Як заробити без досвіду і великих зусиль: 5 способів - tochka.net\nТи зможеш отримувати фінанси навіть не виходячи з дому.\nІноді грошей не вистачає, а влаштуватися на офіційну роботу зовсім не просто. Це в наш час вже не проблема, адже заробити можна на чому завгодно.\nЧитай, які способи допоможуть поліпшити твоє фінансове становище:\n1. Продай або обміняй непотрібне. Існує чимало сайтів в інтернеті, де ти можеш досить просто продати або обміняти обридлу річ або ту, що не підійшла. Наприклад, косметику, речі, гаджет, книгу та інше. У тебе предмет лежить і припадає пилом, а комусь він, можливо, дуже потрібен.\n2. Якщо у тебе є машина, можеш запропонувати свої послуги для нерегулярного перевезення. Наприклад, просто час від часу підкидати людей до вокзалу чи аеропорту. Змагатися з таксистами ти, звичайно, не зможеш, але іноді отримати копієчку вийде.\n3. Живеш одна? Здай квартиру. Звичайно, не варто їхати жити на вокзал. Наприклад, якщо ти вирушаєш у подорож чи залишаєшся надовго у батьків. Не всім потрібна квартира на місяць або рік. Раптом хтось приїхав до твого міста погостювати на тиждень? Єдине: ретельно перевір людину перед угодою.\n4. Знаєш іноземну мову або іншу корисну справу? Стань репетитором або візьмися за переклад статей. Якщо володієш тільки рідною мовою, пам'ятай, що іншим потрібна практика саме в ній. Перевіряй письмові завдання, вчи розмовної мови. Можна навіть не виходити з дому, а спілкуватися в інтернеті. Вмієш в'язати або фотографуєш - чим тобі не ідея? Це і хобі, і робота одночасно.\n5. В інтернеті просто заробити, якщо взяти участь у платних опитуваннях, анкетуванні, дослідженнях. До копійки копійка - ось тобі і гривня. Також можеш стати таємничим покупцем або критиком, якщо відчуваєш в собі сили і здібності.\nВікна великих архітекторів: вантажні постери від Федеріко Бабіна\nТи пробувала заробляти подібним чином?\nВідповідь: Так, продаю непотрібні речі через інтернет. Виходить досить непогано, але потрібно стерегтись аферистів. Краще продавати в межах міста.\nsunshine2012 7 років тому\nТы пробовала зарабатывать подобным образом?\nВідповідь: Нет, не пробовала и вряд ли когда-нибудь попробую (особенно первые 3).\nВідповідь: Нет. На счет квартиры... в наше то время... глупый совет!


УкрЗахідІнформ :: Китайська вакцина від коронавірусу у Бразилії виявилася ефективною лише на 50% – WSJ\n14.01.21 14:29 0 68\nЗа результатами тестування вакцини, в якому брали участь 12 тисяч добровольців, її ефективність склала 50 відсотків. Це перше повністю завершене випробування вакцини за межами Китаю. Минулого тижня бразильський інститут Butantan, який проводив дослідження, оголосив про те, що ефективність вакцини досягає 78 відсотків. Однак у відповідь на критику бразильських вчених, які звинуватили інститут у введенні громадськості в оману, уточнив, що з початкових даних були виключені випадки захворювань «дуже слабкою формою» COVID-19.\nЯк зазначає WSJ, вакцину Sinovac висловили бажання отримати країни, що не мають коштів для масштабної закупівлі вакцин західного виробництва, які демонструють значно більш високу ефективність. Бразилія замовила 100 мільйонів доз китайської вакцини. Переговори про закупівлі ведуть ще сім латиноамериканських країн. ДИВІТЬСЯ ТАКОЖ: ВООЗ: колективний імунітет до COVID-19 навряд чи сформується в 2021 році\nПопередня новина: Якутський шаман Габишев ...\nНаступна новина: ЦВК Казахстану озвучила ...


З того моменту, коли починає танути сніг, абсолютно всі представниці прекрасної половини людства готуються до майбутнього пляжного сезону. Даною тенденції схильні навіть ті дівчата, які, на перший погляд, і не мають особливих проблем з фігурою.\nЯкщо ви вирішили, що все ж пора задуматися від власної фігурі, не кидайтеся на першу-ліпшу дієту, а скористайтеся старими перевіреними радами. Їх дотримання дає відмінний ефект , який перевірений не одним поколінням "худнуть".\nНасамперед, вам необхідно почати контролювати власний раціон харчування. Набагато легше робити це, якщо завести щоденник харчування . Але будьте чесні, насамперед, перед собою, і записуйте все, що тільки було випито або з'їдено вами за день. Дієтологи впевнені, що даний метод є відмінним і дієвим стимулом, що допомагає уникнути зривів у харчуванні.\nНе забувайте, що тепер для вас існує, як мінімум, дві категорії продуктів - дозволені й заборонені. До останніх відносяться борошняні вироби, копченості та солодощі. Дані продукти "проявляються" на тілі у вигляді жирових відкладень на сідницях, стегнах і животі. Тобто на тих частинах тіла, які б дуже хотілося підкоригувати до початку пляжного сезону.\nТушкована і смажена їжа також потрапляє в категорію заборонених продуктів. Краще замінити такі продукти вареними, запеченими або приготованими на пару. З часом рекомендується відмовитися від вживання солі . Але якщо ви взагалі не сприймаєте прісну їжу, то можете трохи полегшити своє життя, додаючи в страви трохи натуральної морської солі.\nЗвикніть не їсте після шести вечора. Але якщо ви занадто голодні, можна дозволити собі порцію знежиреного йогурту або ж кефіру. Це допомагає справитися з нападами вечірнього голоду.\nПісля виключення з раціону шкідливих для фігури продуктів, можна переходити до "розвантаженні" організму. Одного разу на місяць влаштовуйте для себе три послідовних розвантажувальних дні . У перший день раціон складається з овочів. У другий день - улюблені фрукти, за винятком бананів та інжиру. У третій день можна вживати тільки знежирені кисломолочні продукти. Якщо ви зможете без зривів протриматися на трьох розвантажувальних днях, то станете легше на три кілограми. Після розвантажувальних днів відразу ж не налягайте на їжу, інакше це обернеться проблемами зі шлунком.


Українська Кардашьян зганьбилася на камеру: “Жаба, що з губами”, фото. Politeka\n24-річна киянка Олена Омович часто привертає до себе увагу передплатників фотографіями в стилі Кім Кардашьян\nInstagram-модель частенько публікує відверті фото в мережі і не приховує, що збільшила груди і постійно робить косметологічні процедури по збільшенню губ і скул. А ще, напевно, ніхто з підписників не бачив її без густого макіяжу і в нормальному повсякденному одязі, повідомляє “Знай.юа“.\nЦього разу Instagram-модель опублікувала фотографії, на яких з’явилася у відвертому образі і спокусливій позі. Дівчина рекламує плюшеву курточку і лосини, у що і одягнена. Все це білого кольору, також на ній короткий білий топ. На першому фото Олена постала в неприродній позі, зігнувшись і витріщивши попу, вона не дивиться в камеру і стоїть до неї боком.\nНа другій фотографії Омович позує вже передом до камери, але все одно згинається. Її волосся розпущене і спадають на плечі, а на обличчі щільний шар макіяжу. Геолокація до знімків свідчить про те, що вони були зроблені в київському ТРЦ Gulliver. У підписі до фото модель рекламує свої обновки, а також пропонує шанувальникам вибрати, яка з фотографій їм подобається більше.\nТака публікація не залишилася без уваги шанувальників моделі. Фоловерів почали дуже активно обговорювати нове фото на сторінці Олени. Багатьом знімок сподобався, і вони засинають дівчину компліментами, а деякі не в захваті від її силіконової краси.\n“Така милашка”, “На відео дупи взагалі немає, а на фото щось з’являється”, “Та всім пох*й ця або ця”, “Згадав відео, де жінка в білих легінсах тверкала і обіср*лась”, “анорексічка”,” Невже ти думаєш, що це красиво? у мене на тебе навіть не встав би”, “Жаба, що у тебе з губами?”, – пишуть в коментарях.\nРаніше Instagram-модель показала чергове відверте фото. 24-річна Омовіч часто привертає до себе увагу передплатників фотографіями в стилі Кім Кардашьян.\nInstagram-модель частенько публікує відверті фото в мережі і не приховує, що збільшила груди і постійно робить косметологічні процедури по збільшенню губ і скул. А ще, напевно, ніхто з передплатників не бачив її без густого макіяжу і в нормальній повсякденному одязі.\nНагадаємо, українська Кардашьян оголила груди прямо на даху: підкачайся.\nЯк повідомляла Politeka, українська Кардашьян порадувала гарячим знімком: Якщо так вигинатися, то і зламатися можна.\nТакож Politeka писала, що російська Кардашьян Квітко розполохала фанатів: Зовсім не спокусливо.\nТеги: знаменитість знаменитость коментарі комментарии модель реклама соцмережі соцсети Украина Україна


Повітряні кулі: у Києві пройшов фестиваль "Монгольф'єрія" | Новини на Gazeta.ua\nНад Києвом літали гігантські повітряні кулі — вражаючі фото\nЧетвер, 03 грудня 2020 13:33\nПерший в Україні масштабний фестиваль повітряних куль "Монгольф'єрія" пройшов 2 грудня на території Національного комплексу "Експоцентр України" у Києві. Захід відвідало зо 200 людей.\nМайже на кожній кулі висить прапор України.\nВеличезні повітряні кулі розміром із багатоповерхівки, видніються здалеку. Розфарбовані у зелені, червоні, жовті та сині кольори. Неподалік вишикувалась величезна черга з відвідувачів. За вхід платять по 150 грн. За 450 грн купують квиток із правом політати на кулі.\n- Неймовірне видовище, - дівчина у білій шубці фотографується на телефон. - Уперше на такому фестивалі. Раніше бачила кулі лише у небі.\nВідвідувачам пропонують зігрітися чаєм\nБіля входу - кіоски з напоями та сувенірами. Відвідувачам пропонують зігрітися чаєм за 30 грн та глінтвейном із червоного або білого вина. Його беруть по 75 грн за склянку.\nНа вулиці холодно, падає мокрий сніг. Погрітися можна у наметі з обігрівачем. Поруч із ним розмістили кіоск із сувенірами. Кілька дітей благають батьків придбати іграшкові повітряні кулі за 350 грн.\nЗа кілька десятків метрів троє механіків розігрівають кулю, наповнюючи її теплим повітрям. Вона швидко надувається.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: Українці розкуповують тури на зимові свята: де відсвяткувати Новий рік в умовах локдауну\n- Попри погану погоду багато людей. Швидкість вітру дозволяє літати, - розповідає організатор заходу Сергій Скалько. - Фестиваль приурочений до чергової річниці винайдення повітряної кулі братами Монгольф'є. До заходу готувалися вже давно, але основний етап підготовки зайняв близько 2 місяців. Наступну таку виставку плануємо провести 18 грудня.\nАби політати гості стають у черги. Акуратно займають місця у кошику. Один політ триває кілька хвилин, замість 10 заявлених в анонсі фестивалю.\n- Щасливі побувати тут, - діляться враженнями близнючки Марина та Ірина після польоту. - Хотілося підніматися вище й вище. Страшно взагалі не було. На висоті з'являється відчуття невагомості. До цього ще не переживала таких емоцій.\n- Для того, щоб стати пілотом потрібно старанно вчитися, - розповідає Андрій, власник компанії з підготовки пілотів та організації польотів на кулях Skywalker. - Теоретичну частину вчать близько 2 місяців. Далі залежить вже від кількості польотів - практики. Хтось швидко набуває стаж, а хтось повільніше - у середньому цей процес займає рік-два. Вартість навчання — 1,5 тисячі євро.\nЧИТАЙТЕ ТАКОЖ: "Дівчина скупилась на 32 тис. грн - взяла 18-19 товарів" - як пройшла чорна п'ятниця у Києві\nНа шоу працювали більше 10 пілотів.\n- Відтепер літатимемо завжди, коли буде гарна погода - швидкість вітру до 4 метрів у секунду, відсутність опадів, - вітається з гостями фестивалю організатор Сергій Скалько.\nДля відвідувачів запалює діджейка у сірому костюмі та червоній шапці. Зігрівається глінтвейном.\nУсього повітряних куль було дев'ять.\nКулі злітають та сідають десятки разів: висаджують пасажирів та набирають новий екіпаж. Після кожної посадки до кулі підходить чоловік та подає змінний балон.\n- 15 років працюю у цій сфері. Більше року сам керую. Кожного разу отримую задоволення від польоту, - пілот Сергій поспішає зайняти штурвал у літальному апараті. - Одна така куля коштує близько 50 тисяч євро.\nЧимало людей прийшли з кошиками та ковдрами. Влаштовують пікніки просто неба та фотосесії. Дехто - із новорічними гірляндами.\nБуває, кричать, плачуть, сміються або просто затамовують подих\n- Люди по-різному проявляють емоції: буває, кричать, плачуть, сміються або просто затамовують подих від відчуттів. Ніколи не бувають байдужі, - ділиться пілот Євген, допомагаючи пасажирам вилізти з кошика. - Ще жодного разу не було курйозів. Повітряні кулі - найбільш безпечний вид літальних апаратів. Це можна пояснити тим, що вони не мають складних механізмів, які можуть вийти з ладу. Усе завжди залежить від пілота.\nКожен кошик уміщав від 6 до 8 пасажирів.\nСтає пасмурно. Відвідувачі розходяться. Батьки намагаються вмовити піти дітей, які не хочуть покидати фестиваль.\n237 років тому брати Монгольф'є запустили першу в світі повітряну кулю у Парижі. Відтоді почалася епоха повітроплавання. Повітряні кулі популярні у турецькому регіоні Каппадокія. Чимало туристів їдуть туди саме заради цього видовища. Цей вид культурного відпочинку стає все популярнішим і в Україні.\nЗараз ви читаєте новину «Над Києвом літали гігантські повітряні кулі — вражаючі фото». Вас також можуть зацікавити свіжі новини України та світу на Gazeta.ua\nГорить найбільша фабрика з виробництва вакцини проти коронавірусу Переглядів: 26505\nДівчину 7 років тримали в труні, піддавали тортурам і ґвалтували Переглядів: 23274\nХолостячка Мішина засумнівалася в коханні Еллерта Переглядів: 11358\nЗ'явилися подробиці спроби затримання колишнього першого заступника голови СБУ Переглядів: 54\nБільше пів тисячі інфікованих коронавірусом у Києві Переглядів: 54\nЗа харчування у дитячих садках платитимуть батьки Переглядів: 1098


