, короткочерешкові, довгасто – оберненояйцевидні, перисто-лопатеві: лопаті нерівні, тупі, цілокраї. Дорослі листки знизу опушені.\nЛистя рудерального злаку – пирію повзучого прикріпляються до стебла за допомогою нижньої плівчастої частини лінійної листової пластинки, яка охоплює міжвузловину, утворюючи …\nУ представників родини Lamiaceae пари листків сусідніх вузлів розташовані у взаємно перпендикулярних площинах, тобто…\nДля родини ясноткові одна з діагностичних ознак - листя навхрест супротивні. Характер взаємного розташування на стеблі називається листкорозміщенням. Буває:\n1) почергове або спіральне (у вузлах по одному листку;\n2) дворядно-супротивне і навхрест супротивне (у вузлах по 2 листки);\n3) кільчасте або мутовчасте (у вузлах більше 2-х листків).\nДля стебел однодольних рослин характерний певний тип судинно-волокнистих провідних пучків, а саме…\nПри дослідженні лікарської рослини встановлено, що його підземні органи мають вузли, міжвузля, лускоподібні листки, бруньки і додаткові корені, тобто цей підземний орган:\nАнатомо-гістохімічний аналіз черешка показав, що кутова коленхіма розташована ділянками…\nКоленхіма типова для двосім’ядольних рослин, розташовується в стеблах під покривною тканиною ділянками, суцільними або переривчастим кільцем. В ребристих крилатих черешках і стеблах коленхіма заповнює виступи, у листках-зміцнює край листкової пластинки і жилки. Коленхіма відноситься до механічних тканин.\nПростий перистий листок визначений роздільним, оскільки розчленованість пластинки сягає...\nПростий пальчастий листок є лопатевим, оскільки розчленованість сягає...\nбільше ніж половини півпластинки*\nбільше ніж третини півпластинки, але менше половини\nЛопатеві – розчленування складає більше 1/3,але менше 1/2 півпластинки, вільні частини – лопаті.\nНа периферії центрального циліндра стебла дводольної трав’янистої рослини по колу розташовані відкриті колатеральні провідні пучки приблизно однакового розміру. Це вказує, що будова стебла…\nДля стебел двосім’ядольних рослин характерна будова вторинна, пучкова. В залежності закладання камбію, може бути пучковий і безпучковий тип будови. Серцевина стебла буває повною, однорідною, а також може бути порожнистою (селерові, гвоздичні, губоцвіті).\nПри мікроаналізі трави череди трироздільної, були зроблені зрізи стебел, які відрізнялися за формою і забарвленням від основної маси із чотиригранних стебел. Отримані дані засвідчили, що це стебла іншої рослини, яка відноситься до класу однодольних, оскільки провідні пучки…\nУ верхівкових, добре освітлених листків липи мезофіл диференційований і дещо відрізняється від мезофілу низових, мало освітлених листків, а саме - ...\nУ посушливий період листки степової рослини – ковили скручуються для зменшення випаровування завдяки наявності в епідермі особливих клітин - ...\nМоторні клітини - групи крупних тонкостінних клітин в епідермі і субепідермальній зоні мезофілу листків злакових (ковиль), розташовані продольними тяжами між жилками.\nДослідження поперечного зрізу довело, що це гілка деревної рослини, оскільки наявні...\nУ сосни з верхівкової бруньки росте головний пагін, а з бічних бруньок – бічні пагони, причому верхівкова брунькова пагона гальмує розвиток бічних бруньок. Ці ознаки властиві типу галуження…\nВ листках рослин виділяються центральна жилка, від якої відходять бічні, що в свою чергу, неодноразово галузяться, утворюючи сітку дрібних жилок, тобто жилкування листків…\nДля листків односім’ядольних рослин характерний тип жилкування:\nПри дуговому жилкуванні кожна жилка проходить уздовж листковоїпластинки окремо і з’єднуються лише на верхівці пластинки.\nУ представників класу однодольних відкрите дугове і паралельне жилкування. Відкрите – жилки не з’єднуються між собою, доходять до краю жилки.\nНа молодих пагонах евкаліпту кулястого листки супротивні, яйцевидні, на старих чергові видовжені, на найстаріших – серповидно зігнуті, шкірясті. Як називається це явище?\nУ мезофілі хвоїнок ялини виявлені порожнини, вистелені зсередини живими товстостінними клітинами, які виконують захисну і водоутримуючу функцію. Це тканина - …\nУ центральному циліндрі стебел дводольних рослин серцевина:\nНа зрізі розпізнані: серцевина, широкі кільця вторинної ксилеми і флоеми з вузьким кільцем камбію між ними. Це зріз ..\nРозглянутий зріз центрального циліндру квітконосного стебла. Визначено, що навколо серцевини концентрично розташовані відкриті колатеральні пучки, розділені широкими серцевинними променями. відповідно, що зріз стебла рослини класу.\nОсновна паренхіма голковидного листа хвойних жива, з внутрішніми петлеподібними виростами оболонки, вздовж якої розташовані хлоропласти. Така паренхіма характерна для листків, будова яких …\nВ барбарису звичайному утворюються колючки, які є видозмінами …\nНижні стеблові листки Leonurus cardiaca надрізані до середини на 3 або 5 долей, тобто листки …\nДля листів односім’ядольніх рослин характерний такий тип жилкування…\nВидозмінами пагона є бульба кореневище та цибулина. Назвіть докази того, що бульба не є видозміненим коренем.\nПідземні бульби резервують у підземних частинах видозмінених пагонів. Вони можуть розвиватися з верхівкових бруньок бічних підземних столонів (кортопля, топінамбур) із пазушних бруньок кореневищ (хвощ)і здатні формуватись вналідок розростання гіпокотилю і розеткових межвузлів (ріпа) . Наявність листкових рубців- брівок з пазушними бруньками- вічками.