Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom Дитячий табір - придбати путівку. Ціни, відгуки, програма | childcamp.com.ua\nДитячий табір Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom\nДитячий табiр Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom\nЦілодобовий Літні канікули 8 - 17 років 8-29 днів 2 056 - 5 535 eur Спортивні активності Бізнес/тренінг/освітній Танцювальний Міжнародний Англійська мова Носій мови Басейн Вегетаріанське харчування за запитом Авіа-трансфер\nВеликобританія, Редінг, 6 Henley Rd, Reading RG4 6DX, Queen Anne's School\nEnglish + Activities, Резид. 1-4 місн. стандарт\n2 056 eur ≈ 62 029 грн\n3 080 eur ≈ 92 922 грн\n4 101 eur ≈ 123 726 грн\n5 535 eur ≈ 166 989 грн\nОпис Дитячий табір Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom\nНавчання в Queen Anne's School\nЦе класична англійська школа-пансіон для дівчаток, яка влітку приймає і дівчаток, і хлопчиків. У ній завжди панує жива дружня атмосфера і це допомагає дітям розвивати свої мовні навички, вчитися розуміти та поважати своїх товаришів і знаходити нових друзів. Школа була заснована в 1698 році та мала сильні зв'язки з королівським двором. Вона розташована недалеко від центру Редінга, володіє власною безпечною територією кампусу і хорошою спортивною інфраструктурою. Кампус школи займає 35 акрів землі, його архітектурний ансамбль об'єднує традиційні будови в вікторіанському стилі та нові сучасні будівлі. Від школи легко дістатися автомобільним і залізничним транспортом до Лондона та аеропорту Хітроу.\nРекомендуємо цю програму для студентів, які хочуть отримати досвід перебування в традиційній англійській школі та водночас мати можливість відвідати один з найбільш захоплюючих міст світу - Лондон.\nНавички та системи. Ці уроки спрямовані на розширення мовних знань та здібностей студентів шляхом ретельної роботи над усіма мовними навичками (читання, письмо, аудіювання, усне мовлення) та системами (граматика, фонологія, лексика, дискурс), а також використання матеріалів, що належать до підготовки до іспитів (KET, PET, FCE, CAE, TOEFL, IELTS, GESE).\nCLIL (Інтегроване вивчення змісту та мови). Ці уроки поєднують CLIL та британську культуру. Студенти дізнаються про мистецтво, літературу та науку або історію та географію Великобританії, активізуючи свої мовні знання.\nАдреса: Великобританія, Редінг, 6 Henley Rd, Reading RG4 6DX, Queen Anne's School\nЗа 10 років понад 10 млн фунтів було витрачено на реконструкцію і будівництво нових об'єктів:\nсучасний науковий центр;\nарт-центр для занять 3D мистецтвом, керамікою, і т.д.\nтеатр на 250 місць;\nкритий 25 метровий;\nнетбольние і тенісні корти.\nВсі студенти живуть в резиденції на території школи. Хлопчики та дівчатка живуть в різних будівлях. Кімнати студентів - затишні, світлі та чисті. Школа пропонує 1-4-місні кімнати зі зручностями на поверсі.\nТеоретичні заняття, вдосконалення граматики та розширення словникового запасу дитини;\nПрактичні заняття, спрямовані на подолання мовного бар'єру (діалоги, ситуативні завдання, групові завдання), що включають в себе класну роботу і дослідницькі проекти.\nКурс для дітей старше 15 років, що бажають отримати максимум знань від навчального процесу.\nКрім основних занять, студенти відвідують додаткові класи з англійської мови.\nЩотижневе тестування дозволяє бачити прогрес у вивченні мови, завдяки чому студент має можливість перейти в групу сильніше.\nАнглійська + активності\n15 годин English + Multi-Activity\nПопулярна літня програма, в яку включені уроки англійської, 15 годин на тиждень, і різні заходи по черзі, наприклад: теніс, волейбол, футбол, плавання, фотографія, танці, драма. Ці заняття проводяться спеціально навченим персоналом.\nКурс для дітей старше 14 років, спрямований на розвиток сучасних навичок комунікації та особистісного зростання. Під час курсу студентів вчать, як створити успішне резюме, пройти співбесіду або інтерв'ю, створити презентацію з застосуванням сучасних і ефективних інструментів, написати академічну або проектну роботу, що відповідає вимогам міжнародних університетів і компаній і т.д.\nДодатково, як альтернатива вечірнім заходам, двічі в тиждень студенти можуть відвідувати розмовний клуб і панельні обговорення своїх проектів.\nУ вільний час діти можуть грати в футбол, теніс, баскетбол, інші спортивні ігри або ж провести час в Арт Кафе, створюючи свої власні шедеври. Вечірні розважальні програми включають шоу талантів, диско, вікторини, вечір кіно.\nЗбалансоване, здорове, свіжоприготовлене і смачне харчування - повний пансіон, з великим вибором страв, які підходять і для вегетаріанців.\nПродукти завжди домашні та свіжі, бо поставляються від місцевих фермерів.\nПід час екскурсій студентам буде надано запакований ланч з собою.\nВіндзор і Віндзорський замок\nWindsor Castle, найбільший і найдавніший з використовуваних і понині замків в світі, є однією з офіційних резиденцій Її Величності королеви та зберігає у своїй пам'яті 900 років британської історії.\nСтаровинне місто, в 20 хвилинах від Лондона, перші згадки про який відносять до 8 століття.\nЛондон, з прогулянкою на катері по Темзі\nЕкскурсія на цілий день в столицю Великобританії з оглядом головних визначних пам'яток, таких як Букінгемський палац, Біг Бен, будівля Парламенту, Вестмінстерське абатство, Трафальгарська площа, Національна галерея + круїз по Темзі.\nОксфорд, з оглядовою екскурсією по місту\nСтолиця графства Оксфордшир, найкраще місце для знайомств з англійськими традиціями. Відомий завдяки найстаршому в англомовних країнах і одному з найстаріших в Європі вищих навчальних закладів - Оксфордскому університету.\n1 тиждень - 2 056 євро;\n2 тижні - 3 080 євро;\n3 тижні - 4 101 євро;\n4 тижні - 5 535 євро.\nВартість канікулярної програми включає в себе:\nВсі основні документи дітей будуть у керівника: паспорт з візою, нотаріальний дозвіл від батьків на виліт, запрошення, страховки, квитки. У разі якщо на виліт потрібні додаткові документи - ми Вас обов'язково попередимо завчасно. Такі документи можуть бути: оригінал Свідоцтва про народження дитини, оригінал Свідоцтва про шлюб / розлучення та ін.\nЯка ціна путівки в дитячий табір Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom?\nЦіна путівки складає від 2 056 до 5 535 eur, в залежності від зміни. Деталi\nЯка тривалість зміни в дитячому таборі Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom?\nЗі скількох років і до якого віку приймає дітей табір Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom?\nЗамовити путівку в "Дитячий табір Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom"\nВідгуки Дитячий табір Літні канікули в Queen Anne’s School Англія від Alekom\nСторінка сформована 02:19:00\n`); $("#modal-price-block-camp-label").text('Зміни і ціни' + " \_"" + campName + "\_""); var linkDetailsCamp = $("#modal-price-block-link-details-camp"); if (linkDetailsCamp.length > 0) linkDetailsCamp.attr("href", '/ua/camp/details/detskiy-lager-alekom-letniye-kanikuli-v-queen-annes-school-angliya/' + webAliasOrId); var route = '/ua/camp/PartDetailsPriceBlockCamp?webAliasOrId=' + webAliasOrId; holder.load(route, loadPopoverScript); }


Медичні ліжка, які привезли волонтери, – це реальна допомога лікарні «швидкої», а не мурал, - Зінкевич - ВАРТА!\nКерівник «Варти-1» Ігор Зінкевич переконаний, що лікарні потребують реальної допомоги, а не піару на коронавірусній темі, муралів «подяки», на відкриття якого, попри карантин, зігнали десятки людей.\n«Кілька тижнів тому разом із волонтерами у лікарні швидкої допомоги ми розвантажили дві фури допомоги з Європи. Це 70 медичних ліжок, тумби, які доставила «Народна Самооборона» Львівщини. Ось це реальна допомога. Це те, що необхідне нашим медикам. А не «піарний» мурал, який у час карантину відкрили з пафосом, під музику, скликавши десятки людей «на камеру»», – заявив Ігор Зінкевич в ефірі програми «Народне толк-шоу».\nЗа його словами, зараз мерія намагається максимально використати карантин і епідемію для власного піару.\n«Я шокований цим. Чи потрібно дякувати лікарям? Однозначно! Але не раз у рік у їхнє професійне свято. Створення нормальних умов для їхньої роботи, фінансові виплати – ось це справжня подяка», – наголосив Ігор Зінкевич.


"Професію скасували, а що нам робити далі?": З інфарктом швидка відмовиться приїжджати додому | News Today\nУкраїнці будуть вимушені самостійно їхати до лікарні, передає Корупція.Інфо\nУ Міністерства охорони здоров’я України виникне проблема зі швидкою допомогою у зв’язку із нововведеннями. На виклик приїжджатимуть водій, перейменований у медичного техніка, і парамедика.\nПро це повідомила оглядач відділу освіти, науки, медицини та екології Ольга Скрипник у статті для ZN.ua, зазначивши, що ці люди не будуть зобов’язані виїжджати на виклики додому.\nЗ ініціативи Міністерства охорони здоров’я України від 26 жовтня 2017 року Міністерство економічного розвитку і торгівлі скасувало такі професії: «лікар-терапевт дільничний», «лікар-терапевт підлітковий», «лікар-терапевт цехової лікарської дільниці», «фельдшер з медицини невідкладних станів», «сестра медична з лікувальної фізкультури», «сестра медична з масажу». При цьому назва професії «лікар-терапевт» змінено на «лікар внутрішньої медицини». Разом з тим в класифікатор професій включили поняття «парамедік», «інструктор з надання догоспітальної допомоги» і «екстрений медичний технік».\nСкрипник вважає, що українські медики не готові до таких різких змін. На них чекає скорочення штатів, що може призвести до проблем з наданням невідкладної швидкої допомоги.\n«Кваліфікаційні вимоги до фельдшерів і парамедиків абсолютно різні. Професію скасували, а що нам робити далі? МОЗ не дає ніяких рекомендацій», — прокоментувала ініціативу старший лікар Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Києва Наталія Стахова.\nЗа її словами, кваліфікаційні вимоги складені так, що медична освіта їм не потрібно. Завдання цих людей — доставити пацієнта в лікарню. Вони повинні лише підтримувати життєво важливі функції організму, а повноцінне надання медичної допомоги, встановлення діагнозу — зовсім не їхня компетенція. До того ж вони будуть виїжджати на екстрені випадки тоді, коли події відбуваються на вулиці, — аварії, катастрофи тощо. На виклик в квартиру їхати вони не зобов’язані.\nТепер гіпертонічна криза, підозра на інфаркт або інсульт — це зовсім не ті причини, за якими слід викликати парамедиків. Пацієнт буде вимушений їхати у лікарню самостійно або вийти на вулицю, і вже там кричати та просити допомогу.\nВідчайдушно боролася заради сина: Історія молодої вчительки, що вразила Україну\nЧорна п’ятниця по – спікерськи: Парубій з дружиною полетів на “закупи” у Париж\nМоторошний флешмоб у соцмережах знову вбиває дітей\nСічень 15, 2018 admin 0\n“Жінка не годує?”: Як Антон Геращенко “облизував пусту тарілку” під час обіду (ВІДЕО)\nВистрілив прямо в обличчя: В Запоріжжі чоловік у важкому стані помер у реанімації


