Що таке іригоскопія - як проводиться дослідження, основні показання до проходження процедури і основи підготовки\nЩо таке іригоскопія – як проводиться дослідження, основні показання до проходження процедури і основи підготовки\nТочно визначити те чи інше захворювання кишечника без інструментальних методів обстеження досить важко. Сучасні медичні центри пропонують різні діагностичні методики, за допомогою яких виявляються кишкові патології.\nОднією з найбільш затребуваних медичних процедур по дослідженню товстої кишки є іригоскопія (ирригография).\nЩо це таке, які хвороби можна діагностувати з її допомогою і як її проводять, ви дізнаєтеся з цієї статті.\nЗа ірігоскопії мається на увазі метод дослідження товстої кишки, який проводиться з використанням рентгенологічного обладнання та контрастної речовини, що вводиться в кишку ректальним способом. Як барвник виступає серністокіслий барій.\nНа відміну від колоноскопії, також застосовується для виявлення кишкових патологій, метод вважається більш безпечним з точки зору опромінення, але не менш інформативним. За допомогою даної методики лікар здатний точно визначити такі хвороби, як хвороба Крона, рак кишечника, дивертикуліт та інші кишкові патології, а так само оцінити особливості функціонування органу.\nМетодом ирригоскопии виявляють патології прямої, сигмовидної кишки, висхідного, поперечного і низхідного відділів ободової кишки. Процедура має багато позитивних відгуків і є доступною за ціною.\nВведення в кишечник контрастної речовини і повітря дозволяє виявляти різні новоутворення, виразки і запальні процеси.\nІригоскопія, що проводиться тільки з використанням барвника, краще відображає фізичні характеристики органу, тобто на знімку природні контури кишечника проглядаються більш чітко.\nЗалежно від передбачуваної патології товстого кишечника, діагностика проводиться двома способами:\nподвійне – з барвником і повітрям;\nНайпростіше – тільки з розчином серністокіслого барію.\nНаповнення кишечника проводиться спеціальним пристроєм, який називають апаратом Боброва. Він являє собою ємність, об’ємом до трьох літрів, з двома гнучкими трубочками з силікону.\nЧерез одну трубку подається контрастну речовину, а через іншу, з метою створення тиску, нагнітається повітря за допомогою груші.\nЗнімки кишки виконуються за допомогою обладнання з рентгенівським випромінюванням.\nПроцедура не вимагає анестезії, але вона може викликати почуття дискомфорту при заповненні кишечника повітрям або контрастною речовиною. Час дослідження займає від п’ятнадцяти до сорока п’яти хвилин. Результати ирригоскопии інтерпретуються лікарем відразу або через кілька днів, в залежності від можливостей клініки.\nПринцип даного методу діагностики базується на здатності рентгенівських променів проникати крізь кишечник, що дозволяє побачити зображення цього органу. Якщо зробити звичайний рентгенівський знімок, то на ньому кишечник ледь помітний, а його особливості не помітні.\nПри використанні розчину серністокіслого барію, невидимою орган набуває чітких обрисів, що дозволяють побачити не тільки його фізичні параметри, такі як форма і розташування кишечника, але і його функціональні можливості, наприклад, еластичність стінок, а також наявність новоутворень.\nЯкщо присутня будь-яка патологія, то вона помітна по межах хворих і здорових тканин. Після виведення контрастної речовини, кишка «здувається» до свого природного стану.\nЛікар ставить діагноз за результатами ирригоскопии, керуючись наступними показниками:\nформою, вигинами і розташуванням товстої кишки;\nнаявністю звужень, спайок в просвіті кишки;\nеластичністю і розтяжністю тканин органу;\nскладчатостью кишкових стінок (гаустарамі);\nроботою баугиниевой заслінки (кишкової складки, що відповідає за рух калових мас в одну сторону);\nнаявністю рубців, новоутворень, виразок, поліпів.\nІригоскопія кишечника: показання, протипоказання і підготовка до процедури\nДане медичне дослідження призначають пацієнтові, якщо колопроктології підозрює наявність у нього патологій прямої кишки: виразкового або хронічного коліту, раку, хвороби Крона, дивертикулита, геморою, синдрому подразнення товстої кишки, поліпозу.\nПідставами до ирригоскопии кишечника можуть послужити наступні симптоми:\nгостра кишкова непрохідність;\nприсутність в калі крові або кровотеча;\nнаявність в калі або виділення з ануса гнійного або слизового вмісту;\nхворобливість в області заднього проходу.\nІригоскопію кишечника часто призначають в тому разі, якщо у пацієнта існують протипоказання до проведення колоноскопії.\nТакий метод дослідження є пріоритетним, якщо у хворого підозрюють рак кишечника, так як він видає кращі результати.\nВарто зазначити, що рак кишечника, зокрема, метастатичний колоректальний рак, в російській і європейській медицині лікують за допомогою інноваційних препаратів Lonsurf і Стіварга (на основі регорафеніба).\nМетод ирригоскопии має не багато протипоказань.\nЙого не призначають пацієнтам в наступних випадках:\nв період виношування дитини, так як присутня рентгенівське опромінення, негативно впливають на плід;\nпри важкому перебіг хвороби (сильно ослаблені);\nпри наявності серйозних патологій серця;\nв гострій фазі запальних явищ в органі;\nпри ризику розриву стінки кишки.\nЯкщо у хворого підозрюють виразковий коліт або діверкуліт, то процедуру проводять дуже обережно, подаючи розчин з барвником і повітря в кишку під максимально низьким тиском. Якщо заповнити кишечник швидко, то це може привести до порушення цілісності кишкової стінки.\nПеред проведенням процедури пацієнту потрібно виконати ряд заходів, спрямованих на очищення кишечника. Підготовка до процедури полягає в організації правильного харчування і ретельному видаленні калових мас з кишечника напередодні процедури. Від того наскільки добре хворий виконає всі розпорядження лікаря, залежить точність і достовірність дослідження.\nСлід виключити ряд круп: пшенку, вівсянку і перловку, а так само зелень і житні хлібобулочні вироби. З напоїв можна вживати квас, солодку газовану воду і каву.\nТакож не рекомендується їсти магазинні готові вироби з м’яса (ковбасу, шинку і т. Д.), М’ясні бульйони, жирну рибу. Продукти харчування не рекомендується обсмажувати на олії.\nКорисно їсти каші, приготовані з манки або рису, хлібні сухарі, нежирні сорти м’яса або риби. Пити краще кисломолочні продукти і зелений чай. У день перед дослідженням необхідно вжити два з половиною літра чистої води. На обід можна з’їсти легку рослинну їжу, а від вечері слід утриматися. У день дослідження їсти можна тільки після процедури.\nНапередодні ирригоскопии кишечника слід слід провести одну з очисних процедур: промивання клізмою, прийом проносних медикаментів або медичне промивання. Осмотические препарати виписує лікар, зазвичай це Фортрасн, Лавакол або Фліт.\nОчисна клізма – недорогий, безпечний і надійний метод підготовки до ирригоскопии. Однак не всім така процедура підходить, тим більше, що її потрібно виконувати кілька разів – двічі ввечері напередодні і двічі вранці в день дослідження. Перед першою постановкою клізми рекомендується випити пару ложечок касторової олії. У кишечник потрібно ввести півтора літра чистої води, почекати деякий час, а потім спорожнити кишку. Через годину процедуру повторюють. Ті ж маніпуляції слід провести в ранкові години. Процедура пройшла успішно, якщо під час спорожнення товстої кишки виходить прозора вода.\nФортранс п’ють напередодні досліджень. Один пакетик препарату розводять в літрі чистої води. Приймати осмотичний засіб потрібно через дві години після останнього прийому їжі. Всього за день потрібно випити чотири пакетики Фортрансу. Рідина п’ють повільно невеликими ковтками – один стакан за п’ятнадцять хвилин. У разі появи блювотного рефлексу можна прийняти таблетку Мотилиума або посмоктати м’якоть лимона.\nЛавакол починають приймати за двадцять годин до процедури. Підготовка до ирригоскопии за допомогою цього препарату схожа з прийомом Фортрансу, з тією лише різницею, то Лавакол краще переноситься, але також може викликати нудоту. Один пакетик препарату розводять у склянці води. Всього використовують п’ятнадцять пакетиків, що відповідає трьом літрам рідини, яку необхідно випити.\nФліт , на відміну від попередніх медикаментів, не вимагає багато рідини. Потрібно розвести флакон з лікарським засобом в ста мілілітрах води. Один випити замість обіду, другий – ввечері (їжу приймати не можна). Ліки потрібно запивати трьома склянками зеленого чаю, соку без м’якоті або чистою водою.\nГідроколонотерапія проводять в умовах клініки. Пацієнту можуть запропонувати таку послугу, якщо вона є в клініці. Вона полягає в промиванні кишечника великою кількістю води, до тридцяти літрів. Гідроколонотерапія проводиться безпосередньо перед дослідженням.\nЯкщо пацієнт приймає медикаментозні засоби, що розріджують кров, наприклад, Диклофенак або Аспірин, необхідно повідомити про цей колопроктологія. За кілька днів до ирригоскопии кишечника, прийом таких препаратів повинен бути повністю припинений.\nПеред процедурою лікар детально роз’яснює пацієнту всі тонкощі дослідження і дає рекомендації. Потім готує обладнання і розводить сірчанокислий барій в воді. Перед заповненням апарату рідиною, її підігрівають до тридцяти п’яти градусів.\nПацієнт лягає на поверхню столу в певну позу – на бік, руки знаходяться за спиною, а зігнуті ноги притиснуті до живота.\nСпеціаліст неглибоко вводить наконечник в анус і починає наповнювати кишечник розчином.\nУ міру надходження рідини в товсту кишку, пацієнт приймає різні пози – повертається на спину, живіт чи інший бік, в ту сторону, куди підкаже лікар. Це необхідно для того, щоб серністокіслий барій рівномірно осів на стінках кишечника.\nПід час ирригографии кишечника фахівець кілька разів включає рентгенологічний апарат, що фіксує зображення органу. Останній знімок виконують при повністю заповненому кишечнику (туге контрастування).\nСпеціаліст витягує наконечник апарату з ануса, і пацієнт спорожняється. Потім виконується ще один знімок порожнього кишечника.\nЯкщо ирригография кишечника виконується методом з подвійним контрастуванням, то наступним етапом лікар наповнює кишечник повітрям і робить кілька знімків. При використанні даної методики на знімку можна виявити навіть найдрібніші зміни на слизових, будь то виразка або новоутворення, так як всі складки кишечника розгладжуються.\nПри діагностиці пацієнт може відчувати неприємні відчуття під час наповнення кишечника розчином або повітрям. Хворому слід набратися терпіння, рухатися м’яко і плавно, щоб не викликати зайвої напруги.\nЧитайте також: З чим пов’язані різні патології кишечника?\nПісля виведення рідини з кишки, від неприємних відчуттів не залишиться і сліду. Протягом декількох наступних днів пацієнтові може бути важко випорожнитися. Щоб нормалізувати стілець можна випити проносне ліки.\nУ деяких випадках ирригография кишечника не дає повної картини через недоступність деяких ділянок органу, в цьому випадку додатково до цієї процедури призначається колоноскопія.\nЩо видно на знімку в залежності від симптомів:\nЯкщо в калі присутні кров, гній і слиз, то на знімку зазвичай виявляються виразки, інфільтрат або поліпи. Запалені ділянки виглядають як потовщення кишкової стінки, а поліпи схожі на грибоподібні випинання.\nПри гострої кишкової недостатності контрастну речовину досягає місця критичного звуження і не проходить далі, таким чином визначається ділянку, де виникло рубцювання, перегин або защемлення.\nХворобливі відчуття в області ануса і прямої кишки можуть говорити про наявність запальних процесів, поліпів, пухлин і дивертикул. Ракові пухлини виглядають як округлі освіти з гладкою або нерівною поверхнею, а дивертикул визначається по випинання кишкової стінки.\nХронічна діарея супроводжується підвищеним тонусом кишкових стінок. На знімку це видно по надлишкової складчастості кишечника.\nХронічні закрепи пов’язані зі зниженим тонусом кишечника. Така патологія видна у вигляді згладжених складок кишки.\nІригографія кишечника є досить безпечною процедурою. Якщо враховані всі протипоказання і дослідження проведено акуратно, то ніяких неприємних наслідків не повинно бути. Найбільш небезпечним ускладненням може бути порушення цілісності кишкової стінки.