1. Політичне становище України. Руїни. - Chitalka.net.ua\n1. Політичне становище України. Руїни.\nУкраїна після Переяславської ради.\nВизвольна війна 1648—1654 pp., відрив України від Польщі, поява на європейському терені нової, Української козацької держави та перехід її під протекторат московського царя стали визначними подіями в житті українського народу і в європейській історії взагалі. Але ці події не розв'язали повною мірою завдань, які стояли перед українським народом напередодні визвольної війни. Укладення договору між Україною та Росією не гарантувало Україні безпеки з боку Польщі та кримських татар. Не було возз'єднано в межах Української держави всі етнічно-українські землі. Тому необхідно було спільно з московським військом добитися перемоги над шляхетською Польщею, змусити її визнати незалежність Української держави та погодитись на перехід до її складу всіх західних і північно-західних українських земель.\nСкладними були відносини і всередині українського суспільства. Селяни й рядові козаки хотіли бути вільними господарями-землеробами, а старшина, шляхта, вище духівництво в переважній частині прагнули зосередити в своїх руках якнайбільше земель та інших багатств, перетворити селян у своїх підданих, стати панами над ними, зайнявши місце польських магнатів і шляхтичів. Це стало основою гострих соціальних конфліктів.\nНарешті царський уряд уже з перших днів намагався обмежити права Української держави, став вести лінію на її повне підпорядкування, а потім і на її повну ліквідацію. Це викликало незадоволення і опір як серед старшин, так і в народних масах. У боротьбі за незалежність Української держави різні групи старшин орієнтувались на різні держави — Польщу, Туреччину, Росію, Швецію.\nЧисленні напади польських військ, турків, кримських -татар, наступ російського царизму на волю України і її спротив, гострі соціальні суперечності, що зумовлювали вибухи народних повстань, боротьба старшинських угруповань, — все це вело до руйнування міст і сіл України, підриву її економіки, марного витрачання народних сил, запустіння цілих районів України. І, мабуть, не без підстав у старій історіографії розглядуваний період дістав назву Руїни.\nУ перші роки після Переяславської ради (1654—1656) Богдан Хмельницький ставив своєю головною метою з допомогою московських військ захистити Україну від зовнішніх ворогів, передусім повністю унезалежнити її від шляхетської Польщі і возз'єднати всі українські землі в межах своєї держави, а також не допустити ущемлення суверенних прав Української держави з боку російських царських властей.\nХарактеризуючи плани, здійсненню яких присвятив Хмельницький останні роки життя, історик В. К. Липинський у праці «Україна на переломі. 1657—1659» писав: «Головною метою цих планів гетьманських було: унезалежнити себе від агресивної політики Москви; відібрати від Річ Посполитої ті північно-західні українські землі, що в склад державної козацької України, визнаної і Переяславським трактатом, ще не ввійшли; зробити нешкідливим для України татарський Крим, і, врешті, здобути міжнародне признання для своїх династичних намірів, які полягали в тому, щоб скріпити військовий титул гетьманський суверенним титулом княжим і забезпечити наслідування Верховної Влади в новій Українській Державі. Все це разом означало забезпечення і ґрунтування державної незалежності України, і це було те завдання, якому Великий Гетьман віддав усю свою кипучу енергію, всю свою фанатичну впертість і весь свій багатий досвід останніх літ свого життя».\nНезважаючи на складність зовнішньополітичного становища (неминучість війни з Польщею, загроза з боку Швеції з північного заходу і Туреччини та Кримського ханства — з півдня), Російська держава уже незабаром після Переяславської ради (1654) вступила у боротьбу проти Польщі.\nГоловні сили російського війська, що мали 40 тис. чол. на чолі з царем Олексієм Михайловичем, навесні 1654 р.\nвирушили на Смоленщину і Білорусь. На допомогу йому Богдан Хмельницький послав до Гомеля три козацькі полки (Ніжинський, Чернігівський і Стародубський) чисельністю 20 тис. козаків під командуванням наказного гетьмана Івана Золотаренка, а під Смоленськ рушили 12 тис. козаків на чолі з полковником Василем Золотаренком.\nПри активній підтримці і допомозі місцевого населення Смоленщини і Білорусі російські війська й українські козаки успішно просувалися вперед. Російська армія зайняла Дорогобуж, Рославль, Полоцьк, Могильов та інші міста. Українські козаки на чолі з Іваном Золотаренком взяли Гомель, Речицю, Пропойськ, Новий Бихов.\nЗолотаренко став заводити в південній Білорусі українську адміністрацію, ділячи відвойовані землі на полки й сотні. Діючи, очевидно, відповідно до волі гетьмана, він мав метою приєднати Білорусь до України. Це привело до конфлікту з московськими воєводами, які намагалися прилучити білоруські землі до Москви.