Транспортування Савченко в колонію дорівнює її смерті - російський лікар - Політичні новини України - У полонянки втрата ваги, а вени настільки покарбовані крапельницями, що залишилися рани | Сьогодні\nТранспортування Савченко в колонію дорівнює її смерті – російський лікар\n16 квітня 2016, 01:20\nУ полонянки втрата ваги, а вени настільки покарбовані крапельницями, що залишилися рани\nРосійський лікар, якого приставили до української льотчиці Надії Савченко для цілодобового нагляду, дуже стурбована станом здоров'я полонянки. Про це сестрі ув'язненої Вірі Савченко повідомила член громадської спостережної комісії Ростовської області Валентина Череватенко, передає ТСН.\nЛікар зазначає погіршення стану здоров'я Савченко – у полонянки втрата ваги, пісок і білок в сечі, а вени настільки покарбовані крапельницями, що залишилися рани.\nСама Надія каже, що відчуває себе дуже погано через зневоднення. "Усередині все пече, прокидаюся – сухість у роті така, що починаю кашляти. Тільки як прокашлятися, можу дихати", – так свій стан описала сама Надія.\nЛікар каже, що в такому стані транспортувати Савченко в колонію дуже небезпечно. "Етапування для неї дорівнює летальному результату", – говорить Череватенко.\nНадія, за словами члена ОНК, дуже чекає зустріч з Вірою і постійно про неї питає. Сама Череватенко не розуміє, чому сестрі не дозволяють побачення, і постарається зустрітися з полонянкою на вихідних.\nЗа інформацією Череватенко, етапування Савченко в колонію не планується, але її можуть перемістити в госпіталь.\nВіра, в свою чергу, буде залишатися в Ростовській області і, після відмов СІЗО, Донецького суду, ФСВП Ростовської області, буде домагатися дозволу на побачення з полоненої в Ростовському обласному суді.\nЯк повідомлялося, МЗС України наполягає на допуску українських лікарів, консулів і родичів до Савченко.\nСІЗО лікарі стан Савченко етапування


Ukraine | OnePaperBook\n30May 2018 by Ivan Leshko 2 Comments\nBlog, History, Ukraine\nВід коли я почав їздити за межі України, із першого дня я почав вивчати, як живуть люди там. Який там побут, традиції, культура. Від того часу я почав збирати все докупи та формувати власний світогляд на життя. Звичайно, що воно накладається через призму українськості. Згодом, я почав вчити українців тому кращому чому навчився за кордоном. Я бляха навіть за десятки вечорів і ночей написав яку неяку книжку, щоб донести науку. І далі продовжую вчити людей. Я читаю лекції і трейнінги, проводжу десятки семінарів від того, як войті в ІТ до кризового менеджменту в бізнесі. В політехнічному вже цілий рік займаюсь зі студентами першого курсу і недавно вони навіть виграли призове місце у львівській стартап школі. Ну одним словом вчу, як можу, бо хочу, щоб наша нація приєдналась до Заходу.…


Долар на міжбанку відкотився до позначки 8,10 грн - портал новин LB.ua\nГоловна — Економіка — Фінанси — 15 червня 2012, 10:40\nДолар на міжбанку відкотився до позначки 8,10 грн\nЄвро продовжив учорашнє зростання.\nТорги щодо долара на міжбанківському валютному ринку відкрилися в діапазоні 8,1010-8,1060 грн/дол.\nТорги щодо євро відкрилися в діапазоні 10,2250-10,2330 грн/євро, торги щодо рубля - 0,2497-0,2501 грн/руб.\nНагадаємо, 14 червня торги на міжбанківському валютному ринку завершилися в діапазоні 8,1130-8,1200 грн/дол. Торги щодо євро завершилися в діапазоні 10,1985-10,2113 грн/євро, торги щодо рубля - 0,2489-0,2493 грн/руб.\nТемы: курс валют, Міжбанк\n31 липня, 12:12\nГрузинський ларі побив історичний антирекорд\n23 травня, 20:11\nПрезидент Віктор Янукович застосував право вето до закону "Про адміністративні послуги", який сам же раніше вніс до парламенту. Про це йдеться в повідомленні прес-служби Президента… 19:27\nУкраїна та Росія можуть підтримати запуск "Русланів" у серію\nУгоду про держпідтримку відновлення виробництва літаків Ан-124 "Руслан" може бути досягнуто між Україною та Росією до кінця року. "Угоду про державну підтримку відновлення серійного… 17:47\nАзаров знайшов, кого звинуватити у відсталості українських технологій\nСкасування податкових пільг для вільних економічних зон і територій пріоритетного розвитку призвело до втрати 10 років у технологічному розвитку України. Про це заявив прем'єр-міністр… 17:36\nПродаж "Крику" різко поліпшив торговельні показники Норвегії\nНорвегія збільшила торговельний профіцит в травні до 35,5 млрд крон (близько $6 млрд). Це майже на 45% більше, ніж у травні 2011 року. Про це йдеться в офіційних матеріалах Статистичного… 17:06\nМіжнародна компанія пропонує студентам роботу\nКомпанія "Філіп Морріс Україна" оголосила про початок нової програми стажувань для студентів і випускників вищих навчальних закладів, яка в перспективі дозволить їм отримати високооплачувану… 17:04


з активного вжитку навiть у селах, а ставлення населення до проблем нацiонального вiдродження апатичне, а то й вороже внаслiдок полiтичного домiнування "лiвих", що їх пропаганда зазвичай виставляє розпад СРСР як причину економiчної кризи.\nСлiд зауважити, що бiльшiсть мiсцевих росiян не є уродженцями Криму, а прибули до нього пiсля другої свiтової вiйни на мiсце депортованих у 1944 роцi кримських татар. Цим пояснюється, зокрема, їхнє вiдверте тяжiння до Росiї - на вiдмiну вiд росiян iнших регiонiв України, якi здебiльшого народилися й виросли тут i вважають Україну своєю батькiвщиною. Значна частка кримських росiян, особливо - в Севастополi, належать до численної та переважно антиукраїнської групи колишнiх вiйськовикiв-пенсiонерiв, що за вислугою рокiв отримували помешкання на курортному пiвднi. Водночас вiдбувається активний процес повернення на пiвострiв кримських татар, якi до 1783 року мали тут свою незалежну державу. Якщо 1989 року в Криму мешкало менше 50 тисяч татар, то сьогоднi - 250 тисяч, що складає близько половини їх чисельностi в межах колишнього Радянського Союзу. Повернення татар пов'язане з надзвичайно болючими соцiальними проблемами (житловою, безробiття тощо), якi вирiшуються сьогоднi виключно обмеженими коштами українського уряду. Натомiсть лiдери кримських татар у переважнiй бiльшостi є вельми лояльними щодо Києва, вбачаючи тут єдиний захист проти гострої ворожостi мiсцевих росiйських нацiоналiстiв.\nIншими значними етнiчними групами є євреї (0,9% у 1989 роцi, нинi це число зменшилося майже вполовину через iнтенсивну емiграцiю; в Українi мешкають переважно в великих мiстах, протягом останнiх рокiв вiдродили мережу шкiльництва, культурних товариств, преси); бiлоруси (0,9%, у смузi українсько-бiлоруського пограниччя); молдавани й румуни (0,9%, мешкають в Буковинi й на Одещинi); болгари (0,5%, зосередженi на Одещинi, 69,5% назвали рiдною мовою болгарську); поляки (0,4%, реальне число є, очевидно вищим; зосередженi переважно на Житомирщинi й у Львовi, створили розгалужену мережу культурницьких товариств, тiсно взаємодiють з Польщею та Ватиканом). Угорцi, що складають 0,3%, проживають компактною групою в Закарпаттi, практично не пiддалися асимiляцiї (понад 95% назвали рiдною мовою угорську), мають низку культурних iнституцiй.\nЦей розподiл знайшов вiдбиття i в конфесiйнiй ситуацiї в Українi. На Галичину, Волинь та Київщину припадає майже 90% з близько 2500 храмiв Української православної церкви Київського Патрiархату, що проводить богослужiння українською мовою, обстоює українську державнiсть та вiдродження нацiональної культури, а на виборах схилялася до пiдтримки кандидатури Л.Кравчука. Українська греко-католицька церква, що була забороненою в 1946-1987 роках, має тепер близько 3000 храмiв i явно домiнує в Галичинi. Натомiсть Українська православна церква (автономна частина Московського Патрiархату), що цiлком домiнувала в часи СРСР i проводить богослужiння росiйською мовою, обстоює "духовну" єднiсть iз Росiєю, беззастережно домiнує на пiвднi, сходi, в багатьох центральнихобластях (близько 5000 храмiв). На президентських виборах УПЦ- МП цiлком пiдтримувала Л.Кучму.\n1.\tКультура українського народу. - К., 2000.\n2.\tЗарубіжна та українська культура. - Харків, 2001.


Обсяг псевдоіноземних інвестицій в 2017 році склав $ 270 млн - Економіка - dt.ua\nНБУ оприлюднив дані про псевдоіноземні інвестиції в Україну\n19 липня, 2018, 10:21 Роздрукувати\n80% таких інвестицій направлено на підприємства реального сектора економіки.\nОбсяг псевдоіноземних інвестицій, які насправді мають українське походження (контролюючим інвестором є резидент), в 2017 році склав $ 270 млн, або 10,4% всіх зовнішніх прямих інвестицій в Україну. Про це повідомила прес-служба Національного банку України (НБУ).\nЙдеться про так звані round tripping інвестиції – явище, яке означає виведення резидентами за кордон коштів, які потім повертаються в країну у вигляді прямих іноземних інвестицій (ПІІ).\nЗа результатами аналізу НБУ, загальний обсяг таких інвестицій за 2010-2017 роки склав $ 7,9 млрд, або 22% від загального обсягу прямих іноземних інвестицій в Україну за цей період ($ 35,9 млрд).\nПри цьому найбільші обсяги такого інвестування спостерігалися в 2010-2013 роках: за цей період вони забезпечували в середньому близько третини чистого припливу ПІІ в Україну, тоді як у 2016-2017 роках становили лише 6,9%, а в 2014-2015 роках спостерігався чистий відтік коштів з України за такими операціями.\nЗа даними НБУ, більше 80% таких інвестицій було спрямовано на підприємства реального сектора.\nОсновними країнами, через які здійснювалося таке інвестування, були Кіпр (близько половини від загального обсягу інвестицій), Нідерланди, Швейцарія та Австрія.\nНадалі Нацбанк планує публікувати такі дані на щорічній основі.\nЧитайте також: Курс НБУ на 19 липня: долар продовжує дорожчати, євро дешевшає\nПовідомлялося, що Міжнародний інвестиційний банк Citi оголосив про розширення програми випуску глобальних депозитарних нот (global depositary note, GDN) облігації внутрішньої державної позики (ОВДП) України. Таким чином, для американських інвесторів розширився доступ до українських держоблігацій.\n"Це був неоціненний досвід" — Вакарчук про перший похід у парламент 10:56\nУ Києві тимчасово змінили рух кількох тролейбусів через провал проїжджої частини 10:53\nКиївський апеляційний суд визначив підсудність "бурштинової справи" 10:43\nНБУ стягнув заставу з рефінансування "Приватбанку" у Дніпрі 10:35\nПолторак обговорив із сенаторкою США спільну протидію гібридній агресії РФ 10:27\nВакарчук розвінчав чутки про покровителя-олігарха 10:24\nУкраїнські військові знищили дев'ятьох окупантів Донбасу, одного взяли у полон – штаб ООС 09:14\nКурс на 19 лютого: євро здорожчав на 11 копійок 09:30\nПолітв'язня Балуха вивезли в Краснодар - Чийгоз 10:01


На ріках Вавилонських — Українська Парафія в Римі\nВи тут: Домівка Cтатті На ріках Вавилонських\nНа ріках Вавилонських – там ми сиділи, і ридали, як про Сіон згадали. Цими словами молились колись євреї у час насильного переселення (депортації) до Вавилону. Цими ж словами 137 (136) псалма молиться Східна Церква перед початком Великого посту. Адже як колись євреї ридали у Вавилоні, спогадуючи втрачений Сіон (тобто Єрусалим), так і ми, входячи у Великий піст, ридаємо над своїм духовним поневоленням, спогадуючи втрачений Рай.\nЗаспівайте нам пісень Сіонських, – казали поневоленим євреям їхні поневолювачі. Як же нам співати пісню Господню у землі чужій? – відповідали ті. Щось подібного переживаємо і ми, входячи у піст. Адже як нам ділитися радістю спасіння у Христі, співати Господню пісню, якщо ми у землі наших гріхів і пристрастей? На те бо і маємо піст – щоб вийти з гріховного полону, повернутися до рідного дому – Царства Божого, яке є між нами, та співати у ньому Господню пісню.\nЯкщо тебе, Єрусалиме, я забуду, нехай забудеться десниця моя, – закінчували свою жалібну бесіду полонені євреї, обіцяючи собі таким чином ніколи не забути, звідки вони прийшли, ніколи не вважати Вавилон рідним домом і не співати у ньому. Так і ми покликані не забувати, що земне життя, земні посілості не є нашим домом, а власне «землею чужою». Піст кличе нас до повернення у Царство Христове. Піст веде нас до цього Царства, яке є Царством Воскреслого і воскреслих.\nПеред тим, як починати піст, співаємо, отже, жалобну пісню з давніми євреями, а розпочавши піст, ступимо на шлях повернення, тому і літургійно не співатимемо більше «На ріках Вавилонських…», а з радістю очікуватимемо Пасхи – переходу разом з Воскреслим у Його Царство.