\nУ складних листках термопсису прилистки великі розташовані на верхівці черешка. Ці листки:\nДля термопсису ланцетовидного характерні листки: черешкові, трійчасті, прилистки великі, довгасто-яйцевидні.\nПри морфологічному вивчені рослин , відмічено, що в основі складного листка є парні колючки, що є видозміною...\nПрилистки- парні бічні вирости при основі, а зрідка в пазусі листка(гречкові) котрі захищають його в бруньках на ранній стадії розвитку.Прилистки можуть бути вільними, прирослими до черешка опадаючими (тоді листки лишаються безприлистків) шкірястими, розрослими у маленькі чи великі фотосинтезуючі листоподібні пластинки.\nЛистки пирію повзучого прикріпляються до стебла за допомогою нижньої плівчастої частини листовоі пластинки вона охоплює міжвузля і називається листовою...\nДля мікроскопічного аналізу наданий видозмінений пагін зі значно вкороченим стеблом (денцем) та щільно стуленими видозміненими листками-лусками. Зовнішні, плівчасті луски захищають внутрішні, соковиті. Таку будову має...\nПорівняльний аналіз поперечних зрізів кореневищ лікарських рослин – марени красильної (клас дводольних) і пирію повзучого (клас однодольних) дозволив виділити їх спільну ознаку – наявність .\nУ результаті дослідження стебла зроблено висновок, що воно належить трав’янистій дводольній рослині, має вторинну, перехідну будову, оскільки...\nПри мікроскопічному аналізі поперечного зрізу кореневища встановлено: покривна тканина – перидерма; клітини ендодерми накопичують крохмаль; будова центрального циліндра непучкова; ксилема з судинами, серцевина із чіткими межами. Така анатомічна будова свідчить, що рослина...\nКореневища двосім’ядольних рослин, як і їх стебла мають вторинну будову пучкового, перехідного чи безпучкового типів. Найчастіше вони вкриті пухкою перидермою; корова і серцевинна паренхіма в кінці вегетаційного періоду частково руйнується; ендодерма зазвичай крохмаленосна; провідні пучки центрального циліндра невеликі, відкриті, колатеральні чи біколатеральні. У коровій частині – дрібні листкові сліди.\nПри мікроскопічному аналізі кореневища виявлені відкриті колатеральні провідні пучки, розташовані по колу, що може свідчити про приналежність родини до класу ...\nІз серії зрізів, зроблених зі стебел злаків, відібрані ті, що мають в середині порожнину і належать до типу ...\nПри морфологічному опису шавлії мускатної студенти звернули увагу на яскраві приквітники. Вони слугують для приваблення комах опилювачів і являють собою видозміну:\nВидозміни листка, яскраві приквітники, у Шавлії мускатної (Salvia sclarea) слугують для приваблення комах опилювачів.\nНа вік дерева вказала кількість річних кілець приросту в ...\nЗа кількістю річних кілець приросту в деревині визначають вік дерева. Річні кільця приросту утворюються у деревині внаслідок сезонної діяльності камбію, і складаються з осінніх і весняних трахеальних елементів, утворених за один вегетаційний період.\nРозглянувши підземний орган Polygonatumodoratum виявлено, що він розміщений горизонтально, рівномірно потовщений з вузлами та міжвузлями і округлими вдавленнями, має верхівкову бруньку. Отже це …\nКореневище – підземний, більш чи менш довговічний, видозмінений пагін багаторічних трав, чагарників, що слугує для запасання поживних речовин, вегетативного поновлення та розмноження. Зовні схожий на корінь, але відрізняється від нього наявністю рудиментарних листків, рубців від опалих листків, бічних і верхівкових бруньок, додаткових коренів і відсутністю кореневого чохлика.\nПри морфологічному опису барвінку малого встановлено,що він має пагін, який стелиться по землі і вкорінюється. Це дозволяє охарактеризувати пагін,як:\nПовзучий пагін – це пагін, який стелиться по землі і вкорінюється у вузлах або по всій довжині.\nУ ялини верхівковою брунькою росте головний пагін, а з бічних бруньок – бокові пагони. Ці ознаки притаманні такому типу галуження:\nМоноподіальне – це таке галуження, при якому верхівковим може бути лише один пагін. При втраті або загибелі верхівкового пагона ріст вгору фактично припиняється.\nНазвіть приклад надземних видозмін пагона, які розвиваються з бічних бруньок, знаходяться у пазухах листків, або у суцвіттях та беруть участь у вегетативному розмноженні.\nПовітряні цибулини – надземний видозмін пагона, який розвивається з бічних бруньок, знаходиться у пазухах листків, або у суцвіттях та бере участь у вегетативному розмноженні.\nПід час мікроскопічного дослідження стебла рослини виявлено провідні пучки закритого типу, що дифузно (безсистемно) розташовані у центральному циліндрі. Така будова провідної системи притаманна....\nОдносімядольним притаманна провідна система з провідними пучками закритого типу, дифузно (безсистемно) розташовані у центральному циліндрі. Один із двох класів покритонасінних рослин, для яких характерно: зародок з однією сім’ядолею; коренева система мичкувата, жилкування паралельнн або дугове, будова осьових органів частіше первинна, провідні пучки закриті, розміщені в 2-3 кола або розсіяно, квітки тричленні.\nВкорочене здерев’яніле денце характерне для видів Alliumcepa. Воно є частиною видозміненого пагона, що має назву:\nЦибулина (лат. bulbus) – спеціалізований видозмінений укорочений підземний, іноді надземний пагін, який служить для запасання поживних речовин, води, перенесення несприятливих періодів року і для вегетативного розмноження. Дляїхбудови характерна наявність видозміненого вкороченого сплющеного стебла – денця злусковидними м’ясистими, соковитими скупченими листками наверхньому Відденця відходять додаткові корені.