Тисячі віруючих УПЦ змінили фотографію профілю у Фейсбуці за допомогою рамки "УПЦ – це я!" | УНІАН\nТисячі віруючих УПЦ змінили фотографію профілю у Фейсбуці за допомогою рамки "УПЦ – це я!"\n17:52, 07 лютого 2018\nТисячі віруючих УПЦ змінили фото профілю у Фейсбуці за допомогою рамки “УПЦ – це я!” / news.church.ua\nМенш ніж за добу майже дві тисячі користувачів мережі Фейсбук, які ідентифікують себе віруючими Української Православної Церкви, підтримали ідею розміщення рамки «УПЦ – це я» на тлі силуету Києво-Печерської лаври в фото свого профілю.\n«Що показово, навіть рамки намагаються “віджати”, не те що храми… Така натура! :)», – пишуть користувачі мережі Фейсбук. Інші зауважують: «Зоря хоче належати до канонічної Церкви хоч таким чином».


ᐉ Сочевиця червона — купити по ціні 104,90 грн/кг • Київ, Харків, Дніпро • FRUIT TIME\nЗагальна інформація про сочевицю червоною\nСочевиця червона – невисока рослина, що відноситься до зернобобових культур. Культура складається зі стебла і плодів, в яких знаходяться зерна. Сочевиця добре росте в регіонах з помірними і тропічними кліматичними умовами. В даний час на світовий ринок культура поставляється з Канади, Австралії, Туреччини, Індії, США, Китаю, Ірану, Сирії. В інтернет-магазині FRUIT TIME незалежно від сезону можна купити сочевицю червону, оскільки компанія співпрацює з найкращими світовими постачальниками свіжих фруктів, овочів та інших продуктів високої якості.\nПоходження. На території Близького Сходу археологами було виявлене насіння сочевиці на розкопках епохи неоліту в давньоєгипетських гробницях і в місцях Вавилонського царства. Згідно з давньоєгипетськими письменами, вона вважалася смачним і цінним продуктом і активно використовувалася жителями Стародавнього Єгипту в кулінарії. Трохи пізніше торговцями вона була завезена до Греції, і вже звідти мореплавці завезли її до Європи.\nЗовнішній вигляд. Червона сочевиця є дрібнонасіннєвим сортом сочевиці. Плоди мають трохи приплющену форму розміром не більше 3 мм. Колір плодів може бути світло-червоний, помаранчевий або темно-рожевий. Зерна червоної сочевиці не мають оболонки, тому вони швидко розварюються.\nСмакові характеристики. Червона сочевиця за своїм смаком нагадує комбінацію смаків гороху, квасолі і горіхів.\nЯк вживати. Червона сочевиця активно використовується в кулінарії, оскільки не потребує попереднього замочування. Зерна не мають оболонки, з цієї причини маленькі червоні боби добре і швидко розварюються. Червону сочевицю використовують при приготуванні супів, пюре, каш та інших гарнірна страв.\nСочевиця червона має багатий вміст вітамінів А, В, С, Е, Р, К і корисних для людини елементів:\nЗавдяки своєму унікальному складу сочевиця червона володіє наступними цілющими властивостями:\nзапобігає розвитку офтальмологічних захворювань,\nвиводить з організму людини токсини,\nпокращує стан шкірного покриву,\nсприяє лікуванню патологій печінки,\nзапобігає виникненню онкологічних захворювань.\nПротипоказання. Червону сочевицю можна вживати людям з індивідуальною непереносимістю.\nІнтернет-магазин FRUIT TIME пропонує своїм партнерам сегмента HoReCa сочевицю червону за низькою ціною, забезпечуючи високу якість і швидку доставку в будь-який регіон країни.\nЯк вибрати сочевицю червону\nПеред покупкою сочевиці слід взяти до уваги наступні рекомендації:\nНа упаковці не повинно бути слідів конденсату.\nЗерна повинні бути однакового кольору і розміру.\nУ маленьких бобах не повинно бути слідів гнилі, цвілі, личинок комах.\nЩоб жителі України в будь-який час року отримували свіжі овочі, фрукти та інші продуктові товари, компанія FRUIT TIME, в якій можна замовити червону сочевицю оптом, ретельно стежить за якістю асортименту.\nЯк зберігати сочевицю червону\nНе можна зберігати сочевицю довше, ніж зазначено на упаковці. По закінченню цього терміну в зернах починають заводитися комахи і з'являтися грибкові бактерії. Після вживання простроченої сочевиці може виникнути харчове отруєння.


Патрульні допомогли глухонімій бабусі, яка загубилася в Ужгороді: фото | Новини\nПатрульні допомогли глухонімій бабусі, яка загубилася в Ужгороді: фото\n15:37, 21 червня 2016 р.\nВчора в обід ужгородські патрульні отримали повідомлення про те, що по вул. Грушевського ходить невідома особа похилого віку, яка не орієнтується у місцевості та не може згадати ім’я та місце проживання.\nПатрульні швидко об’їхали вказану вулицю та територію поблизу виклику. В одному з дворів на вул. Заньковецькій вони помітили стареньку, що блукала двором. Бабуся виявилась глухонімою і блукала вулицями вже декілька годин. Вона жестами вказала напрямок до свого дому.\nПолісмени попіклувались про літню жінку і швидко відвезли додому, де у подвір’ї багатоповерхівки її впізнала донька. Цілу і неушкоджену стареньку передали родині. Натомість екіпаж патрульних отримав теплі слова подяки від доньки.


Китайські лікарі назвали зелений чай «ліками від смерті» – Бориспіль на долоні\nГоловна > Здоров'я > Китайські лікарі назвали зелений чай «ліками від смерті»\nКитайські вчені опублікували в журналі European Journal of Preventive Cardiology результати свого десятирічного дослідження. Фахівці спостерігали за станом здоров’я більш ніж 100 тисяч жителів 15 провінцій в різних частинах Китаю.\nВипробовувані були розділені на дві групи: ті, хто п’є зелений чай більше трьох разів на тиждень і ті, хто робить це рідше або взагалі не вживає цей напій. Як виявилося, зелений чай істотно знижує ризик ранньої смерті.\nЗокрема, вчені підрахували, що у любителів зеленого чаю на 20% нижче ризик смерті від інсульту, на 22% – від серцево-судинних проблем, і на 15% рідше вони вмирають з інших причин, серед яких є рак.\nЯк пояснили автори роботи, ніяких чудес тут немає – в зеленому чаї міститься велика кількість поліфенолів, які захищають клітини від пошкоджень, борються із запаленнями та іншими порушеннями. Чорний чай теж приносить певну користь, але велика частина поліфенолів в ньому руйнуються в процесі ферментації.\nВчені вважають, що може мати місце «накопичувальний ефект» – чим частіше людина п’є зелений чай протягом життя, тим більше користі вона отримує. Дослідження будуть продовжені, щоб отримати більш повну картину про вплив зеленого чаю на тривалість життя.\nПозначено тегами Здоров’я зелений чай\n21 Травня 20220


Презентація на тему Конвалія травнева - презентації з біології | GDZ4YOU\nПрезентація на тему «Конвалія травнева»\nЦарство:tЗелені рослини (Viridiplantae)\nКонвалія — однодольна багаторічна трав'яниста рослина з родини лілійних. Кореневище довге, горизонтальне з підземними пагонами і тонкими придатковими коренями. Від нього відходять два прикореневих листки і тонка стрілка з китицею білих пахучих квіток. Плід — малонасінна червона ягода. Цвіте періодично, через 2—3 роки, у травні.\nдуже невибаглива і зовсім непогано почуває себе в півтіні . Наприклад , її дуже добре розміщувати під чагарниками або плодовими деревами . Але при сильному затіненні не цвіте , а тільки вегетативно розмножується . Ця рослина досить посухостійка , але при недоліку вологи дрібніє . На одному місці його можна вирощувати до 10 років .\nЗанесення в Червону книгу України\nНезважаючи на те , що в промислових цілях рослину майже не заготовляють , в лісах його стає з кожним роком менше .Тому його і занесли до Червоної книги . Але він може чудово рости і розмножуватися в саду .\nЧому потребує охорони :\nДля того щоб з насіння конвалії виросла доросла квітуча рослина , необхідно 7 - 8 років . Вона дуже цінна лікарська рослина , яку з давна використовували проти недугів . Квітки конвалій знаходять також широке застосування в парфумерній промисловості . Потрібно відзначити , що конвалія належить до отруйних рослин .Були випадки отруєння худоби . Тому слід бути уважним з цими букетиками чарівних квітів .\nРозкажи чому трави сумні\nПрезентація на тему «Костные рыбы»


У Дніпрі вдову загиблого кіборга жорстоко побили за українську мову\nГанна Счасна – жителька міста Дніпро, вдова воїна АТО, який загинув три місяці тому на Світлодарській дузі. Вона виховує п'ятьох дітей та розмовляє українською. Каже, що через мову й стався конфлікт в магазині, в результаті якого її побили на очах в її дитини, а з вух вирвали сережки з тризубом.\nЖінка розповіла, що прийшла в магазин, щоб придбати червоні та чорні стрічки, з яких разом зі своєю родиною робить обереги для солдатів. Але продавчині українська мова, якою до неї звернулася жінка, не сподобалася.\n"Вона бере ці стрічечки, згрібає з прилавка і ховає їх на стелажі. І каже: йдіть звідси! Я дістаю телефон, кажу: ви хочете сказати, що ви не будете мені продавати товар, тому що я розмовляю українською? Так! Пішла геть звідси", – розповіла Счасна.\nЗа словами власниці сусіднього ательє, Ганну за косу витягли з магазину, а також розбили телефон.\nСчасна викликала поліцію на місце інциденту.\n"Вони зауважили, що за законом мають право говорити "тією мовою, якою зручно". А далі пішла процедура складання протоколів. Вони зі мною спілкувались, а ця жінка тим часом пішла, вони навіть не знали ані ім'я, ані прізвища її", – пригадала вдова.\nВ родині загиблого "кіборга" розповіли, що червоні та чорні стрічки мають для них особливе значення, оскільки саме під такими прапорами воював їхній "Сім'янин" – Андрій Широков.\nУ нього залишилося п'ятеро дітей – троє рідних та двоє всиновлених.\nСчасна розповіла, що їй кілька разів пропонували зам'яти скандал з мовою, але вона не погодилася.\n"Мій чоловік загинув не за те, щоб мене і всіх українців принижували, казали "Пішла геть звідси, я як хочу, так і поводитимуся в Україні, і ніхто мені не указ", – підкреслила жінка.