Відносини власності. Види та форми власності\nРозділ 1. Поняття відносин власності\nРозділ 2. Типи, форми і види власності: економіко-юридичний аспект\n2.1. Приватна власність\n2.2. Суспільна власність\n2.3. Види та форми власності\nРозділ 3. Роздержавлення і приватизація. Тенденції розвитку відносин власності в Україні\nОбсяг курсової роботи - 60 сторінок\nВласність — одна з найважливіших і найскладніших категорій економічної науки. Оволодіти знаннями про власність, зрозуміти історію її розвитку, усвідомити її економічну і юридичну сутність означає оволодіти стрижневою основою економічної науки.\nЕкономіка — це передусім господарство. Проте там, де є господарство має бути і господар. Все, що збудовано на землі, видобуті природні ресурси, вироблені продукти повинні комусь належати, мати свого господаря або хазяїна. З економічної точки зору, хазяїн — це особа, що залучає господарські об'єкти до економічних процесів, з юридичної — має права на об'єкти, майно, які їй належать. Таку особу називають власником, а усі будівлі ресурси, продукцію тощо — власністю.\nВласність завжди пов'язана з певними речами, адже без об'єкта присвоєння не може бути власності. Як тільки людина взяла в руки палицю або камінь, щоб розбити горіх, вони стали не тільки знаряддями праці, а і його майном, власністю. Тому на перший погляд здається, що власність — певна річ, товар або гроші. Однак —- це спрощений погляд на власність.\nНасправді власність за своєю економічною сутністю, з одного боку, відображує відносини між людьми з приводу присвоєння засобів виробництва, а з іншого — це спосіб поєднання робочої сили із засобами виробництва.\nОтже актуальною є тема курсової роботи: «Форми власності на Україні».\nОб’єкт дослідження – форми та види власності.\nМета курсового дослідження – теоретично та практично обґрунтувати економіко-юридичні аспекти типів, форм і видів власності.\n1. Ознайомитися з науковою літературою;\n2. Надати загальну характеристику формам і видам власності;\n3. Сформулювати уявлення про роль власності.\nУ Процесі робот над курсовим дослідження опрацьовано наступні форми роботи:\nВідносини власності виникають між людьми з приводу присвоєння матеріальних і духовних благ. Процес володіння власністю у кожному суспільстві здійснюється, умовно охоплюючи два етапи. На першому людина в процесі виробництва створює продукти, необхідні для споживання, і цим присвоює їх. Другий етап полягає в тому, що процес присвоєння і володіння охоплює вже все суспільство. Створені матеріальні блага розподіляються між членами суспільства відповідно до наявних капіталів, засобів виробництва та ресурсів.\nВиходячи з цього, в економічному змісті власності слід розрізняти дві сторони: матеріально-речову (об'єкт власності) та соціально-економічну (відносини між людьми з приводу володіння і користування майном).\nХоча власність і присвоєння — поняття близькі, проте їх не слід ототожнювати.\nПрисвоєння — це конкретний суспільний спосіб володіння річчю. Воно формує і виражає визначальну рису як певної форми власності, так і її конкретних видів. Розмежування поняття «власність» і «присвоєння» є необхідним: кожне з них чітко фіксоване і посідає своє місце у системі економічних відносин.\nПрисвоєння — складний багаторівневий соціально-економічний процес. Він відповідає структурі господарського життя і розвивається разом з ним. Спочатку люди переважно присвоювали дари природи, збираючи їх та займаючись мисливством і рибальством. Пізніше виникли два типи господарства — привласнююче (те, що має справу з готовими дарами природи) та виробниче. Вони співіснують до цього часу, хоча роль кожного з них в економіці різних країн неоднакова. Обидва типи господарства можуть набувати форми натурального або товарного виробництва або суміщати їх. Так, відносини присвоєння були доповнені виробництвом, розподілом і обміном.\nУ разі якщо виробництво здійснюється в інтересах приватних осіб, то має місце та чи інша форма економічних відносин приватної власності (приватне присвоєння). Коли виробництво здійснюється в інтересах групи людей, то йдеться про економічні відносини групового (колективного) присвоєння. Якщо виробництво функціонує в інтересах усього суспільства, це означає суспільне присвоєння.\nОтже, розглядаючи власність як економічну категорію, ми виходимо з того, що вона є економічною основою виробництва, розподілу, обміну і споживання матеріальних благ, становлення і розвитку певної системи виробничих відносин.\nВласність як економічна категорія характеризує певну форму присвоєння матеріальних благ, передусім засобів виробництва в інтересах задоволення матеріальних, духовних і соціальних потреб суспільства.\nКоли власність в економічній теорії називають основним виробничим відношенням, то мають на увазі таке:\nпо-перше, вона визначає характер функціонування як суспільно-економічних, так і організаційно-економічних й техніко-економічних відносин;\nпо-друге, визначає цілі та мотиви розвитку виробництва;\nпо-третє, будь-які докорінні зміни в економічних відносинах мають розпочинатися з відповідних перетворень у відносинах власності.\nСутність власності виявляється в її об'єктах і суб'єктах.\nПотенційно об'єктом власності може бути все, що існує на землі. Однак для того щоб глибше засвоїти склад і зміст численних видів об'єктів власності, виділимо найважливіші з них.\nЗемля, земельні ділянки, угіддя — один з найпоширеніших об'єктів власності, який використовується для будівництва і розміщення різних споруд, житла, комунікацій, а також вирощування сільськогосподарських культур і утримання худоби, використання ресурсів, лісів і рибного господарства.\nПриродні багатства утворюють той різнорідний об'єкт власності, який охоплює тваринний і рослинний світ, корисні копалини, водні ресурси та повітряне середовище.\nОсновні виробничі засоби у вигляді споруд, будинків, устаткування, машин, приладів, які безпосередньо беруть участь у виробництві, також утворюють велику частину об'єктів власності.\nБудинки і споруди соціально-культурного призначення, включаючи житловий фонд, належать до об'єктів власності у складі багатства, створеного людством.\nМатеріально-майнові цінності, що знаходяться і використовуються як у виробничій сфері (матеріали, сировина, паливно-енергетичні ресурси тощо), так і в побуті (домашнє майно, меблі, особистий автотранспорт, садові ділянки з будівлями тощо).\nГроші, валюта, цінні папери — один з об'єктів власності, де провідну роль відіграє не матеріально-речове, а вартісне вираження.\nКоштовності — золото, срібло, платина, діаманти та вироби з них — є тим об'єктом власності, в яких однаково важливе значення мають і речова, і вартісна сторони.\nДуховно-інтелектуальні об'єкти власності — це твори науки, літератури, мистецтва, винаходи тощо. Головна їхня цінність полягає у матеріально-естетичному відтворенні дійсності, хоч є твори мистецтва, які не можна оцінити вартісне (наприклад, художній твір «Сікстинська мадонна» італійського художника Рафаеля).\nІнформаційні засоби — специфічний об'єкт власності, головна цінність якого полягає у втіленні сучасної науки і технології в електронно-технічних засобах, а також у змісті та якості самої інформації.\nРобоча сила — здатність людей до трудової діяльності, потенціал праці, закладений у людині, який виступає об'єктом її особистої, індивідуальної власності.\nОтже, до об'єктів власності відносять засоби виробництва, робочу силу, вироблені продукти (предмети споживання або послуги), інтелектуальну власність (патенти на винаходи, ліцензії тощо), власність на джерела інформації та на додатковий продукт.\nСтосовно суб'єктів власності розрізняють власність окремих індивідуумів, приватних осіб, сімейну власність, власність трудових колективів, місцевих органів державної влади, націй і народностей, а також міждержавних або національних організацій та спільних підприємств.\nОскільки існує досить багато видів суб'єктів власності, назвемо деякі з них. Передусім до суб'єктів власності належить сама людина, особистість. Вона володіє своєю статурою, здібностями, робочою силою.\nСім'я також є суб'єктом власності. Усі члени сім'ї спільно володіють сімейним майном на однакових або дольових засадах. Водночас частина сімейних об'єктів власності може бути особистою, індивідуальною.\nСоціальна група — сукупність людей, яка добровільно об'єдналася на основі спільності інтересів, цілей, устремлінь (громади, фонди, партії, профспілки, асоціації) — також виступає суб'єктом власності.\nНаселення регіону є загальним власником щодо деяких природних об'єктів, розташованих на цій території, а також власником муніципального майна.\nНаселення країни виступає в цілому як власник певної частини м національного багатства, яке визначається за конституцією загальнонародною власністю, існують також інші суб'єкти власності. До них, зокрема, відносять органи управління усіх рівнів (від керівників підприємств, установ, державних і громадських організацій до вищих органів законодавчої влади, уряду, міністерств і відомств), яким надано право володіння, розпорядження та користування певними об'єктами власності.\nНа цій основі різноманітних суб'єктів та об'єктів власності формується система економічних виробничих відносин. Проте для аналізу економічного змісту власності важливе значення має розуміння взаємозв'язку і розмежування понять «відносини власності» та «економічні відносини». Незважаючи на спорідненість, ототожнювати їх не слід. Передусім тому, що, з одного боку, відносини власності не відбивають усієї різноманітності процесів суспільного відтворення, їх вторинних та похідних форм; а з другого — власність як категорія характеризує діалектику взаємозв'язку не тільки економічних, а й юридично-правових відносин і форм.\nОтже, власність одночасно є і економічною, і юридичною категорією. Тому у відносинах власності, крім економічної сторони, слід виділити ще юридичну (правову) сторону.\nЕкономічний аспект власності полягає в тому, що від форм і відносин власності переважно залежать способи і методи господарювання, економічне використання об'єктів власності з метою задоволення суспільних потреб необхідними матеріальними благами.\nУ юридично-правовому розумінні власність характеризує відносини щодо присвоєння, володіння та використання людиною різних цінностей (матеріальних, духовних). Право власності захищає її від посягання інших осіб, регулює відносини, що виникають при розподілі власності, сумісному володінні кількома власниками одним об'єктом. Уперше в історії юридичний аспект власності найповніше було оформлено в Стародавньому Римі у «римському праві», яке мало чітко розроблену систему норм регулювання різних видів майнових відносин, речових прав у суспільстві, заснованому на приватній власності.\nЮридичні відносини власності характеризують відношення її суб'єктів (власників) до об'єктів власності (майна). Відносини власності окремих громадян регулює цивільне право. Організації і підприємства, що створюються громадянами (за умови їх відповідної реєстрації в органах державної влади), отримують статус юридичних осіб. Відповідно і майно, що передається у власність таких організацій, становить власність юридичних осіб. Якщо це майно використовується в процесі підприємницької діяльності, то (поряд із власністю громадян) зазначені майнові відносини повинні регулюватися приватним правом. Майно, щодо якого правові функції власника здійснюють державні органи, є державною власністю. У тих випадках, коли ці функції здійснюють місцеві органи державної влади, власність визначається як комунальна (муніципальна).\nЗвичайно, економічні та юридичні аспекти власності тісно пов'язані між собою. Правові відносини власності закріплено в юридичних законах, Нормативні акти регулюють ті економічні відносини, які виникають між Учасниками виробництва. Правовим та економічним відносинам власності притаманний самостійний рух, тому не можна безпосередньо виводити перші з других.\nЗауважимо, що власність не може бути безсуб'єктною. Немає власності без власника. Вислів, який іноді зустрічається яку пресі, так і в розмові, — «нічийна власність» — позбавлений змісту. «Нічийна» власність — це просто не власність. Скажімо, сонце, зірки, небо не належать нікому, а отже, і не є власністю. Що ж стосується безгосподарних об'єктів, предметів, речей, які втратили свого власника, то вони або перестають бути об'єктами власності, або переходять до інших суб'єктів.\nВнутрішня побудова відносин власності розкривається через такі процеси, як привласнення та відчуження.\nПривласнення — це процес, спосіб перетворення предметів, ресурсів природи і суспільства, їхніх корисних властивостей на реальні умови життєдіяльності економічних суб'єктів. Відносини привласнення засобів виробництва та його результатів складають основу відносин власності.\nСкладовими привласнення є відносини володіння, користування і розпорядження об'єктами власності.\nВолодіння характеризує не обмежену в часі належність об'єкта власності певному суб'єкту. Правом володіння визначається юридичне забезпечена можливість фактичного панування власника над своїм майном.\nКористування — процес виробничого застосування і споживання корисних властивостей об'єкта власності, а також створених за його допомогою благ. Правом користування визнається юридичне забезпечена можливість власника здобувати з майна, що йому належить, його корисні можливості.\nРозпорядження — здійснюване власником або делеговане ним іншому суб'єкту право прийняття рішень з приводу функціонування і реалізації об'єкта власності. Правом розпорядження визнається юридичне забезпечена можливість власника визначати частку належного йому майна.\nЗгідно із законодавством України, власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд. Це означає, що він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати його для здійснення господарської та іншої не забороненої законом діяльності, зокрема передавати майно безоплатно або за плату у володіння і користування іншим особам, віддавати в заставу тощо.\nУсім власникам держава має забезпечувати рівні умови для здійснення їхніх прав. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам і гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.\nОсобливості здійснення власності на національні, культурні та історичні цінності визначає спеціальне законодавство. У випадках і в порядку, встановлених законами України, дії власника можуть бути обмеженими, припиненими або власника може бути обмежено в користуванні його майном іншими особами.\nПротилежною категорією привласнення є відчуження.\nВідчуження означає припинення права власності на об'єкти власності. Право власності за Конституцією України та законодавством України є непорушним і припиняється у разі:\n- добровільного відчуження власником свого майна у власність інших осіб;\n- відмови власника від права власності;\n- споживання та знищення майна;\n- переробки майна для створення нових об'єктів;\n- смерті власника;\n- ліквідації юридичної особи.\nПрипинення права власності всупереч волі власника або без його згоди не допускається, крім таких випадків:\n- звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника;\n- сплатного вилучення майна;\n- відчуження майна, яке за законом не може належати цій особі;\n- відчуження нерухомого майна у зв'язку з вилученням земельної ділянки, на якій воно знаходиться, на підставах, передбачених законом;\n- викупу безгосподарно утримуваних пам'яток історії та культури;\n- відчуження майна, від якого власник відмовився або власник якого невідомий.\nСуперечності у взаємозв'язку «привласнення — відчуження» є внутрішнім джерелом саморозвитку відносин власності. Обирати ті чи інші форми привласнення та відчуження економічних й інших суб'єктів спонукають як об'єктивні, так і суб'єктивні умови й обставини. Структуру цих процесів подано на рис. 1.1.\nПроцеси привласнення і відчуження як дві діалектичні сторони відносин власності відбивають історичні зміни відносин між суб'єктами господарювання в процесі виробництва, розподілу, обміну та споживання благ Якщо соціально-економічна сутність власності розкривається і реалізується у площині взаємодії «людина— людина», то власність у юридично-правовому розумінні відтворюється системою зв'язків «людина — річ». Тому надзвичайно важливо визначити поняття «право власності» в економічному аналізі змісту власності та її форм.\nРис. 1.1. Генетична структура відносин власності.\nУ сучасній економічній теорії на Заході набули значного поширення дослідження економічної теорії прав власності. Біля джерел її створення стояли два відомі американські економісти — Р. Кроуз (лауреат Нобелівської премії 1991 р., почесний професор Чиказького університету) та А. Алгін (професор Лос-Анджелеського університету). В своїх дослідженнях вони використовують не звичне для нас поняття «власність», а термін «право власності», ...\nУ господарській діяльності людей поступово склалися два основних типи власності — приватна і суспільна.\nПриватна власність характеризується тим, що основні чинники виробництва (земля, засоби виробництва, капітал, природні ресурси), а отже, і вироблений продукт належать приватним особам. Приватна власність може бути трудовою і нетрудовою, що характеризує різні форми приватної власності:\nВ економічній літературі розглядаються два закони власності і два закони присвоєння, які діють у взаємозв'язку. Першим є закон власності на продукт своєї праці. Йому відповідає закон присвоєння — праця початковий спосіб присвоєння. Вона створює власність та її ціну.\nНа основі першого закону власності функціонує натуральне і просте товарне виробництво. Присвоєння тут здійснюється подвійно: безпосередньо через працю і через обмін продуктами своєї праці на ринку. Власність на створений продукт виступає при такому присвоєнні як така, що безпосередньо виникає з праці її власника. Це трудова власність. На цьому виді власності засновано так зване трудове право.\nВитоки сучасного ринкового господарства пов'язані з найманою працею і капіталом. Перетворення трудової приватної власності на капіталістичну відбувається на основі переходу першого закону власності у другий — в закон власності на продукт чужої праці. Йому відповідає вже другий закон присвоєння: товарний обмін — первісний спосіб присвоєння. На цих законах засновано велике суспільне виробництво. Присвоєння тут здійснюється через товарний обіг та розподіл доходів.\nУ процесі історичного розвитку відбувається модифікація закону власності. Дрібнотоварне виробництво допускає безпосереднє поєднання, зрощування працівника з умовами виробництва. Закон власності тут ґрунтується на єдності праці та власності. Велике виробництво передбачає кооперацію праці.\nКожний тип власності за своїм процесом розвитку історичний. Виникнувши в часи первісного ладу, племінна власність відповідала нерозвиненій стадії виробництва, коли люди займалися мисливством і рибальством. Племінна власність у вигляді індивідуальної або групової складалася із примітивної зброї захисту або нападу, засобів та предметів праці, житла, одягу, домашнього майна. З виникненням скотарства і одомашнюванням тварин виникає власність і на них. Розвиток землеробства приводить до присвоєння людьми, сім'ями, племенами земельних угідь. Володіння землею і засобами праці стало однією з визначальних умов життя, виробництва необхідних засобів існування. Більш продуктивна праця давала змогу не тільки отримувати економічний продукт для задоволення простих на той період потреб, а й нагромаджувати його частину у вигляді власності.\nВиникнення майнової нерівності, намагання розширити свої володіння породжували війни за території, майно, багатство. Зростання чисельності населення потребувало все більше землі, худоби, природних ресурсів для розширення виробництва продуктів. Тому набута людьми власність все більше відокремлюється, загарбується, присвоюється, переходить із рук в руки. З виникненням античних держав зароджується державна власність. У рабовласницьких суспільствах крім общинної розвивалась приватна власність. Із збільшенням обсягу приватної власності на землю, чисельності рабів, розвитком засобів виробництва розвивалися відповідні суспільні відносини, відбувалося їх антагоністичне загострення.\nУ феодальну епоху головною формою власності була, з одного боку, земельна власність феодалів з прикованою до неї працею кріпаків, а з другого — власна праця майстрів-ремісників, що володіли відповідними на той час засобами виробництва і мали кількох підмайстрів. Структура обох цих видів власності зумовлювалась обмеженими умовами виробництва — слабкою і примітивною обробкою землі та ремісничим типом промисловості.\nПід час промислової революції, становлення капіталістичних відносин приватна власність досягла апогею свого розвитку. В останній третині XIX ст. концентрація і централізація капіталу та виробництва призвели до виникнення та панування великих монополістичних об'єднань. Однак пізніше, у першій половині XX ст., приватна власність видозмінюється. Виникає акціонерна власність, зростає роль державної власності. Поряд з власністю на землю, природні багатства, будинки і споруди, устаткування і майно зростає роль власності на золото та дорогоцінності, грошові ресурси і цінні папери. Виникає проблема інтелектуальної власності на духовний продукт, власність на інформацію.\nСлід зазначити, що у розвинених країнах нині, крім приватної та державної форм власності, існують корпоративна (акціонерна, монополістична), а також різні види змішаних форм власності. Наявність різних видів власності дає змогу повніше реалізувати ефект конкуренції, змагання між різними видами господарювання.\nУ країнах, у яких після 1917 р. відбулися так звані соціалістичні революції, було зроблено спробу ліквідувати приватну власність. Це означало виникнення нового виду власності, коли усі засоби виробництва перейшли у безроздільне володіння держави.\nСлід мати на увазі, що утвердження приватної власності та її панування завжди було джерелом антагонізму, експлуатації найманої праці, гострих суперечностей, намагання ліквідувати її, утвердити загальнонародну власність, з якою пов'язували надії на усунення суспільної несправедливості у розподілі доходів, поділу людей на бідних і багатих. Проте звільнення від «ярма» приватної власності на території Російської імперії після жовтневої революції означало, що вся власність і влада зосередилися в руках держави, яка володіла абсолютним правом визначати розмір особистих доходів і матеріальне становище кожної людини.\nІсторичний досвід свідчить, що держава, яка зосереджує в своїх руках переважну частку засобів виробництва і землю, має необмежену владу і здійснює свою економічну і суспільну політику через апарат насильства.\nЗакріплення функції володіння і управління власністю за одним суб'єктом неминуче породжує її відчуження від суспільства. В Україні, як і в колишньому СРСР загалом, упродовж багатьох десятиріч відбувався процес гіпертрофованого «одержавлення» усіх сфер і галузей, що негативно вплинуло на економічний розвиток. Переважна частина засобів виробництва (92 %) перебувала в єдиній формі власності — державній. Якщо до цього додати, що і наймасовіша на той час кооперативна форма власності — колгоспи — була поставлена фактично під повний контроль держави, то це означало повне одержавлення засобів виробництва. Все це призвело до деформації та відриву власності від безпосередніх виробників матеріальних благ. Таким чином, і в теорії, і на практиці фактично відбулося ототожнювання так званої «загальнонародної» власності з державною, яка за відсутності демократії перетворилася на державно-монополістичну. А надмірна централізація та бюрократизація вбивають будь-яку господарську ініціативу.\nОсь чому, незважаючи на суперечливий характер приватної власності, вона, як свідчить досвід багатьох держав світу, стала гарантією свободи не тільки для власників, а й для тих, у кого власності немає. Оскільки в умовах приватної власності контроль над засобами виробництва поділений між множиною незалежних один від одного людей, ніхто не має над ними абсолютної влади, панує демократичний підхід до вибору своєї діяльності, отримання доходів, володіння і користування своєю власністю.\nСуспільна власність — така, де три її функції (володіння, користування, розпорядження) належать не одному суб'єкту, а багатьом особам, групі, колективу чи суспільству в цілому.\nЦя форма власності реалізується через суспільне присвоєння та управління, інакше кажучи, суспільну власність можна розглядати як таку, що походить від слова «спільна», при якій здійснюються колективне володіння, користування, розпорядження капіталом (майном) і умовами виробництва та індивідуальне володіння тією часткою виробленого продукту, що дісталась кожному співвласнику згідно із спільно прийнятим принципом розподілу. На шляху розвитку суспільної власності першим кроком було переростання великої приватної власності окремих суб'єктів у індивідуальну власність багатьох акціонерів. Акціонерна, або корпоративна, власність — це юридичне приватна власність у формі індивідуального паю в сукупному, спільному капіталі, економічний зміст якої реалізується вже через колективне право володіння, розпорядження і користування.\nАкціонерна форма власності, корпорації набули широкого розвитку в США, де перетворилися на головну організаційну форму капіталістичних підприємств. Нині корпоративна форма власності в економічній системі США охоплює понад 90 % усіх власників (приватна — менше ніж 5 %).\nІз зростанням рівня усуспільнення виробництва збільшуються масштаби і виникають нові форми суспільної власності. В сучасних умовах суспільна власність реалізується у таких формах, як групова, акціонерна, колективна, муніципальна, власність громадських організацій —профспілок, партій, товариств, фондів тощо. Проблема управління, розпорядження суспільною власністю є однією із складних, оскільки безпосередньо пов'язана з відчуженням результатів спільної праці.\nУ процесі історичного розвитку суспільства відносини власності зазнавали змін, під дією багатьох чинників трансформувалися в різні типи, види, форми власності. Серед них у кожному історично визначеному суспільстві певна форма власності займала панівне становище, була стрижнем, навколо якого оберталася уся економічна система цього суспільства. А сутність її залежала від способу поєднання двох основних чинників виробництва — засобів виробництва і робочої сили.\nНині в Україні відбувається складний процес формування відповідної структури засобів виробництва, які за своїм характером мають відповідати різним формам власності. Практика показує, що при забезпеченні рівних юридичних і економічних умов можуть органічно співіснувати різні форми та види власності.\nФорма власності — стійка система економічних відносин і господарських зв'язків, що обумовлює сутність та механізм поєднання особи із засобами виробництва та іншими матеріальними і духовними цінностями.\nВид власності характеризується конкретним способом привласнення майна (благ), його володіння, користування та розпорядження.\nСлід звернути увагу на те, що питання про форми власності у вітчизняній економічній і юридичній науках є дискусійним. Автори багатьох підручників з економічних дисциплін та інших видань, присвячених економічній теорії та ринковим перетворенням, вважають, що в Україні існують три основні форми власності: приватна, колективна та державна. Це зумовлено в основному тим, що згідно з Законом України «Про власність», який був прийнятий Верховною Радою України 7 лютого 1991 р., а також змінами до нього, внесеними Законом України від 14 жовтня 1992 р., власність в Україні набирає таких трьох форм: приватної, колективної та державної.\nСвітовий досвід показує, що по суті власність може бути лише приватною або державною.\nЩодо колективної власності, то вона самостійного значення як форма власності не має. Вона є похідною від приватної або державної. Належність підприємства до колективного господарства характеризує не форму власності, а лише одну з організаційно-правових форм господарювання власника майна.\nВ умовах директивно-планової системи в колишньому СРСР та інших соціалістичних країнах (Польщі, Угорщині, Болгарії, Югославії) для того, щоб посилити рівень мотивації до праці, держава почала передавати трудовим колективам у повне господарське відання майно їхніх підприємств. Такі підприємства і дістали назву колективних. Проте характерною ознакою таких колективних підприємств було те, що їхнє майно лишалося державним і не підлягало поділу на частки, які мали належати окремим членам трудових колективів. Інакше кажучи, це майно як неподільне ніби перебувало в колективній власності, але в дійсності належало державі.\nОтже, розглянуті колективні підприємства (чи то в промисловості, чи в сільському господарстві, чи в інших галузях) створювалися виключно на базі державних, оскільки їхнє майно формувалося за рахунок бюджетних коштів і лишалося в державній власності.\nЗвичайно, колективні підприємства можуть створюватись і на основі приватної власності. Так, майно підприємства, що викуплене трудовим колективом на власні кошти, перестає бути державним і переходить у приватну власність. І навіть у разі, коли майно не поділяється на частки між усіма працівниками, таке підприємство належить до колективних, але на основі приватної власності.\nБагато непорозумінь породжують самі терміни «колективна власність» та «колективне підприємство», коли вони стосуються господарських товариств. Складається враження, що йдеться про підприємство з неподільним (неперсоніфікованим) майном, власником якого є трудовий колектив. Насправді ж у господарському товаристві власником майна може бути як трудовий колектив, так і сторонні інвестори, або вони разом, причому це майно поділяється у вигляді приватних часток між усіма власниками. У такому разі краще говорити про «підприємство асоційованих приватних власників», а не «колективне підприємство».\nУ деяких економічних виданнях кооперативну власність також відносять до колективної форми власності. Проте кооперативна власність (власність колективного сільськогосподарського підприємства, споживчої кооперації, інших видів кооперативів) по суті є приватною, а не колективною. Адже вона формується за рахунок приватних коштів членів різних видів кооперативів, тобто суб'єктів права приватної власності. Виходячи з цього, кооперативна власність є лише одним з видів приватної власності. Отже, колективна власність як самостійна форма не існує, її слід віднести до приватної чи державної власності залежно від того, на базі якої власності створюється господарське товариство чи колективне підприємство.\nУ Конституції України (ст. 65) проголошено також два види власності: суспільну (державну і комунальну) і приватну.\nРозглянемо економічно-юридичну сутність основних форм та видів власності в Україні детальніше.\nПриватна власність громадян включає:\nа) особисту власність, що формується за рахунок трудових доходів від ведення власного господарства, коштів, вкладених у кредитні заклади, акції та інші цінні папери;\nб) власність трудового господарства — це власність членів сім'ї та інших осіб, які спільно ведуть трудове господарство;\nв) власність селянського і особистого підсобного господарства.\nПраво приватної власності належить громадянам і юридичним особам.\nКожен громадянин і юридична особа мають право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю повною мірою. Ніхто не може бути незаконно позбавлений права приватної власності. Право приватної власності є непорушним.\nУ власності громадян і юридичних осіб — суб'єктів права приватної власності може перебувати будь-яке майно за винятком такого, яке відповідно до закону не може їм належати. Склад, кількість та вартість майна, що може бути у власності громадян і юридичних осіб — суб'єктів права приватної власності, не обмежуються, крім випадків, визначених законом. Громадяни України мають право приватної власності на цінні папери (акції, облігації, чеки тощо) і документи, що підтверджують право їхньої участі в господарських та інших товариствах, кооперативах і підприємствах, якщо обмеження щодо цього не встановлені законом. Пай у кооперативі або господарському товаристві є майновим правом громадянина, яке належить йому за правом приватної власності. Цінні папери і документи, які підтверджують право участі в господарських та інших товариствах, кооперативах і підприємствах, не становлять частки майна цих організацій. Вони є приватною власністю громадян — учасників (членів) товариств, кооперативів і підприємств, підтверджують їхні майнові права і як такі можуть бути самостійним предметом договорів купівлі-продажу, застави, міни тощо.\nВажливим є питання про право приватної власності на земельну ділянку. Громадяни України мають право приватної власності на одну земельну ділянку в межах розмірів, передбачених законом. Можливість мати більшу кількість земельних ділянок також визначається законом. Громадяни, яким належить право приватної власності на земельну ділянку, можуть використовувати її для ведення селянського (фермерського) господарства, індивідуального житлового будівництва, ведення підсобного господарства у містах і сільських населених пунктах, а також садівництва, городництва, тваринництва та з іншою метою, передбаченою законодавством.\n...Споживчим кооперативам як юридичним особам належить повною мірою право приватної власності на частку (пай) у господарських товариствах (підприємствах), які створюються ними для досягнення своєї статутної мети. У разі ліквідації споживчого кооперативу його майно, що залишилося після сплати членам кооперативу майнових та інших внесків і дивідендів на них, розподіляється згідно з законодавством.\nЮридичні особи, які мають організаційно-правову форму громадських об'єднань, благодійних та інших фондів, мають право приватної власності на належне їм майно повною мірою. До складу майна, яке належить юридичним особам, створеним у формі громадських об'єднань, благодійних та інших фондів, належать:\n- кошти та інше майно, передані їм засновниками (учасниками), державою, пожертвуване громадянами, товариствами, підприємствами, установами, а також майно, набуте внаслідок вступних та членських внесків та на інших підставах, не заборонених законом.\nУ разі ліквідації громадського об'єднання його майно не поділяється між засновниками (учасниками, членами) і використовується із зазначеною в установчих документах метою, а у випадках, передбачених законом, за рішенням суду спрямовується в доход держави.\nТакі основні юридичні норми та правила, за якими здійснюється право приватної власності громадян і юридичних осіб.\nДо державної власності в Україні, виходячи із законодавчих актів, належать такі об'єкти.\n1. Земля, її надра та інші природні ресурси, природні ресурси континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони; кошти державного казначейства;\n- майно, що забезпечує діяльність Верховної Ради України, адміністрації Президента України та створюваних ними органів;\n- майно Збройних сил України, органів безпеки, правоохоронних і митних органів, прикордонних і внутрішніх військ, оборонні об'єкти; єдина енергетична система;\n- системи транспорту, зв'язку та інформації загальнодержавного значення;\n- державні резервні, страхові та інші фонди;\n- майно державних установ, що перебувають на державному бюджеті;\n- майнові комплекси, їхні структурні підрозділи, основним видом діяльності яких є виробництво товарів (робіт, послуг), що мають загальнодержавне значення;\n- об'єкти, діяльність яких забезпечує соціальний розвиток, збереження культурного, наукового потенціалу України, розвиток духовних потреб населення;\n- інше майно, необхідне для забезпечення суверенітету України, загальнодержавних економічних та соціальних потреб; майно, що належить Автономній Республіці Крим.\n2. Атомні енергетичні та космічні об'єкти і об'єкти, діяльність яких пов'язана з підвищеною небезпекою для населення і довкілля (підприємства, що виробляють вибухові, наркотичні, отруйні та небезпечні речовини, їх сховища тощо); протирадіаційні об'єкти, майно державних підприємств, які згідно з переліком, затвердженим Верховною Радою України, не підлягають приватизації; інші об'єкти, що забезпечують виконання державою її функцій.\n3. Акції підприємств, які корпоратизовано і перетворено на відкриті акціонерні товариства, до часу їх приватизації. У державній власності можуть бути також акції, облігації, сертифікати та інші цінні папери, в тому числі підприємств, господарських товариств та їх об'єднань, які належать іншим державам.\n4. Кошти державного бюджету та інше державне майно, що не передано державним підприємствам і установам (державне казначейство).\n5. Майно державних підприємств, які не підлягають приватизації, належать державі за правом власності. Управління зазначеними підприємствами та контроль за їхньою діяльністю здійснюють відповідні органи державної влади. Державне підприємство, що не підлягає приватизації, є також юридичною особою, яка володіє, користується і розпоряджається закріпленим за нею державним майном у межах, визначених законом, і повністю відповідає за своїми зобов'язаннями. Держава в особі відповідних органів влади, що створили державне підприємство, має право на одержання частини прибутку від використання державним підприємством належного їй майна.\n6. Державні підприємства, що згідно із законом підлягають приватизації, є державними особами, які є суб'єктами права власності на закріплене за ними державою майно. Відносини щодо управління підприємствами, що є державними юридичними особами (ліквідація, реорганізація, призначення директора тощо), регулюються спеціальними законодавчими актами. Держава не має права втручатися в господарську, підприємницьку та іншу комерційну діяльність державних юридичних осіб. За своїми зобов'язаннями державні юридичні особи відповідають самостійно.\n7. Право власності на майно, закріплене за державною установою, яка перебуває на державному бюджеті, належить державі. Зазначена установа як юридична особа здійснює право володіння і користування закріпленим за нею майном у межах, передбачених законом, відповідно до свого положення, статуту та згідно з метою своєї діяльності.\nРозпорядження закріпленим за нею майном юридична особа, створена у формі державної установи, здійснює лише за дозволом власника. Установа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями, проте у разі, коли коштів, закріплених за нею власником, не вистачає, відповідальність несе сам власник. Якщо згідно з законом, положенням, статутом та іншими установчими документами установа може здійснювати певну підприємницьку діяльність, то прибутки, одержані внаслідок цього, і набуте майно належать їй за правом власності. У зазначених випадках установа за своїми зобов'язаннями відповідає самостійно.\n8. Від імені держави право державної власності здійснює Верховна Рада України в межах повноважень, визначених Конституцією України. Управління майном, яке належить до державної власності, здійснює Кабінет Міністрів України, Уряд Автономної Республіки Крим та інші уповноважені органи державної влади в межах їх компетенції. Право власності Державних підприємств, які є державними юридичними особами, здійснюють самі підприємства.\nВажливим є визначення сутності та права комунальної власності. Комунальну власність в Україні становлять: ...\n...Суб’єктами права колективної власності є трудові колективи державних підприємств, колективи орендаторів, колективні підприємства, кооперативи, акціонерні й господарські товариства, господарські об’єднання, професійні спілки, політичні партії, громадські об’єднання, релігійні та інші організації, що є юридичними особами.\nДо видів змішаної власності відносять державно-колективну, державно-приватну, приватно-кооперативну власність, спільну власність із залученням іноземного капіталу.\nРозглянемо більш детально з економічної та правової точки зору нове для України явище – поняття та підстави виникнення права спільної власності, її види та інші питання, що пов’язані формуванням спільної власності ...\n...Формою організації та оплати праці окремих працівників, колективів, підрозділів, груп працівників всередині підприємства будь-якого статусу є орендний підряд. Такі колективи або групи людей працюють на основі договорів орендного підряду з адміністрацією підприємства. Згідно з договорами вони зобов'язуються виготовити і продати підприємству за внутрішньогосподарськими цінами і тарифами продукцію та послуги. Всією продукцією або послугами, які вироблені понад визначений обсяг, орендний колектив розпоряджається самостійно.\nРис. 2.1. Чинники і умови орендних відносин.\nІндивідуальна власність розвивається у вигляді особистої та приватної. Остання у процесі історичного розвитку суспільства довела своє право на існування на базі як особистої трудової, так і найманої праці.\nВідмінність між формами і видами власності визначається економічними інтересами. Загальнонародна власність виражає економічні інтереси всього суспільства, кооперативна — інтереси певних колективів. Індивідуальна власність пов'язана або з особистими інтересами, спрямованими на задоволення потреб працівника, або з приватними інтересами, що пов'язані не тільки з задоволенням власних потреб, а й з отриманням доходу (а через зростання доходу приватний інтерес задовольняє і суспільні потреби).\nГоловними напрямами розвитку власності в Україні є роздержавлення і приватизація.\nРоздержавлення і приватизація — явища не тотожні. Процес приватизації є лише частиною більш широкого процесу, що визначають як роздержавлення економіки.\nРоздержавлення власності означає перетворення державних підприємств на такі, що засновані на інших формах власності, перехід від переважно державно-директивного управління виробництвом до його регулювання переважно на основі ринкових механізмів.\nУ ході роздержавлення змінюються економічна роль і функції держави. По-перше, держава перестає бути безпосереднім суб'єктом господарювання. Вона лише розробляє норми і правила поведінки та механізми, що забезпечують дотримання їх. Вони мають бути однаковими для приватних і для державних підприємств.\nПо-друге, держава починає регулювати економічні процеси переважно не директивами, а через зміну економічних умов функціонування суб'єктів економічного життя. Приватизація тут виступає як процес, спрямований на скорочення частки державного сектору в економіці.\nПроте цього недостатньо для створення ринкового середовища. Державний сектор у більшому чи меншому розмірі завжди присутній в економіці кожної країни.\nРозмір і структура державного сектору в країнах ринкової економіки істотно різні. Це зумовлюється особливостями кожної з них, тобто відповідним комплексом політичних, соціально-економічних та історичних умов розвитку. Практично державний сектор у цих країнах охоплює підприємства добувної промисловості, а також ті, що належать до галузей виробничої та соціальної інфраструктури.\nДосить вагоме місце державний сектор посідає в країнах Західної Європи, особливо в таких галузях, як електроенергетика, газова, нафтопереробна і вугільна промисловість, залізничний та повітряний транспорт. Найбільшою є частка державного сектору в Австрії та Фінляндії, де він охоплює більше галузей, ніж в будь-яких інших країнах. В Австрії державні підприємства виробляють 98 % продукції чорної металургії, у Фінляндії — понад 70, у нафтопереробній галузі відповідно 96 і понад 80 % припадає саме на такі підприємства. В цілому в Австрії державним сектором охоплено 25 % галузей промисловості (крім добувної, чорної та кольорової металургії, хімічної промисловості, машинобудування та електротехніки). В свою чергу, державний сектор Фінляндії виробляє 96 % добрив, 70 — хімікатів, 83 — літаків, 25 % продукції целюлозно-паперової промисловості. Провідна роль належить державному сектору у Франції. В 90-х роках минулого століття він забезпечував 17 % валового внутрішнього продукту та 35 % обсягу інвестицій. Держава контролювала 32 % акціонерного капіталу промислових компаній. На державних підприємствах зайнято 22 % всіх працюючих у промисловості. Державі належить 53 % нерухомості.\nДержавна власність у Франції є домінуючою в електроенергетиці, газовій, вугільній та металургійній галузях промисловості, на залізничному та повітряному транспорті, її частка досягає 50 % у автомобільній промисловості.\nУ Німеччині державна власність охоплює переважно інфраструктуру, частково — видобуток сировини та випуск промислової продукції. Повністю власністю держави є федеральні залізниці та підприємства зв'язку. До 74 % акцій внутрішніх та зовнішніх авіаліній належить державі. Близько 75 % підприємств електроенергетики, 50 % газової та вугільної ПРОМИСЛОВОСТІ знаходяться у державному секторі. На державні підприємства припадає понад 3/4 зайнятих працівників та 2/3 доданої вартості інфраструктурних галузей.\nВ Італії, Іспанії, Великій Британії та інших європейських країнах державний сектор домінує переважно в електроенергетиці, газовій та сталеплавильній промисловості, суднобудуванні, автомобілебудуванні, залізничному та повітряному транспорті, телекомунікаціях і поштовій службі. У середньому частка державного сектору в розвинених країнах Європи оцінюється приблизно на рівні 25-40 %.\nУ США в державній власності перебувають великі підприємства електроенергетики, транспорту, комбінати з переробки уранових руд, деякі заводи військового призначення, іригаційні споруди, поштова служба. У цілому ж в США частка виробничого капіталу, що належить державі, невелика — близько 2 %. У Японії до державного сектору належить до 3/4 залізниць та 1/4 повітряного транспорту, майже 1/2 телекомунікацій, увесь зв'язок, частина кредитно-фінансових установ. Власністю місцевих органів влади є комунальні підприємства, дорожнє господарство та деякі інші об'єкти.\nПроцеси роздержавлення та приватизації лише тоді будуть ефективними, коли вони поєднуватимуться із структурною перебудовою економіки, активізацією інвестиційної та інноваційної діяльності.\nСтруктурна недосконалість економіки України нагромаджувалась роками, але її негативні риси особливо гостро виявилися за умов реформування на ринкових засадах. У чому полягають ці негативні риси?\nПо-перше, структура економіки України не повністю відповідає задоволенню потреб людини. Так, частка виробництва предметів споживання у загальному обсязі продукції промисловості становила лише 30—32 %, тоді як у країнах з розвиненою ринковою економікою цей показник сягає 50—65 %.\nПо-друге, за умов розірвання господарських зв'язків, що існували за старої системи, структура економіки України не забезпечує нормального функціонування виробництва через незбалансованість її окремих галузей і сфер.\nПо-третє, часта зміна економічних програм, які урядові органи розробляли за роки незалежності держави, недосконалість їх не дали змоги прискорити впровадження науково обґрунтованих структурних пропорцій, які відповідали б новим цілям ринкових перетворень: надійно забезпечити економічну незалежність держави, підвищити конкурентоспроможність власного виробництва, увійти до системи світових господарських зв'язків як рівноправний партнер.\nВодночас структурна перебудова економіки України передбачає вирішення широкого кола проблем:\n- удосконалення галузевих і міжгалузевих пропорцій;\n- відтворення виробничого апарату та масштабів перетворення відносин власності;\n- регіональне розміщення і розвиток продуктивних сил;\n- поширення ринкових методів управління тощо.\nОскільки структурна перебудова економіки — це тривалий і капіталомісткий процес, за рекомендаціями Науково-дослідного економічного Інституту Міністерства економіки України відповідні практичні заходи, спрямовані на досягнення кардинальних змін у основних секторах і галузях виробництва, а також тенденціях економічного розвитку, доцільно впроваджувати в три етапи.\nПерший етап (п'ять років) — стан стабілізації економіки. В Україні він розпочався наприкінці 90-х років минулого століття і триває досі. Головна його мета — подолати інфляційні процеси, призупинити спад виробництва та створити умови для виходу економіки з кризового стану. На цьому етапі процеси перетворення відносин власності шляхом роздержавлення та приватизації мали бути спрямовані на вирішення таких завдань:\n- корпоратизація та приватизація державних підприємств, реорганізація господарських структур і управління ними згідно з умовами ринку; «мала» приватизація;\n- санація збиткових і низькорентабельних підприємств для прискорення адаптації їх до потреб ринку;\n- забезпечення масової участі громадян України у приватизації;\n- залучення інвесторів, у тому числі іноземних, до приватизації;\n- формування приватизаційної інфраструктури;\n- створення механізму захисту інтересів держави як власника майна і регулювання\nфункціонування приватизованих підприємств.\nВодночас мало бути забезпечено формування законодавчої та нормативно-інструктивної бази щодо розвитку і підтримки підприємництва, антимонопольного регулювання, використання землі, розвитку ринкової інфраструктури, вторинного ринку капіталу, нерухомості тощо.\nДругий етап структурної перебудови (орієнтовно до 2005 р.) полягає в активізації економічного розвитку. Його головна мета — розвинути виробництво за новою ринковою схемою, інтенсифікувати інвестиційну діяльність, сформувати активний торговельний баланс, зміцнити валютно-фінансову систему. Цей період має характеризуватися такими особливостями: ...\n... Підводячи підсумки минулих етапів приватизації в Україні (а їх слід розглядати в історичному, інституцїйному, економічному, інноваційному, соціальному, політичному та інших аспектах), необхідно зазначити, що позитивними результатами процесу приватизації стали:\n- ліквідація державної монополії у багатьох галузях народного господарства, що стало основою формування конкурентної ринкової економіки;\n- закладення основ корпоративного сектора економіки та фондового ринку;\n- зменшення навантаження на державний бюджет.\nРис. 3.1. Форми і етапи приватизації.\nМільйони громадян стали акціонерами реформованих у процесі приватизації підприємств, набули досвіду володіння корпоративними правами. Можна без перебільшення сказати, що в Україні виникла нова формація власників - підприємців, ...\nУраховуючи досвід попередніх років та проблеми, що виникли в процесі реформи державної власності, слід зосередити увагу на тих з них, що створили серйозні ризики для національної економіки, зокрема: ...