\nУ серпні 1654 р. нищівної поразки зазнало польсько-литовське військо на чолі з литовським гетьманом Янушем Радзивіллом на р. Шкловці (15 верст від Борисова). Поранений Радзивілл ледве врятувався. 23 вересня 1654 р. було зайнято Смоленськ, а на кінець цього року вся Смоленщина і значна частина Білорусі (воєводства Полоцьке, Вітебське і Мстиславське) були визволені від польсько-литовського панування.\nВ Україні польсько-шляхетські війська вдерлися на Поділля, Волинь, Брацлавщину ще в лютому — березні 1654 p., але, діставши під Уманню і Брацлавом відсіч від місцевого населення та козацьких військ, очолюваних вінницьким полковником Іваном Богуном, повернули назад до Польщі.\nУлітку в Україні було затишшя. Але восени коронний гетьман С. Потоцький повів на Поділля й Брацлавщину польсько-шляхетські війська. 18 жовтня вони дійшли до Бара. Населення й козацькі війська чинили героїчний опір. Особливу мужність виявили захисники м. Буші Брацлавського воєводства (тепер село Ямпільського р-ну Вінницької обл.). Після того як польські жовніри вдерлися до міста, частина жителів і козаків закрилася в замку. Коли триматися далі стало неможливо, вони висадили в повітря пороховий погріб. Його підпалила дружина сотника Олена Зависна. Внаслідок вибуху разом з мужніми захисниками міста загинуло багато ворогів.\nНаступна запекла битва сталася 19—22 січня 1655 р. під Охматовом (тепер село Жашківського р-ну Черкаської обл.).\nВона дістала назву Дрижипільеької, оскільки відбувалася на відкритій місцевості у сильні морози. У цій битві російські війська й українські козаки виявили великий героїзм. Як писав Самовидець, «трупом жолнірським козаки отаборились, бо не тилко вдень, а й уночи билися рукопаш». Зазнавши великих втрат, польсько-шляхетські війська разом з татарами, що прийшли їм на допомогу, відступили з Правобережної України за Буг.\nУ серпні — вересні 1655 р. козацькі полки і російські війська розпочали наступ і з допомогою місцевих повстанців визволили від польсько-шляхетських військ Поділля, значну частину Східної Галичини і підійшли до Львова.\nВторгнення в Україну в жовтні 1655 р. тридцятитисячної татарської орди і просування її на захід на допомогу шляхетській Польщі змусили російські війська й українських козаків відійти у листопаді 1655 р. з-під Львова на Подніпров'я.\nНапади ворожих військ, численні воєнні дії, пограбування й виведення татарами в полон населення уже протягом 1654—1655 pp. привели до зруйнування й спустошення південної Київщини, Брацлавщини й Поділля. Між Дністром і Бугом, оповідав один із сучасників, було зруйновано 270 містечок і сіл, татари взяли в ясир 200 тис. чоловік, а скільки загинуло в боях — не полічити.\nНа білорусько-литовському фронті влітку 1655 р. російські війська та українські козаки, відновивши наступ, успішно просувалися вперед і незабаром зайняли Мінськ, Вільно, Ковно і Гродно.\nПоразками польської армії вирішив скористатися шведський король Карл X Густав. Його війська почали наступ і зайняли центральну частину Польщі.\nПольсько-шляхетська держава, яку роз'їдали чвари магнатсько-шляхетських угруповань, стояла на грані катастрофи. Польський уряд, скориставшись з того, що в 1656 р. між Росією й Швецією почалася війна і Росія не могла одночасно вести війну проти Швеції Й.Польщі, для врятування своєї держави запропонував російському урядові укласти перемир'я.\nВіленське перемир'я 1656 р.\nУ 1656 р. у Вільні між представниками польського і російського урядів було підписано угоду про перемир'я. Припинялися воєнні дії, обидві країни зобов'язувалися не вступати в переговори про мир із Швецією. Обговорювалося питання про трактат, за яким після смерті Яна II Казимира королем польським мав стати Олексій Михайлович. Українські посли на чолі з Романом Гапоненком до участі в переговорах не були допущені.\nМіж Хмельницьким і Росією виникли суперечності. Гетьман розраховував з допомогою Москви відвоювати всі українські землі і об'єднати їх в одну Українську державу. Московський уряд, навпаки, хотів підпорядкувати собі Україну та її політику, з допомогою України відвоювати Білорусь і Литву, причому всі відвойовані землі мали перейти під владу царя.\nХмельницький розгорнув активну зовнішньополітичну діяльність. Він уклав угоди з шведським королем Карлом-Густавом X та семиградським (трансільванським) князем Юрієм II Ракоцієм і продовжував разом з ними війну проти Польщі. На допомогу Ракоцію в Галичину пішов 20-ти-сячний козацький загін під командою полковника Антона Ждановича. Але бої врешті-решт були невдалі. Ракоцій капітулював, корпус Ждановича з Смерть Богдана Хмельницького.\nНезабаром, 27 липня 1657 р., у Чигирині помер Богдан Хмельницький. З великим сумом сприйняли українські народні маси звістку про смерть свого улюбленого ватажка. У народній думі говориться:\nТо не буйні вітри в темнім лузі бушували.