\nПри дослідженні деревини хвойної рослини встановлено, що вона складається з клітин з загостреними кінцями і здерев’янілими оболонками, які мають облямовані пори. Отже, ця тканина хвойних представлена лише:\nТрахеїди -видовжені, мертві, порожні, зі здерев'янілими стінками клітини деревини рослин з лійкоподібними отворами (ямками), які входять один в одний, з’єднуючи клітини; проводять воду і мінеральні солі, виконують опорну (механічну) функцію.\nПагонам плаун-баранцязвичайного присутній такий тип галуження:\nДихотомічний тип галуження – головна вісь рано припиняє ріст, верхівкова меристема роздвоюються, дає пару бічних осей, що потім рівно чи не рівно вил часто розгалужуються. Так наростають водорості гриби.\nРозглянуті листки хвоща польового, які утворюють…\nХвощ польовий (Eqisetumarvense) – багаторічна рослина з бурувато-чорним кореневищем і кулястими бульбочками. Листки утворюють піхву, яка трубчаста, темно-коричнева, з 8-12 чорно-бурими зубцями, що часто зростаються попарно верхівками.\nБульби картоплі й топінамбура (земляної груші) розвиваються на підземних пагонах –\nСтолони – надземні (як у суниці) або підземні (як у пирію) пагони рослин, на кінцях яких з бруньок виростають нові рослини; надземні столони здебільшого називають вусами.\nВстановити тип простого з перистим жилкуванням листка, у якого розчленування складає більше 1/3, але менше ½ півпластинки\nЛисток у якого розчленування складає 1/3 півпластинки разом називається перистолопатевим.\nДля листків односім’ядольних рослин характерне таке жилкування….\nДугове, або дугонервове жилкування – жилки проходять дугами від основи листкової пластинки до її верхівки. Характерне для одно сімядольних рослин.\nПри дослідженні листка алтеї лікарської до верхньої епідерми прилягає палісадна паренхіма, до нижньої – губчаста. До якого типу будови відноситься цей лист?\nДорзо-вентральну, або різносторонню, листкову пластинку мають листки з більш освітленою верхньою (вентральною) стороною і затіненою нижньою (дорсальною).\nПри мікроскопії стебла однодольної трав’янистої рослини виявлено: покривна тканина – епідерма, закриті провідні пучки, розташовані по колу на периферії стебла. Серцевина порожниста. Виявіть тип будови даного стебла ....\nДля стебел однодольних рослин характерна первинна пучкова будова: закриті колатеральні пучки, розташовані дифузно, безладно.\nДо верхньої епідерми без продихів, що освітлена більше ніж нижня, прилягає стовпчаста паренхіма, до нижньої з продихами – губчаста. Такі ознаки має лист:\nдорзо-вентральний (різносторонній), гіпостоматичний*\nдорзо-вентральний (різносторонній), епістоматичний\nдорзо-вентральний (різносторонній), амфістоматичний\nізолатеральний (рівносторонній), амфістоматичний\nДорзо–вентральний (різносторонній) – палісадна паренхіма одно – чи багаторядова і розташована на верхній частині листка, а губчаста – на нижній.\nОсобливістю будови віялоподібних листків реліктового дерева гінго дволопатевого є те, що жилки на верхівці пластинки роздвоюються, тобто жилкування …\nДихотомічне примітивний тип жилкування, за якого жилки першого порядку, роздвоєні на однакові жилки наступного порядку.\nПри вивченні рослини капусти кольрабі, студенти звернули увагу на надземний метаморфоз головного пагона з потовщеними здутими м’ясистими меживузлями. Це:\nОсновною ботанічною і біологічною особливістю кольрабі є те, що рослини формують кореневу систему переважно в орному шарі ґрунту. У перший рік культури стебло вкорочене і розростається в ширину, внаслідок чого утворюється стеблоплід. На ньому розріджено утворюються листки, в їхніх пазухах закладаються бруньки, з яких формуються репродуктивні пагони.\nУ листках рослини виділяється центральна жилка, від неї відходять бічні,які в свою чергу багаторазово галузяться, утворюючи мережу дрібних жилок. Таким жилкування листків – ...\nПеристосітчасте жилкування – жилкування листків у рослин, коли виділяється центральна жилка, від неї відходять бічні, які в свою чергу багаторазово галузяться, утворюючи мережу дрібних жилок.\nДеяким однодольним характерний видозмінений пагін з твердим, вкороченим, сплощеним чи конічним стеблом (денцем) і певною кількістю соковитих і плівчастих листків-лусок. Цей метаморфоз …\nЦибулина – видозмінений підземний пагін з укороченим потовщеним стеблом – денцем, внутрішніми м’ясистими і зовнішніми сухими плівчастими листками – лусками. Служить для накопичування запасних речовин, вегетативного розмноження.\nЛистки Convallariamajalis широкоеліптичні з цілісним краєм і дуговим жилкуванням, клітини епідерми прозенхімні, прямостіні, продихи розміщені паралельними рядами. Ці ознаки підтверджують приналежність виду до класу…\nОднодольні (односім’ядольні) – один із двох класів покритонасінних рослин, для яких характерно: зародок із однією сім’ядолею; коренева система мичкувата, жилкування паралельне або дугове, будова осьових органів частіше первинна, провідні пучки закриті, розміщенні в 2-3 кола або розсіяно, квітки тричленні.\nБульби картоплі й топінамбура (земляної груші) розвиваються на підземних пагонах – …\nВ препараті під мікроскопом добре помітно декількошарову палісадну(стовбчасту) паренхіму, яка характерна для:\nПалісадна паренхіма відноситься до основних тканин, забезпечує інтенсивний фотосинтез.\nПри морфологічному аналізу листків різних рослин студентивиявили листки, у яких довжина листково пластинки в 5 разів перевищує ширину. За формою листкова пластинка:\nЛінійна форма листкової пластинки: довжина перевищує ширину в 5 і більше разів.