Д. И. Урнов. Геній століття - Сочинение по литературе\nД. И. Урнов. Геній століття\n25 октября 2012 Рубрика: Экзаменационные эссеАвтор: Essays\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" уважатися його батьківщиною. Байрон був хром, але, не бажаючи нікому поступатися першістю, посилено займався боксом, плаванням, фехтуванням і верхівковою їздою. А Шекспір... Адже його, здається, зовсім не було? Або за нього писав хтось інший?\nПодібні подання можуть бути неточні й зовсім легендарні, однак рідко вони бувають випадковими й у кожної з легенд є своя логіка.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" воістину випадкових, підґрунтя його полягала в труднообяснимости явища. "Це був геніальний мужичок", - думка про Шекспіраа, що сучасники чули від Пушкіна . Але, при всій геніальності, як міг він написати такі обемлющие всесвіт п'єси?\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" переорана й навіть до крупиць перебрана руками . Це не означає, начебто у вивченні Шекспіра не залишилося неясностей або білих плям. Білі плями є, так ще які! Наприклад, майже нічого не відомо про найперші роки Шекспіра в театрі; ці роки, що охоплюють зразкове п'ятиліття, так і називають "темними". Але все, що можна було довідатися про репертуар, про пристрій сцени й залу для глядачів, про акторів і драматургів шекспірівських часів, вивчено досконально. У результаті оточення Шекспіра, обрисовує контуром його фігуру в тих випадках, коли про нього самому немає відомостей. Поки ні, оскільки дослідницька робота йде на овний хід і шекспироведи з'єднаними зусиллями в різних країнах витягають на світло всі нові факти. Ще в минулому столітті думали, начебто Шекспір був мало відомий у свою епоху, і це викликало всякі домисли. Тепер ми знаємо щонайменше п'ятдесят вісім відгуків про Шекспіра, що належать сучасникам. Чеські вчені встановили, що вже тоді, у ту епоху бродячі акторські трупи грали шекспірівські п'єси в них у Богемії (так називалася Чехія). І навіть "темні роки" небагато посвітліли за саме останнім часом: удалося відшукати якогось "Шакспера", що саме в ту пору був домашнім учителем або секретарем в однієї досить вельможної особи.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" "Народився, женився, став переробляти чужі п'єси, писати свої, потім склав заповіт і вмер", - так скептики ніколи підсумували відомості про Шекспіра, і ця видима вбогість знань спонукувала сумніватися в "канонічній" біографії. А нині ми знаємо, у якій обстановці з'явився на світло Шекспір і як виховувався, точніше, як виховувалися люди в його середовищі, яка було їхнє домашнє життя. Одним словом, казавшееся в долі Шекспіра мрячн і сумнівним виявляється прояснено. Взяти хоча б те ж саме вчителювання. Про нього було давно відомо по переказах і слухам: перші збирачі англійської старовини зуміли запам'ятати їх ще в XVII столітті, а тепер, не виключено, ми довідаємося, яке жалування одержував учитель (або секретар) Шекспір.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" видання: розбійники книжково-видавничого ринку колись обкрадали самого Шекспіра, безмитно й безоплатно передруковуючи його п'єси. Ці злодійські видання згодом - століттями! - морочили читачів і шекспироведов, збиваючи їх зі сліду й змісту дивною хронологією. І от підробки, виконані із превеликим тщанием, з використанням потрібного паперу й шрифтів, викриті: не встояли вони перед проникливістю інфрачервоних променів, і комп'ютери допомогли відсіяти підроблене від справжнього.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" здивованих питань: чому покинув він рідні краї й рушив у далекий по тимі часам Лондон? Чи могла той самий людина створювати грандіозні трагедії й... і скуповувати нерухоме майно? Нині ми знаємо: дорога була второваної, багато хто йшли по ній у пошуках удачі, і Шекспір виявився в столиці не один. А якщо Шекспір слил чи ледве не експертом у всіх областях від філософії до садівництва, то треба було, у свою чергу, вивчити як треба й ученість Шекспіра; і виявилася вона скоріше великої, чим точна й ґрунтовної: освіченість самоучки. Велика творчість, звичайно, залишається таємницею, як невичерпна глибина. "Шекспір, - сказав відомий своєю парадоксальною дотепністю Бернард Шоу, - викликає в мене особливу ворожість тоді, коли я порівнюю по розмаху його розум з моїм власним".\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" із провінції в столицю, що піднялася з напівписьменної (а може бути, і безграмотної) середовища на висоти культури. Чи міг гігант, дорівнює Шекспірові або Ломоносову, не вибитися в люди? Ранній біограф Шекспіра, що чув Шекспірівських сучасників, записав: "У нього був не уступає йому по здатностях друг-одноліток, однак він умер зовсім молодим". А ще один шекспірівський співвітчизник, поет-романтик Шеллі, говорив про "німих безвісні" геніїв з народу, що не сказали свого слова, що канули безвісти в Лету, що сгинули десь там, у море людському. Товстої, що мав всі підстави судити по собі про значення в долі художника й здатностей, і обставин, завжди підкреслював, що для успішної творчості необхідна безліч умов, які з'єднуються дуже рідко.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" енергію "найбільшого прогресивного перевороту із всіх пережитих до того часу людством". Виразився переворот у перебудові середньовічно-феодального миру в усіх напрямках. Зміни назрівали поволі, і епохальні відкриття, що визначили характер Нового часу, відбувалися ще в надрах середньовіччя. Гуманізм як наука про справи земних, людських зародився в стінах монастирів і перших університетів, що нагадувала ті ж монастирі. Але що було надбанням учених розумів, схоластів, то зробилося духом часу, поширилася як віра в людину, його значення й безмежні можливості. "Человекоизучение" стало человекоутверждением, втілюваним практично, повсюдно, різнобічно, яку б з областей життя не взяти, приватну або суспільну, яку би сферу діяльності не вибрати: політику, економіку або художню творчість.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" людин Відродження, усвідомивши себе хазяїном власної долі, міг кинути не тільки сім'ї, але й богові, і королеві, сеньйорові, будь-якому авторитету. Що з безоглядного самоствердження могло відбутися, ми довідаємося, читаючи Шекспіра і його сучасників, а все-таки ця самосвідомість з'явилася наймогутнішим двигуном, важелем, за допомогою якого зі шляхи людства виявилися прибрані багатовікові перешкоди й досягнуті грандіозні результати.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" державою й починала боротьбу за світову першість. До тріумфу в цій боротьбі було ще дуже далеко, не одне сторіччя, але все-таки патріотичні, національні почуття англійців виявилися натхненні остаточно узаконеною незалежністю від католицького Рима, значними перемогами на море над іспанцями, що зміцнів здатністю тримати на відстані витягнутої збройної руки свого найближчого й дуже честолюбного сусіда - Францію.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" протестантів-пуритан, а при житті Шекспіра - католиків; хвилями прокочувалися по країні разом з епідеміями й іншими стихійними лихами хвилювання на релігійному, національному, соціальному й політичному ґрунті. Шекспір, можливо, уже перебував у Лондоні, коли до столиці дійшла звістка про розправу над Марією Стюарт, а сама королева Єлизавета Тюдор умерла незабаром після того, як їй удалося-таки придушити спробу двірського перевороту.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" буржуазною революцією. Це був час підйому. Погляду англійців як би відкривався увесь світ. Вони зробили своє перше кругосвітнє плавання, досягли Нового Світла, заснували там, як і в Африці, перші колонії, шукали золото на берегах Амазонки й Оріноко, створили, придя в устя Північної Двіни, Московську торговельну компанію, а потім по її прикладу - Ост-Индскую компанію, Мароккскую компанію, Левантскую компанію... "Немає морів неходжених, немає земель незвіданих!" - цей вигук англійського капітана, "морського сокола" тих часів, будучи очевидним перебільшенням, точно виражає самосвідомість шекспірівських сучасників.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" міста зачахли, втративши державне й господарське значення, але торгівля й ремесла росли й поширювалися по всій країні, і не тільки через приплив умільців-іноземців, що шукали на Британських островах притулку від релігійних переслідувань.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" подальшому будуть тільки наростати, - протиріччя прогресу. Кожне з нововведень, плідн і перспективне, мало й зворотний бік, обходилося дорогою ціною. Якщо розкріпачення людської особистості, гуманізм як ідеологія з'явилися матеріалом шекспірівських трагедій, то й всіх інших процесах оберталися трагічно. Так, державне єднання досягалося за рахунок нещадного придушення всякого місництва, особливо на границі із Шотландією або на острові ейре, в Ірландії. Що ж стосується успіху виробнича й торговельного, те його ціна була образно визначена задовго до Шекспіра найбільшим англійським мислителем-гуманістом Томасом Мором: "Вівці пожирають людей". Для розширення ткацької справи, заради овечих пасовищ багаті й родовиті землевласники урізали селянські ділянки, повністю привласнювали вгіддя, що вважалися загальними, а те й зовсім зганяли сільське населення з насиджених місць. Кріпосна залежність в Англії була скасована ще в XIV столітті, однак замість обмежень, що звалилися, виникали нові перегородки, замість старої феодальної міцності - нове, наймане рабство. обгороджені поля, Що Збезлюділи, стали Цитування тексту взято із книгиом прекрасної вовняної сировини, знедолені люди поповнювали ресурси найвигіднішої, дешевої робочої сили, на більшу дорогу історії вони вийшли вільними в тому числі, як сказав Маркс, від усякої власності.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" але й уздовж дорогий водружалися шибениці: учорашній хлібороб ставав бурлакою, що не пристроились бурлаку повідомляли "небезпечним" і за найменшу, нерідко спровоковану провину пороли, таврували, вішали. фермер, Що Повісився, що згадають у Шекспіра в "Макбеті", - це лити малий фрагмент тої сторінки англійської історії, що вписана в літописі людства, по вираженню Маркса, мовою крові й вогню.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" так звана "Зоряна палата", покликана викорінювати всяку крамолу. Але причина, звичайно, не тільки в цьому. Суть, видимо, у тім, що відбувалося й знищення, і розшарування селянства, а шекспірівська сім'я виявилася, якщо так можна виразитися, на підйомі. Підйом і був пафосом його творчості. Шекспір покинув рідне місто, коли справи, успіх його батька похитнулися, але той, кому довелось побувати в рідних місцях Шекспіра, побачити його місто й зрівняти будинок, у якому він народився, з тим будинком, що він придбав пізніше, зміг наочно переконатися, наскільки його життєвий шлях ішов у гору. Це не означає, зрозуміло, начебто, складаючи приголомшливі трагедії, Шекспір тим часом спокійно робив свої справи.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" ситуації, наскільки дозволяють судити факти, Шекспір займав особливу позицію - у силу виняткового розуму.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" сто років до народження Шекспіра, в XIV-XV століттях, зв'язане подання про "стару веселу Англію". Це ті самі "селяни старого загартування", вільні землепашци, йомени, яких побажав викликати з минулого Гулливер, коли вчені лапутяне надали йому таку можливість. Шекспір же бачив цих людей у будинку родичів матері. А батько його був уже городянином, буржуа, бюргером, ремісником і торговцем, він займався шкіряною справою, а також приторговував м'ясом і вовною.\nРозташований на ріці евон шекспірівське містечко Стретфорд перебував на перетинанні жвавих торговельних шляхів, водних і сухопутних.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" і навіть містам, що втрачають своє значення, і Стретфорд, імовірно, міг би захиріти, якби в ньому згодом не розвивалася особлива промисловість і комерція - шекспірівська. Шекспір дивиться тепер на туристів з кожної вивіски, а от і міст, той самий, по якому він колись відправився на пошуки удачі, а потім повернувся в рідні краї.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" приїжджі актори. Відомо навіть, скільки було виплачено акторам за розпорядженням міських влада; один раз ним не тільки добре заплатили, їх ще й почастували, а іншим разом дали всього один шилінг: подання, видно, не сподобалося.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" кращі, прославлені майстри сцени, у тому числі й такі, які потім будуть грати разом із Шекспіром його п'єси.\nСусідами Шекспиров були Бербеджи, власники постоялого двору. Це за два кроки від шекспірівського "будинку народження", у чому легко переконатися, оскільки за чотириста років Стретфорд мало змінився. Шекспір і Бербедж - ті ж імена коштують поруч, у списку однієї й тої ж лондонської трупи. Картина складається, стало бути, що випливає театр у Лондоні, що так і називався Театр, заснували Бербеджи, батько із двома синами, а до них приєдналися брати Шекспири й теж стали спочатку акторами; один брат, молодший, по ім'ю едмунд, не переніс чергової епідемії й був похований у Лондоні, а старший Вільям витримав битву життя до кінця, повернувся на батьківщину й завершив своє століття, залишивши після себе потомству цілий їм створений мир і - "другий по величині будинок" у місті.\nПоказують у Стретфорде й школу, що міг відвідувати Шекспір. Показують навіть парту, за якої він нібито провів кілька років. Але це, м'яко говорячи, реконструкція. Зате справжніми є підручники, звичайно, не ті ж екземпляри, але в принципі ті самі, по яких училися в епоху Шекспіра і які, відповідно, згадуються в його п'єсах: запам'яталися на все життя.\nШкола в Стретфорде, що мала назву Нової королівської, була "граматичної", інакше кажучи, у ній учили читати й писати, при цьому головним чином по-латинському. "Шекспір знав мало по-латинському й ще менше по-гречески", - відгукнувся про нього сучасник. Але адже все пізнається в порівнянні, а цей сучасник, теж драматург, Бен Джонсон, закінчив школу найкращу, столичну й на древніх мовах висловлювався вільно. Але й у Шекспіра, як установлено, учителі були непогані, з університетськими дипломами, і вони дали йому основи знань по літературі, історії, географії, які надалі він уже сам премножив. Серед сучасників, побратимів по перу й сцені, Шекспір виглядає не гірше багатьох. От перед нами зведена анкета письменників тих часів, складений дослідниками список у дві сотні людин, із вказівкою походження, утворення і якого-небудь супутнього роду занять. Ліричні поети - переважно аристократи з університетським утворенням (поезія для них - заняття дозвілля); деякі професіонали, що заробляють літературною працею, також є "університетськими розумами", але вони, як трагедиограф Кристофер Марло, теж з ремісників, син шевця, одержували дотацію. Деякі - і зовсім без формального утворення. Так що Шекспір, син шкіряника, учень Нової королівської школи, з'являється фігурою цілком характерної: типове для літературно-театрального середовища походження, типове утворення, словом, розповсюджена доля.\nЛітературні братії, що пише заради хліба насущного, тоді, як правило, називали жебрачці. Не багато заробляли й звичайні актори. Краще доводилося тим, хто вмів і складати, і виступати на сцені, і понад усе входив до числа власників театру. Положення Шекспіра було саме таке, і хоча цю позицію завоював він не відразу, вступив він на шлях творчості, треба думати, не тільки по натхненному пориві.\nШекспір пішов зі Стретфорда, коли в нього самого вже була власна сім'я, троє дітей Ранній біограф від старожилів чув, що "він мав звичай раз у році бувати в рідних краях". Схоже, приносив оброк. Але все-таки на кілька років після відходу зі Стретфорда Шекспір зникає з поля зору дослідників, отут і тягнеться "темна" (для нас) смуга, заповнена переказами й здогадами. Перші збирачі Шекспіріани записали, начебто він браконьерствовал і попався в заповідному лісі, що він давав уроки "десь в окрузі", що приєднався до мандрівних акторів... Одне іншого не виключає, і, як уже відзначено, якась основа в таких оповідань, імовірно, є. Але от що обертає на себе увага вже як факт: ми бачимо Шекспіра в Лондоні серед земляків (вони ставлять його п'єси, і його поеми публікує видавець родом теж зі Стретфорда) . Тому цілком розумним здається припущення, що шлях Шекспіра в Лондон - це відхід на заробітки, не романтична втеча, а спроба поправити свої справи. Після того, як він испробовал різні способи, Шекспір, видимо, вирішив діяти в силу схильності, про яку старожили раннім шекспироведам теж повідали, а саме - "природної схильності до поезії й акторства".\nИ його дуже незабаром примітили, причому не тільки земляки й друзі. "...Завелася одна ворона-вискочка, оздоблена нашим пір'ям. Це людина із серцем тигра в обличчя актора, і він думає, що здатно гримотіти сценічним віршем, начебто кращий з нас, а він всього-на-всього пройдисвіт, що всюди сунеться й загордився себе єдиним у країні Потрясателем-Подмостков", - такий перший розгорнутий відгук про Шекспіра. Але де ж тут Шекспір? А в натяку на його войовниче прізвище " Шейк-Спир", що означає Потрясатель списа. Тут же є переінакшений рядок з його п'єси: "ПРО, серце тигра в жіночій оболонці!" ("Генріх VI", частина III). Належав просочений отрутою випад письменникові й містив звернене до інших письменників попередження: у літературно-театральному світі, де одні повинні складати п'єси, а інші їх грати, раптом з'явився спритний малий, що не тільки став актором, але й заделавшийся драматургом; куховарить він бурхливі трагедії (про що можна судити хоча б по одному рядку), що користуються успіхом: інакше навіщо ж його побоюватися? Автор злобно-заздрого памфлету, талановитий, але безпутний Роберт Грін навіть не встиг побачити своїх рядків у пресі - умер від пороків розгульного життя, але що б він сказав згодом, коли той же "вискочка" взяв у нього з повісті сюжет для своєї п'єси!\nЗа винятком злостивості цей випад має, звичайно, надзвичайно велике значення. Він важливий як віха, що вказує строки шекспірівського дебюту. А якщо отрута з нього видалити, то вийде досить точна характеристика раннього Шекспіра, його первісного положення в театрі, літературі й суспільстві. "Вискочка" звучить образливо, але взагалі найбільш характерні й значні люди тої пори належали до розряду "вискочок", тобто докорінно міняли своє положення в суспільстві й саме суспільство. Англійське дворянство тоді здебільшого було "новим", титули були отримані якщо не в першому поколінні, персонально, те вже не далі як батьками й дідами тих, хто тепер оточував королівський трон. Перші люди в державі були вихідцями з низів або, як канцлер Бекон, дітьми таких вихідців. А ким був Роберт Грін? Подивимося в згаданому списку письменників по графі "Чий син?": син лимаря. Сам він вискочка! Тільки начебто заколишній про це. А Шекспір - почав він шлях простолюдином, сином кушніра, однак якщо подивитися графові "Ким умер?", те прочитаємо: есквайр, буквально "зброєносець лицаря". Прямого значення в ту пору слово вже не мало, але всякому було зрозуміло як позначення першого щабля по шкалі привілеїв; інша назва для того ж титулу - джентльмен, буквально "шляхетна людина". Про батька Шекспіра говорили, що він "майже джентльмен", а Шекспір домігся звання офіційно. Ми бачимо це по паперах, бачимо й герб Шекспіра - сокіл, що потрясає списом. Так що Роберт Грін вірно, хоча й з підвищеною емоційністю, розпізнав конкурента.\nВипад точний як професійний рахунок, пред'явлений новачкові. Скривджений попередник правий, указуючи, що "усюди, що сунеться пройдисвіт," користується плодами загальних досягнень. Але якби в англійському театрі всі вже було досягнуто, тоді Шекспірові й з'являтися було б нема чого. А возделанность ґрунту необхідна для піднесення такого гіганта. Прийшов Шекспір, і англійська драма, уже оброблена обдарованими професіоналами, начебто автора злісних рядків, заграла новими фарбами. Грін не міг і передбачати, як ще затрясе театральні підмостки цей вискочка.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" які приписуються Шекспірові повністю або частково, як співавторові. Всі шекспірівські п'єси йшли у свій час на сцені, двадцять із них були надруковані при його житті й тридцять шість увійшли в збірник, так зване "перше фоліо" (1623), складений акторами вже після його смерті. Все це говорить про те, про що й говорили сучасники, молодші, шедшие слідом за ним, - "про істинно вдалу й плідну діяльність майстра Шекспіра".\nЯкщо цю характеристику розглядати поруч із похвалами іншим авторам того часу, то положення Шекспіра серед сучасників уже не виглядає винятковим. А якби нам, як Гулливеру, дали можливість і перенеслися б ми в шекспірівську епоху, то на питання "Де отут Шекспір?" ми б, напевно, услихали: "Який Шекспір?" Усі знали Смита, не поета й не драматурга, а письменника-проповідника, його повчальними мовленнями заслухувалися й зачитувалися. Але якби ми запитали, де театр "Глобус", те нам би, імовірно, указали відразу.\n...Там ставляться такі п'єси, як "Гамлет", "Отелло", "Король Лір", - їх досить багато хто люблять подивитися. Який Гамлет? Це кожний скаже: він на датському ґрунті з розуму зійшов і висланий в Англію. І коли цей Гамлет, принц нещасний, від любові збожеволівши, стрибає в могилу, те, право, сльоза прошибає, а коли гробар, цей блазень гороховий, перш ніж могилу копати, стаскивает із себе жилети - чотирнадцять штук рівно, те, їй-богу, зі сміху лопнеш! Хто п'єси-те писав? А хто ж його знає! Так їх і писати нема чого, це історії знову ж усім відомі, їх і в інших театрах скільки разів показували, тільки на свій манер...\nТак по натяках самого Шекспіра й іншим Цитування тексту взяте із книгиам представляється обстановка, у якій він працював. Шекспірівські п'єси виконувалися й при дворі, у знатних будинках, університетах, професійних корпораціях, відомий випадок, коли того ж "Гамлета" грали на кораблі у відкритому морі. Але в основному писав Шекспір для такої аудиторії, яка збиралася в "Глобусі": численна, разноликая; одні не розуміють і розуміти не хочуть нічого, крім грубих ефектів, а інші морщаться від найменшої безглуздості; одні простодушні, немов діти, інші у своїх смаках і запитах изощренни.\nУсім доступних театрів у Лондоні (при населенні, як ми пам'ятаємо, у двісті тисяч) існувало дев'ять, і в кожному могло поміститися (набитися) чи ледве не три тисячі чоловік. Старі гравюри й одна замальовка очевидця дають можливість судити, що являли собою ці театри зсередини й зовні: дерев'яні балагани без даху, сцена без завіси, публіка коштує, і лише глядачі побогаче й познатнее займають місця в ложах або ж прямо на сцені, там і сидіти можна, і зверху не каплет - навіс є. Ці театри раз у раз горіли, знову відбудовували, відкривалися й закривалися, судячи із сезону й залежно від влади, які бачили в них принаду для ледарів, вогнища зарази й, звичайно, Цитування тексту взяте із книги пожеж. Хіба охоронців порядку не можна зрозуміти? Зрозуміти можна й тих охоронців сценічних норм, які в наступні часи не знали, що із цими п'єсами робити, як їх ставити, куди запроторювати деякі епізоди і як можна настільки швидко міняти місця дії? Не будемо робити вигляд, що нам усе в шекспірівських п'єсах зрозуміло: рідкий сучасний спектакль по Шекспірові обходиться без купюр і змін у тексті, якими п'єса пристосовується до нашого розуміння. Сам Шекспір і користувався цією строкатістю, і тяготився нею, як про це сказано знову ж в "Гамлеті". Спробуй справді догодити й "приземкам" (глядачам на землі, у партері) і знавцям з лож!\nА все-таки Шекспір був одним з популярних драматургів свого часу, виходить, умів догодити, тобто залучити у свій театр і недосвідчену, і навіть дуже спокушену публіку. Але може бути, шекспірівська драматургія була тим, що ми тепер відносимо до "масової культури"? Ні, подібну "культуру" тої пори являв собою інший театр, поруч із "Глобусом", істинно балаган або, точніше, цирк: там англійськими бульдогами труїли російських ведмедів. Успіхом користувалися в Лондоні й театральні видовища, де ревіння й крові, нехай бутафорської, бувало не менше. Гамлет говорить про їх, просячи приїжджих акторів нічого такого не виробляти, не рвати пристрасть у жмути. Розповідає Гамлет і про іншу крайність, про уміло й ретельно написаній п'єсі, показаної всього лише один раз, тому що вона виявилася чимсь начебто російської ікри (яку саме тоді стали через Московську компанію доставляти в Англію). Інакше кажучи, те була їжа для деяких, або, як У Шекспіра сказано, "для генералів". Ні, таких п'єс Шекспір не писав, він писав і для "генералів", і для "рядових", і для багатьох, і для деяких: тому виявився він дійсно єдиним у своєму роді.\nИ вже сучасниками, деякими з них, це було усвідомлено. Тим же Бенем Джонсоном. Він, друг-суперник, і дорікав Шекспіра за безглуздості, і радив йому викреслювати побільше, але зате вуж коли треба було писати передмову до "першого фоліо", тоді, підводячи підсумки, Бен Джонсон написав наступне: "Душу століття! Предмет загальних удивлений і захватів і чудо нашої сцени! Повстань, Шекспір мій! Не дорівняю тебе ні до Чосеру, ні до Спенсеру, не стану я й Бомонта молити посторонитися й дати твоїй могилі місце. Сам служиш ти пам'ятником собі, і вічно буде жваво твоє мистецтво, поки живо твою книгу й поки дістане в нас розуму, щоб читати її й захоплюватися". Суддя причепливий і безсторонній, Бен Джонсон не забув, що в Шекспіра були пробіли в утворенні, що погано розумів він по-латинському й ще гірше по-гречески, але, немов згадуючи нападки Гріна й говорячи, як Шекспір "тряс сцену", він тепер ставив його в один ряд з найбільшими трагіками античності. "Він належить не одному століттю, але всім часам. Сама природа пишалася його задумами й з радістю наділялася в одяг його віршів". Хіба нині ми думаємо інакше? У наш час у різних країнах всі частіше говорять про те, що наступного разу на висоту, рівну шекспірівської, література піднялася в XIX сторіччі в Росії. Згадуємо ми про це для того, щоб через близький нам матеріал краще відчути унікальність такого моменту, коли письменник (або письменники) знаходить значення загальності, коли письменник начебто б вознесенський над юрбою й у той же самий час він - з усіма, коли його мистецтво високо й доступно, коли він глибоко індивідуальний і одночасно говорить від імені багатьох. У масштабах історії це, звичайно, момент, мить, унікальне, дивовижне, що сполучить у собі, як рідка мить удачі, дуже багато чого: накопичуються сили націй, культивується ґрунт, концентрується духовна енергія, удосталь висуваються дарування, чи ледве не кожне з яких здатне виконати велику місію, і саме суперництво видатних людей сприяє вулканічному вибуху творчості.\nПо-своєму унікальна в такий момент і розміщення суспільних сил. Як могли Шекспір з Бербеджем домогтися для своєї трупи королівського заступництва? А вони цього домоглися: заступництво впливових осіб театрам було тоді необхідно, інакше акторів дорівнювали до дуже небезпечних бродяг. Спочатку шекспірівські актори вважалися "людьми лорда-камергера", а потім - самого короля. Як же вийшло, що "Гамлет" або "Макбет" прийшлися до смаку широкій публіці й - до двору, буквально до двору, королівському? Про короля Якова, що перемінило Єлизавету й Шекспира, що взяв, під своє заступництво, розповідали, що його, по-перше, дуже займали примар і відьми (роль Примари в "Гамлеті" виконував, по переказі, сам Шекспір), а, по-друге, Яків бачив у шекспірівських трагедіях долю свою й своїх родичів.\nЯкщо в шекспірівській творчості, при всій його насиченості й різнобічності, таку ідею виділити, то вона виявиться пов'язана із Часом. Більшість глядачів цього, звичайно, не усвідомлювало, але цінитель професійний і освічений, як ми чули, бачив у Шекспірі "душу Століття". Про час у шекспірівських п'єсах говориться постійно, а в одній з них воно так і позначено, з великої букви, з'являється персонально, як діюча особа, і говорить, що рухає всім і судить про усім. Це сила, що коштує над Людиною, що формує його, що володіє їм, що визначає його долю й учинки. Час, по Шекспірові, це епоха, певний життєвий уклад, це багато часів, що поміняють один одного, у наступності й протиборстві. Століття може бути "вивихнутим", розірваним, той самий століття сполучає в собі кілька століть, які не хочуть ні мирно сусідити, не уступати місце один одному. І люди є що співробітничають і ворогують, вони належать, відповідно, різним часам. І є час головне, наступаюче, одні мудро почувають цей час і сприяють його торжеству, інші йому пручаються сліпо або свідомо, треті спритно ним користуються. А є й такі, хоча далеко не всі, котрим ведені границі їхнього часу, і коли межа досягнуть, вони мужньо залишають арену життєвої боротьби.\nКомедії, трагедії й п'єси історичні, ті ж трагедії, - кожна група шекспірівських добутків має своїм центром, або стрижнем, думка про хід часу як процесі, у якому беруть участь від мала до велика й вищі, і нижчі, словом, усе. Основою й матеріалом для розкриття такої ідеї служить у Шекспіра загальна пам'ять. Що кожному дурневі відомо, як говорить гробар. Мається на увазі, зрозуміло, не дурість, а саме відома загальновідомість того, що показував своїй публіці Шекспір. Показував на свій лад, але насамперед він кожному прихожий у його театр як би лише нагадував, що й без того ведене. От ґрунт, на якій сходилися шекспірівські актори й шекспірівські глядачі. Всі, скільки б їх там не втиснулося, знали, що дивилися, хоча знали, зрозуміло, у різному ступені: один істинно невіглас, а іншої - знавець. Споконвічне знання матеріалу шекспірівської драматургії, при всіх контрастах у публіці, було загальним.\nА ми на шекспірівську п'єсу хіба приходимо непідготовленими? Люди утворені, начитані, ми й прямо перед спектаклем можемо ще раз переглянути текст, щоб знати точно, що до чого. Але ми впевнені, що це, як за старих часів у нас говорився, "твір Виллиама Шекеспеара", шекспірівський же сучасник був переконаний у тім, що ніхто цього не складав, а тільки переказав і показав якусь стару й давно всім відому історію.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" як би вишивав по канві загальної пам'яті, і робив він це не по недоліку фантазії, але заради того, щоб знайти зі своєю аудиторією воістину загальний, переконливий для неї мова. Такою переконливістю в той час володіло переказ, почасти письмово зафіксоване, більшою мірою - изустное, але, головне, живе, що володіло розумами як якась загальновідома істина. У віршах, особах і картинах Шекспір воскрешав переказ, доносив його знову до своєї публіки, а зустрічним виявлявся жадібний інтерес глядачів до того, що десь і колись, уже відомо, було!\nТепер нам теж відомо, що й де Шекспір запозичив. Властиво, з тих пор, коли це зробилося відомим, стало зрозуміло, яким образом якісь провінціали-недоучки всього за кілька років зумів опанувати матеріалом, достатнім для цілої колегії розумів. При яких завгодно здатностях це можна було зробити, тільки опираючись на готове. І все-таки наше книжкове знання шекспірівських Цитування тексту взяте із книгиов не порівнянно з переживанням або, точніше, взаимопереживанием того, що відбувалося в шекспірівському театрі, - загальній історії й передісторії. Гамлет? ПРО, справа давнє, але достовірне... Цезар? Це який начебто почав будувати лондонський Тауер, але не добудував, і довели справу до кінця вже англійські королі, геть на іншому березі від театру піднімається. Французи? Король Генріх V їх ще коли розбив, а якщо вони зараз сунуться, то їм знову несолодко прийде!\n"Події, представлені в п'єсі, історичним фактам не відповідають" - такий напис на програмі зустрічає нас тепер, коли приходимо ми дивитися хоча б "Ричарда III" у Шекспірівському Меморіальному театрі. Дозвольте, як же так? А нещасний Кларенс, утоплений, по вираженню Пушкіна, у бочку малаги? А леді Ганна, що спокушається прямо в труни покійного чоловіка? А... а загублених дитин? Ні, не відповідає, або не так було, або зовсім не було. І не був Ричард III, жахливий горбань, таким чудовиськом, яким його зробила поголоска, Томас Мор і - Шекспір. Він, говорять, і горбанем не був: так, одне плече трошки вище іншого, і тільки.\nАле ж це одна з популярнейших п'єс Шекспіра з моменту її появи й до наших днів. Шекспір, як звичайно, не першим використовував цей сюжет, але його п'єса про Ричарда III не тільки відразу знайшла успіх сценічний, зміцнивши славу Ричарда Бербеджа, що виконувало заголовна роль, вона перевидавалася при житті Шекспіра п'ять разів.\nТакий, мабуть, самий яскравий приклад шекспірівської тенденційності, що, однак, у його час не зустрічала осудження й, навпроти, користувалася підтримкою.\nУрахуємо, що тут немає мовлення про художню умовність, яку міг собі дозволити Шиллер, драматизуючи історію Марії Стюарт і зміщаючи реальні події. Більшість шекспірівських глядачів повинні були безумовно вірити тому, що бачили й чули на сцені. Чи вірив сам Шекспір? Питання нелегкий і невирішений , але, принаймні, відомо, що інші версії історії Ричарда III тоді теж існували, і Шекспір вибрав найбільш стійку й розповсюджену.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" тисяча серць", "У бій, дворяни Англії, у бій, стійкі йомени!" Це часто цитується як слова самого Шекспіра навіть без думки про те, ким у нього вони вимовлені. І такі слова могли служити девізом Шекспіра, якщо йоменами були його власні предки. А хіба Ричард зломлений? От дослівно його остання репліка у відповідь на заклик рятуватися: "Раб, я розіпнув своє життя на гральній дошці й витримаю будь-який викид гральних костей. Мені здається, тут цілих шість Ричмондов на бойовище. І п'ятьох я вже вбив, тільки не його самого. Коня! Коня! Королівство моє за коня!" До цих слів, щоб одержати про їх більше повне подання, необхідно додати властивий оригіналу ритм, алітерацію, - твердість.\nНі, не зломлений Ричард III, але все-таки переможений, - така точка зору Шекспіра. Не протиставивши королеві-чудовиську жодного гідного супротивника, здатного перевершити його духовної або хоча б фізичною силою, спонукуючи глядачів часом навіть любуватися жахаючою міццю цього виродка, передавши йому деякі найкращі свої рядки, Шекспір усуває узурпатора насамперед як перешкоду на шляху розвитку країни.\nНинішні історики зовсім не збираються заперечувати Шекспіра й "обіляти" Ричарда III. Вони говорять лише про те, що Ричард був не гірше інших, що образ його дій, навіть якщо деяких лиходійств за ним не було, виявляв собою звичайну практику для королівських дворів. А Шекспір, створюючи приголомшливу картину нелюдського властолюбства, взяв не тільки типовий випадок - він вибрав ворога династії, що перебувала в його час у влади. І король Генріх IV, якому Шекспір також присвятили хроніку, був узурпатором, однак Шекспір зображує його зовсім інакше. Засуджуючи в принципі зазіхання на корону, не знімаючи з його провини, Шекспір представляє Генріха все-таки гідним правителем: він, як уважалося, сприяв становленню "єлизаветинської" Англії .\nІсторичні п'єси Шекспіра, називані "хроніками", а всього їх дев'ять, показували глядачам настання існуючого порядку речей. Те була не переодягнена в стародавні одяги злість дня, а передісторія сучасності.\nДану рису шекспірівської "історичної" драматургії відзначив Пушкін, але взагалі пізнішим глядачам або читачам відчути це дуже нелегко, а вуж особливо чотириста років через все виглядає однаково давнім. Шекспірівська ж публіка дистанцію між колишн і нинішнім не тільки бачила, вона в театр приходила заради того, щоб дистанцію побачити, і кожний удивлявся в минуле з особистою зацікавленістю. Адже суспільство й свідомість дійсно ще залишалися середньовічними, як би фіксованими, установленими від століття раз і назавжди. Заслуги й положення предків забезпечували права в сьогоденні, незважаючи на соціальне ламання, що у нові часи відбувалася. Ті ж "вискочки", вирвавшись завдяки власній ініціативі й супровідним обставинам на сучасний, що відкрився для них простір, потім спрямовувалися в минуле на пошуки якщо не законних, те хоча б підроблених гарантій свого нинішнього положення. Тому навіть чотирнадцять століть, про які говориться в хроніку "Генріх IV", сприймалися актуально, як безперервна нитка, що веде до сучасності.\nПоказуючи минуле, воскрешаючи жорстоку міжусобну ворожнечу баронів, народні бунти, іноземні війни, боротьбу за престол, Шекспір підводив всіх і кожного до думки про те, чому вони дивляться спектакль і одержують задоволення, а не перебувають десь зовсім за межами суспільства, не голодують і не бідують, не гниють у землі й не бовтаються на шибениці. Ідея державного порядку, що забезпечує процвітання нації, країни, висловлюється Шекспіром багаторазово. З виразністю й об'єктивністю, властивої великому мистецтву, вона втілилася у відношенні до фігури Фальстафа, що теж був і залишився в ряді найбільш популярних шекспірівських персонажів. У свій час, говорять, вся публіка, особливо публіка партеру, пожвавлювалася, коштувало тільки з'явитися на сцені "жирному лицареві" з його дружками. От уже від кого очікували жартів і витівок сміховинних. Над ним самим насміхалися. Йому ж і співчували. Ще б! "Все краще на світі" втілював сер Джон Фальстаф, якщо під цим розуміти веселие, безтурботність, Добре товариство, скріплене можливістю міцно випити й щільно закусити. Але той же Фальстаф, для окреслення якого Шекспір воістину не пошкодував фарб, був втіленим безладдям, і тому його ж перший друг принц Генрі, ставши королем Генріхом V, відразу віддає наказ взяти Фальстафа під варту. Як?! Це одна з вічно живих сцен, благодатний матеріал для акторів будь-яких часів: коли Фальстаф, оскільки його дружок зробився не більше й не менше владикою Англії, смакує неймовірні переваги для себе, а одержує - в'язницю. Ми й зараз при гарному виконанні глибоко співпереживаємо происходящему в цей момент, але можна уявити собі, що в той же момент діялося в "Глобусі", де все прекрасно знали, чим це скінчиться, і ще, треба думати, підбивали Фальстафа з його розкішними апетитами. Однак Фальстаф не здається. Він не має сил повірити ні своїм очам, ні своїм вухам. От що він буквально говорить: "Все це робиться тільки для годиться... За мною надішлють сьогодні ж увечері". За ним надсилають негайно - стражу. І тоді Фальстаф виявляється здатний виговорити тільки одне: "Боже мій... боже мій..." А в наступній хроніці, присвяченої правлінню Генріха V, він уже не з'явиться, і буде лише розказано, як він умер "з розбитим серцем".\nЩо ж таке Фальстаф? Стихія старовини, який немає місця в сьогоденні. Час пішов уперед, відтискуючи зі своєї дороги, викорінюючи фальстафовское буйство. Придивляючись до відтінків у зображенні Фальстафа, ми переконуємося: "все краще" не йде під акомпанемент співчутливих подихів; перш ніж піти, воно прямо в нас на очах у ретельному зображенні Шекспіра перестає бути "кращим", зживає себе. Фальстаф таким був завжди: вічно жив у борг, не платячи, міг і виручити, і зрадити, переслідував винятково свої інтереси, переважно утробні, і був безсрібником, і все це, включаючи грабіж на дорогах і развеселое застілля, ніколи природне, як молодецтво, доблесть, молодецтво, стає свинством.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" тому, як говорить колишній принц і новий король, "тебе я виганяю...".\nКоли від історичних п'єс Шекспіра ми переходимо до його комедій, то попадаємо в сучасний мир, що живе, як говориться, "тут і тепер". Але при ближчому розгляді й "тут", і "тепер" виявляються насичені різними часами. Вірніше, у шекспірівських комічних персонажів проявляється реальна приналежність і претензії на приналежність до різних часів. У тім і складається, по Шекспірові, вся комедія, що думають сучасні люди про себе одне, а виявляють собою щось зовсім інше.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" у хроніки. Ми прийшли сюди разом з Ричардом Завойовником", - це в "Приборкуванні перекірливої" затверджує лудильник, що образився, коли його назвали пройдисвітом; образницю-трактирницю відсилає він на п'ять із половиною століть назад, до джерел англійської історії, плутаючи при цьому ім'я Завойовника, якого, як відомо, кликали Вільгельмом.\n"Новий час починається з повернення до греків. Такий був пафос епохи, тому й називаної Відродженням. Героїчна сторона "повернення" дала великі досягнення розуму, духу, комічна - мішанину в мозках, що не освітилися, а помешавшихся, спантеличених якимсь коловращением часів. Шекспір у буквальному значенні показує цю плутанину в комедії "Сон у літню ніч", де актори-аматори, а насправді ремісники-мастеровие, грають щось, зрозуміло, на античний сюжет. Серед них є свій лудильник, але функції прем'єра бере на себе ткач, він, немає сумніву, знавець давньогрецької міфології, хоча й вимовляє "Гуркулес" або "Еркулес".\nНад подібними претензіями, що виходили від людей його ж власного середовища, Шекспір усього лише добродушно посміювався, натякаючи родичам, що вони сідають не у свої сани, точніше (по ситуації п'єси), лягають не у свою постіль, як лудильник з "Приборкування перекірливої", або, як ткач із товаришами з "Сну в літню ніч", беруться не за свою справу. Вони ж розсудливі люди! Їхня розсудливість Шекспір відразу підкреслює. "Нема чого запитувати, яке я плаття надягну, тому що в мене не більше камзолів, чим спин", - відповідає той же лудильник, коли йому на сміх пропонують будь-яке одіяння на вибір. А ткач не хоче слухати влесливі похвали своєї "мудрості" і говорить, що йому для його власних потреб звичайного розуму вистачить із надлишком.\n"Аби тільки вибратися із цього лісу", - так говорить ткач. А ліс зачарований, повний чарів. Це і є мир загальних мрій, разноликой і різночасної міфології, його населяють не тільки лісовики або домовики, про які можна було почути від кожної бабусі, але боги й герої, про які довідалися з відродженої класики, а також середньовічні лицарі, про неймовірні пригоди яких читали всілякі поеми й романи. І якщо ткач, очнувшийся від чаклунського сну, думає, як би з такого лісу вибратися, то інші персонажі, що належать уже до станів вище, навпроти, прагнуть у сон, мрію, бажаючи почувати себе олімпійцями, героями, грандами, бажаючи вірити у свою подібність і з Геркулесом, і з Гюоном з Бордоіль. Мало вірити, глядачі хотіли цю подібність бачити!\n"Як вам буде завгодно", - говорив їм "майстер Шекспір" (якщо взяти назву однієї з його комедій). З-під покрову рідних дубів, де ніколи "ховався Робін Гуд англійський", він переносив персонажів і глядачів і в Афіни, і в Мессіну, і в Падую, при цьому Афіни були настільки ж схожі на Афіни, як і на Мессіну, Мессіна - на Падую, а вторгнення в яку завгодно "Мессіну" місцевого, у змісті вітчизняного пристава ("Багато шуму з нічого") не дозволяло шекспірівській публіці забути, де все-таки вона реально перебуває.\nВ історичних п'єсах останнім словом Шекспіра є порядок. І комедії незмінно завершуються впорядкуванням. Якщо в хроніках у підсумку кровопролитної боротьби встановлюється порядок державний, то в комедіях - домашній. Після звабливих, скороминущих, немов літня ніч, сновидінь наяву, після всіляких зіткнень-непорозумінь, шекспірівські комічні персонажі тверезіють, їхні почуття, особисті відносини, життєва обстановка впорядковуються, всі вони між собою миряться, женяться, приймаються за справу, вертаються на рідний ґрунт, входять у свою колію.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" всіх тих конфліктів і страстей, які розігруються по ходу дії. Звичайно, це протиріччя є. У комедіях воно відчувається не так гостро, як у хроніках, але викликана Шекспіром на комічну сцену життя як би не укладається в затишок, у прописі, вимовні напоследок. І все-таки Шекспір, безсумнівно, хоче сказати, що говорить. Якщо завгодно, і геніальній людині наиобширнейшего розуму нема чого більше сказати, крім як нагадати про мерю речей, про необхідність почувати такт життя, усвідомлюючи своє місце в ній.\n"Як підданий зобов'язаний государеві, так жінка - чоловікові своєму", - віщає зрештою "перекірлива" Катарина. Ніколи навіть думали, а чи не вписав хто-небудь "рутою в шекспірівську комедію ці домостроївські повчання? Тепер шекспироведи думають інакше, більше знаючи Про Шекспіра: той же заключний монолог в "Приборкуванні перекірливої", що трактує про справи сімейних, написаний мовою державному, начебто мова йде про пристрій королівства. " Чоловік-Володар" - пряме, дослівне ототожнення глави держави й глави сім'ї, а тому дружина, що порушує сімейний спокій, відповідно, "дерзостний заколотник, зрадник владаря свого". У вустах молодої дівчини, що ще недавно билася й дряпалася, як дика кішка, подібні мовлення - сценічна умовність. Говорить Шекспір, якого вуж ніяк не можна викрити в непослідовності, тому що, чи показував він політичну міжусобицю багатовікової давнини або любовний "шум з нічого", він незмінно мав на увазі єдність як умова гуртожитку, гідна людей.\nЄдність - у певному часі: не можна розуміти лицарство по-фальстафовски, тобто по нормах великої давнини, і залишатися другом короля, громадянином держави; марити Геркулесами й Гюонами з Бордоіль можна лише хіба що в порядку святкової забави, якщо уявити, як говорить Шекспір, "начебто ви заснули". Безглуздість, неможливість зіставлення якого-небудь "мене" (сучасної людини) з тим же Геркулесом на власному прикладі підкреслює Гамлет, і весь трагізм гамлетівської ситуації, як і інших шекспірівських трагедій, виникає, по Шекспірові, з тої обставини, що "століття розхиталося", "століття вивихнуте", що "порвався зв'язок часів".\nСправді, хто такий Гамлет? людина, Що Освітилася в гуманізмі, якому заради з'ясування істини доводиться зробити крок назад, до середньовічних понять про "совість" і "країні, звідки ніхто не вертався". "Совість", як і гуманізм, стала сучасним для нас словом, змінивши, розширивши свій споконвічний зміст. Нам уже дуже важко уявити собі, як те ж слово сприймалося шекспірівською аудиторією, позначаючи для неї насамперед страх перед загробним покаранням за свої земні вчинки, той самий страх, від якого нова свідомість прагнула звільнитися.\n"Так усіх нас совість перетворює в боягузів", - старий російський переклад знаменитої гамлетівської репліки все-таки найбільш вірний, з історичної точки зору. Адже те ж у Шекспіра говорить не тільки Гамлет, але хоча б і один з найманих убивць в "Ричарді III": вона, "совість" (так міркує цей молодець), "робить людину боягузом". І перш ніж зробити зла справа, вона чекає, поки в нього "совість" утихомириться, пройде, немов неміч.\nУ нього - проходить. У Гамлета - ні, і в цьому його трагедія. Не в тім, зрозуміло, що Гамлет не хоче й не може стати безсовісним у поняттях нашої, нинішньої моральності. Трагедія в тім, що нічого іншого, крім начебто б раз і назавжди отринутой залежності від потойбічного, нелюдського авторитету, він не знаходить для опори й дії, для того, щоб поставити на місце "вивихнуті суглоби" епохи. Одну епоху йому доводиться судити по нормах інший, уже збіглої епохи, а це, по Шекспірові, немислимо.\nПеред завданням відновлення справедливості в "Гамлеті" виявляється не один Гамлет, але ще щонайменше двоє молодих, як і він сам, людей: Лаерт і Фортинбрас. Шекспір, таким чином, рельєфно, порівняно позначає проблему. Ті двоє діють, по контрасту з Гамлетом, керуючись безпосереднім переконанням, воістину своєю волею. Особливо Лаерту, зразковому парубкові свого часу, не потрібно ніяких санкцій, крім синовней любові й почуття боргу, щоб помститися за батька. Не втруться король Клавдій, він учинив би швидку розправу над убивцею. А Гамлет "совістить", шукає морально-духовної підтримки там же, звідки одержав саму звістку про віроломне вбивство свого батька.\nГамлет не раз протягом п'єси мав можливість покарати Клавдія. Чому, наприклад, не наносить він удар, коли Клавдій молиться на самоті? Тому, установили дослідники, що в такому випадку, відповідно до древніх повір'їв, душа вбитого відправилася б прямо в рай, а Гамлетові необхідно відправити її в пекло. У тім-раз у раз! Будь на місці Гамлета Лаерт, він би не пропустив нагоди. "Обидва світла для мене презренни", - говорить він. Для Гамлета - не презренни, і в цьому трагізм його положення. Психологічна роздвоєність гамлетівської свідомості (про що виникла ціла література) носить історичний характер: її причина - двоїстий стан "сучасника", у свідомості якого раптом заговорили голосу й стали діяти сили інших часів.\nЯкщо в Шекспіра в хроніках, що зображують минуле, час неухильно йде вперед, якщо в комедіях після всіх переміщень абикуди в часі й просторі відбувається благополучне повернення до "тут" і "тепер", те в трагедіях час раптом звертається назад, рухається ривками туди-сюди, виявляється розхитаним, розірваним настільки, що вже ніякі фінальні по-своєму мудрі й втішливі слова, незмінно вимовні, не можуть гарантувати порядку.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" Його дочки і їх прісні - люди, що звільнилися від застарілих забобонів. Що переконання старовини, як і фальстафовское молодецтво, уже зжили себе, це говориться й показується в трагедії на різні лади. Іноді говориться персонажами, які не викликають нашого співчуття, а тому ми як би не зауважуємо осуду, не віддаємо собі звіту в його цілковитій виправданості. Шекспір дійсно не простий у розподілі своїх симпатій, але все-таки цілком певний. Звито, що оточує короля, перетворилася в хижу й безглузду зграю, що поза всяким сумнівом повинна бути скасована, - із цим ніхто із шекспірівської публіки не став би сперечатися. Але що являє собою Гонерилья, що розганяє цей набрід і - вигоняющая власного батька?\nЯкщо в "Гамлеті" обертає на себе увага поняття "совість", те в "Королі Лірі" таким поняттям виявляється "природа". У ній укладена нова міра речей і людських якостей. Люди коряться природі, власній "натурі". "Природа, ти моя богиня! У житті я лише тобі слухняний", - так міркує едмунд, отвергший, по його ж подальших словах, "проклятье забобонів". І цей діючий винятково по своїй "натурі" честолюбець виявляється одним з найбільш антинатуральних, протиприродних осіб трагедії.\nТрагедії Шекспіра - художнє збагнення провідних тенденцій часу. Шекспір зіркий і справедливий, він сам був "сином століття", йому самому той час представлявся часом благоденства, що дозволяла людям розкривати свої можливості, і він же був суддею своєї епохи; як письменник, актор і керівник трупи, він залишався вірний принципам, які сам же з подмостков проповідував, говорячи, що ціль театру "була і є - тримати як би дзеркало перед природою: виявляти чесноти її риси, пихи - її же вигляд, а всякому століттю й стану - його подоба й відбиток".\n"Для нас Шекспір не одне тільки голосне, яскраве ім'я, якому поклоняються лише зрідка й здалеку; він зробився нашим надбанням, він увійшов у нашу плоть і кров" (И. С. Тургенєв).\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" дворі російський посол Г. И. Микулин. Можливо, дійство про Юлія Цезарі, що показували в Москві в часи пануючи Петра I, було переробкою шекспірівської п'єси. Переклади Шекспіра, як і раніше більше схожі на переробки, з'являються в нас із середини XVIII сторіччя. Російська Шекспіріана починається воістину з пушкінської пори, у тому числі при діяльній участі самого Пушкіна. Є тут і трагічні збіги. "А ви, свідки лиходійства: ви, бліді тріпотливі люди!" - прямо в дні загибелі Пушкіна звучали ці шекспірівські рядки у виконанні Павла Мочалова. Тоді в нашім "Гамлеті" пролунав рядок: "Страшно! За людину страшно мені!" Вона не була шекспірівської, перекладач вставив неї від себе, але навіть при порушенні тексту її можна сприйняти як символ того співчуття, яким з тих пор виявилося перейняте наше відношення до Шекспіра.\nНаші великі письменники, великі актори й талановиті перекладачі не просто витлумачили й перевели Шекспіра. Вони відгукнулися на його творчість, створивши зовсім особливе явище, що спонукало самих англійців говорити про те, що їхній великий співвітчизник знайшов у нас другу батьківщину.\nШекспір став невід'ємною частиною радянської багатонаціональної культури. Він увійшов у плоть і кров народів нашої країни, підтверджуючи пророцтво вимогливого сучасника: "Так будеш славний на все часи!"\n1. Докладно не тільки з біографією Шекспіра, але й з історією її вивчення можна познайомитися по книгах А. А. Аникста й М. М. Морозова, які неодноразово видавалися. У нас також перекладені книга англійського шекспироведа Ф. Холлидея й американського - С. Шенбаума, що дають звід доступних на сьогодні відомостей про Шекспіра.\n2. Пушкіна в спогадах сучасників., т. II, М., Художня література, 1974, с. 54.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" документів ще не почалося: ім'я видавця на тім же титульному аркуші нікому нічого не говорило.\n"Цитування тексту взяте із книги: століття й Відродження" А. Барга "Шекспір і історія" (М., Наука, 1976, серія "З історії світової культури"). Англійський дослідник Питер Саккио в книзі "Шекспірівські королі. Історія, літописи, Драма" (1977) відзначає, що якщо Томас Мор, що служив Цитування тексту взяте із книгиом для Шекспіра, деякі відомості повідомляв як слухи, то поголоска й традиція перетворили їх уже у факти.\n5. Тими ж мотивами, видимо, можна пояснити й такий епізод: спектакль по шекспірівській п'єсі про Ричарда II, що був Генріхом IV низложен, був використаний змовниками проти Єлизавети для порушення бунтарських настроїв. Коли справа дійшла, до розслідування, до відповіді призвали й акторів. Відповідь за всіх тримав не Шекспір і не Бербедж, а ще один член їхньої трупи - Филипс, і його відпустили з миром. Імовірно, він зумів роз'яснити, що подстрекательского змісту в п'єсі й не було. Хіба Ричарда II скинули не заради того ж торжества Тюдоров?\nЦитування тексту взяте із книги тексту - сайт Русофіл - Російська філологія.