Настоянка медова з перцем: рецепт на горілці\nВідео: ГОРІЛКА медова! РОБИМО медовий ГОРІЛКУ СВОЇМИ РУКАМИ!\nЗ приходом осені кожен намагається вжити заходів, щоб зберегти своє здоров`я, не захворіти. І тут дуже важливо вибрати продукт, який запобіжить захворювання, а також прискорить процес одужання. Одним з небагатьох природних ліків є мед, який при правильному застосуванні може позбавити від усіляких недуг.\nМікроелементи, що містяться в меді, мають важливе значення для здоров`я людини. Даний продукт можна використовувати в самих різних варіаціях: настоянка медова, настоянка з перцем, травами, зеленим волоським горіхом і т.д.\nЦей найцінніший продукт містить залізо і калій, які сприяють поліпшенню процесу травлення і перетравлення їжі. Не менш важливі для людини і наступні складові:\nУ комплексі вони зміцнюють нервову систему, забезпечують проникність кровоносних судин. У цьому бджолиному продукті поєднуються компоненти, які покращують гостроту зору, а також розширюють колірне сприйняття:\nКожен, напевно, знає, що мед - це відмінний засіб для підвищення імунітету. А що містяться в ньому глюкоза і фруктоза роблять його незамінним тим людям, хто страждає такими захворюваннями, як цироз печінки, інфекційний гепатит та ряд інших.\nІснує безліч варіацій приготування спиртових препаратів з використанням меду. Причому всі вони можуть бути приготовані самостійно, в домашніх умовах.\nНастоянка на меду і горілки\nДля її приготування потрібно мед (4 ст. Л.), Горілка (1000 мл), трави коріандру, меліси, чебрецю (по 1 ст. Л.). Всі трави ретельно подрібнюють, поміщаючи їх в скляну пляшку. Мед перемішують з горілкою, після чого додають в бутель з травами. Ємність герметично закупорюють, а потім залишають в темному сухому місці на 2-3 місяці. Час від часу вміст бутлі акуратно перемішують. По завершенні процесу настоювання розчин проціджують, переливають в скляну темну бутель, і, закупоривши, зберігають у прохолодному місці 1-3 роки.\nНастоянка медова на спирту і цілющих травах\nВзяти горілку (1000 мл), мед (3 ст. Л.), Коріандр (1 ст. Л.), Дубову кору (1 ст. Л.), Суху траву зубрівки, меліси, чебрецю (по 1 ст. Л.) . Всі трави подрібнюють, поміщаючи в бутель. В окремому посуді змішують мед з якісної горілкою, після чого виливають все в бутель з травами. Ємність потрібно ретельно герметично закупорити, і на 3 місяці поставити в прохолодне приміщення. Після закінчення цього терміну розчин проціджують, розливають по невеликих бутлях, закупорюють і приймають за показаннями.\nВідео: Яблучна настоянка. Яблучно-медова настоянка\nНастоянка перцева з медом\nБуде потрібно вода (300 мл), мед (40 г), лавровий лист (8 шт.), Горошини чорного перцю (12 шт.), Гвоздика (12 шт.), Спирт або горілка (2 ст. Л.). Спеції подрібнюють, а потім заливають спиртом. Закупорена бутель настоюватися 4-21 день в темному прохолодному місці, після чого процідити. Потім в отриманий розчин додати розігрітий сироп (вода і мед), і після двох днів настоювання вміст можна застосовувати.\nНастоянка на меді і часнику\nВідмінний засіб для боротьби з атеросклерозом. Необхідно подрібнити і перемішати часник (1 головка), рідкий мед (2 ст. Л.). Якщо рідкого меду будинку немає, то можна розтопити будь зацукровані. Все це змішати з водою (1 л) і наполягати 50 годин. Приймають отриманий розчин тричі на день перед їжею (по 1 ст. Л.).\nБуде потрібно сік чорної редьки, морквяний і буряковий сік (по 1 склянці). У суміш соків додати мед (1 склянка) і горілку (1 л). Накрити і наставити 2 тижні. Приймають еліксир три рази в день перед їдою (по 1 ст. Л.).\nМедова настоянка з алое\nБудуть потрібні листя алое (3-річні), які потрібно промити, просушити і подрібнити. З отриманої кашки вичавити сік, а потім взяти рівну кількість меду, горілки і соку алое, перемішати. Поєднання цих компонентів має заспокійливу, протизапальну і кислотонейтралізуюча дію. Вживають отриманий розчин кожні 12 годин за 1 ст. л. (7 год і 19 год).\nНастоянка з меду і зелених волоських горіхів\nБуде потрібно спирт або горілка (500 мл), мед і зелені горіхи (в рівних частинах). М`який горіх подрібнюють і змішують з медом, заливають горілкою і залишають в темному шафі на 10-12 днів. Даний засіб не тільки зміцнює імунітет, але і покращує пам`ять, допомагає впоратися з простудними захворюваннями, слабкістю. Приймають його тричі на день натщесерце по 1 ч. Л.\nНастоянка з перцем від застуди\nДля приготування потрібно спирт 45% (1 л), мед (1 ст. Л.), Чорний перець (4 горошини), перець чилі (1,5-2 стручка), гвоздика (2 шт.), Кмин (1 щіпка) . Всі складові, за винятком меду, перемішують, поміщають в бутель, і, закривши, поміщають в темний шафа на 2 тижні. Через цей час туди ж додають мед і знову залишають настоюватися в шафі на 2 тижні. Щоб мед добре розчинився, вміст пляшки кілька разів перемішують. Готовий розчин проціджують і приймають відповідно до показань.\nНастоянка медова, як будь-який інший препарат, має протипоказання. Тому перед прийомом будь-якого її виду варто проконсультуватися з лікарем, щоб виключити небажані наслідки для організму. Якщо є алергічна реакція на будь-який з компонентів препарату, то приймати його не варто.\nзмісткористь продуктукористь настоянкитибетський еліксиррецепти настоянокПротипоказання Наше харчування далеко від…\nНастоянка часник мед лимон\nзмістПотужна користь в найпростішому поєднанніКласична настоянкаПопулярні рецептиПротипоказання З початком…\nКласична медова настоянка на горілці\nЗ давнього часу мед славиться своїми цілющими якостями. Через своїх антисептичних властивостей мед допомагає при…\nЯк приготувати настоянку на горілці\nзмістКардамонови настоянкаВишнева настойкаНастоянка «Осіння»Обліпихова настоянкаялівцева…\nДля чого потрібна настоянка медова і способи приготування\nНастоянка медова дуже смачна і корисна для здоров`я людини, особливо в зимовий період, коли навколо нас гуляє безліч…\nРецепт медової настоянки\nзмістАлтайський варіантНа гречаному медуМедовий лікер на травахЯблучно-медова настоянкаІмбирно-медовий…\nГорілка з медом - рецепти домашніх настоянок\nДомашні настоянки на меду виходять дуже м`якими на смак з приємним ароматом, мають антисептичні властивості. Мед…\nAlcoUkrGuru.ru » Настоянки » Настоянка медова