\nЯкщо це сталося, то пацієнту потрібно екстрена операція на кишечнику. Звернутися за медичною допомогою слід в тому випадку, якщо у людини з’явилися такі симптоми, як запаморочення, блювота, підвищена температура тіла, а з заднього проходу витікає кров.\nЯк підготуватися до ирригоскопии кишечника\nЗахворювання товстого кишечника не завжди легко діагностувати – їх симптоматика, особливо деякі ознаки, може свідчити про багатьох подібних патологіях. Для встановлення діагнозу часто не вистачає первинних проявів, і потрібно вдаватися до ретельного огляду слизової кишечника.\nНайбільш відповідною і зручною за багатьма характеристиками прийнято вважати ирригоскопию – рентгенівський метод отримання знімків товстої кишки для подальшого їх вивчення. Одне з основних умов отримання достовірних результатів – якісна підготовка до ирригоскопии кишечника.\nКоли необхідна підготовка?\nОбстеження, засноване на застосуванні рентгенівських променів, проводиться швидко і дає розгорнуту якісну інформацію щодо обстежуваних органів. З огляду на довжину кишечника і можливі протипоказання, через які не можна виконати безпосередній огляд зсередини за допомогою колоноскопії, іригоскопія є гідною альтернативою.\nВ результаті ирригоскопии лікар отримує детальну картину кишечника з можливими морфологічними змінами, новоутвореннями і різними процесами запального характеру.\nТакож є оцінити розмір просвіту органу, довжину і структуру складок, і його моторику.\nІригоскопія кишечника через своїх широких можливостей виявляти багато захворювань є одним з першорядних і недорогих методів, і призначається, якщо присутні:\nболі або неприємні відчуття в паховій області або задньому проході;\nчасті розлади роботи шлунка і кишечника – запори або діареї;\nпорушення структури товстої кишки, дивертикулез, свищі;\nкровотеча з ануса або різні виділення (гній, слиз);\nзміна форми і довжини кишечника – долихосигма;\nзапальні процеси, хвороба Крона;\nпідозра на наявність новоутворення;\nпісляопераційні рубці або спайки.\nБудова і можливі патології кишечника, які оцінюються під час ирригоскопии\nТакож це дослідження товстої кишки застосовується для контролю після проведених операцій по резекції кишечника, для виявлення онкологічних рецидивів і при оцінюванні самостійності міжкишкових анастомозів.\nЯкісна підготовка – стовідсоткова запорука отримання точних результатів! Найважливішим аспектом, на якому будується проведення ирригоскопии, є скрупульозна і якісно виконана підготовка до обстеження.\nМайже всі діагностичні методи, що застосовуються для товстого кишечника, будуються на одному і тому ж принципі – ідеальній чистоті органу.\nТому підготовчі заходи до даної процедури нічим не відрізняються від заходів, що здійснюються для колоноскопії або ірріографіі, також дозволяють детальне вивчення товстої кишки.\nТак як підготуватися до ирригоскопии кишечника, щоб не довелося проводити її повторно через неможливість отримати необхідні дані?\nПідготовка до обстеження включає в себе два важливих складових – це підтримка бесшлаковой дієти і безпосередньо саме очищення.\nСідати на бесшлаковую дієту необхідно за 2 дні до призначеної дати дослідження, тобто доведеться виключити продукти, що сприяють збільшенню формування фекальних мас і підвищеного газоутворення.\nДо таких продуктів харчування відносяться:\nовочі – буряк, картопля, капуста, морква, помідори, цибуля, перець, зелень;\nфрукти і ягоди – персики, абрикоси, лимони, апельсини, яблука, банани;\nкаші – пшоняна, перлова, вівсяна;\nбобові – боби, сочевиця, квасоля, горох;\nхліб з борошна грубого помелу, висівки, гриби.\nПродукти, що сприяють формуванню рясних фекальних мас і шлаків\nНа протязі не менше 2 діб перед процедурою дозволяється їсти тільки бесшлаковую їжу, не приводить до утворення рясних калових мас і збільшення газоутворення.\nЯкщо хворий не знає, що можна їсти в підготовчий період, йому слід взяти пам’ятку у медсестри, в якій детально розписаний весь алгоритм.\nДо дозволеним продуктів відносяться бульйони, яйця, манна каша, відварені нежирні види м’яса або риби, кисломолочна продукція, крім сиру.\nВсі продукти, що підлягають термічній обробці, слід проварювати або готувати на пару. Бульйон не повинен бути надто наваристим.\nНапередодні обстеження за обідом можна їсти тільки легку їжу, наприклад, відварну рибу, кисломолочні продукти або манну кашу.\nНа вечерю забороняється їсти тверду їжу, тому він буде складатися з бульйону, кефіру або ряжанки, йогурту, компоту. Сніданок в день обстеження також буде тільки рідким.\nЩоб виконати найважливіше умова підготовки до процедури – ідеально очистити кишечник, можна використовувати два способи, і у хворого є можливість вибрати найбільш прийнятний для себе. Це звичний для багатьох спосіб і досить поширений через свою простоту і економності.\nДля нього знадобиться кухоль Есмарха або комбінована грілка і трохи прохолодна, можна трохи підсолена або подкисленная вода. Температура води не повинна перевищувати 35-37 ° С, так як тепла вода сприяє розчиненню фекальних мас, що перешкоджає їх повного виведення з кишечника.\nДієта перед ірігоскопії\nНапередодні проведення діагностики в обід необхідно випити 2 ст. ложки касторової олії або 150 мл 30% розчину MgSO4 (сульфату магнію), що посприяє якісному очищенню.\nУвечері, після самостійного акту дефекації потрібно зробити дві клізми в 20.00 і 22.00, і потім вранці о 7-8 годині в день дослідження необхідно повторити клізму.\nКухоль Есмарха необхідно наповнити 1,5-2 літрами води. Щоб наконечник акуратно увійшов і не травмував анальний отвір, його слід змастити вазеліном або дитячим кремом. Після введення наконечника потрібно відкрити клапан і вода почне надходити в кишку. Не потрібно робити великий напір, так як це може бути болісно для кишечника.\nСамому таку процедуру зробити буде досить важко, тому краще попросити близьких людей допомогти в цій дії. Після введення води необхідно кілька хвилин полежати на одному, потім на іншому боці і повторювати процедуру необхідно до тих пір, поки вода, яка використовується для промивання, не стане абсолютно чистою.\nДля очищення Клізмова способом обов’язково буде потрібна допомога – самостійно складно провести чистку\nУ звичайну воду для промивання кишечника також можна додати відвар трав, наприклад, ромашки. У разі якщо проведення чистки клізмами протипоказано (запальний процес в кишці, геморой) слід застосувати альтернативні методи, безпечні при даних захворюваннях.\nОчищення медичними препаратами\nСучасна медицина на даний момент пропонує досить велика кількість препаратів, за допомогою яких можна провести якісну очистку кишечника не застосовуючи промивання клізмами. Найпоширенішими засобами і зручними в застосуванні вважаються Фортранс і Дюфалак.\nЧистка ФОРТРАНС, крім позитивних сторін, які забезпечують якісну підготовку хворих до дослідження, має не дуже приємні моменти, пов’язані з неприємним смаком розведеного препарату.\nТому при його використанні можна в розчин додавати сік апельсина або лимона.\nтелевізорами складу препарату входять інгредієнти, що мають властивість очищати кишечник – макрогол, бікарбонат натрію, безводний сульфат натрію, хлорид калію і натрію.\nПеред тим як придбати препарат потрібно розрахувати, скільки його буде потрібно на очисну підготовку.\nКількість речовини залежить від маси тіла, тобто купувати потрібно 1 пакетик на 20-25 кг ваги пацієнта. Якщо процедура запланована на ранок, то напередодні обід повинен бути не пізніше 14 годин. З 16-17 годин слід почати прийом препарату. Щоб приготувати розчин слід розчинити 1 пакетик в 1 л води і випити його протягом години.\nЯкщо прийом супроводжується нудотою, то можна посмоктати часточку лимона після чергової порції. У ситуації, коли процедура планується після обіду, половину необхідної до прийняття дози препарату слід випити напередодні ввечері в 18-19 годин, а решту вранці в 7-9 годин.\nЧитайте також: Симптоми при Баугін – діагностика і способи лікування захворювання\nПрепарат випускається у флаконах, так як має вигляд рідини. Для проведення чистки потрібно розвести весь вміст ємності – 200 мл в 2-3 літрах води і приймати по склянці отриманого розчину кожні 15 хвилин. Весь приготований розчин слід вжити протягом 2-3 годин. Позиви до акту дефекації почнуться приблизно через 1-2 години після першої випитої порції.\nОчищення дюфалак – м’який і комфортний спосіб. Дуже важливо, якщо пацієнт готується до процедури медичними засобами самостійно, уважно ознайомитися з інструкцією препарату, що включає протипоказання і можливі побічні ефекти.\nНезважаючи на те що процедура не передбачає хірургічного втручання або будь-яких ушкоджень іншого виду, лікаря обов’язково слід врахувати можливі протипоказання, наявні у пацієнта.\nДо факторів, при яких забороняється проведення дослідження, відносяться:\nважкий загальний стан хворих;\nвиразковий коліт, кіста;\nдіарея, що супроводжується кров’ю;\nпідозра на перфорацію кишки.\nВиразковий коліт – одне з серйозних протипоказань для ирригоскопии\nТакож протипоказана іригоскопія вагітним жінкам, годуючим матерям і дітям, хоча для годуючих в певних випадках робиться виняток. Якщо врахувати всі аспекти обстеження – своєчасне призначення, підготовку і професіоналізм лікаря, то можна зі стовідсотковою впевненістю отримати достовірні результати, які сприяють швидкому встановленню вірного діагнозу.\nІригоскопія кишечника: підготовка до обстеження, показання та протипоказання, як проводиться – Медсен\nВсе більшої популярності в сучасній медицині набуває така процедура, як іригоскопія. Це дослідження допомагає виявити велику кількість проблем, пов’язаних з кишечником. Іригоскопія – рентгенологічний метод діагностики, який дозволяє оцінити не тільки структуру шлунково-кишкового тракту, а й всі нюанси його функціонування.\nПід час процедури пацієнт лежить на похилому столі, на боці, склавши руки за спиною і зігнувши ноги. За спеціальною трубці в його кишечник подають 1.5-2 літра спеціального контрастної речовини, найчастіше в його ролі виступає сірчанокислий барій.\nПоки кишечник пацієнта наповнюється за потрібне речовиною, лікарі роблять рентгенівські знімки. Потім настає наступний етап процедури, коли кишечник наповнюють повітрям, щоб розгладити його стінки і максимально точно оглянути його слизову оболонку.\nДеякі лікарі відносять ирригоскопию до ряду небезпечних для організму людини процедур. При цьому проведені клінічні дослідження не виявили згубного впливу даного обстеження для організму.\nПід час цієї процедури пацієнт отримує допустиму дозу опромінення, тому іригоскопія завдає шкоди організму не більше, ніж будь-яка інша рентгенівське обстеження, як, наприклад, рентген кісток або грудної клітки.\nЗ невеликою часткою обережності до даного виду обстеження слід підходити жінкам, найближчим часом планують вагітність.\nБагато людей також задаються питанням: «болісно чи робити ирригоскопию?». Дана процедура ніяк не пов’язана з болем, максимум при такому обстеженні – неприємні відчуття.\nІригоскопія призначається лікарем при підозрі на багато захворювань шлунково-кишкового тракту, а також при зверненні до лікаря з подібними симптомами:\nХронічні порушення в роботі кишечника, такі як діарея, закрепи і проноси\nПідозра на рак шлунково-кишкового тракту\nНехарактерні виділення в калі\nБолі в кишечнику або області ануса\nПідготовка до діагностики кишечника\nРентгенівські знімки кишки вийдуть максимально точними тільки при наявності належної підготовки. Ряд підготовчих дій допоможе фахівцеві поставити правильний діагноз, тому пацієнту слід уважно виконувати лікарські рекомендації. Починати підготовку до ирригоскопии слід за 2-3 дня, щоб встигнути повністю очистити кишечник. Для цього лікарем можуть бути призначені:\nПроносні засоби (дюффолак, фортранс, лавакол і т.д)\nДієта при підготовці до ирригоскопии.\nРежим харчування при підготовці до даної процедури спрямований на повне очищення кишечника, тому на час дієти варто відмовитися від продуктів, що викликають метеоризм і рясний стілець. Всі страви з дозволеного списку продуктів краще готувати на пару або варити.\nЩо їсти не можна?\nБудь-які солодощі (навіть солодощі натурального походження)\nГостра, смажена, солона, жирна або копчена їжа\nОвочі і фрукти в їх первинному вигляді\nКаші (перлова, вівсяна і т.