Як IT-компанії в Україні страхують свої проекти | Новини | BritMark\nЦікавитеся страхуванням ризиків ІТ-компаній?\nДізнайтеся, що необхідно для отримання повних виплат у разі страхового випадку.\nВіталій Лебедовський для UBR.ua прокоментував, які страхові продукти купують ІТ-компанії і чому страхування ІТ-ризиків не таке популярне в Україні.\nНезважаючи на високий потенціал вітчизняного ринку ІТ, страхові компанії не розцінюють ІТ як додаткову нішу, а технологічні компанії змушені "страхуватися" власними силами.\nКоли ІТ-проект зазнає поразки, наслідки можуть бути катастрофічними — втрата прибутку і, що важливіше, репутації, заробленої «потом і кров'ю». Але неможливо знайти проект, в якому немає помилок. А все тому, що до розробки, проектування, реалізації та впровадженню ІТ-систем причетна людина як найслабша ланка. І складність роботи з технологіями, які розвиваються, збільшує ймовірність помилок.\nПрограмний збій може стати причиною витоку важливих даних клієнтів. Помилки в програмному механізмі можуть заважати клієнту отримати замовлення. Відмова в роботі або порушення обслуговування може дати збій в системі онлайн-бронювання. Ці та безліч інших прикладів показують, що управління ризиками має вирішальне значення для успіху будь-якої компанії в ІТ-бізнесі.\nIT-компанії керують ризиками\n«Нормальна ІТ-компанія завжди дбає про управління ризиками під час реалізації ІТ-проектів. Управління ризиками враховує, в тому числі, зриви роботи бази даних, втрату даних, помилки при виконанні зобов'язань ІТ-компанією та інше. Це робота менеджера проектів, який повинен керувати ризиками, запобігати їх і правильно реагувати», — говорить Руслан Ольховський, керуючий партнер Softengi.\nЗа його словами, ІТ-компанії найчастіше страхують свої ризики і відповідальність в окремих договорах із замовником або через фінансові гарантії. Так звана «Угода про рівень послуг» (Service Level Agreement, SLA) використовується в проектах з підтримки і супроводу програмного забезпечення, а також у роботах, пов'язаних з аутсорсингом бізнес-процесів. «SLA підхід для ІT-послуг включає управління нестандартними ситуаціями, проблемами, змінами, релізами, рівнем сервісу. У SLA прописується регламент реагування на проблеми, хто, що і як повинен робити в яких ситуаціях», — підкреслює він.\nФінансові гарантії припускають, що для ІТ-проектів залучається банківська гарантія (у разі зриву роботи банк покриває ризики) або на спеціальному рахунку блокується сума для страхування проекту, говорить експерт. В Україні цей варіант використовуються рідше, в основному у великих проектах або в роботі з державними органами.\n... і страхуються\nУ світовій практиці ІТ-компанії користуються послугами страхових компаній. У США і Європі страховий бізнес більш розвинений у цьому напрямку, ніж в Україні. Страхові компанії пропонують технологічному бізнесу комплексний підхід до страхування медичних технологій, телекомунікацій, системної інтеграції, електроніки, програмного забезпечення та інформаційних технологій.\nЗа словами Віталія Лебедовського, старшого спеціаліста відділу майнового страхування, партнера BritMark, бажання застрахуватися безпосередньо залежить від наявності великих майнових активів. А це досить рідкісний випадок, адже значні матеріальні активи не є обов'язковим атрибутом успішної ІТ-компанії.\n«Якщо у ІТ-компанії є якесь цінне майно, наприклад, обладнання, сервери, ЦОД, втрата яких паралізує їх діяльність, то власник компанії як мінімум психологічно усвідомлює залежність свого бізнесу від єдиного активу і свідомо готовий страхувати його від пожеж, внутрішніх дефектів і подібних ризиків», — говорить він.\nТрадиційно, ІТ-компанії більше пов'язані з нематеріальною діяльністю, тому роблять ставки на страхування ризиків професійної відповідальності, щоб захистити себе від помилок і упущень при розробці та впровадженні ІТ-системи.\nТрадиційно, ІТ-компанії більше пов'язані з нематеріальною діяльністю, тому роблять ставки на страхування ризиків професійної відповідальності, щоб захистити себе від помилок і упущень при розробці та впровадженні ІТ-системи. «ІТ-компанії сфери послуг, можуть страхувати відповідальність за якість даних послуг. Подібна страховка покликана захищати страхувальника від позовів його клієнтів, які постраждали внаслідок неякісно наданої послуги, — говорить він. — Якщо ж бізнесом ІТ-компанії є розробка якогось продукту (технології, програмного забезпечення), то можна говорити про страхування відповідальності за якість продукту». Страхування професійної відповідальності забезпечує фінансовий захист, що у вирішальних моментах (наприклад, у судовому розгляді) може допомогти зберегти бізнес-активи, а також покрити витрати на свій захист.\nКрім того, у світовій практиці страхування ризиків ІТ-компаній включає в себе захист від витоку даних, коли забезпечується страховий захист від непередбачених витрат, пов'язаних з витоком даних в компанії. Страховка від кібервимагань дозволяє покрити витрати, понесені в результаті комп'ютерного здирництва. Страховий захист відповідальності за комп'ютерні дані покриває пошкодження, втрату даних, а також неможливість використовувати, отримувати доступ або нормально керувати даними, що сталося через фізичне пошкодження майна.\nВ Україні страховки немає\nНезважаючи на існуючу різноманітність страхових пропозицій за кордоном, страховки, розробленої під вимоги і потреби ІТ-компаній, в Україні просто немає.\n«У нас був прецедент, коли замовник просив застрахувати клієнта від ризиків невпровадження ІТ-системи, але жодна страхова компанія не змогла задовольнити потреби клієнта», — підтверджує Ольга Бунятян, директор з маркетингу компанії DATAS Technology.\nЗа словами Руслана Ольховського, у випадках, коли зарубіжний замовник за договором вимагав застрахувати проект, в компанії зверталися до місцевої страхової компанії в країні замовника.\nПриблизно 80% ІТ-компаній, які купують страховку відповідальності, роблять це не усвідомлено, а в результаті вимог західних партнерів/інвесторів/контрагентів, розповідає Віталій Лебедовський. У Європі і, особливо, в США подібна практика є поширеною, проте в нашій країні практично відсутній як попит, так і пропозиція на страхування бізнесу від ризиків компаній у сфері ІТ.\n«Цей варіант в Україні не розвинений з вини двох сторін — ІТ-компанії не запитують такий вид страхування, а страхові компанії, як правило, не готові розглядати питання про страхування», — підтверджує Руслан Ольховський.\nДля того щоб розірвати це коло, необхідно створити попит на послугу страхування, в якому в першу чергу повинні бути зацікавлені страхові компанії. «Допомогти прискорити цей процес могли б державні органи з умовою страхування при проведенні тендерів. Але зараз вони успішно використовують механізм фінансової гарантії. ІТ-компанії самі теж не зацікавлені в обов'язковому страхуванні ІТ-проекту, тому що суми контрактів автоматично збільшаться і замовники можуть відмовитися від проектів. Залишаються тільки страхові компанії, яким це цікаво, але вони поки що не працюють над створенням попиту», — резюмує керуючий партнер Softengi.