Пріоритет: Цитадель I | Mass Effect Вікі | Fandom\nЗавдання, Завдання ME3, Основна сюжетна лінія ME3,\nПріоритет: Цитадель I\nПотрібно повідомити Раді про загрозу з боку Женців і про те, що шансом на порятунок може стати протеанское пристрій. Відправляйтеся в офіс Удіни на Цитаделі і переконайте Рада допомогти в боротьбі зі жнець.\nВиходить автоматично після виконання завдання Пріоритет: Марс\nВступивши своєї мозолястою ногою на металеві панелі Цитаделі, капітан Шепард відразу отримує в свою кишеню важку надбавку в 35 тисяч кредитів-серйозна сума на перших порах, однак все одно поки що немає часу їх тринькати. Шепарду потрібно рятувати галактику, збираючи потужний флот, чия сила виражена в кількості військових ресурсів. Першим з таких активів стане журналіст Діана Аллерс знаходиться в кафе недалеко від стикувального шлюзу Нормандії. Дівчину дуже просто помітити по її поряд-до непристойного обтягуючі латексне плаття підкреслює видатну індивідуальність ... а ще поряд з нею вічно ширяє камера.\nПоговоріть з дівчиною і завербують на свій корабель. Після цього дії Діана стане одним з жіночих персонажів доступних для романтичних відносин як з Шепардом-чоловіком, так і жінкою.\nПісля вербування рекрута, можна відправитися або в лікарню щоб відвідати Кайда/Ешлі або відправитися на зустріч з послом Удіне.\nПрипустимо, що Шепард для початку решілл відвідати лікарню. Недалеко від входу ви помітите розмовляють доктора Чаквас і доктора Мішель. Поговоривши з одним з докторів ви можете завербувати його на Нормандію. Доктор Чаквас погодиться відразу ж на вашу пропозицію, проте, маючи достатній рівень Героя/Відступника, можна переконати доктора Мішель. На борту Нормандії може бути тільки один, так що приймайте рішення з оглядкою на майбутнє.\nЯкщо вам вдасться переконати Чаквас залишитися в госпіталі Цитаделі, вона буде додатковим військової активності.\nТут же знаходиться магазин "Фонду Сирта", в якому продаються панацелін, цукерки, квіти і ряд інших предметів. Скористайтеся терміналом тут, щоб підключити його до терміналу на Нормандії.\nДалі вирушаємо в палати і говоримо слова підбадьорення Ешлі/Кайдену, що дасть вам кілька очок репутації.\nВирушаємо в посольство. Тут можна взяти додаткову місію по поверненню протеанского обеліска, якщо підслухати розмову Волусія з туріанца і людиною в лобі посольства.\nДалі вирушаємо в офіс посла Удіни, де почнеться сцена, що показує нашу зустріч з Радою Цитаделі.Ліара розповість про знахідку з Марса, а ми попросимо Рада об'єднати зусилля всіх рас для битви із женців.\nНа цьому ж рівні ви можете відвідати коммандера Бейлі розмовляє з журналісткою калісії аль-Джілані. Поговоріть з Бейлі щоб отримати трохи репутації. Закінчивши розмову з Бейлі зійдіть в лобі і поговоріть з калісії, яка при правильному виборі діалогів стане одним з Військових Активів, або знову відправиться в нокдаун.\nЗ виконання цієї місії, Шепард(у) буде повернуто звання СПЕКТРа.\nОтримано з https://masseffect.fandom.com/uk/wiki/%D0%9F%D1%80%D1%96%D0%BE%D1%80%D0%B8%D1%82%D0%B5%D1%82:_%D0%A6%D0%B8%D1%82%D0%B0%D0%B4%D0%B5%D0%BB%D1%8C_I?oldid=41248