\nНа мікрофотографії стебла трав’янистої рослини добре помітні судинно-волокнисті пучки біколатерального типу. Стебло якої рослини представлено на мікропрепараті?\nПри морфологічному аналізі листків встановлено, що кожна жилка проходить вздовж листкової пластинки окремотаз’єднуються жилки тільки на верхівці пластинки. Таке жилкування називаеться:\nДугове жилкування характерне для односім’ядольних рослин.\nУ глухої кропивибілоїіз вузького пагона формується по два листки, причому в кожномувузлі перпендикулярно попередньому. Таке листкорозміщення називаеться:\nНавхрест супротивне розміщення листків (у вузлах по 2 листки).\nСтуденти на польовій практиці виявили рослину з різноманітними листками, які відрізняються місцем розташування на пагоні, ступенем розвитку складових частин, розчленуванням листкової пластинки. Це явище називається:\nГетерофілія або різнолистність полягає в тому, що різні за місцем розташування на пагоні, серединні листки відрізняються ступенем розвитку складових частин, розмірами, формою і розчленуванням.\nЛистки Aesculushippocastanum складаються з 5-7 сидячих листочків, продовгувато-обернено-яйцевидних, зубчасто-пильчатих, прикріплених до черешку (рахіс листка):\nПальчастоскладні листки складається з декількох листочків, прикріплених до верхівки основного черешка.\nПри дослідженні лікарської рослини встановлено, що її підземні органи мають вузли, меживузля, лускоподібні листки, бруньки та придаткові корені, тобто цей підземний орган:\nКореневище являється підземною видозміною пагона.\nПід епідермою стебла виявлено декілька шарів живих паренхімних клітин, що містять хлоропласти, і мають потовщені по кутах целюлозні оболонки. Ця тканина:\nКоленхіма відноситься до механічних тканин (жива тканина) різновидністю її є кутова коленхіма.\nОсобливістю будови віялоподібних листків реліктового дерева гінго дволопатевого є те, що жилки на верхівці пластинки роздвоюються, тоюто жилкування …\nДихотомічне або вилчасте - головна вісь рано припиняє ріст, верхівкова меристема роздвоюється, дає пару бічних осей.\nКолючки листкового походження мають види роду:\nДо видозмін листка відносяться колючки листкового походження (барбарис) парні колючки прилисків (акація) і філодії (видозміни черешків складних листків австралійської акації). Листки видозмінені на яскраві приквітки.\nНа верхівках пагонів плауна-баранця знайдено виводкові брунки. Яка їх функція?\nріст в довжину\nВивідкові бруньки та опадаючі бруньки утворюються із меристем чи паренхіми в будь-яких місцях стебел, на листках,коренях, кореневищах, суцвіттях. Накопичують поживні речовини і забезпечують вегетативне розмноження (квасоля, каланхое перисте, хрін, малина, слива, тополя, липа, купина, цибуля).\nЗібрані кладодії і філокладії, які являються видозміною:\nВидозмінені пагони, які збільшують асимілюючу поверхню або зменшують випарення є : кладодії (стебла зелені, м’які, м’ясисті )і філокладії (стебла зелені, листоподібні)\nЗв'язок кори з деревиною та серцевиною, а також тимчасове резервування крохмалю забезпечують:\nСерцевинні промені – ланцюги живих клітин, які з’єднують кору з серцевиною, забезпечують радіальний транспорт речовин\nСербін А.Г., Сіра Л.М., Слободянюк Т.О. Фармацевтична ботаніка. Підручник/Під редакцією Л.М. Сірої.-Вінниця: НОВА КНИГА, 2007.-488с.\nТкаченко Н.М., Сербін А.Г. Ботаніка: Підручник.-Х.: Основа, 1997.-432с.\nМедицинская ботаника = Botanicmedicale=Medicalbotany: учебник для студентов вузов / А.Г. Сербин, Л.М. Серая, Н.М. Ткаченко, Т.А. Слободянюк; Под общей редакцией Л.М.Серой. – Х: Изд-во НФаУ: Золотые страницы, 2003.-364с.\nЯковлев Г.П., Челомбитько В.А. Ботаника. – Под ред. чл.-кор. РАН, профессора Р.В. Камелина. – Спб.: Спецлит., издательство СПХФА, 2001.-680с.\nАтлас по анатомии растений (растительная клетка, ткани, органы)/А.Г.Сербин, Л.С. Карамазова, В.П. Руденко, Т.Н. Гонтовая: Учеб. пособие для студ. высш. уч. заведений.-Х.: Колорит, 2006-86с.\nТесты для самоподготовки и самоконтроля по фармацевтической ботанике (анатомия и морфология)/ Сост. Л.М. Серая, В.П. Руденко, А.Г.Сербин и др. – Х., НФаУ, 2007.-79с.\nБотаника в рисунках. Анатомия и морфология растений / В.П. Руденко, Т.Н. Гонтовая, Л.М. Серая, В.П. Гапоненко, А.Г. Сербин. – Х., НФаУ. – 2007. – 65с.\nВарна М.М. Ботаніка. Терміни. Поняття. Персоналії.-К.: Видавничий центр «Академія», 1997.-272с.\nБилич Г.Л., Крыжановский В.А. Биология. Полный курс. В 3-хт. Том 2. Ботаника.-М.: ООО «Издательский дом «Оникс 21 век», 2002.-544с.\nБрайон О.В., Чикаленко В.Г. Анатомія рослин: Підручник. – К.: Вища школа, 1992-272с.\nЛотова Л.И. Морфология и анатомия высших растений. М.: Эдиториал УРСС, 2001.-528с.\nМороз І.В., Гришко-Богменко Б.К. Ботаніка з основами екології.-Київ: Вища школа, 1994.-240с.\nГулько Р.М. Словник лікарських рослин світової медицини,-Львів: Ліга-Прес, 2005,-506с.\nСправочник по ботанической микротехнике. Основы и методы / Р.П.Барыкина, Т.Д. Веселова, А.Г. Девятов и др. – М.: Изд-во МГУ, 2004.-312с.\nЭсау К. Анатомия растений: В 2 кн.: Пер. с англ..-М.:Мир, 1980. Кн.1.-218с., Кн.2,-558с.\nГулькоР.М., БаранО.Ю.Anatomy of plant cells, Tissues, Organs and their morphology.