Проект Плейстоценового парку-"Чорнобиль": Лисиця звичайна (Vulpes vulpes) (1/1)\nТЕМА: Лисиця звичайна (Vulpes vulpes)\nЛисиця звичайна (Vulpes vulpes)\t3 років 7 місяців тому\t#101\nЛисиця звичайна (Vulpes vulpes) - хижий ссавець сімейства собачих , найбільш поширений і найбільший вид роду лисиць . Довжина тіла 60-90 см, хвоста - 40-60 см, маса - 6-10 кг.\nЗабарвлення і розміри лисиць різні в різних місцевостях; всього нараховують 40-50 підвидів , не враховуючи дрібніших форм. Загалом, при просуванні на північ лисиці стають більшими і яскравішими, на південь - дрібними і більш тьмяно забарвленими. У північних районах і в горах також частіше зустрічаються чорно-бурі та інші меланистические форми забарвлення лисиць. Найбільш поширений забарвлення лисиці: яскраво-руда спина, біле черево, темні лапи. Часто у лисиць присутні бурі смуги на хребті і лопатках, схожі на хрест. Загальні відмінні риси: темні вуха і білий кінчик хвоста. Зовні лисиця являє собою звіра середнього розміру з витонченим тулубом на невисоких, тонких лапах, з витягнутою мордою, гострими вухами і довгим пухнастим хвостом.\nЛинька починається в лютому-березні і закінчується в середині літа. Відразу ж після цього у лисиці починає відростати зимове хутро, в який вона повністю одягається до рубежу листопада і грудня. Літнє хутро набагато більш рідкісний і короткий, зимовий - більш густий і пишний. Лисиці відрізняються великими вушними раковинами-локаторами, за допомогою яких вони вловлюють звукові коливання. Вуха для лисиць - «ловець» видобутку.\nУ всіх частинах свого ареалу лисиця віддає перевагу відкритій місцевості, а також районам, де є окремі гаї, переліски, пагорби і яри , особливо якщо взимку сніговий покрив в них не дуже глибокий і пухкий. Тому з усіх кліматичних зон більше всього лисиць живе в степовій і лісостеповій , а не в лісовій. Молоді звірі, які розселяються з батьківського лігва, звичайно знаходяться на відстані від 2-5 до 15-30 км від нього.\nЧисельність лисиць помітно коливається по роках. На її стан впливають такі фактори як кількість гризунів , метеорологічні умови, наявність в популяції інфекційних захворювань. В голодні роки не тільки падає плодючість самок і виживає менша кількість цуценят, але й виникають умови, сприятливі для поширення епізоотій , які інколи охоплюють великі території. Характерні для лисиць епізоотії - сказ , чума хижаків, короста .\nУ дикій природі лисиці рідко живуть більше семи років, часто тривалість життя не перевищує трьох.\nЗа даними вивчення популяції лисиці, в сусідньому з зоною відчуження ЧАЕС Поліському державному радіаційно-екологічному заповіднику чисельність цієї тварини становить близько 630 особин. Середня щільність населення - 4,2 особини на 1000 га. Вченими відзначається, що розподіл лисиці по території (угіддям) заповідника нерівномірний. Так, наприклад, в лісових угіддях щільність населення становить 6,4 особини на 1000 га, а на покладах (колишніх сільгоспугіддях) вона не перевищує 6,2 особин. Як правило, для виведення потомства, лисиця використовує височини на рельєфі.\nЩільність заселених нір лисиці в Поліському заповіднику становить 3,3 нори на 1000 гектар території заповідника. При цьому близько 90% нір розташовувалися в лісах з переважанням сосни.\nНа території Чорнобильської зони дослідниками зазначалося наявність 2-3 нір лисиці на 1000 гектар угідь. Ці дані були отримані в 1989 році.\nОскільки в українській частині зони відчуження сучасних обліків лисиці не проводилося, то можна провести екстраполяцію даних отриманих білоруськими колегами в Поліському радіаційному заповіднику. Грунтуючись на даних вчених можна припустити, що на території Чорнобильської зони відчуження загальна кількість лисиць не перевищує 1000-1200 особин.