Виникнення ісламу.. Виникнення ісламу. Шаріат і його основні джерела - реферат\nМухамед був уродженцем Мекки, міста в західній частині Аравійського півострова, де давно осіло сильне племя курейш.\nУ центрі язичницької Хааби стояв Хубал; древні араби шанували це божество племені курейш як повелителя небес і місяця, володаря громів і дощу. Статуя Хубала в образі людини із золотою рукою була виконана з сердоліку (золото замінило колись відбиту камяну руку ). Чорний камінь, що знаходився з древніх часів в Хаабе (який на думку вчених мав метеоритне походження ) втілював небесну силу Хубала.\nЖили в Мекке і іудаісти, і християни, а так само ханіфи аскети, благочестиві люди, що сповідали суворе принцип єдиного Бога. Пантеон язичницької Мекки складався з безлічі богів, один з яких носив імя Алах.\nЯ не буду зупинятися на видіннях і прозріннях, що неодноразово сходили на Мухамеда через обмеження роботи по обєму, хоч це цікаве, скажу тільки, що Мухамед, подолавши невпевненість, все ж зважився на те, чого вимагав від нього Алах: він став проповідувати Слово Боже.\nМухамед зі схилу горба Сафа, криком, що звичайно попереджував городян про небезпеку, сповістив жителів Мекки про Слово Боже, що було низпослане йому. Він закликав відмовитися від поклоніння ідолам і звернутися до Алаха, одного-єдиного Бога. Імя Алах є лише одним з позначень Бога, істинного ж Його імені не знає ніхто з мешкаючих. Мухамед оголосив, що інших богів просто не існує, а віруючі в них будуть покарані Алахом. У світі все здійснюється по волі Алаха. Він нагороджує за упокорювання і віру, карає за гординю і негідність. З кожного на суді у Алаха спитається по його справах, і всім віддасться сповна.\nАлах продовжував посилати Мухамеду нові знамення, розяснюючи, як мусульманам спілкуватися з іновірцями, як їм поводитися по відношенню до Пророка, як ділити військову здобич і успадковане майно. Були проголошені заборони на лихварство, азартні ігри, алкогольні напої, вживання в їжу свинини. Обєднання людей, що Склалося навколо Мухамеда скріплялося тепер не кровною спорідненістю, а загальною вірою, братством духа. Доступ в умму (нову общину) був відкритий для всіх, хто приймав іслам і визнавав Мухамеда як духовного і світського вождя. Таким чином, в свідомості мусульман з самого початку злилися релігія і політика, духовна і світська влада, віросповідання і морально-правові встановлення (1) стор. 520..\nУ світогляді Мухамеда і в заснованій ним релігії відсутній ідеал людської досконалості або довершеного зєднання людини з Богом - ідеал істинної боголюдяності. Мусульманство вимагає від віруючого не безмежного вдосконалення, а тільки акту безумовної відданості Богу. Віра Мухамеда ставить першу умову істинного духовного життя на місце самого цього життя. Іслам не говорить людям: будьте досконалі, як Батько ваш небесний, тобто досконалі у всьому; він вимагає від них тільки загального підкорення себе Богу і дотримання в своєму натуральному житті тих зовнішніх меж, які встановлені божественними заповідями. Релігія залишається тільки незмінною основою і нерухомою рамкою людського існування, а не його внутрішнім змістом, значенням і метою.\nАрабські завоювання супроводили важке поширення ісламу по миру, і в 630 р. завойована Мекка після знищення зображення старих богів стала священним центром мусульман, куди щорічно в місяць зулхиджа (останній місяць року) здійснюються паломництва. Ятриб (Медіна) залишився столицею обєднаної держави. У тому ж 630 р. Мухамеду підкорилися кочовики внутрішніх областей Аравії і місто Таїф. Арабське знання прагнуло до посилення своєї влади шляхом захоплення родючого Йемена і вторгнення бойових загонів в області Візантії і Ірану. Вже споряджалися війська, але в 632 р. Мухамед раптово помер. (3) стор. 438.\nЩе в давнину в ісламі виникла концепція "усуль аль-фікх", згідно з якою всі обовязки й норми, що регулюють людські стосунки, відносини держави з її підлеглими, а також з іншими державами, розвиток суспільства...\nСучасні мусульманські держави грають величезну роль у світовій економіці, політиці і культурі. Ці три измер ения тісно переплетені один з одним. Приміром...\nПід часом виникнення релігійних вірувань слід мати на увазі період дуже великої тимчасової протяжності, що зайняв десятки або, можливо, сотні тисяч років. Це був процес, що відбувався протягом життя сотень поколінь. Можна стверджувати...\nПротестантизм виник в ХIV в. в епоху Реформації. Реформація (лат. reformatio - перетворення, виправлення) - рух у ряді європейських країн, направлене на перетворення церкви у дусі євангельських ідеалів і на усунення всього того...\nДіяльність Муххаммада складається з двох періодів: мекканського (510-522) і мединського (522-532). Важко встановити, коли Муххаммад повірив у свою пророчу місію. Як свідчать мусульманські джерела, Муххаммад відзначався благочестивістю, набожністю...\n1. Основні тенденції сучасного ісламу країн Перської затоки\nСьогодні іслам усе більше перетворюється у зручний засіб досягнення конкретних політичних цілей, обумовлених не релігійними цінностями, а інтересами політичної боротьби як усередині мусульманських країн...\nНа початок VII століття соціальна криза серед бедуїнів стрімко зростала. У низці племен розклад патріархального строю, підрив традицій племеного демократизму зайшли доволі далеко. Склалася еліта з представників сильних родів...