-Львів, 2005\nПоложення пагонів в просторі, направлення їх росту………………….5\nТипи галуження пагона………………………………………………….12\nРозвиток пагона з бруньки……………………………………………...14\nТип будови стебла дводольних рослин………………………………...20\nСтебла дводольних рослин……………………………………………...21\nАнатомічна будова стебел деревних рослин…………………………..23\nАнатомічна будова стебла голонасінних рослин……………………...24\nАнатомічна будова стебел покритонасінних дерев’янистих рослин...26\nАнатомічна будова кореневищ…………………………………………29\nКореневища однодольних рослин……………………………………...29\nКореневище двосім’ядольних рослин………………………………….30\nЖиттєві форми рослин…………………………………………………………..32\nВиди та форми листка…………………………………………………...33\nВиди жилкування листків……………………………………………….37\nАнатомічна будова листка………………………………………………………44\nАнатомічна будова дорсовентрального листка………………………..48\nАнатомічна будова ізолатерального листка…………………………...50\nАнатомічна будова радіального листка………………………………..50\nСудові та правоохоронні органи — тести 2010\nНавчально-методичний посібник для самостійної роботи 2015\nПосібник Кооперативне право\nМетодичний посібник ЦП\nНавчальний посібник Університетська освіта\n← Konspekty Иллюстрации к книге →


РЕМІНЬ БЕЗПЕКИ: історія завдовжки в два століття - InfoMIX.com.ua\n01 Чер 2020, 05:59\n1660 03 Гру 2014, 04:40\nТакий елемент, як ремінь безпеки – звична і цілком природна справа, якою неодмінно оснащується кожен сучасний автомобіль. Але хто б подумав, що цей пристрій має захопливу історію завдовжки в два століття, багату моментами радості і розчарування, успіху і невдачі, ба, навіть смерті.\nАдольф Пегу 1913\nНезважаючи на те, що багато автоаматорів недолюблюють ремені безпеки і особливо – законодавчо встановлену необхідність їх використання, ніхто не заперечує користь цих пристроїв. Щодня вони рятують сотні життів у всьому світі, але всього 50 років тому ремені безпеки в авто були екзотичною новинкою.\nУ прогресивній Швеції використання ременів безпеки стало обов’язковим у 1957 р, у США – в 1961 р., у Франції – в 1970 р., а в СРСР – лише у 1975 р. Частково це було викликано переконливими результатами досліджень у галузі безпеки та показниками статистики ДТП, частково – суттєвим збільшенням інтенсивності дорожнього руху. Спочатку і автолюбителі, і компанії-виробники авто були проти ременів. Перші стверджували що це обмежує їхні права на особисту свободу і заважає швидко залишати авто у випадку аварії, другі прагнули зменшити виробничі витрати. Але переміг здоровий глузд і простий факт – в середньому при ДТП у непристебнутої людини шанси вижити на 70% менші.\nДвоточковий ремінь безпеки\nУперше ремінь безпеки був описаний в далекому 1800 році. Англійський інженер і винахідник хотів використовувати ремінь безпеки для надійного утримання пілота в кріслі створюваного ним літального апаратау. Вже тоді Кейлі всерйоз займався розробкою літальних апаратів. Але тільки через 50 років, в 1853-му, талановитий винахідник випробував (на своєму кучері) великий планер. Надалі згадка про ремені безпеки зустрічається в роботах Едварда Клегхона. У 1885 році в Нью-Йорку він отримав патент на свій пристрій … У патенті було вказано приблизно таке: «… розроблений з метою забезпечення безпеки водія транспортного засобу шляхом кріплення гаків та інших елементів пристрою до нерухомого об’єкта…» За задумом Клегхона, водій мав одягнути на себе пояс, а потім, розташувавшись у сидінні транспортного засобу, пристебнути себе до нього за допомогою спеціально встановлених карабінів. Таким чином, ця система нагадувала сучасні пояси, які використовують монтажники для страховки під час висотних робіт.\nТранспортним засобом, у якому використовувалися ремені безпеки, спершу були літаки. Першим, хто оснастив подібним пристроєм кабіну свого боліда, став Адольф Пегу, який прагнув зробити на своєму літаку трюк «мертва петля». Для того щоб Пегу міг спокійно пілотувати вниз головою, йому треба було якийсь фіксувальний пристрій, яким і виявився ремінь безпеки. 1 вересня 1913 року сталося диво! Адольф Пегу здійснив свій заповітний політ догори ногами. Це був найтриваліший політ «навпаки» за всю історію авіації того часу, а все завдяки встановленому ременю безпеки. Цікаво, що кількома роками раніше російський льотчик Петро Нестеров марив такою ж мрією, але, зважившись на «мертву петлю», ентузіаст просто-напросто розбився в ході Першої Світової Війни. Таким чином, Перу став першим пілотом, який благополучно вчинив настільки божевільний ризикований трюк. Однак після цього ніхто чомусь не поспішив використовувати ремені безпеки. Популярними серед пілотів вони стали вже після війни, в 1930 році.\nЧитайте також: Від ДТП врятують шини\nПерший варіант цього засобу захисту було запатентовано в 1907 році. У той час ремені безпеки слугували тільки для фіксації тіла водія та пасажирів на рівні пояса і зустрічалися доволі рідко. Більш серйозну увагу їм стали приділяти після другої світової війни. Американські інженери-авіатори в 1951 році створили Y-подібну схему ременя із замком в районі живота.\nНа початку 50-х років брати-конструктори з Америки Кеннет і Боб Лігонья придбали патент на свій винахід. Їхній ремінь безпеки мав дві точки кріплення, забезпечуючи надійну фіксацію тулуба водія навколо пояса. Пізніше їхнім винаходом зацікавився сам Генрі Форд і 1956 року ремені почали встановлювати на автомобілі Ford. У зв’язку з цим легендарні американські автомобілі стали набагато безпечнішими, що й відрізняло їх від усіх інших.\nПроте, незабаром з’ясувалося, що водій, пристібаючись таким ременем, ризикував отримати серйозні травми. Двоточкові ремені не гарантували безпеку при зіткненні або різкому гальмуванні автомобіля, а часом навіть погіршували ситуацію, і водій отримував куди більш серйозні травми, ніж якщо б зовсім не пристібався. Нововведення відразу ж скасували, зрозумівши, що воно вже не завоює довіру покупця.