д)\nКатегорично заборонена будь-яка їжа швидкого приготування\nКава і міцний чай\nРаціон пацієнта, який готується до ирригоскопии, повинен складатися в основному з їжі, багатої білком:\nМ’ясо індички, курки і кролика\nМ’ясо риби (переважно білої)\nКисломолочні продукти (йогурти, кефір)\nЇжу слід приймати не менше 4-5 разів на добу невеликими порціями. Велике значення при підготовці до процедури має обсяг споживаної рідини. Пити потрібно багато, приблизно 2 літри звичайної (негазованої) води щодня.\nРентгенологічне обстеження кишечника не рекомендується:\nОсобам з виразковим колітом\nХворим тахікардією та гострою серцевою недостатністю\nІригоскопія кишечника: що це таке, показання, підготовка до дослідження\nНевелике, але інформативне відео допоможе розібратися в тонкощах проведення процедури ирригоскопии. Знято каналом Жити Здорово!\nОдним з дуже показових методів дослідження товстого кишечника вважається так звана іригоскопія. Вона є різновидом рентгенологічного обстеження і дозволяє виявити велику кількість різнотипних проблем і патологій. Але процедура вимагає певної підготовки, правильного харчування за деякий час до її проведення.\nІригоскопія з водорозчинним контрастом\n: • непланові дослідження анатомічних особливостей і конфігурації товстої кишки, пошук / виключення неспроможності / перфорації або рівня обструкції. • Планове обстеження відключених сегментів (= »зменшення ризику затримки контрасту). • Лікувально-діагностична маніпуляція: каловий завал = “переваги гіперос-молярних, тобто послаблювальних властивостей контрасту, що полегшують евакуацію калу.\nб) Обладнання та методика\n. Пальцеве дослідження прямої кишки. Введення трубки в пряму кишку і роздування балона. Введення контрасту. Дослідження з тугим наповненням: знімки під час введення контрасту.\nв) Ризик ирригоскопии з водорозчинним контрастом\n: • Променева навантаження: 700 мбер (7,0 мЗв). • Розтягування / розрив товстої кишки (гіперосмолярний механізм): надходження рідини в закритий сегмент товстої кишки з депонованих контрастом (престенотіческій сегмент).\n. Та ж, що і при вищеописаної ирригоскопии з барієм, крім того: – Неспроможність або перфорація: вихід контрасту за межі кишкової стінки. – Інвагінація -> іригоскопія може мати «лікувальний» ефект. – Заворот: симптом «пташиного дзьоба», «пікового туза».\n: • Найгірша деталізація і контрастність на знімку (в порівнянні з барієм). • Накладення зображень заповнених контрастом сегментів товстої кишки, зокрема сигмоподібної і сліпий, один на одного ускладнює розпізнавання патологічних змін. • Хибнопозитивні результати при наявності залишків калу.\nе) Подальші кроки залежать від клінічних особливостей і рентгенологічних знахідок\n: • Дослідження, що дозволяють отримати поперечні зрізи: КТ або МРТ. • Ультрасонографія: органи черевної порожнини, грудної клітки. • ПЕТ зазвичай не показана як наступний етап обстеження (за винятком особливих обставин).\nОбструкція / неспроможність / перфорація => хірургічне втручання.\nНауковий ступінь: лікар вищої категорії, кандидат медичних наук.\nТовстий кишечник є завершальною частиною травного тракту. У цьому відділі кишечника відбувається всмоктування води і формування калових мас, які далі будуть виведені з організму. Крім того, товстий кишечник відповідає за абсорбування з їжі вітамінів, амінокислот, глюкози, електролітів.\nЦя частина травного тракту схильна до всіляких захворювань – появи пухлин, запальних процесів, порушення всмоктування поживних речовин і перистальтики (рухової і сокращательной діяльності м’язової тканини в стінках кишки, сприяє просуванню її вмісту). Чим небезпечні такі патології?\nЧитайте також: Що таке колоноскопія кишечника – в чому особливість процедури і як до неї підготуватися\nВони безпосередньо впливають на загальний стан людини, а деякі з них (в більшій мірі це стосується онкології) є вкрай небезпечними для життя і здоров’я, якщо їх вчасно не виявити і не почати лікування. Один з методів діагностики захворювань цього відділу шлунково-кишкового тракту – рентгенографія товстого кишечника.\nЯк проводиться підготовка до обстеження?\nВід правильності і якості проведення підготовки буде залежати інформативність процедури.\nЗалишки харчової грудки можуть перешкодити заповнення кишечника контрастом і привести до невірного трактування отриманих даних. Підготовка до ирригоскопии кишечника має свої особливості.\nПерш ніж приступати до її виконання, необхідно розібратися, як її роблять. Підготовка складається з комплексу заходів, в які входять:\nДієта. Її починають застосовувати за 2 – 3 дні до ирригоскопии. З раціону необхідно виключити каші (вівсяну, пшоняну, перлову), сирі овочі (капусту, моркву, буряк) і зелень, бобові культури (квасоля, горох, сочевицю), фрукти (груші, яблука, абрикоси, банани), хліб з житнього борошна і грубого помелу, молочні продукти. Що можна їсти перед ірігоскопії? Рекомендовано вживання неміцних бульйонів, відварених і парових страв. Прийом рідини повинен становити до 2 літрів на добу. У попередній ирригоскопии день необхідно зробити обід легким, а від вечері необхідно і зовсім відмовитися. В день проведення дослідження сніданок протипоказаний. Якщо обстеження проводитиметься після обіду, пацієнту дозволено пити воду.\nКлізми. Більшість пацієнтів знають, що це таке. Очищення кишечника – необхідна умова успішного проведення ирригоскопии. Клізмами (очисними) вдається промити кишечник. Для цього в нього вводиться вода. Її обсяг становить близько літра. Процедуру необхідно проводити до стану, коли назовні будуть виливатися чисті промивні води. Клізми проводяться двічі (напередодні і в день обстеження).\nЗастосування проносних засобів. Вони також допомагають звільнити кишечник. Очищення проводиться ФОРТРАНС, дюфалак і іншими сучасними засобами. З їх допомогою пацієнтові не важко провести підготовку до ирригоскопии за рекомендованою схемою. Закінчити прийом препаратів необхідно не менше ніж за 6 годин перед дослідженням.\nІригоскопія кишечника відноситься до одного з найбільш безпечних і інформативних методів дослідження товстого кишечника, за допомогою якого вдається виявити в початковій стадії цілий ряд захворювань (дивертикули, поліпи, хвороба Крона, рак товстого кишечника, неспецифічний виразковий коліт).\nДля якісної рентгеноскопічний візуалізації порожнину кишечника і слизова оболонка повинна бути повністю очищена від залишків неперетравленої їжі, калових мас і газів, що дозволяє заповнити просвіт кишечника контрастною речовиною (препарати барію) і розправити його складки повітрям. Недостатня очисткам кишечника не дозволяє якісно провести діагностичну процедуру і негативно впливає на інформативність і точність результатів (пропуск патологічного новоутворення, не точне визначення меж його локалізації).\nПідготовка до ирригоскопии включає в себе корекцію харчування, яку починають за кілька днів до процедури (бесшлаковая дієта) і очищення кишечника клізмами і проносними лікарськими засобами.\nУ разі відсутності ефекту від прийому препарату протягом декількох днів слід проконсультуватися з лікарем.\nСлід враховувати, що Дюфалак може містити незначну кількість цукрів (наприклад, лактоза, галактоза, фруктоза). При прийомі дозування для лікування закрепів це не є проблемою для хворих на цукровий діабет. Але при лікуванні печінкової коми (енцефалопатії) вміст цукрів має враховуватися для цієї групи хворих.\nПацієнти з непереносимістю галактози, фруктози не повинні використовувати даний препарат. Дюфалак для новонароджених може застосовуватися тільки під наглядом лікаря.\nВам призначили рентгенологічне дослідження товстої кишки з контрастною речовиною, і ви шукайте роз’яснення про правильну підготовку кишечника до цієї процедури? Наш консультант – хірург Георгій Рамішвілі розповідає в деталях, як підготуватися до ирригоскопии кишечника, як проходить процедура, про дієту перед дослідженням, і про підготовку до ирригоскопии дюфалак, клізмами і сучасними осмотическими проносними. Отже, слово лікаря.\nШлунково-кишковий тракт являє собою досить компактно упаковану систему довжиною, в середньому, 8 метрів. Розмір товстої кишки 1.5 – 1.8 метрів, а площа – близько 2 м 2. Погодьтеся, що досліджувати такі масштаби звичайним ендоскопом, міліметр за міліметром прочісуючи зморшкуваті стінки кишечника, заглядаючи під кожну складку – складно, довго, неприємно.\nПоказання до проведення ирригографии\nПроцедура ирригографии не виконується в якості скринінгу, на відміну від ендоскопічного дослідження. Рентгенологічна діагностика проводиться тільки при підозрі на серйозні захворювання товстого кишечника. Виділяють ряд показань до виконання ирригографии. Серед них:\nПідозра на кишкову непрохідність. В цьому випадку контрастування не проводиться, так як введення сульфату барію може лише погіршити ситуацію. Крім того, речовина не зможе заповнити всю кишку через наявність перешкоди. При непрохідності дослідження припиняють після першого етапу – оглядової рентгенографії.\nПідозра на пухлини. У деяких випадках при онкологічних патологіях повної непрохідності кишечника не відбувається. Проте, якщо є пухлина в просвіті органу, вона здавлює калові маси, а також може травмуватися і кровоточити під час акту дефекації. Запідозрити рак кишечника можна за такими скаргами, як слабкість, схуднення, підвищення температури тіла до субфебрильних цифр, біль в нижніх відділах живота, запори. Якщо пухлина локалізується в лівій половині кишки, спостерігається патологічна домішка при дефекації (кров, гній, слиз). Форма калових мас може змінюватися (у вигляді стрічок).\nПідозра на доброякісні новоутворення – поліпи кишечника.\nНеспецифічний виразковий коліт (НВК) – хронічний запальний процес в кишечнику.\nХвороба Крона. Характеризується незворотними змінами кишечника, виразкою його стінок і появою гранулематозних розростань. НВК і хвороба Крона відносяться до факультативних передракових станів.\nІригоскопія кишечника це що? Розглянути добре кишечник на рентгенівському знімку не представляється можливості. Більш візуалізована картинка виходить після введення в орган барію. Тоді рідина наповнює орган під тиском дає можливість розглянути внутрішню структуру в білому кольорі.\nЩо таке діагностична іригоскопія кишечника розповідає пацієнтові проктолог при виборі методу дослідження органу. Якщо призначена іригоскопія, то лікар консультує пацієнта як роблять дослідницьку ирригоскопию кишечника.\nІригоскопія або колоноскопія – вибір здійснюється лікуючим проктологом. Якщо хворий вип’є барій, це дозволить оглянути стан тонкого кишечника та шлунка, однак чекати поки рідина переміститися до товстій кишці, таким способом дуже довго, до того ж це велике навантаження (променева) на орган. Проходячи по органу барій не здатний достатньо заповнити всі відділи в товстій кишці.\nТому без ректального введення контрастної рідини через ректальний канал під тиском, не обійтися. Для такого дослідження існує спеціальне пристосування – апарат Боброва для проведення ирригоскопии. За допомогою тиску, що нагнітає цим приладом, барій подається під напором, що дозволяє добре заповнити всі кишені і відділи товстої і тонкої кишки.\nІрігоскопії можна досконально продіагностувати стан органу:\nрозглянути форму слизової капсули;\nоцінити розмір діаметра;\nрозглянути наскільки еластичні стінки, оцінити їх розтягнення з руховою активністю;\nпротестувати слизову рельєфність (розпізнати пухлинні процеси, виразки, дивертикули, звужений просвіт).\nЯкщо контраст випливає, проктолог може діагностувати захворювання, пов’язане з повідомленням по відношенню до іншого органу.\nВідгуки пацієнтів про бесшлаковой дієті при підготовці кишечника до ирригоскопии розрізняються її переносимість, а результати дієти – якістю проведеної процедури.\n«… При підозрі на поліпи кишечника мені призначили ирригоскопию і, оскільки я страждаю запорами, гастроентеролог призначив за 5 днів до обстеження спеціальну дієту. Дотримувалася всі приписи, але таке харчування я перенесла важко – боліла голова, постійне відчуття голоду, не могла нормально працювати. Витримала насилу, але, за словами доктора, підготувала кишечник добре, і процедура пройшла успішно »;\n«… Перед призначеної ірігоскопії кишечника сіл на 3-денний дієту з виключенням всіх продуктів, що викликають утворення газів в кишечнику. Робив очисну клізму, вживав багато рідини і брав проносні засоби. Дієту переніс легко. Обстеження пройшло без проблем ».\nНазад Препарат Флуіфорт: показання до застосування та інструкція\nДалее Головні причини переїдання і які наслідки за цим стоять?