Статут громади – “мала конституція” міста |\n← “Один день спілкування з чудовим вчителем вартує більше, ніж 1000 днів роботи з підручником”\nКАЛЕЙДОСКОП СТРИЙСЬКИХ АПТЕК →\nСтатут громади – “мала конституція” міста\nДата публікації 14.05.2021 | Автор admin\nЗасідання робочої групи (з сайту Стрийської міської ради)\nУ партнерстві та за підтримки Офісу Ради Європи в Україні в межах проєкту “Зміцнення громадської участі у демократичному процесі прийняття рішень в Україні” Стрийська міська рада розпочала роботу над «малою конституцією» міста – Статутом територіальної громади. Саме він визначатиме, серед іншого, принципи прозорості, відкритості та підзвітності врядування, форми та механізми участі мешканців у вирішенні питань життя громади.\nДля чого взагалі громадам розробляти та мати власний Статут? По-перше, саме у цьому документі враховуються їх історичні, національно-культурні, соціально-економічні та інші особливості. По-друге, тут викладені основні принципи та зобов’язання місцевої влади й мешканців. І найважливіше, по-третє, саме в цьому документі визначаються засади місцевої демократії, встановлюються процедури, відповідно до яких кожен мешканець міста може брати участь в роботі органів місцевої влади, надавати свої пропозиції на громадських слуханнях, через петиції, загальні збори, консультації, бюджет участі, здійснювати громадський контроль за роботою обраних депутатів та команди міського голови через публічну інформацію, громадську експертизу тощо.\nЯкщо поглянути на рейтинг місцевої ради Стрия щодо публічності та підзвітності роботи, то впродовж попередніх років місто займало 98 місце серед 100 найбільших міст України. Тобто влада не працювала достатньо відкрито, не забезпечувала доступ громадськості до вирішення проблем міста, не надавала необхідну інформацію. Статут Стрийської громади був тоді неактуальним, бо не відповідав законодавству. Багато інструментів громадської участі, що діяли в інших містах України, не працювали для стриян.\nДля покращення цієї ситуації, нова команда міської ради взяла участь у програмі експертної підтримки від Ради Європи в Україні. Над розробкою Статуту працює робоча група, в складі якої депутати, посадовці, представники громадських організацій. Затвердити Статут депутати Стрийської міської ради планують після проведення публічних консультацій на травневій сесії.\nЯкі ж нові можливості з’являться у мешканців громади після прийняття Статуту? Вони зможуть впливати на місцеву владу та подавати свої ідеї для розвитку через громадські слухання, місцеві ініціативи, загальні збори, громадські експертизи, консультації. Робоча група також напрацює ряд положень, згідно з якими буде чітко і зрозуміло як користуватись цими інструментами. Також місцевій владі буде надано консультаційну підтримку експертів Ради Європи щодо запровадження в Стрию громадського бюджету та шкільного бюджету участі. Це сучасні методи долучення мешканців до розподілу видатків бюджету та реалізації креативних ініціатив.\nУ Статуті закріплюватиметься перелік інших прав та можливостей для громадян, які місцева влада зобов’язуватиметься виконувати, зокрема щодо участі мешканців у дорадчих органах ради, моніторингу сесій та комісій, ознайомлення із документами тощо.\nАбсолютною новацією Статуту є створення механізмів та гарантій участі дітей і молоді у вирішенні питань місцевого значення через молодіжні, дитячі ради, молодіжні форуми тощо.\nВажливою частиною Статуту є необхідність збереження та охорона культурної спадщини територіальної громади, а також обов’язкове її щорічне фінансування щодо догляду та відновлення. Пріоритетним напрямком роботи для міської ради, вказується у Статуті, при проєктуванні та будівництві (реконструкції) об’єктів благоустрою міста є забезпечення доступності маломобільних категорій населення (людей з інвалідністю, батьків з дітьми на візочках, малорухливих осіб).\nВелике значення надається звітуванню на відкритих зустрічах перед громадськістю усіх представників влади: і депутатів, і міського голови, і старост, і керівників управлінь, комунальних підприємств та установ.\nЕксперти Ради Європи сподіваються, що з прийняттям Статуту суттєво зросте кількість інформації, яка буде оприлюднена для мешканців, будуть створені та опубліковані різноманітні електронні реєстри, дозволи, рішення та їх проєкти, звіти з громадських обговорень тощо. Місцева рада в процесі розробки та створення нового веб-сайту, тож невдовзі мешканці громади зможуть краще розуміти, як працюють їхні обранці.\nУ роботі Стрийської міської ради експертна група хоче запровадити найновіші та ефективні практики залучення мешканців до контролю над прийняттям рішень місцевої влади. Зважаючи, що багато років Стрийська міська рада не запроваджувала ці механізми, впевнена, що із прийняттям Статуту мешканці громади одразу відчують, що з їхньою думкою будуть рахуватись не лише раз в п’ять років під час виборів, але й в плануванні просторів, прийнятті бюджету, затвердженні усіх рішень радою, а натомість місцева рада буде готова втілювати їх креативні ідеї. Наразі сподіваємось, що 2020 рік буде останнім, коли Стрий займав 98 місце зі 100 міст України щодо прозорості роботи місцевої влади.\nЮлія Гвоздович, експертка проєкту Ради Європи в Україні.\nОпубліковано у Випуск 1, Влада. Додати до закладок постійне посилання.