\nНільс Болін демонструє трьохточковий ремінь\nІДЕАЛЬНИЙ РЕМІНЬ БЕЗПЕКИ\nАле найбільший внесок у розвиток ременів захисту пасажирів вніс авіаційний інженер Нільс Болін, який спочатку працював у шведській компанії Saab і спеціалізувався на створенні систем катапультування. У 1957 році розробки Нільса Боліна (Nils Bohlin) зацікавили керівництво компанії Volvo, яке в цьому ж році переманило його до себе для робіт над підвищенням безпеки своїх автомобілів. Не минуло й двох років, як 1959-го Нільс Болін увійшов у світову історію як творець V-подібних триточкових ременів безпеки. Першими автомобілями, оснащеними цими ременями, природно, стали моделі Volvo P120 Amazon і PV544. Який вдалий збіг, чи не так? Volvo – власник і першопроходець V-подібної концепції.\nЗа даними Volvo, Болінський винахід врятував життя більше ніж мільйона людей. Офіційно доведено, що триточкові ремені знижують вірогідність смертельного результату при аварійній ситуації на 40-50% і скорочують ризик отримання травм на 50-65%\nЧитайте також: Вашого залізного коня отруєно або що робити якщо Вас заправили соляркою замість бензину?\nНЕВДАЧА – СТИМУЛ ПРОГРЕСУ\nДля досягнення найбільшої експлуатаційної ефективності системи, ремені треба було грамотно відрегулювати, щоб між грудьми і лямкою проходило два пальці. Але навіть за умови дотримання правил експлуатації водії скаржилися на те, що ремені сильно тиснуть і спричиняють дискомфорт під час їзди. Тому більшість водіїв послаблювали ремені безпеки, тим самим збільшуючи допустимий зазор між тулубом і ременем, що призводило до серйозних травматичних ситуацій при виникненні ДТП.\nУ зв’язку з цим Болін був змушений замінити статичний механізм на інерційний, тим самим знижуючи ефективність дії всієї системи. Але, на превеликий подив, такий хід, навпаки, призвів до поліпшення показників безпеки. Невдовзі інженери оснастили ремені спеціальними переднатягувачами і обмежувачами, що дало триточковому ременю ту ефективність і надійність, якою він володіє і донині. Пізніше були введені електричні переднатягувачі, що погоджують свою роботу з датчиком SRS.\nЗа всю історію з початку виготовлення ременів безпеки їхня загальна довжина склала понад 10 млн км, чого досить, щоб 250 разів обмотати екватор і 13 разів протягнути шлейф від Землі до Місяця.\nЯк відомо, ніщо не може стояти на місці, особливо технічний прогрес. Фахівці заявляють, що деякі великі автомобільні компанії вже розробляють чотириточковий ремінь, який передбачається як заміна ще поки не застарілому винаходу Нільса Боліна. За прогнозами експертів, новинка з’явиться на сучасних автомобілях вже в найближче десятиліття.\n03 Гру 2014, 04:40 - Автоісторія


Погода в Білій Церкві 2 серпня | Новини\nПогода в Білій Церкві 2 серпня\n08:43, 2 серпня 2019 р.\nВ Україну зайшло свіже повітря із півночі і сьогодні, 2 серпня, цей процес триватиме. У Білій Церкві температура повітря становитиме скромні +20 - +24 градуси, вночі холодно - + 11 - +13 градусів. Без опадів.\nНародний прогноз погоди: 2 серпня вшановується пам'ять пророка Іллі. У народі вважається, що з Іллі йде поворот на осінь, хоча спекотне літо може простояти ще довго. У цей час встановлюється помірне тепло. Світловий день іде на спад, а ночі на збільшення. Якщо у цей день буває глухий грім - до тихого дощу, грім гучний - до зливи, грім безперервний - буде град; грім гримить довго і не різко - до негоди, якщо ж уривчасто і не тривало - буде ясно.\nЗа даними sinoptik.ua, максимальна температура повітря за останні 130 років у Білій Церкві в цей день досягала 34,2 у 1936 році, мінімальна 10,2° у 1945.\nСхід сонця о 05:29, захід - о 20:42\n#погода #Біла_Церква #похмуро


Україна очікує отримати перший транш нової фіндопомоги ЄС цього року | УНІАН\nУкраїна очікує отримати перший транш нової фіндопомоги ЄС цього року\n16:26, 12 вересня 2018\nЗагальний розмір нової макрофінансової допомоги становитиме 1 млрд євро.\nМіністр закордонних справ України Павло Клімкін наголошує, що Україна отримає цього року перший транш нової макрофінансової допомоги від Європейського Союзу після підписання меморандуму про умови надання Україні коштів ЄС.\nЯк передає кореспондент УНІАН, про це голова українського зовнішньополітичного відомства сказав журналістам.\nГлава МЗС підтвердив, що найближчими днями під час візиту до України віце-президента Європейської комісії Валдіса Домбровскіса буде підписано меморандум про програму макрофінансової допомоги Євросоюзу на 1 млрд євро.\nВін сказав, що надходження першого траншу нової макрофінансової допомоги слід очікувати цього року.\n"Ми говоримо про цей рік, це я можу сказати", - заявив Клімкін.\n"Все буде нормально. Не хвилюйтеся", - наголосив глава МЗС.\nПри цьому, він не повідомив про умови виділення Україні макрофінансової допомоги, порадивши звернутися з цим питанням до виконувача обов‘язків міністра фінансів Оксани Маркарової.\n"Ці умови, в принципі, вони відомі. Всі їх знають. Що стосуються зав'язки на МФВ, звичайно, ця зав'язка є, але я впевнений, що ми успішно завершимо усі необхідні переговори. Міжнародні фінансові інституції завжди діють в чіткій координації", - сказав Клімкін.\nТакож він висловив думку, що майбутнє підписання цього меморандуму свідчить про те, що Україна знаходиться "на успішному шляху в рамках завершення всього блоку переговорів".