Як оформити пенсію під час карантину\nМаша Єфросиніна змінила образ: "Копія Наталія Варлей з фільму "Кавказька полонянка"" Втрата нюху при коронавірусі не так вже й погано: лікар пояснив чому Курс валют на 28 жовтня: "Долар і євро зросли" Курс валют на 30 вересня: долар просів\nВ Україні затверджено новий порядок оформлення пенсій, грошової допомоги та переоформлення банківських документів. Пенсійний фонд та органи соцзахисту повинні відтепер вирішити всі фінансові питання людини за одне відвідування.\nСайт "Сьогодні" розбирався, що змінилося в процесі оформлення пенсії.\nОскільки стояти в чергах у відділеннях "Укрпошти" у час пандемії стало небезпечним для пенсіонерів, у Кабміні дозволили оформляти пенсійні виплати на поточний рахунок в банку. Очікується, що нові правила збільшать Популярність безготівкових платежів.\nЯк оформити пенсію:\nПрийти у відділення Пенсійного фонду або органів соцзахисту з паспортом та іншими документами, що підтверджують місце реєстрації.\nНаписати "заяву на виплату пенсії / грошової допомоги" або " заяву на виплату пенсії/грошової допомоги з відкриттям рахунку". Якщо пенсіонер хоче отримувати пенсію через банк, то потрібно ще заповнити банківський договір. Можна вибрати один з понад 40 банків.\nПротягом 5 робочих днів співробітники ПФУ або органів соцзахисту повинні передати заяву про відкриття рахунку та підтверджувальні документи (копії) в банк, який вибрав клієнт.\nУ співробітників ПФУ при роботі за новими правилами тепер додасться роботи.Адже пенсіонери писатимуть дві заяви замість однієї. Крім того, Кабмін прийняв рішення скоротити частину співробітників ПФУ – на 5%, або приблизно на 2,5 тис.осіб (з 47,6 до 45,2 тис. осіб), підрахувавши, що це заощадить фонду близько 60 млн грн.\nОпубліковано: 17.11 11:40\nТеги: пенсії Пенсійний фонд карантин


Аграрії Львівщини розпочали весняну посівну кампанію, щоб забезпечити продовольством населення - Голос Сокальщини - новини Сокаля, Червонограда\nГоловна/Про економіку/Аграрії Львівщини розпочали весняну посівну кампанію, щоб забезпечити продовольством населення\nАграрії Львівщини розпочали весняну посівну кампанію, щоб забезпечити продовольством населення\nВ Україні стартувала весняна посівна кампанія. Цілком можливо, що цього року урожай буде менший. Це спричинено воєнними діями на території найбільш родючих областей.\nПопри це, зараз аграрії роблять усе можливе, щоб повною мірою забезпечити населення продовольством. На цьому під час брифінгу наголосила директорка департаменту агропромислового розвитку Львівської ОВА Тетяна Гетьман.\nТорік Україна зібрала 100 млн тонн зерна та олійних, з цього обсягу понад 50% було експортовано. На Львівщині валовий збір зерна та бобових склав 1,8 млн тонн та 540 тис. тонн олійних. Урожай овочів та картоплі склав теж понад 2 млн тонн.\n«Цьогоріч аграрії Львівщини зроблять все можливе, щоб досягти минулорічних показників врожаю зерна та олійних культур. Але навіть, якщо середня врожайність буде менша, внутрішню потребу ми точно зможемо задовольнити. Крім того, не треба забувати, що Львівщина – це хороший картопляний регіон. Картопля є чудовим замінником для круп та макаронних виробів, яких зараз дуже бракує», – зауважила Тетяна Гетьман.\nДо теми: У зв’язку з воєнним станом, Уряд вводить заборону на експорт мінеральних добрив з України.\nУ зв’язку з обмеженим фінансуванням та великими витратами агропромислової галузі, є ймовірність, що зросте собівартість продукції.\n«Ціну продукції на ринку формує попит. Наприклад, зараз спостерігають підвищення ціни на консерви та зниження вартості на свіже м’ясо. Підприємства змушені адаптуватися до нових умов праці. Наше завдання допомогти виробникам у процесі трансформації та надати їм контакти нових потенційних партнерів», – зазначила Тетяна Гетьман.\nРазом з цим, постає питання забезпечення паливом господарства для посівної кампанії. У Львівській області шукають резерв пального в області, щоб забезпечити сільгоспвиробників. Також це питання зараз вирішують в Уряді.\n«Ми ведемо комунікацію з АЗС для того, щоб вони формували певний резерв для потреб посівної», – додала Тетяна Гетьман.598503239


У Шепетівці та сусідніх ТГ запрацювали волонтерські пункти «Нафтогазу» — Тижневик "Партнер" - газета міста Ізяслав\nУ Шепетівці та сусідніх ТГ запрацювали волонтерські пункти «Нафтогазу»\n–Змінити компанію тепер можна навіть за умови боргів. Нових труб до квартири чи будинку, при цьому, прокладати не треба. Нового постачальника природного газу можна обрати з будь-якого куточка України, – повідомляють у пресслужбі Шепетівської міської ради.\nЦе можна зробити онлайн, або в авторизованих пунктах. Такі в Шепетівці розміщені у трьох відділеннях Ощадбанку та в страховій «ТАС» (просп. Миру).\nОкрім того, нині в Шепетівці та прилеглих громадах працюють волонтерські пункти НАК «Нафтогаз», де можна безкоштовно оформити всі документи:\n– Я особисто перевірив усі пункти в Шепетівці, – говорить заступник міського голови Віталій Янушевський. – Там оперативно, за 10-15 хвилин, за наявності усіх необхідних документів, оформляють договори.\nШепетівська ТГ – м. Шепетівка: просп. Миру 28-а; вул. Гончарова (колишнє приміщення Ситрозаводу);\nМихайлюцька ТГ – с. Михайлючка ( приміщення місцевого клубу);\nГрицівська ТГ – смт. Гриців (приміщення місцевої бібліотеки);\nЛенковецька ТГ – с. Коськів ( приміщення місцевого клубу);\nСудилківська ТГ – с. Судилків ( приміщення місцевого клубу).\nДля переоформлення постачальника блакитного палива з собою необхідно мати:\nДокументи, що підтверджують право власності на житло.\n– Жодних інших супутніх документів не потрібно, – зауважує Віталій Янушевський.


В. СТУС. ЖИТТЄВИЙ І ТВОРЧИЙ ШЛЯХ ПОЕТА - Урок№65 євген маланюк. Життєвий І творчий шлях поета й літературознавця,...\nПОЕЗІЯ В. СТУСА — ЗРАЗОК «СТОЇЧНОЇ» ПОЕЗІЇ У СВІТОВІЙ ЛІРИЦІ. МІСЦЕ ПОЕТА В ІСТОРІЇ УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРИ, СПІВЗВУЧНІСТЬ ЙОГО ТВОРЧОСТІ ЗІ СВІТОВОЮ ПОЕЗІЄЮ\nВ. СТУС. ЖИТТЄВИЙ І ТВОРЧИЙ ШЛЯХ ПОЕТА,\nЯКИЙ СТАВ СИМВОЛОМ НЕЗЛАМНОГО ДУХУ, ЗБЕРЕЖЕННЯ ЛЮДСЬКОЇ ГІДНОСТІ.\nМета: схарактеризувати постать поета як символ незламного духу й людської гідності; охарактеризувати його творчу спадщину, визначити, в чому полягає новаторство його поезії та її провідні мотиви, ідеї; розвивати вміння узагальнювати вивчений матеріал, робити висновки; виховувати усвідомлення поняття честі, людської гідності, мужності, сили духу. Обладнання: портрет поета, видання його творів, відеофільм «Василь Стус повертається».\n— Василь Стус. Поет трагічної, але гордої долі. Він — великий українець і великий поет ХХ століття, який повторив трагічну долю українських митців, переслідуваних російською царською чи радянською імперіями. Тарас Шевченко, Павло Грабовський, митці «розстріляного відродження», Василь Стус. Ці імена сприймаються як символи незнищенності людського духу, національної гідності попри переслідування, залякування й заборони. «Поезія В. Стуса,— зауважує Ю. Шевельов,— наскрізь людська й людяна, вона повна піднесень і падінь, одчаїв і спалахів радості, прокльонів і прощень, криків, зіщулень у собі й розкривань безмежності світу. Перед нами живий не смолоскип, а людина». Починаємо знайомство із Василем Семеновичем Стусом — людиною і поетом.\nІІІ. АКТУАЛІЗАЦІЯ ОПОРНИХ ЗНАНЬ Повторення понять теорії літератури\nЕкзистенціалізм (фр. existentialisme, від лат. exsistentia — «існування») — напрям у філософії XX ст., що позиціонує і досліджує людину як унікальну духовну істоту, що здатна до вибору власної долі. Основним проявом екзистенції є свобода, яка визначається як відповідальність за результат свого вибору.\nТечія в філософії, що сформувалася в Європі у ХІХ-ХХ ст. Першими до екзистенціалізму у своїх працях звернулись данський філософ C. К’єркегор та німецький філософ Ф. Ніцше. У XX ст. екзистенціалізм розвивався в працях німецьких (М. Гайдеґґер, К. Ясперс) та французьких (Г. Марсель, А. Камю, Ж.-П. Сартр) філософів та письменників.\nОсновним положенням екзистенціалізму є постулат: екзистенція (існування) передує есенції. Визначальні ознаки екзистенціалізму:\nна перше місце висунуто категорії абсурдності буття, страху, відчаю, самотності, страждання, смерті;\nпоняття відчуженості й абсурдності є взаємопов’язаними та вза- ємозумовленими в літературних творах екзистенціалістів;\nнайчастіше в художніх творах застосовується прийом розповіді від першої особи;\nекзистенціалізм підкреслює, що людина відповідає за свої дії лише тоді, коли діє вільно, має свободу волі, вибору і засобів їхньої реалізації. Формами прояву людської свободи є творчість, ризик, пошук сенсу життя, гра та ін.\n6 січня 1938 р. в Рахнівці на Вінниччині в родині Їлини та Семена Стусів народилася четверта дитина — син, якого назвали Василем. Мати вирішила не дратувати радянську владу збігом дня народження дитини з великим релігійним святом, тому й записала датою народження Василя 8 січня. Ворожість до нової влади мати В. Стуса пронесла крізь усе життя, незважаючи на те, що саме завдяки цій владі вийшла заміж за того, кого покохала,— сироту Семена\nСтуса, що прибився до села з російським військом. За інших обставин вона, дочка заможного селянина, про це й мріяти не могла б. Дід Стуса довго не бажав «добровільно» вступати до колгоспу, вважаючи за краще платити здирницькі податки. Коли життя «не стало зовсім» — перебрався до Криму, залишивши дочці та бідному зятю чималий статок, який родина остаточно втратила 1931-1933 pp. Попри весь тягар голоду, схоже, для родини Стусів цей період минув не так трагічно — обійшлося без втрат у вузькому родинному колі.\nДитинство, яке сам письменник назвав «гарним», минуло в атмосфері добра, любові та народної пісні. Мати знала багато пісень і вміла дуже інтимно їх виконувати. «Найбільший слід на душі залишився од маминої колискової: «Ой люлі-люлі, моя дитино»,— признавався письменник.\nВасиль рано опанував основи науки. Мати у своїх спогадах про сина розповідає такий епізод: «Ще до шести років він навчився читати й писати, пішов до школи. Якось приходить до нас вчителька Зоя Петрівна й питає:\nЧому син ходить до школи босий, уже холодно?\nЯк? То він до школи ходить? Я не пущу! Малий ще.\nЯ тоді на заводі працювала, його вдома лишу, якусь роботу загадаю. А він все зробить та й до школи.\nНі,— каже вчителька,— ви його до школи пускайте, я його за приклад іншим ставлю, отим переросткам».\n1936-1937 pp., коли тиск на заможних селян став нестерпним, Семен Стус почав шукати можливостей вирватися до міста, аби позбутися принизливого «безпашпортного» стану українського селянина. Йому вдалося «завербуватися» на один з хімзаводів міста Сталіна (нині — Донецьк), куди він виїхав зі старшою дочкою Па- лажкою, не чекаючи, доки на світ з’явиться немовля. Через півроку після народженні сина переїхала туди і Їлина Яківна, залишивши малих Марію та Василя з тіткою. Забрати менших дітей вдалося лише восени 1940 р.\nНа все життя запам’ятав Василь глум, який довелося пережити їхній сім’ї в донецькому бараку: сміялися з сільської традиційності родини. Тоді, ще несвідомо, він поділив світ на «своїх» і «чужих» — тих, хто глузує з твоїх батьків, висміює мову.\nДо початку війни сім’я Стусів спромоглася на невелику халупку в Сталіно, у якій і перебула воєнне лихоліття. Тут довелося пережити перше горе, виплакати перші дитячі гіркі сльози. Важка надмірна робота підірвала здоров’я сестри Палажки. Вона померла від менінгіту напередодні вступу німецьких військ до Сталіно (її могилу після війни так і не знайшли). А вже після звільнення міста радянською армією родина пережила ще одну втрату: 1944 р. на міні підірвався 15-річний брат Василя Іван.\nВосени того року сестра Марія пішла до школи. За нею — і шестирічний Василь. Згодом поет напише: «.шкільне навчання вадило. Одне — чужомовне, а друге — дурне».\nСтус мав вибирати, яким шляхом іти по життю: дотримувати споконвічних народних традицій чи виконувати статті закону, який порушує віковий порядок речей. Завдяки позиції матері й батьківській любові Василь Стус рано утвердився в думці, що людина ніщо поза своїми батьками, родиною, землею, краєм. І обов’язковим для мужчини є захищати те, що тобі дороге. І хоч яким важким був би цей шлях, він значно легший за зрадництво.\nГострий біль за батьків, котрі, аби не зректися традицій та мови предків, зачаїлися в нірці власної хати без жодних надій на життєвий успіх, примушував завжди жити на максимумі, аби відплатити цьому світу за приниження роду. Може, саме тому для нього стала такою близькою ідея екзистенціалістів: справжнє життя завжди на межі, між життям і смертю.\nУ шкільні роки Василь знайомиться зі світовою класичною літературою, музикою. Конструює приймач. Звичайно, на нього не могла не вплинути і класика соцреалізму. Але у цих творах він бачить у першу чергу не стільки конфлікт між робітничим класом і його визискувачами, скільки конфлікт між добром та злом. Юнак вирішує, що буде таким, як герої романів О. Горького та М. Остров- ського і робитиме все, щоб людям жилося краще.\n«А коли я прочитав «Мартіна Ідена» Джека Лондона (це десь у п’ятому-шостому класі), світ мені перевернувся. Як мучилася людина, а змогла перевершити всіх, хто купався в молоці! І все тяжким трудом,.. і все — солоним кривавим потом»,— пише він у листі про своє дитинство. І далі: «.під час канікул «відпочивав» на залізниці, де міняв шпали, рейки, бив «костилі», вантажив рінь (щебінь). Нароблявся — мало не падав. А проте 400-500 крб. старими грішми до татових 600-700 щось і важило, все якась допомога».\nНевписаність батьків у соціальне середовище денаціоналізованого Донбасу означала для Василя неминучий і болісний вибір: протистояння або з батьками, або з однолітками. Він вибрав батьків. І це прирекло його на самотність. Тому ми й не знаходимо свідчень ні про друзів дитинства, ні про сталі захоплення, ні про перше кохання. Але це збагатило майбутнього письменника досвідом бути не таким, як усі.