Гірників та металургів привітали зі святом відомі люди Кривого Рогу та України. Новини Кривого Рогу | KRIVBASS.CITY\nГірників та металургів привітали зі святом відомі люди Кривого Рогу та України\nОлена Горька | 18 липня 2021 13:30\nУ третю неділю липня щороку працівники гірничо-металургійної промисловості України відзначають своє професійне свято. Цей день має особливе значення для нашого міста, адже об’єднує тисячі родин та трудових династій. Криворізькі гірники та металурги приймали привітання із різних куточків країни та у соціальних мережах.\nТак, криворіжців сталевих професій привітав міський голова Кривого Рогу Костянтин Павлов:\n«Ви – наша гордість. Приклад сили духу. Криворіжці, яких знає світ. Ви виконуєтесвою роботу віддано, на совість, з душею. Шановні ветерани! Ті, хто завждизалишається гірником і металургом! Ви завжди будете прикладом для нас! Прикладом того, як працювати незважаючи ні на які труднощі. Впевнений, чесно працювати істворювати – це є і буде наш стрижень, всіх поколінь криворіжців», - відзначив Костянтин Павлов.\nТакож криворізький міський голова зазначив, що металурги та гірники криворізьких підприємств щодня роблять величезний внесок у зростання економічного потенціалу міста, регіону й держави та займають позиції лідерів серед підприємств гірничо-металургійного комплексу України. Досягнення робітників галузі є не лише запорукою добробуту рідного краю, а й дозволяє Кривому Рогу бути лідером за обсягом реалізованої промислової продукції Дніпропетровщини й України».\nІз привітальним словом до працівників гірничо-металургійної промисловості звернувся Голова профспілки металургів та гірників України Олександр Рябко.\nСтоп кадр з відео ПМГУ\_ YouTube\n«Шановні друзі та колеги, працівники гірничо-металургійного комплесу. В галузі працює більше 200 тисяч фахових робітників, інженерів, управлінців, службовців та науковців. Гірники і сталевари, коксохіміки і трубники, вогнетривники і ремонтники. Більше 500 основних робітничих професій, які разом складають славетну і сильну духом трудову сім’ю гірників та металургів України. Щоденно ви своєю самовідданою працею наповнюєте державну скарбницю та забезпечуєте економічне зростання. З великою шаною звертаюсь до вас зі словами подяки за доблесну працю! Бажаю успішної та безперервної роботи підприєствам галузі, нових вагомих трудових здобутків. Всім працівникам та ветеранам гірничо-металургійної галузі бажаю міцного здоров’я, миру та благополуччя!», - зазначив Олександр Рябко.\nПривітав промисловців з Днем металурга та гірника і командир ДВГРЗ ДСНС України Ігор Євстратенко:\nСтоп кадр з відео на сайті dvgrz.dsns.gov.ua\_ Ігор Євстратенко\n«Шановні колеги, вітаємо вас із Днем гірника та металурга від імени гірничорятувального загону! Бажаємо вам безаварійної роботи, процвітання, успіхів вашим трудовим колективам та родинам, удачі вам і всього найкращого. Будьте щасливі!»\nНародний депутат Верховної Ради України ІХ скликання та ексдиректор найбільшого в Європі Авдіївського коксохімічного заводу Муса Магомедов також звернувся до всіх металургів, гірників, коксохіміків та причетних «до нереальної компанії професіоналів»:\n«Друзі, для мене День гірника та металурга – особливе свято особливих людей! Талановитих людей, які абсолютно не схожі один на одного, але в один момент вони об’єднуються у фантастичні команди і видають найкращий результат із можливих. Як таке можливо? – не питайте. Це особлива хімія. Ми – міцні, і цим все сказано!», - зазначив Муса Магомедов.\nФото Facebook\_ Муса Магомедов\nНародний депутат України VIII скликання, віцепрезидент з питань сталого розвитку Професійної асоціації екологів України Валерія Заружко також опублікувала привітальний допис у соціальній мережі:\n«Стабільна й процвітаюча Україна – це те, до чого причетний сьогодні кожен металург, в кожному куточку країни. Українські металурги входять у ТОП світових виробників металопродукції і є драйвером національної економіки. Наш метал і продукція відправляється у більше, ніж 60 країн світу. Окремо хочу привітати лідера галузі, Групу Метінвест! Група забезпечує роботою десятки тисяч людей, перша в Україні почала впроваджувати систему сталого розвитку. Успіхів, радості та процвітання!», - зазначила Валерія Заружко.\nФото Facebook\_ Валерія Заружко\nНагадаємо, гірники та металурги компанії Метінвест відзначали професійне свято у всіх містах, де розташовані промислові майданчики компанії. На підприємствах пройшли урочисті заходи, де відзначали кращих працівників, ветеранів праці та трудові династії. Сім найкращих працівників криворізьких підприємств Метінвесту отрмали найвищу винагороду компанії "Золоту зірку Метінвесту".\nОдночасно у Кривому Розі, Запоріжжі та Маріуполі розпочалися святкові заходи - дитячі розважальні програми, фотозони та експозиції техніки. Зі сцен промисловців вітали творчі колективи міських палаців культури та зірки української естради. Завершенням святкової програми став яскравий салют та шоу дронів у небі над Кривим Рогом.\nдень гірника та металурга свято привітання метінвест шоу дронів новини кривий ріг Покровський район Інгулецький район концерт Тернівський район золота зірка метінвесту новини кривий ріг новини кривбас сіті