Development Programme - участь і поради\nMFT (NZX) $76,96 NZD\nПрограма для майбутніх лідерів\nХочете подати заявку? У нас є кілька корисних порад, які допоможуть вам!\nAbout the Mainfreight Development Programme\nПроцес подання заявки та поради для майбутніх лідерів\nМи хочемо, щоб ви відчули стиль Мейнфрейт з першого дня, тому ми зробили процес подання заявки максимально простим та індивідуальним. Ми не підтримуємо довготривалі раунди інтерв'ю чи центри оцінювання. Йдеться про те, як найкраще з'ясувати, чи є у нас спільне майбутнє Читайте далі наші поради, щоб налаштуватися на успіх!\nПоради щодо подання заявки\nЩоб розпочати з правильної ноти, ми хочемо дати вам декілька порад щодо подання заявки. По-перше, подивіться наш веб-сайт, щоб дізнатися, хто ми є, що ми цінуємо та яких людей ми шукаємо. Обов’язково прочитайте наші Три стовпи і подивіться відео нижче, щоб зрозуміти Мейнфрейт. У супровідному листі чітко висловіть, що саме викликає у вас бажання приєднатися до родини Мейнфрейт. Також подумайте, чому ви хочете працювати в галузі організації ланцюгів поставок. Все ще не впевнені, що ми створені один для одного? Зателефонуйте нам, і ми з радістю відповімо на будь-які запитання.\nНатисніть тут, щоб прочитати наші Три стовпи\nМи шукаємо людей, які живуть і дихають нашою особливою культурою. Еліф розповість вам про це!\n100 year company\nHierarchy and superiority? Nah ah!\nImmaculate image and presentation\nПоради щодо інтерв'ю\nПідготуйтеся до співбесіди\nЯк ви поводитесь під тиском?\nПокажіть себе з найкращої сторони\nВаш зовнішній вигляд має бути бездоганним\nГотові подати заявку? Чудово! Нижче дивіться, що необхідно для подання заявки.\nБудь ласка, надішліть нам супровідний лист та резюме англійською мовою. Чітко окресліть, чому ви хочете приєднатися до нашого програми і що саме вас приваблює у Mainfreight.\nЯкщо нас зацікавить ваша заявка, ми заплануємо короткий телефонний дзвінок з вами, щоб більше дізнатися про вас\nНаступним кроком ми запросимо вас на співбесіду. Під час співбесіди нам треба буде дізнатися, як ви бачите свою кар’єру з Mainfreight і ще важливіше – побачити вашу особистість\nОчевидно, ви нас вразили! Тепер ми перевіримо, чи це відчуття взаємне. Інтерв'ю буде відбуватися в тому офісі, де б ви хотіли працювати.\nПісля другого інтерв'ю ми зв’яжемось з вами, щоб повідомити про результат. Якщо ми виявили, що ви маєте так звану " синю кров " Mainfreight, ми офіційно запропонуємо вам позицію\nЛаскаво просимо до Mainfreight!\nВітаємо, ваша пригода з Mainfreight ось-ось розпочнеться!\nЗачекайте ...це ще не все!\nХочете дізнатися, що може запропонувати ця багатообіцяюча програма? Перевірте це!\nЗнайомтесь з нашими людьми\nПочуйте самі, що наші майбутні лідери говорять про нашу програму!\nПочни свою кар’єру в Mainfreight вже сьогодні\nподай заявку зараз\nМаєте питання? Зв’яжіться з нами


Компенсація за відміну або затримку рейсу EgyptAir\nГоловна1 › Авіалінії2 › EgyptAir\nВідшкодування та компенсація EgyptAir за скасування рейсу або затримку рейсу\nУявіть собі, що під вже під час реєстрації в аеропорті, ви дізнаєтесь, що ваш рейс EgyptAir скасовано або затримано. Ми розуміємо, що така ситуація може порушити усі ваші плани та ще й завдати додаткових витрат на вашу поїздку, вщент зіпсувавши вашу відпустку. На щастя, ви як пасажир цієї авікомпанії ви маєте право подати претензію EgyptAir за затримку рейсу, а також - отримати повернення коштів EgyptAir за скасування рейсу.\nЯк отримати відшкодування від EgyptAir? Насправді це доволі нескладно, і AirAdvisor може вам допомогти отримати компенсацію, на яку ви маєте право. Ви можете скористатися нашим компенсаційним калькулятором, щоб дізнатися, скільки Ви можете отримати від авіалінії. Також це стане вашим першим кроком на шляху отримання компенсації від EgyptAir. На подачу претензії ви витратите лише кілька хвилин, а команда експертів AirAdvisor допоможе вам перейти до наступного кроку.\nЧи можу я подати заявку на компенсацію EgyptAir за затримку чи скасований рейс?\nЩо мені робити у разі скасування або затримки рейсу EgyptAir?\nПретензії EgyptAir. про компенсацію рейсу\nСкасування рейсів EgyptAir: коли вони несуть відповідальність?\nКомпенсація затримки рейсу EgyptAir\nПозов про компенсацію за рейсом EgyptAir 261: скільки ви можете отримати?\nПолітика повернення авіаквитків EgyptAir\nЯкий термін подання претензії до EgyptAir?\nЯк отримати компенсацію за затримку та скасування EgyptAir?\nЧи можу я отримати відшкодування від EgyptAir?\nЩо станеться, якщо я пропустив рейс EgyptAir?\nКомпенсаційна вимога ЄС 261 EgyptAir: як це зробити?\nЗвісно, так. Якщо ви маєте намір отримати компенсацію від EgyptAir перш за все потрібно з’ясувати, чи маєте ви право на її отримання за європейським законодавством. Враховуючи, що ця авіакомпанія базується в ЄС і підпорядковується його правилам, Євросоюз вжив заходів для захисту прав пасажирів у разі затримок рейсів EgyptAir.\nЯкщо ваш рейс EgyptAir скасували, то ви набуваєте наступні права:\nЯкщо вас неможливо відправити на інший рейс, ви можете отримати повне відшкодування квитків на рейс, який було скасовано, відповідно до політики повернення коштів EgyptAir.\nПовну вартість авіаквитка також можна повернути у вигляді ваучеру з бонусом EgyptAir за скасований рейс у розмірі 20% на ваш рахунок. Ви можете використовувати цей ваучер і безкоштовний бонус EgyptAir на скасування на інші рейси в майбутньому. Однак ми настійно не рекомендуємо цього, оскільки така пропозиція має часові та інші обмеження. Тому ви можете її втратити, так і не використавши та не повернувши реальні кошти за квитки.