\nВідкриттям стала для юнака поема І. Франка «Мойсей». Очевидно, саме з неї у Стуса й почався процес свідомого формування з себе людини, потенційно здатної на вчинок. Якось він обмовився:\n«Ще в школі я щодень влаштовував собі сповідь. Що за день зробив доброго, що — злого». Тому уже в інститутські роки він був готовий відповідати за кожне своє слово й кожен вчинок.\nУ дев’ятому — десятому класах хлопець ознайомився з українською літературою «розстріляного відродження», забороненою в УРСР.\nЗакінчивши зі срібною медаллю школу, він пробує вступити на факультет журналістики Київського державного університету. Проте в нього відмовляються навіть прийняти документи — не вистачило одного року, того самого року, на який Василь Стус раніше пішов до школи. Він повертається до міста Сталіна і без іспитів вступає на історико-філологічний факультет місцевого педінституту.\nСтудентські роки поет називав «трудними». Очевидно, такими їх робили матеріальні нестатки, але ще більше — казенне схоластичне навчання та фальш у висвітленні історичного минулого нашого народу, якою була перейнята вся тогочасна офіційна наука, особливо ж — історія.\nРазом зі Стусом навчалися В. Голобородько, В. Захарченко, В. Міщенко, А. Лазаренко.\nВ інституті працювала літературна студія (керівник — Т. Духовний), яка самим фактом свого існування допомагала протистояти російськомовному середовищу. Тут серйозніше почав займатися літературою, з’являються перші вірші Стуса та публікації. Дебютував у «Літературній газеті» (нині «Літературна Україна») у рік закінчення вузу, напутнє слово поетові-початківцю виголосив А. Малишко (22.11.1959). Здавалося, все йде якнайкраще.\nЗакінчивши 1959 року з червоним дипломом інститут, Василь Стус, щоби дати змогу однокурсниці залишитися в Донецьку (йому, мовляв, однак служити), їде працювати вчителем української мови та літератури в школу села Таужного, поблизу Гайворона. Наприкінці жовтня В. Стус іде до війська. Служив на Південному Уралі, за якихось 400-500 кілометрів від Кучино, де згодом обірвалася його земна путь.\nНа Уралі, немов збираючись туди повернутися, він залишив фалангу безіменного пальця, після чого вже не міг грати на гітарі. Бездумна тупість і одноманітність армійського життя не зламали письменника, а ще більше зміцнили в ньому неприйняття системи, яку він мусив би «захищати». Особливо обурювало (саме тоді були підписані радянсько-американські документи про скорочення чисельності армії) переведення військових частин подалі від цивілізації, у ліси, де, чи то від сорому за погану підготовку, чи то від американських розвідників, ці «розформовані» частини «ховали».\nЛейтенантське звання на «дємбєль» не викликало позитивних емоцій.\nСтус повертається на Донбас і йде викладати українську мову та літературу до школи № 23 міста Горлівки. Працює він там лише один рік і швидко розуміє, що треба або заплющити очі на відверте небажання учнів вивчати цей предмет, або протестувати, або йти зі школи. Він обрав останнє.\nЦього ж року В. Стус пише листа А. Малишку:\n«Звертаюсь до Вас за порадою. І прошу, коли Ви в змозі це зробити, зарадьте, будь ласка. Інколи, зосереджуючись на однотонних враженнях від навколишнього, шукаючи кінцевих результатів дуже стрімкого процесу денаціоналізації значної частини українців, відчуваєш, що це — божевілля, що це — трагедія, якої лише інколи не почуваєш в силу притаманної нам (як національної риси) байдужості і, може, трохи релігійної віри в те, що все йде на краще. І тоді згадуєш одного поета, здається, Расула Гамзатова, котрий в рамках ортодоксальних усе ж прохопився зі своїм затаєним: коли його мова зникне завтра, він волів би померти сьогодні.\nІноді здається, що діячі нашої культури роблять даремну справу. Вони співають, коли дерево, на якому вони сидять, ритмічно здригається од сокири. Як можна зрозуміти їхній спокій? Як можна зрозуміти слабосилі зітхання, кволі піклування про долю хутора Надії, слабенькі нарікання, коли мусить бути гнів, і гнів, і гнів?!\nКоли хвиля русифікації — це об’єктивний процес і потрібний для майбутнього (історично справедливий), то чом нашим діячам культури і не служити прогресові? Чому б тоді не «перекваліфікуватись», щоб не пхати палиць у колеса того воза, який котиться по трупах таких донкіхотів, як козацькі літописці і Капніст, і братчики, і Тарас, і. Драгоманов, і Франко.\nЯк можна далі ждати? Як можна з усім цим миритись? Зовсім не важко знайти факти найгрубішого шовінізму, найбезсоромнішого національного приниження. Чому ж ми такі байдужі, звідки у нас стільки покори перед долею як фатумом?\nЯ вважаю, що доля Донбасу — це майбутня доля України, коли будуть одні солов’їні співи».\nТоді ж, у 1962-му, поет повертається до батьківського дому й починає працювати. У ті роки приходить і перше велике кохання. Її звали Олександрою. Але коли Василь привів цю дівчину до матері, вона не прийняла її, ввічливо, але сухо виставивши з хати: «Не наша вона, розбитна якась.». Поет вдруге став перед вибором: традиційний уклад чи реалії сучасного життя. Для Василя не отримати благословення від батьків означало зрадити найвищу ідею, якій перед собою зобов’язувався служити. Отже, з дівчиною довелося розлучитися.\nСтус їде до Києва, де успішно складає вступні іспити до аспірантури Інституту літератури імені Т. Г. Шевченка АН України. Із серпня 1963-го він мешканець столиці. Цей факт не вплинув на його світогляд, але остаточно визначив долю.\nТут він знайомиться із представниками української культури, у нього чи не вперше в житті з’являються друзі. Особливо тісно доля поета переплелася із долями Алли Горської та Івана Світличного.\nУ 1965-му, коли більш ніж на півроку було несправедливо заарештовано І. Світличного, Стус, приєднавшись до організованого\nІ. Дзюбою та В. Чорноволом протесту проти арешту в колі українських шістдесятників, під рев сирени, яка глушила спокійні слова Дзюби, вигукнув: «Хто проти тиранії — встаньте!». Сталося це в кінотеатрі «Україна» під час прем’єри кінофільму С. Параджанова «Тіні забутих предків». Зал, долаючи страх, таки звівся на ноги. А за кілька днів поета виключили з аспірантури. Що стало приводом для його виключення? У наказі по інституту літератури № 180 від 15 вересня 1965 року записано: «За систематичне порушення норм поведінки аспірантів і працівників наукового закладу аспіранта другого року навчання Стуса Василя Семеновича з 20 вересня цього року відчислити з аспірантури інституту». «Нехай це залишиться на вашій громадянській та партійній совісті»,— черкнув він, знайомлячись із наказом про відрахування. Що ще було мовлено заступнику директора С. Зубкову, сказати важко, але, мабуть, щось аж надто різке й принизливе, адже той доклав надзвичайних зусиль, аби в 1966-му поета було звільнено з посади наукового співробітника Історичного архіву, де він знайшов собі роботу.\n▼ Що стало приводом для його виключення? (З 15 вересня 1965 року Наказ № 180 по інституту літератури: «За систематичне порушення норм поведінки аспірантів і працівників наукового закладу аспіранта другого року навчання Стуса Василя Семеновича з 20 вересня цього року відчислити з аспірантури інституту».)\nВасиль змушений був працювати будівельником, кочегаром, інженером з технічної інформації, але звідусіль його звільняли без будь-яких пояснень.\nУ грудні 1965-го, не маючи постійної роботи й київської прописки, Василь Стус одружується з Валентиною Попелюх — жінкою, яка в його поезіях постає в образі незрадливої берегині, яка вірить у правоту кожного вчинку Василя Стуса лише тому, що його зробив він — Василь.\nЛітературна творчість цього періоду теж приносить більше розчарувань, ніж здобутків. В. Стус давно виношував мрію про власну збірку віршів. Але довгоочікувана книга «Зимові дерева» не здобула прихильності навіть у найближчому колі друзів. Складний, непу- бліцистичний текст губився за яскравою соціальністю та злободенністю віршів І. Драча, В. Симоненка, Д. Павличка. А після відрахування з аспірантури у видавництві «Молодь» було «розсипано» вже готовий набір збірки ранніх віршів письменника «Круговерть».\nДо друку не пропускали жодного твору поета. Інколи друзі допомагали йому опублікувати переклади з лірики Гете чи Лорки під псевдонімом Василь Петрик.\nТому Стус вимушений полишити на деякий час поезію й переорієнтовується на написання критичних праць. Так, він пише статті про творчість В. Свідзинського, Бертольда Брехта, Генріха Белля, Тичині присвячує ґрунтовне дослідження «Феномен доби». Сам поет у цей час офіційно працює в Міністерстві будматеріалів. Робота, звичайно, не приносила радості, але й особливо не дратувала.\nА в грудні 1970 року було по-звірячому вбито Аллу Горську — художника й хорошого друга Стуса. Того, хто хотів мати спокійне майбутнє, попередили, що вони не повинні приходити на похорони. Стуса не попереджали. Та він і не послухав би нікого. Ті ж, хто прийшли, пошкодували після того, як почули, що говорив на могилі загиблої Стус.\nОфіційно вбивць, які сокирою зарубали художницю, не було знайдено. Стус же впевнено заявив: «Її вбито представниками ДБ».\nЦими словами він підписав собі вирок. На письменника ще задовго до суду було заведено справу. Розправа не забарилася. Незважаючи на те, що поет успішно витримав творчий конкурс на московські Вищі сценарні курси, під тиском українського ЦК йому відмовили у прийомі документів.\nСтус знову повертається до поезії. Упродовж місяця він укладає збірку «Веселий цвинтар» (1970), до якої входять образки сюрреалістичного танцю на цвинтарі нездійснених надій та ілюзій. Автор зображує радянське суспільство часів «застою», доводячи, що воно перетворилося на театр абсурду, бо в ньому «орденоносний пес» із виставки собак цінується вище за людину. Та ліричному героєві все ж вдається подолати замкнене коло людської байдужості й животіння і відстояти своє право на внутрішню свободу. Назва збірки — оксиморон. Під час арешту ця збірка була конфіскована.\nІз сорока двох віршів автор кілька відновив по пам’яті, і вони згодом увійшли до збірки «Свіча в свічаді», виданої 1977 р. за кордоном видавництвом «Сучасність». До книжки увійшли також вірші зі збірки «Зимові дерева», про які сказано у вироку суду, що вони мають «наклепницький зміст» (зокрема, «Не можу я без посмішки Івана.», «Звіром вити, горілку пити.», «Отак живу: як мавпа серед мавп.», «Балухаті мистецтвознавці!..», «Який це час?..», «У Мар’їнці стоять кукурудзи.» та інші), а також вірші, написані в ув’язненні, і переклади німецьких поезій.\nА в дію уже була запущена репресивна машина. Про поета упродовж року збирали інформацію та лише очікували приводу для арешту. Довго очікувати не довелося. На кордоні в бельгійського студента Добоша знайшли якийсь недрукований ще словник, що й стало підставою для масових обшуків та арештів. У Стуса знайшли чотири давно забуті рядочки, які ніхто, крім нього, не бачив (Кубло бандитів, каґебістів, / злодіїв і ґвалтівників / у стольному засіли місті / як партія більшовиків), які, разом із недоведеним фактом розповідання анекдотів про Леніна, потягли на п’ять років ув’язнення в таборах Мордовії і три — поселення на Колимі (19721979). У звинувачувальному акті колегії з кримінальних справ Київського обласного суду від 12 вересня 1972 р., зокрема, значиться, що «Підсудний Стус, починаючи з 1963 року і до дня арешту — січня 1972 року, систематично виготовляв, зберігав і поширював антирадянські наклепницькі документи, що порочили державний радянський і суспільний устрій, а також займався антирадянською агітацією в усній формі. Так, у період 1963-1972 років написав і зберігав у себе на квартирі до дня арешту 14 віршів, у яких порочить радянський державний і суспільний устрій. 1965-1972 рр. написав 10 документів антирадянського, наклепницького змісту».\nВідбувати особливий режим ув’язнення В. Стус був відправлений до табору в селищі Кучино Пермської області.\nЗнервований і знесилений тяжкою життєвою й соціальною боротьбою, Василь Стус починає писати політичні заяви, вимагаючи справедливості для інших, які також зазнали ударів лихої долі й потребують підтримки. Загнаний обставинами й владою, він особливо гостро сприймає чужі біди та болі, намагається одразу ж стати на захист словом, бо сам відчув, що таке самотність і беззахисність у скрутні хвилини.\nВ. Овсієнко, який відбував заслання разом із Стусом, згадує, що в кінці листопада 1975 р. в письменника стався прорив виразки шлунку, тобто внутрішній крововилив. Стус лежав непритомний, а начальство викликало перш за все конвой, щоб відвезти його за кількадесят метрів до лікарні. Було зроблено складну операцію, і хворий повернувся у в’язницю. Через брак ліків і погану їжу його мучив страшний біль. Маючи надлюдську волю, поет удень так тримав себе, що рідко хто здогадувався про його муки. Лише пізно ввечері він тихо вставав, виходив до коридору й там, наодинці, намагаючись нікого не розбудити, протяжливо й тихо стогнав. Але страшна хвороба не зробила його поступливішим. Він не міг змовчати на образу від тюремного начальства, а ось із гебістами не розмовляв принципово, читав книги у госпіталі, хоча це було суворо заборонено, на підтримку товаришів оголошував голодовки. За систематичну непокору і порушення режиму Стуса відправляли в ШІЗО, де через день влаштовувались «голодні дні» (150 г чорного хліба і дві склянки окропу), а в «ситі» дні давали зменшену в півтори рази супроти табірної норми порцію «баланди» і «січки». У карцері правилами було заборонено не лише постіль і ковдру, але й спідню білизну. Покараний мав право носити тільки труси і робу. А в Мордовії і в червні часто бувають приморозки.\nПісля операції Василь став офіційним інвалідом другої групи. В умовах ШІЗО він міг втратити залишки здоров’я, і тому його товариші оголосили загальнотабірне голодування. Але начальник табору, українець Зінченко, вигадував дедалі нові й нові образи й покарання. Стусові було заборонено побачення з дружиною, на його поезії було організовано справжнє полювання, навіть трояндовий кущ, біля якого часто зупинявся Василь, начальство наказало викопати.