Жах Амітівілля: Пробудження (2017). Дивитися онлайн безкоштовно\nЖах Амітівілля: Пробудження (2017) українською\nУ родині дівчини на ім'я Белль трапляється біда. Її брат хворіє і впадає в кому. Через брак грошей на лікування її матір Джоанн приймає рішення переїхати в особняк.\nЯкщо спочатку цей крок всім здається виправданим, то деякі події змушують героїню засумніватися в прийнятому рішенні. Несподіване зцілення брата за дивних обставин було тільки початком. Потім почалася низка страшних сюрпризів, які супроводжували всіх в страшному будинку.\nБелль розуміє, що мати приховує від них правду. Дівчина починає розуміти, що її сім'я переїхала в Амітівілль.\n«Жах Амітівілля: Пробудження» — фільм, який відкриває страшні деталі історії проклятого будинку.\nФільм не лякає, історія давно обіграна з усіх боків. Цікаво спостерігати за героєм Камерона Монахена, мабуть, і все. Для фанатів містики напевно зійде, але фільм далекий від шедеврального.\nГліб - 30 серпня 2017\nПозитивно відзначу сценарій, добре, що тут валом новизни, це абсолютно не ремейк, це ось переродження колишньої історії, подача її з нових ракурсів. На початку фільму не вистачало динаміки, зате в другій половині стає не на жарт зловісно. І дуже класні декілька мерзенних сцен.\nЄлена - 30 серпня 2017\nПохвалю сценарій - інтригує. Перегукується з минулими фільмами, доповнений, розвинений. Фільм сам по собі не продовження минулих частин і не ремейк. Він досить самостійний, таке собі переосмислення. Вельми цікава історія протистояння нових персонажів все з тим же страшним будинком.\nМила - 30 серпня 2017\nСкоріш добре, ніж погано. Але логіка у фільмі порушена. Так, це сіквел, але можна було і розкрити походження всієї чортівні, від цього б новий фільм не постраждав. Сподобалося акторське виконання і весь жах, який творився на екрані. Вразило.\nНіхто не виживе (2012)