\nЯкщо ваш альтернативний рейс призначено на наступний день після вашого початкового запланованого вильоту, авіалінія повинна надати вам готель на ніч. Але якщо цього не сталося та ви сплатили номер самостійно, то потім ви можете подати заявку на EgyptAir щодо вартості вашого готелю за ніч. Зберігайте усі чеки, щоб повернути витрати на проживання, харчування та транспорт від EgyptAir.\nПраво подавати скаргу на рейси EgyptAir до 5 років після їх виконання\nПраво подати претензію на будь-який рейс EgyptAir через затримку мінімум на три години, скасування або овербукінг (надмірним бронюванням)\nЗапитайте у працівників авіакомпанії про причину скасування або затримки EgyptAir.\nЗберіть якомога більше доказів, щоб аргументувати свої права, коли будете надсилати претензію на компенсацію EgyptAir або повернення квитка EgyptAir.\nВикористовуйте наш простий калькулятор на компенсацію, щоб перевірити, чи маєте ви право на відшкодування EgyptAir.\nЗатримки. Якщо ваш рейс прибуває після спливу 3 годин від запланованого часу або більше, ви можете отримати компенсацію за затримку EgyptAir.\nСкасування. Якщо рейс скасовано, і перевізник не повідомив вам про це менше ніж за 14 днів до дати вильоту, ви знов-таки может претендувати на виплату до 600 євро відповідно до політики скасування EgyptAir.\nОвербукінг. Якщо вам відмовлено в посадці через надмірне бронювання – політика EgyptAir щодо надмірного бронювання стверджує, що ви можете мати право на відшкодування.\nПропущене з’єднання. Ви також можете отримати відшкодування EgyptAir за пропущений рейс, якщо ви пропустите стикування через затримки та проблеми, спричинені перевізником.\nУ більшості випадків законодавство ЄС покладає на цього перевізника обов’язок платити компенсацію за скасовані рейси. Однак існують певні обставини, за яких авіакомпанія звільняється від відповідальності за затримку чи скасування. Наприклад, якщо в аеропорту спостерігається шторм або працівники повітряної служби (не авіалінї EgyptAir) почали страйк, це утворює собою «надзвичайні обставини». А у випадку надзвичайних обставин (форс-мажорів) не можете вимагати компенсацію за затримку EgyptAir.\nТа усе ж таки відповідно до Регламенту ЄС 261, у більшості випадків ви матимете право на повернення коштів або на альтернативний рейс, а також на компенсацію за затримку EgyptAir в розмірі до 600 євро на особу.\nАвіакомпанії завжди намагаються виконувати рейси відповідно до графіку польотів, але затримки іноді все рівно трапляються. Тут вступає в дію Регламент ЄС 261. Завдяки цьому документу Ви маєте право отримати до 600 євро через свої страждання у разі затримки рейсу від 3 та більше годин. Єдиними винятками з цього правила в політиці скасування рейсів EgyptAir є випадки «надзвичайних обставин».\nУ разі скасування EgyptAir спробує повторно забронювати вас на подібний рейс, але якщо це ставам повернуть гроші готівкою. Загалом, ваша претензія буде задоволена, за умови, що не було надзвичайних обставин, які не контролюються авіакомпанією.\nЯкщо EgyptAir скасовує ваш рейс через надзвичайні обставини (наприклад, обмеження на поїздки Covid або серйозна хвороба), і вам не запропонували замінити рейс, ви можете отримати повне відшкодування квитка, оскільки ваші заброньовані рейси були недоступні.\nПримітка. Якщо EgyptAir запропонує замінений рейс із приблизно таким же часом прибуття, і ви вирішите його не брати, є ймовірність втратити право на компенсацію та повернення квитка.\nВи можете подати претензію EgyptAir щодо затримки, скасування рейсу або овербукінгу в будь-який час протягом п’яти років після запланованого рейсу.\nСкористайтесь нашим калькулятором компенсації, щоб дізнатися, скільки грошей можна отримати та чи можете ви взагалі претендувати на компенсацію. І якщо так - ви можете перейти до подання претензії EgyptAir. Ми працюємо за принципом “немає виграшу - немає комісії”, тому ви нічим не ризикуєте, подаючи нам свою претензію. Наші клієнти оцінюють сервіс AirAdvisor на 4,6 з 5.\nПроцес отримання відшкодування або компенсації за скасування EgyptAir може бути складним і важким. І правда в тому, що отримана сума навряд чи виправдає найм адвоката. Тут на допомогу приходить AirAdvisor як компанія, яка має великий досвід у сфері авіаційного права та щоденної взаємодії з авіакомпаніями по всьому світу.\nЩоб дізнатися за 2 хвилини, чи винна EgyptAir вам компенсацію, просто натисніть на калькулятор компенсації.\nЯкщо ви пропустите рейс через затримку, скасування або надмірне бронювання, ви можете подати вимогу про компенсацію. Ви також можете отримати повне відшкодування авіаквитків EgyptAir, ваучер EgyptAir або отримати перебронювання на інший рейс того ж дня. Майте на увазі, що прийняти ваучер авіакомпанії — це найгірший і найризикованіший варіант для вас (ми не рекомендуємо).\nСкористайтеся нашою системою перевірки затримок рейсу, щоб перевірити, чи відповідає ваш рейс право на компенсацію EgyptAir та її розмір.\nЯкщо авіакомпанія EgyptAir відхиляє або ігнорує вашу претензію, що дуже ймовірно, наша команда буде рада Вам допомогти.\nЯкщо EgyptAir скасувала рейс через Covid-19, пасажири мають право на відшкодування в рамках прав на скасування рейсу. Якщо EgyptAir намагається відшкодувати ваш скасований рейс за допомогою ваучера, ми не рекомендуємо його брати. Натомість подайте заявку на повернення коштів. Якщо вашу претензію про відшкодування буде відхилено, AirAdvisor може допомогти у виконанні вашої претензії через наших зовнішніх юристів.\nЩо сталося з клієнтами EgyptAir\nAdiam з Канада (EgyptAir MS 917 Пропуск пересадки)\nTherese з Великобританія (EgyptAir MS 777 Скасування рейсу)\nAdam з Нідерланди (EgyptAir MS 758 Скасування рейсу)\nSumit з Сінгапур (EgyptAir MS 758 Скасування рейсу)