\nНе легше було й на засланні. Листи Василя із заслання свідчили, що живеться йому там не набагато краще, ніж у таборі, а може, й гірше. Почувався самотнім, та головне — йому не давали змоги лишитися сам на сам із собою, не дозволяли зняти кімнату, велено було жити в гуртожитку. Та ще й сусіди спеціально підібрані. Ні хвилини на самоті з собою, постійна загроза провокації, постійний страх за свої рукописи, книги. Він жив у постійній напрузі. Розраду приносили листи. Стусу багато писали не тільки з України, а й з усього світу давні й нові друзі по лінії Міжнародної амністії.\nВасиль після ув’язнення був дуже ослаблений, виснажений нервово, з хворим серцем, з третиною шлунка, яка лишилась йому після операції виразки в ленінградській спецлікарні. А на засланні отримав нову травму. Якось загрався в шахи і повернувся до гуртожитку після відбою. Щоб не принижуватися перед черговим, спробував залізти на другий поверх через вікно, але зірвався й перебив пальці на обох ногах. Звичайно, якесь серйозне й систематичне лікування в умовах заслання було неможливе, і наслідки тієї травми ще довго давалися взнаки.\nАле, незважаючи на такий стан здоров’я, Стус змушений був працювати прохідником, а пізніше машиністом скрепера у підземній дільниці гірничої копальні.\nОсь що писав він про місце свого заслання Михайлині Коцюбинській: «Глухе селище рудокопів — довкруги сопки, горбатий краєвид, над якими витає образ Драй-Хмари (десь тут, здається, був поет, звідси слав розпачливі листи). Досі тут вдень (березень місяць) 25-30° морозу (взимку буває 60 °). Але жити можна — люди їдуть добровільно, осідають».\nАтмосфера на засланні ставала дедалі нестерпнішою: постійні провокації, цькування в пресі. Для того щоб відпустили попрощатися з помираючим батьком, поет мусив витримати справжню війну. Розпочав голодовку, вивісивши на дверях своєї кімнати в гуртожитку оголошення із зазначенням мотивів. Це допомогло, Василя врешті-решт відпустили.\nІ в таких жахливих умовах Стус пише вірші, вивчає французьку та англійську мови (володів також усіма слов’янськими та добре — німецькою), перекладає твори такого складного поета, як Р.-М. Ріль- ке, роздумує над минулим, сучасним і майбутнім України: «Голови гнути я не збирався. За мною стояла Україна, мій пригноблений народ, за честь котрого я мушу обставати до загину»,— записує поет у таборовому зошиті.\n1979 року поет повертається в Україну, продовжує літературну боротьбу. За кордоном вийшли дві його збірки: «Зимові дерева» (1970) і «Свіча в свічаді» (1977). Ім’я його відоме у світі. Твори В. Стуса перекладають німецькою, англійською, іспанською мовами. Книги відомі у Франції, Німеччині, Англії, Америці, його ім’я висувалось за кордоном на здобуття Нобелівської премії.\nА Стус у цей час знайшов роботу — формувальником II розряду в цех лиття на заводі з ремонту та виготовлення засобів механізації будівництва ім. Паризької Комуни. Але через хвороби, набуті в зоні, не витримав фізичного навантаження, звільнився. У лютому 1980 р. його зараховують учнем намазувальника затяжної кромки на конвеєр Київського виробничого взуттєвого об’єднання «Спорт», незабаром йому присвоюють II розряд намазувальника затяжної кромки.\nУ травні 1980 р. у Стуса знову обшук на квартирі, арешт, а восени суд і ще суворіший вирок: 10 років таборів особливого режиму і 5 — заслання. За що? Насамперед за любов до рідного народу, до України, за головування в 1979-1980 pp. в українській групі сприяння виконанню Гельсінських угод із захисту прав людини.\nЗасланий до Горького академік Андрій Сахаров у жовтні 1980 р. писав: «Вирок Стусові — сором радянської репресивної системи.\nЙого треба відмінити. Невже країна, у якій уже загинули або зазнали репресій і переслідувань численні її поети, потребує нового сорому, нової жертви? Я закликаю колег В. Стуса — поетів і письменників усього світу, кому дорога людська гідність і справедливість, виступити на захист Стуса».\nТа влада була немилосердною. Другий строк письменник відбував у пермських таборах. Життя тут було нестерпним. На знак протесту проти жорстокого поводження табірної адміністрації з політв’язнями кілька разів В. Стус оголошував голодівки. У січні 1983 р. за передачу на волю зошита з віршами на рік був кинутий у камеру-одиночку. 28 серпня 1985 р. Стуса відправили в карцер за те, що, читаючи книгу в камері, оперся ліктем на нари. На знак протесту він оголосив безстрокове сухе голодування. Помер у ніч з 3 на 4 вересня, можливо, від переохолодження.\nУ таборах та на засланні поет написав близько тисячі віршів та здійснив близько чотирьохсот перекладів, залишив чималу епістолярну спадщину. Та до читачів дійло не все написане в неволі. Табірними наглядачами було знищено збірку з приблизно 300 віршів. 1985 року Генріх Белль висунув українського поета-політв’язня на здобуття Нобелівської премії. Та Стус не дожив до дня засідання комітету, а померлим цю премію не присуджують.\nЧерез чотири роки після смерті поета — в листопаді 1989-го відбулося перепоховання праху Василя Стуса та його побратимів Юрія Литвина та Олекси Тихого (всі загинули в таборі ВС-389/36 селища Кучино Пермської області 1984-1985 pp.) на Байковому кладовищі в Києві. Їх проводжали в останню путь жителі Києва та України. Посмертно Стус Василь Семенович удостоєний Шевченківської премії.\nІм’я Стуса стало символом нескореності людини, яка бере на себе відповідальність за все, що діється довкола неї. Він зробив свій вибір і з гідністю проніс свій хрест.\nЗавдання. Визначте, які життєві обставини вплинули на формування в В. Стуса екзистенційного світосприйняття.\nЩо вас схвилювало в життєвій долі Василя Стуса?\nЧому радянська влада переслідувала поета?\nНазвіть збірки поета.\nПеревірка виконання учнями завдання до лекції вчителя\nЗавдання. Укажіть життєві обставини, які вплинули на формування в В. Стуса екзистенційного світосприйняття. (На формування в В. Стуса екзистенційного світосприйняття вплинули такі життєві обставини: зміна традиційного селянського життя, якому були притаманні природність, розміреність, сповільненість, культ батьків; лихоліття Другої світової війни; насильницька індустріалазація країни, особливо Донбасу, де минули дитячі та юнацькі роки письменника; хрущовська відлига, яка сприяла пожвавленню літературно-мистецького життя та відкинула практику знеособлення людей як «гвинтиків і коліщат»; існування тоталітарного режиму, який зазнав трансформації після смерті Й. Сталіна.\nВ. Стус упродовж життя обстоював право залишатися собою, бути таким і поводитися так, як почувається. Поступово такий стиль поведінки із гуманістичних прагнень перейшов у політичне переконання.\nФормуванню у В. Стуса екзистенційного світосприйняття сприяла боротьба із системою, постійні пошуки свого місця у цьому абсурдному світі — світі протистояння.)\nй учень. Поезія В. Стуса — зразок «стоїчної» поезії у світовій ліриці\nОсновна риса характеру ліричного героя творів Василя Стуса — стоїцизм.\nСтоїцизм — одна з головних течій елліністичної і римської філософії, заснована в кінці 4 ст. до н. е. Найважливіше місце в стоїцизмі посідала розробка міцної і розумної основи морального життя, яку стоїки вбачали у подоланні пристрастей, «силі духу», що виявляється в слідуванні своїй долі.\nЕтика стоїків, визнаючи невідворотність найжорстокіших ударів долі, не проповідує, однак, покірливості, не викликає жалості до людини. Навпаки, внутрішня згода стоїків зі своєю долею сповнює їх особливою гордістю, силою і стійкістю. Вони розмірковують не про те, що слід робити, щоб стати доброчесним, а про те, як має діяти доброчесна людина.\nСтоїки ставили мету вчитися досягати душевного спокою, духовної незворушності, бути мужніми і стійкими під час життєвих випробувань.\nЕкзистенціалізм приваблював Стуса саме ідеєю стоїцизму, утвердженням, що важким умовам існування людина може протиставити свої внутрішні сили, свій духовний потенціал. Так у поезії В. Стуса сходяться у двобої «біль — білий світ» і дух людини, керований са- монаказом: «Стій і стій, допоки скону, допоки світу й сонця — стій і стій». Поет на собі повною мірою відчув, як суспільство нищить, нівелює людину, намагається обмежити її свободу. І він прагнув протистояти цьому нищенню активною життєвою позицією, високими морально-етичними переконаннями і творчістю, яка, за постулатами екзистенціалізму, дає можливість досягти справжньої свободи. Провідна тема такої творчості — становлення душі, духу. Екзистенціалісти проголошують, що духовність людини є майже єдиною головною її метою. В. Стус був згоден із тим, що людина «твориться, самонароджується», що у важких умовах існування вона знаходить власну сутність.\nСхідна, зокрема китайська, філософія допомагала поетові в тяжких умовах ув’язнення зберегти внутрішню рівновагу, бути «в стані постійної душевної (світової) гармонії: «Бути всім світом, не знаючи ні смерті, ні народження, а лише зміни все-сущих-станів. Дуже я тепер радію таким книжкам, що допомагають мені чутися тут не гірше, ніж будь-де на землі».\nЗбірки В. Стуса «Круговерть», «Зимові дерева» та «Веселий цвинтар» свідчать про процес світостановлення митця, про шляхи пошуку ним гармонії в навколишній дисгармонійній дійсності. У них простежуються етапи духовної, моральної еволюції поета: з юнацької романтики перших поезій «Круговерті» виростає митець з усталеними поглядами на світ, з несхитною життєвою позицією, із власною філософією оцінки людського буття.\nУ невольничій збірці «Палімпсести» поет обстоює право на внутрішню свободу на рівні людського мислення. У конфлікті із системою поет постає перед вибором: підкоритися обставинам і втратити внутрішню духовну єдність чи протидіяти їм і в такий спосіб виявити своє людське єство. І знову підтримку у вирішенні цього питання В. Стус віднаходить у філософії екзистенціалізму. «Мій шлях — моя радість»,— так формулює поет в одному з листів свій життєвий вибір, підтверджений стоїчним випробуванням. У «Палімпсестах» автор знову стверджує: людина, незважаючи на фізичний тиск і страждання, мусить, повинна залишатися собою. Таким чином, у світлі болю і фізичних випробувань вона почуваться внутрішньо незалежною. Така установка поета дала можливість М. Коцюбинській зазначити, що «ліричний герой Стусової поезії — людина внутрішньо вільна — завжди апріорі вільна, незважаючи на обставини, всупереч їм». В умовах жорстокого фізичного нищення вона нехтує ідеологічним тиском, виявляючи пріоритетні можливості повноцінного розвитку себе.\nй учень. Місце поета в історії української літератури, співзвучність його творчості зі світовою поезією.\nСвоєю творчістю Василь Стус піднявся до вершин світової поезії.\nПоезія і проза, літературна критика та есеїстика, численні переклади, з-поміж яких особливо вирізняються блискучі інтерпретації\nҐете і Рільке — все це створено в нелюдських умовах, прихватками, часто — нелегально, з неминучими санкціями за кожне написане слово. На всій творчій спадщині Василя Стуса лежить відсвіт виняткової, дивовижно обдарованої і вимогливої до себе особистості, таланту, який у кращих своїх здобутках сягає рівня того ж таки Рільке або Пастернака, з повним правом займаючи почесне місце на верховинах світового письменства ХХ століття.\n«Його ім’я сьогодні на устах не лише у знавців української літератури, а й у всіх, кому дорога Україна»,— писав І. Дзюба. Літературні критики — в Україні й поза її межами — визнають, що Стус був наймасштабнішою фігурою в українській поезії ІІ половини, а може, й усього ХХ століття.\nЛюди, яких доля зводила зі Стусом, не могли не визнавати величини таланту цієї людини. Михайло Хейфец, товариш-сотабірник мордовського періоду ув’язнення, як тільки вийшов із табору і дістався до Заходу, написав про Стуса: «В українській поезії більшого немає.». А новаторські підходи В. Стуса до образотворення, орієнтація на психологізм, звернення до підсвідомого, філософська глибина та інтелектуалізм поезії виводять її на обшири вершинних світових досягнень.\nВасиль Стус — автор шести поетичних збірок: «Круговерть» (1964), «Зимові дерева» (1968-1070), «Веселий цвинтар» (1970-1971), «Час творчості — Dichtenszeit» (1972), «Палімпсести» (1972-1980, у кількох редакціях) та прижиттєвої збірки вибраного з «Палімп- сестів» — «Свіча в свічаді». В. Стус — поет інтелектуальний, він свідомо, цілеспрямовано й критично опановував досвід світової поезії. У нього багато перекладів: з Р. Рільке, Ф. Гарсіа Лорки, Й. Гете, Б. Брехта, П. Цегляна, С. Малларме, Я. Райніса, М. Цвєтаєвої. Його власні твори було перекладено англійською, французькою, португальською, польською, німецькою, російською та ін. мовами. Василь Стус був почесним членом англійського РЕХ-клубу (з 1978-го), лауреатом премії «ТФе Рое^у Internatinal Аward» (Роттердам, 1982). 1991 р. Стуса посмертно відзначено Державною премією ім. Т. Г. Шевченка за збірку поезій «Дорога болю» (надруковано 1990).\nПісля смерті поета в Україні видано збірки «Поезії» (1990), «Вікна в запростір», «Золота красуня», «І край мене почує» (усі — Київ, 1992), «Феномен доби», написано у 1970-1971 рр. (Київ, 1993), твори в шести томах, дев’яти книгах (Львів, 1994-1999; ред. Д. Стус і М. Коцюбинська) та спогади «Не відлюбив свою тривогу ранню.».\nЗа поезіями Стуса створено численні вистави. Засновано премію імені Василя Стуса.\n26 листопада 2005 р. Василь Стус посмертно удостоєний звання Герой України і ордена Держави.\nЗахист власної думки. «Як ви вважаєте, Стус — поет чи борець?»\nСформулювати життєве й творче кредо письменника. Думку обґрунтувати.\nТворче завдання. Твір-есе на тему: «Які життєві принципи В. Стуса мені імпонують».\nДати відповідь на питання: «Чи може бути В. Стус прикладом для наслідування для сучасної молоді?»