Євангелія від Луки 9:44-50\n44“Затямте собі добре ці слова: Син Чоловічий має бути виданий у руки людям.” 45Однак, вони не розуміли цього слова; воно було від них закрите, так що вони його не додумались і боялися його спитати про це слово. 46Одне спало їм на думку: Хто з них буде найбільший? 47Ісус, знаючи думки їхніх сердець, узяв малу дитину, поставив її біля себе 48і сказав їм: “Хто приймає цю малу дитину в моє ім’я, той мене приймає; а хто мене приймає, той приймає того, хто мене послав, бо хто найменший поміж усіма вами, той – великий.” 49Озвався Іван і каже: “Наставниче, ми бачили одного, що твоїм ім’ям виганяв бісів, і ми йому заборонили, бо він не ходить з нами.” 50Ісус же сказав до нього: “Не бороніть, бо хто не проти вас, той з вами.”


Справу рівнянки, яку підозрюють у вбивстві свого чоловіка-стиліста, передали до суду\nРівненські слідчі запевняють, що зібрали достатньо доказів, щоб скерувати до суду справу про вбивство відомого у місті перукаря Сергія Літвінова. Підозрювана – 24-річна дружина загиблого Тетяна, повідомили у поліції Рівненщини.\nЗараз дівчина перебуває у СІЗО. Їй «світить» до 15 років ув’язнення.\nЧитайте також: Рівненські поліцейські затримали грабіжника, який двічі за кілька днів «обчистив» один магазин (ФОТО)\nНагадаємо, у лютому цього року Сергія Літвінова знайшли вбитим у квартирі, яку він винаймав для дружини. Сама ж Тетяна поїхала за кордон, а двох малих дітей залишила зі своєю мамою. Вона й стала основною підозрюваною у вбивстві чоловіка. Тетяну оголосили в міжнародний розшук. Через місяць її затримали у Єгипті та повернули до України. Суд обрав для жінки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Варто зазначити, що в Єгипті жінка прийняла іслам. До того ж, вона вагітна.