Чи вигідно займатися благодійністю? -\n«Хто людям допомагає – той витрачає час даремно. Добрими справами прославитися не можна »Так учила нас дивитися на благодійність героїня радянського мультфільму, Старуха Шапокляк. Однак, так чи права шкідлива стара, як може на перший погляд здатися нашому цинічному сучасникові? Давайте подумаємо.\nІсторія найбагатших людей світу рясніє згадками про щедрість найбагатших або просто заможних жителів нашої планети. Наприклад, Джон Рокфеллер за своє життя витратив на благодійні цілі близько п’ятисот мільйонів доларів, у тому числі завдяки його фінансуванню заснований університет в Чикаго, в 1901 році Медичний інститут імені Рокфеллера і багато чого ще. Білл Гейтс з середини 90х по 2010 рік перевів у свій благодійний фонд близько двадцяти восьми мільярдів доларів. Це найбільш яскраві приклади, продовжувати не буду. Але чи такі вони всі філантропи і людинолюбства, якими можуть здатися на перший погляд?\nПочнемо з банального. Хтось за рахунок своєї благодійної діяльності хоче засвітитися на першій сторінці відомого видання, щоб потішити власне самолюбство, а заодно і попіарити свій бізнес, будь то виробництво продуктів харчування, авіаперевезення або шоубізнес. На тій ступені, коли цифри на банківських рахунках стають не еквівалентом нової машини чи квартири, а вже просто нудними цифрами, починаються ті самі витрати, про яких кажуть: «вас багатих не зрозумієш!»\nХтось за рахунок благодійності іде від оподаткування. Буває так, що витративши на благодійність, скажімо, п’ятдесят тисяч доларів, платник податків може домогтися зниження суми податку на сімдесят, сто тисяч доларів і навіть більше, і в підсумку залишитися в прибутку.\nВипадок з життя. В однієї моєї знайомої з’явилася нова сусідка, письменниця. Оселившись в їх під’їзді, вона активно зайнялася його благоустроєм: найняла робітників, які обштукатурити і пофарбували всі стіни від першого до дев’ятого поверху, вставили нові металопластикові вікна, замінили всю проводку і фурнітуру. Облагородили прилеглу територію: новий дитячий майданчик, бордюри, плитка, ковані перила на ганку і лавки, клумби і дивовижні дерева.\nНавіщо їй це все знадобилося? Виявляється, вищевказана мадам була письменницею, яка отримала солідний гонорар за свою книгу. І ось, щоб сплачені податки не розповзлися по кишенях злодійкуватих чиновників, вона вирішила на суму обчисленого податку провести капітальний ремонт свого під’їзду – «все одно мені тут жити, а гроші так і так платити доведеться». Природно, оформивши все це відповідним чином в податковій.\nНа самому вищому рівні благодійна діяльність може так само виступати в ролі відкоту для влади, щоб отримати якісь привілеї і переваги. Або просто, щоб влада дала вільно зітхнути, хоча останнє вже називається узаконений грабіж.\nКажуть, що насправді купівля Романом Абрамовичем футбольного клубу Челсі була свого роду відкатом британської влади в обмін на дозвіл губернатору Чукотки проживати в Лондоні.\nЯкщо ж всі вищеперелічені проблеми вас не стосуються, можете спокійнісінько займатися благодійністю, переводячи стареньких через дорогу або прикормлюючи бездомних кішок, і лягати спати, перейнявшись почуттям виконаного обов’язку. Правда якщо ви в ньому не потребуєте, не варто витрачати свій час, бо потрібно займатися тією діяльністю, яка приносить щире задоволення.\nЗагалом, зважте для себе всі за і проти, визначитеся, що для вас важливіше, гроші чи почуття задоволення від зроблених добрих справ і вперед.


Насичений тиждень для ветеранів промайнув швидко - Смілянська РДА\nНасичений тиждень для ветеранів промайнув швидко\nЦього тижня у світлиці відділення денного перебування с.Ротмістрівка було людно, весело та затишно. І для кожного ветерана тут завжди знайдеться заняття до душі, адже проводились і майстер-класи, і концерти, і дні іменинника, і курси кулінарної майстерності, і заняття спортом, а ще лекції та бесіди на найрізноманітніші теми.\nЗ початку і до кінця тижня робота в філіалі кипіла. На початку відбувся кулінарний майстер клас, потім - засідання, на якому майстрині клубу «Струни душі» власними руками прикрашали банки для освячення води, далі – щотижневе заняття групи «Здоров’я», а в кінці тижня усім дружнім колективом клубу «Зустріч» відзначили день святого Валентина.\nСвято, як завжди, вдалося на славу. Ветерани привітали своїх друзів, які цього дня відзначали день ангела, а соціальний працівник Тамара Кривошея розповіла всім присутнім цікаву історію виникнення цього свята та пов’язані з ним легенди. А потім всі разом співали «Старі пісні про головне» - пісні молодості цих прекрасних людей, які не зважаючи на свій вік продовжують вести активний спосіб життя, заряджаючи своєю енергією оточуючих та показуючи власним прикладом, що на пенсії життя тільки починається.