Розповідь українки про Португалію: що подивитися, про місцевих, роботу та кухню - Ukraine IS\nСьогодні ми познайомимо вас з Дариною, яка вже 3 роки проживає в Португалії.\nЯ народилася та виросла в маленькому містечку Дніпродзержинськ. З дитинства мріяла поплисти з цієї, до болю, тихої гавані! І нарешті це сталося 🙂\nРадість, хвилювання, відчуття ризику – переповнювали мене, але я пішла до кінця за своєю мрією! Мені довелося залишити все – дім, сім’ю, роботу. І не пошкодувала.\nПро країну і перше знайомство\nНа підготовку документів було потрібно десь близько місяця. Я пам’ятаю нашу першу зустріч з сонячною Португалією.. незабутньо. Вона не перестає дивувати своєю красою і зараз. З висоти польоту, можна помітити, що дахи у всій Португалії червоного кольору – це надає відчуття казки.\nЗахоплює різноманітність квітів біля будинків. Вони можуть бути жовтими, кораловими, блакитними і рожевими, і звичайно ж, традиційно білими. Віконниці і двері також дивують око – червоні, золоті та кольору бірюзи.\nПортугальці оточують себе хорошим настроєм і красою в усьому.\nЗавдяки тропічному клімату Португалія цвіте та буяє цілий рік! Відповідно рослинність протилежна Україні.\nВ Португалії немає тополь і ї всіма «улюбленого» пуху, ні беріз і дубів зате навесні квітнуть магнолії, лимони, апельсинові дерева та ін. Але це не найдивніше, що є в цьому раю на Землі.\nМогутній Атлантичний океан, ось на чому я хочу загострити увагу. Повітря дуже свіже, яким перші два тижні неможливо надихатися! Гуркіт хвиль, що б’ються об скелі! Колір води – яскраво бірюзовий, який переходить в індіго. А заходи сонця?! мммм\nТакі заходи сонця, я навіть не могла уявити, не те, щоб десь бачити. Кожного дня інший – вчора був золотий, сьогодні – рожевий, який плавно переходить в фіолетовий. Це просто шедеври природи!\nМинулого року я відпочивала на відомих пляжах в Алгарве, (Algarve, praia de oura), це південь Португалії, куди з’їджаються туристи з усіх куточків Європи. Так ось, там немає хвиль, океан дуже теплий, сонце більш палюче. Вдень працюють аквапарки, екскурсії по місцевих пам’ятках (а там є що подивитись повірте). А вночі тут починається Голівуд – бари, ресторани, караоке працюють до ранку. Атмосфера кайфова!\nЯ дуже рада, що мені пощастило побачити все це, відчути і прийняти участь! Таке враження, що до переїзду в Португалію я спала.\nПро людей, роботу та кухню\nНе дивлячись на пляжі та відпочинок, потугальці справжні трудоголіки. Вони пишаються будь-якою роботою. Тому знайти роботу тут дуже легко!\nПовірте, якщо ви не розмовляєте португальською – це не проблема! Місцеві наскільки чуйні, що навчать вас роботі і мови з великим задоволенням, як мене, наприклад.\nА якщо ви зарекомендуєте себе з гарного боку, доведете, що стараєтесь, будьте впевнені, що обов’язково отримаєте пропозицію підписати свій перший робочий контракт. А це перший документ, який зробить вас частиною країни, а не просто туристом. Я підписала свій перший контракт через три місяці роботи в одній із кав’ярень.\nМої роботодавці стали моїми першими друзями.\nПортугальці дуже відкритий, добрий і чуйний народ. Дня не можуть прожити, щоб не пожартувати або розсмішити. Несуть в собі і дарують оточуючим позитив. Люблять свята. А свято живота найбільше.\nПортугалія знаменита багатющою гастрономією. Сири, копченості, морепродукти, вина, молочні вироби, фрукти і овочі – все це справа рук місцевих фабрик і фермерів. Кожна зона знаменита якимось з продуктів і з цього приводу раз на рік проводиться великееее свято!\nЯ вже відвідала декілька таких свят. Головна мета організаторів – нагодувати тих, що прийшли до «не можу» Крім їжі, це дуже весело і затишно!\nНаприклад, кожного року, проходить улюблений для багатьох карнавал! Португальці чекають на цю подію більше, ніж власний День Народження. Грайлива атмосфера поглинає від малого до великого. Переодягаються все – навіть собак примудряються нарядити😂 Протягом п’яти днів, місто не спить з ранку і до ранку тут є все: музика, феєрверки, чоловіки в міні спідницях, мультяшні герої і знаменитості (в цьому році бачила Мерилін Монро навіть😂). Всі зігріваються гарячими смаженими каштанами та сангрією.\n65% населення – люди похилого віку, довгожителі. Пенсіонери живуть дуже добре. Ходять на безкоштовні заняття з йоги, басейн і мають великі пільги. До речі, тут є спеціальні кафе для них, облаштовані комп’ютерами для того, щоб бабусі та дідусі мали доступ для інтернету і вільно спілкувалися з родичами або заводили нові знайомства😃 Мені подобається, що тут намагаються створювати кращі умови для життя або як мінімум полегшити її.\nЩо змінилося після переїзду?\nМій переїзд дуже змінив мене, точніше середовище в яке я занурилася. Я стала спокійнішою та добрішою. Коли людина оточена любов’ю і турботою, вона не може бути злою. Це мені ще один бонус від моєї сонячної Португалії!\nЯ так рада, що можу з вами цим поділитися! Я закохана в цю країну! Одного разу я напишу книгу про те яка вона гарна, або, як мінімум, створю відео влоги.\n5 місць в Португалії, які ви обов’язково повинні побачити. Для мене їх 55, але я обрала основні:\n1. Лісабон (Байру Алто, Праса ду Комерсіу(Площа торгівлі), Тріумфальна арка на Руа Аугушта, армазень Ду шиаду).\nЦе мої рекомендації! Краще один раз побачити, ніж 100 разів почути! Bem vindo a Portugal🐓.\nДо речі, символ Португалії – чорний розписний півень!\nЗ Португалії можна літати в будь-яку точку Європи. Одного разу натрапила на пропозицію Лісабон – Париж – 30 €. Навряд чи з Києва хтось полетить до Франції за ці гроші… Плюс, наша паперова тяганина. Тут же, ти повинен надати тільки електронне посвідчення, називається – картон сідадао, яке має кожен європеєць, щось схоже на наш паспорт.\nПро Україну і Португалію\nРізниця між Португалією та Україною розміром в прірву. Мені шкода, але це так. Сподіваюся, що одного разу все змінитися на краще.\nЖити в Португалії не дешево, як і в Україні. Різниця в заробітній платі. Тому, навіть з високими цінами, португальці ні в чому не потребують і ні в чому собі не відмовляють.\nЯ за три роки ще ні разу не літала в Україну, знаю стільки всього сталося … Серцем я завжди з моєю Україною, бажаю процвітання і стабільності! І миру. Хочу миру на моїй землі!\nЯ обожнюю місто Львів, теплі спогади про Київ… Україна – one love, а Португалія моя доля💙\nДо речі, про долю, пів року тому я вийшла заміж за найгарнішого португальця, тепер у мене подвійне громадянство, нове прізвище та своя сім’я, якою я дуже дорожу!\nФото: з особистих архівів Дарини


Єдністю ми переможемо ворога, який намагається нас поневолити, - Митрополит Епіфаній у Дніпрі. Суспільство ДНІПРОГРАД\nГоловна / Суспільство / Єдністю ми переможемо ворога, який намагається нас поневолити, - Митрополит Епіфаній у Дніпрі\nСьогодні, 17 грудня, новообраний голова Православної церкви України Митрополит Епіфаній провів свою першу службу за межами Києва. Відбулося це в дніпровському Храмі Різдва Пресвятої Богородиці, повідомляє Дніпроград.\nРазом із Епіфанієм у службі та зустрічі з громадою Дніпра були також присутні президент Петро Порошенко та Владика Симеон, голова Дніпровської єпархії.\nЯк зазначив Епіфаній, 15 грудня в стінах Собору Святої Софії відбулося справжнє диво, але попереду важкий шлях розбудови Єдиної церкви, тож українці мають об'єднатися та разом працювати над цим.\n"Ми проголосили Єдину церкву, ми об'єднали три гілки православ'я в Україні, але попереду у всіх нас важка робота. Ми повинні будувати цю церкву на засадах любові і єдності. В цьому наша сила. Ворог намагається роз'єднати, але та небезпека, яка нависає над нами, навпаки повинна об'єднати нас. Ми повинні засвідчити, що цією єдністю ми переможемо ворога, який намагається нас поневолити. І ми поступово стаємо духовно незалежними і це є дуже важливо", - сказав Епіфаній.\nТакож голова ПЦУ подякував усім, хто доклав зусиль до створення Єдиної церкви.\nТаким чином, Дніпро став першим містом, куди завітав Митрополит Епіфаній після свого обрання на Соборі 15 грудня.\nТеги: Епіфаній, церква, собор, Порошенко, ПЦУ, Симеон\nУ Нікополі відкрили пам’ятник «Борцям за волю і свободу України»


2018 року на Черкащині було скасовано 57 публічних закупівель на 483 млн. грн., - Держаудитслужба » ПРОВІНЦІЯ - Інформаційно-аналітичне видання\n2018 року на Черкащині було скасовано 57 публічних закупівель на 483 млн. грн., - Держаудитслужба\nЯк інформують в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби в Черкаській області, протягом січня - травня 2018 року фахівці Управління проаналізували 153 інформацію про закупівлі, розміщену в електронній системі публічних закупівель, на загальну суму 652 млн грн, які проводили замовники (установи, організації та підприємства) Черкаської області.\nПід час аналізу виявлено порушення у 93 випадках на суму близько 536 млн грн. Зокрема, це порушення оприлюднення оголошення про проведення процедур закупівель, порушення термінів укладання договорів, невідповідність тендерних пропозицій вимогам тендерної документації.\nЗавдяки своєчасним рекомендаціям аудиторів відмінено торги/скасовано процедуру закупівлі у 57 випадках на суму 483 млн грн, розірвано 36 договорів на суму понад 53 млн грн.


ОЛЕГ СКРИПКА: «ТАЛАНТ – ЦЕ ТВОРЧІСТЬ БЕЗ НАТУГИ» |\nHome / ОЛЕГ СКРИПКА: «ТАЛАНТ – ЦЕ ТВОРЧІСТЬ БЕЗ НАТУГИ»\nОлег Скрипка: Про своє власне життя я не розповідаю в інтерв’ю. Бо вважаю, що це неправильно. Якщо людей цікавить приватне життя артиста, це значить, що їх не цікавить його творчість. Артист має сказати про себе своєю творчістю, а те, що він робить вдома – не має значення.\nОлег Скрипка: Думаю, що не впливає. Тому, що творчість – це річ внутрішня і, грубо кажучи, духовна. Вона не залежить, точніше, слабко залежить від матеріального життя. Треба якісь гроші, щоб купити інструменти та прилади, на яких робити музику. Мені особисто ніколи не було цікаво читати, яке приватне життя було у Льва Толстого, чи в Рембо, чи в когось іще.\nОлег Скрипка: Абсолютно, на сто відсотків! Багато разів ми попадали на таку позитивну фазу хвилі. І нас просто саме життя підштовхувало, надавало певний імпульс. Я розумію, що ми робимо нормальну музику, і що вона цікавить людей. Але, якщо б нам не повезло разів десять в нашому творчому житті, то нас би ніхто не знав і ніхто не чув.\nОлег Скрипка: Скажімо так, відчувається, що в нашій державі не вистачає розуміння, що рок-музика є справжньою національною культурою. І підтримувати українську рок-музику – це підтримувати наше культурне майбутнє. Впевнений, що цього не розуміють наші політики. Навіть консервативні одиниці. Вони по-старому вважають нас ворогами.\nОлег Скрипка: Так, таке ставлення в політиків і залишилось. Такий собі консерватизм. Вони із задоволенням йдуть назустріч естраді. На жаль, але так і буде воно в майбутньому – більшість естради ніхто не пам’ятатиме. Тому що естрада – це піар. Хоча, власне, завжди був такий розклад сил в природі і в усіх суспільствах. Є, грубо кажучи, якась попса при будь-якому мистецтві, яка завжди краще себе почуває. Вона дуже яскрава, на перший погляд, рекламиста така. Внаслідок чого політики до попси нормально ставляться. Вони люблять запросити попсовиків до себе на день народження, на якісь свої свята.\nІнша проблема. Я розумію, ведеться якась боротьба, хочуть захисти телевізійний і радіоефір від російської попси. Але це робиться, по-перше, грубо, а, по друге, не планомірно. Все одно дев’яносто відсотків, що ми чуємо – це російський ефір. І якщо хтось щось забороняє, то цим робить тільки рекламу. З Росії ми тільки й чуємо, що в Україні забороняють російську мову. Хоча насправді, якщо глянути на афіші, то дев’яносто відсотків маємо російських виконавців і там Стінг чи інші західні зірки. Українські виконавці все менше й менше їздять з концертами. І це є серйозна проблема в Україні.\nОлег Скрипка: Ринок не може виручити рок тому, що така ситуація: в основному рок люблять люди бідні й частково середнього достатку. Багаті люблять попсу. Тобто йде попсі більше грошей. І ще попса дешевше коштує. Вони не шукають зайвої мороки. Грати з міні-диском дешевше ніж грати з музикантами. Нам потрібна більш-менш якісна апаратура, щоб наші виступи не сприймалися як шум. Рок-проекти – це дорогі проекти. Хоча зовні рок може виглядати як якась недоладна музика. Насправді це дорого, і ринок до цих пір не може витягнути наш рок. Обладнання, барабани, гітарні підсилювачі і музиканти теж «живцем». Хоча рок-музиканти дуже мало отримують. Все одно простіше й дешевше прийти з міні-диском ніж з музикантом. От така ситуація.\nОлег Скрипка: Є сучасні групи, навіть вітчизняні, які це використовують. Це робота з ді-джеєм. Стоїть на сцені, умовно кажучи, технік. Він запускає якісь звуки з комп’ютера та різних приладів. У загальному сказано комп’ютер. Це сенплер та різні штуки. Тут якраз стирається грань між виступом під «фанеру» та виступом «живцем». Але насправді західний ді-джей, я вважаю, що це справжній музикант. Я чув роботу класних ді-джеїв. І в Москві починають з’являтися класні ді-джеї. Вони «живцем» працюють з публікою. Можуть щось підіграти на клавішах, підспівувати, іноді створити дуже несподівані звуки, дуже цікаво міксувати. Коли з ді-джеєм грають «живі» музиканти – дуже цікаво.\nНа сьогодні естрадні групи вже не влаштовують. Гітари, барабани живі… Це буде модно декілька років. Потім, я думаю, все ж таки жива музика віддасть позиції комп’ютерній. Розвиток музики йтиме хвилями. Гадаю, буде майбутнє і в джазу. У широкому розумінні. Асі-джаз у вузьких колах це модно. Але думаю асі-джаз дійде й до України і буде у нас в моді.\nОлег Скрипка: «День народження», «Були на селі» – нові пісні. Загалом, який сенс нам писати нові пісні, якщо старих ніхто не знає?! У «Ліриці «В.В.»» понад півсотні пісень. Цього поки що достатньо. Випущено вже дві третини цих пісень. Їх ще вистачить на два альбоми. Якщо треба, спокійно можна написати іще. Але писати нові пісні – означає забувати старі. Це просто зайва робота. У ній точно немає ніякого сенсу. У кожному альбому «В.В.» половина старих пісень, половина нових. І одна-дві пісні це обробка відомих пісень.\nОлег Скрипка: Хочемо випустити сінгл з піснями Віктора Цоя. На замовлення проекту «Кінопроба» московською фірмою «Рео Рекордс» ми зробили обробки цих пісень. Як завжди залишилися в хвості цього російського паровозу. Тобто за Земфірами, «БИ-2» і т. ін. Тому наші пісні майже ніхто не чув. Вони вийшли збірками «Кінопроба-1» і «Кінопроба-2», але насправді їх ні на радіо, ніде не крутили. Ми хочемо випустити їх самі. Я збираюся сам попрацювати як ді-джей. Хочу випустити маленький сінгл, де буде ремікс двох пісень «В.В.» східного напрямку. Це «Розмова з Махатмою» і «День народження». І ще туди увійдуть «Не думай о секундах свысока» і «Мы – дети галактики» (це Лев Лещенко співає). Все майже готове. Я потроху так працюю на комп’ютері. Спілкуюсь з фірмами-виробниками. Але в Україні вони в нас слабкі. До реміксів (це оброблені з використанням комп’ютерної техніки музичні фрагменти з раніше випущених композицій) фірми обережно ставляться. Не знаю, чи вийде. Можна просто так випустити, наштампувати диски – це не дуже дорого. Можливо випустимо за свій рахунок.\nМайдан-Інформ: Пісню «Горіла сосна» записано разом з хором французьких танцюристок. Нещодавно вийшов новий альбом – концертний сольник в Києві «Інколи», де «В.В.» акомпанує оркестр Збройних Сил. Є наступні проекти подібного партнерства?\nОлег Скрипка: Хотілося б дуже знайти цікавий народний хор не офіційного плану, а з якогось сільського клубу. Зробити з ним якийсь проект. Пошукати українських пісень, не розкручених, як «Ти ж мене підманула», а гарних народних пісень, які ще співають люди у селах. Щось зробити з цього було б дуже цікаво. Є така ідея. Робота поки що не ведеться. Але це можливо. Для цього потрібен, час, гроші та зацікавлені сторони.\nМайдан-Інформ: Хотів би повернутися до епохальних віх для «В.В.». Перша – початок виступів 1987 році. Які наступні?\nОлег Скрипка: В Україні і в цілому в Радянському Союзі був матеріальний і моральний занепад і для такої групи як наша не було роботи взагалі. Якраз так вийшло, що нас вчасно запросили до Франції працювати. Ми поїхали до Франції, жили і працювали, співали ту ж «вевешну» музику українською мовою. Нічого не треба було змінювати. Нас там приймали, слухали, робили нам концерти і т. ін. І якраз в цьому плані гурт «В.В.» здобув великий шанс тому, що багато груп у той час просто розпалися. Ми мало не єдина група, що вижила. Потім якось вчасно повернулися. Якби трохи пізніше – то нас би остаточно забули в Україні. І все. Не залишилося б ні слуху, ні духу.\nОлег Скрипка: Хотілося все ж таки грати в Україні і відчувалося, що можливості для цього з’являються. На щастя, зацікавилася одна фірма – московська «Гала Рекордс». Ми з нею уклали контракт, працювали. Вийшли пару альбомів, кліпи і тому подібне.\nСучасна віха, я вважаю, зацікавленість Росії до України загалом. До української музики. Зокрема, до моєї групи. Це просто склалися обставини. Й зараз виручає зацікавленість до «В.В.» з боку Москви. Якби її не було, ясно, що ми б в Україні не вижили. Я просто спостерігаю, як виживають українські рок-групи. Вони, відверто кажучи, ледве животіють. Якщо артист не відомий в Москві, йому важко бути відомим в Україні. Якби я не працював у Москві, ми б не могли робити ні кліпів, ні альбомів. Як мінімум в такому вигляді, як зараз це відбувається.\nЗ іншого боку, уникати категоричного критиканства. Сам теж кажу «естрада» чи «попса». Але не вся естрада і попса погана. Є нормальна естрадна пісня – вона приємна. Деяких виконавців я дуже поважаю. Наприклад, я вважаю, що Меладзе нормальний співак. У нього є голос, нормальні були пісні у перших альбомах. Нормальні попсові тексти. Можна ще когось назвати. Коротше, треба розрізняти людей і розуміти, хто й що робить.\nОлег Скрипка: Я, як і всі люди мого віку, вискочив з-під пресу радянської пропаганди. От і ми всі тепер критично ставимося до радіо, телебачення і того всього. З іншого боку, я перебуваю в просторі шоу-бізнесу і бачу, як багато робиться речей. Я бачу, як робляться зірки, я бачу і знаю, як ховаються в життя різні ідеї – і культурні, і естетичні, і політичні. Тобто, я знаю механізм цього. І якщо щось з’являється нове, я, як хірург, роблю дуже швидку трепанацію цьому. Розумію, що люди тримають за цим, що вони хочуть сказати. Коли відбувається аналіз – це допомагає.\nТексти – доповнення до музики.\nОлег Скрипка: Я б сказав наш слухач – це людина, яка може вловити для себе якийсь емоційний резонанс в нашій музиці. Тобто ця людина може бути будь-якого соціального плану чи віку, будь-якої професії. Я бачу, що приходять абсолютно різні люди на наші концерти. Приходять не тільки батько із сином. Приходять дід чи бабуся з онуком. І вони вдвох просто «вставляються» нашою музикою. Це емоційні люди, в яких відбивається наша музика.\nСлухайте музику. Те, що ми хочемо сказати – це в музиці, а слова це є тільки слова. Ми не майстри слова, а майстри звуку. Тексти – доповнення до музики. Я хочу випустити нову «Лірику «В.В.»». Але це тільки для фанів. Хто щось не дочув, коли ми співали, зможе почитати.\nОлег Скрипка: Спочатку пишеться музика. Потім до неї текст. Бувають якісь доповнення. Щось я там змінюю. Коли довгу пісню співаєш, іноді з’являються нові слова, й ти розумієш, що вони кращі. Хоча вони вже записані в альбомі, але ти розумієш, що так краще сказати. Це може бути на сцені. Співаєш – якось слово там раз вискочило. Чи на репетиції. Чи може просто йдеш вулицею і воно само виникає.\nТалант як молоко в корови – воно просто тисне\nОлег Скрипка: Просто раз – і є якась мелодія. Схопити момент появи її – це неможливо. Завдяки чому – не знаю. Це природна данність, яка від людини не залежить. Скільки я знаю різних людей. Талановитий актор чи талановитий письменник. Ти бачиш, що людина за свій талант не відповідає, це просто дано їй «на шару», безкоштовно. Людина потім з цим працює. Дехто працює нормально. Тобто, вміє його вірно використати. В іншого так не виходить.\nМайдан-Інформ: Як Ви ставитеся до поширеної формули, що талант – це всього на 5 відсотків природа, 95 відсотків – праця?\nОлег Скрипка: Ясно, що в Леся більшість відсотків таланту. Він дуже талановита й ерудована людина. У нього гарний смак і вміння підмічати. Просто, це як молоко в корови – воно просто тисне, його треба видати. А для цього треба попрацювати, щоб надати таланту певної форми. Лесь – художник. Для того, щоб малювати, треба багато працювати – це і є робота над формою. Тобто, для нього це – проблема попрацювати. Він надає своїм спостереженням форми п’єс. Випустив книгу. Тобто, він не сильно напружується. До речі, теж гарно – не сильно напружуватися. Як я розумію, Тарас Шевченко теж не сильно напружувався, щоб написати свої вірші.\nЄ різні люди: з одних це йде таким сильним потоком, з інших маленьким струменем. Можна назвати талант, можна назвати інтелект, відчуття смаку чи гумору – по-різному. І треба працювати по-різному. Чим менше таланту, тим менш цікава робота – і все. Буває видно, що багато роботи, але відчуваєш, що більше й нічого.\nNext Post: КОЗАЦЬКИЙ ДВОБІЙ ЗА НОМЕРОМ 20