\nКозаки Хмельницького ховали, Батька свого оплакали.\nПоховано Хмельницького у Суботові, в Іллінській церкві. Там прах його спокійно лежав до 1664 p., коли польський шляхтич Чарнецький з загоном своїх військ напав на ці землі, і кістки Богдана були викинуті з-під мурів церкви.\nОцінка діяльності Хмельницького в історіографії.\nБогдан Хмельницький своєю титанічною працею в організації боротьби за визволення України з-під влади шляхетської Польщі і розбудові Української. козацької держави зажив небувало високого авторитету й слави уже в сучасників і найближчих до них поколінь. Про нього складено немало народних дум і пісень та інших творів, у яких він змальовувався як «богом даний вождь», як «Мойсей, що вивів український народ із єгипетської неволі лядської». Козацькі літописці Самовидець, Величко і Грабянка з великою похвалою відгукуються про діяння Хмельницького. Для Грабянки Хмельницький — це «муж поістині гетьманського імені достоїн», «преславний вождь запорозький».\nГ. Сковорода про Хмельницького писав:\nВольности отче, герою Богдане.\nВисоко оцінював Богдана Хмельницького автор анонімного трактату «Історія русів». Він писав: «...таких людей судьба Божія веками только производит в человечестве для нарочитых ея намерений и устроений. Он, при превосходном своем разуме, был весьма добродушен и справедлив; в делах национальных совершенный политик, а в войне неустрашимый и предприимчивый вождь. Храбрость его равнялась равнодушию. В победах своих никогда не тщеславился, а в неудачах вовсе не унывал. Терпение его в тягчайших трудах и подвигах никак ему не изменяло. Голод и жажду, холод и зной, сносил он с совершенным спокойствием. Отечество свое и народ так любил, что покоем своим, здоровьем и самою жизнию всегда ему жертвовал без малейшего роптания. Словом сказать, был совершенный в народе верховный начальник, а в войске беспримерный вождь».\nТ. Шевченко називав гетьмана «славним Богданом» (поема «Гайдамаки») і «геніальним бунтовщиком». Шевченко писав:\nДе лежить Останок славного Богдана?\nРазом з тим, викриваючи колоніальну політику царизму в Україні, Шевченко неприязно відгукався про Хмельницького, який передав Україну під владу гнобителів — російських царів. Він говорив:\nа на замчище подививсь!\nУ поемі «Розрита могила» Шевченко писав:\nЯкби була знала,—\nНеоднозначну оцінку особа й діяльність Хмельницького дістала від істориків.\nРосійські дореволюційні історики змальовували Хмельницького переважно як «воссоединителя Руси» (Соловйов, Іловайський та ін.). Так оцінював Хмельницького й М. Костомаров і через це, ознайомившись з матеріалами про згоду Хмельницького перейти у підданство до турецького султана, став відгукатися про нього негативно, як про порушувача присяги.\nНегативно оцінювали Хмельницького за відрив України від Польщі і багато польських істориків, наприклад Ф. Равіта-Гавронський. Лише Людовік Кубаля, який багато років вивчав життя й діяльність Хмельницького, у праці про війну Московську (Kubala L. Srkice historyczne. Serja III (Wojna moskiewska). Warszawa, 1910) вважав Хмельницького геніальним противником Речі Посполитої. Не можна, писав Кубаля, «легковажити пам'ять людини, з котрою ми не могли дати ради, коли були в силі, ай тепер ще нам з могили грозить... Чужинці порівнювали Хмельницького з Кромвелем,— порівняння само насувалося, особливо на той час, коли вони обидва майже виключно звертали на себе увагу сходу й заходу Європи... Але треба признати, що Хмельницький мав при тому далеко важчі завдання... була то людина з кожного погляду надзвичайних розмірів, він переростав талановитих людей настільки, що переходив межі зрозумілого. Можна про нього сказати, що він уродився на володаря: умів укрити свої заміри, в критичних моментах не вагався — скрізь сильна воля й залізна рука... Не було такої ситуації, з якої він не потрапив би вийти з користю для себе».\nСеред українських істориків і громадських діячів щодо Хмельницького різко вороже був настроєний П. Куліш в останні роки свого життя. На його думку, вся Хмельниччина — один руїнницький вибух темних соціальних сил, котрим народні маси послужили тільки знаряддям, «гарматним м'ясом», обдуреним свободолюбними гаслами, а в результаті — руїна України, занепад культурного життя, а Хмельницький, на думку Куліша, «наш цвітучий край обернув у пустиню, засипану попелом і засіяну кістками наших предків».\nВ. Антонович вважав, що Хмельницький «не загарантував автономних прав на Україні» і що слід «признати повну недотепність його у політичних справах». Але разом з тим Антонович вважав Хмельницького «великим діячем нашого краю». Він писав: «Залишаючись на історичному ґрунті, треба віддати честь великому діячеві нашого краю, що в своїй особі скупчив громадські змагання мільйонової маси й зробив на її користь усе, що в умовах його часу й культури могла зробити людина талановита, щиро віддана інтересам народу, з крайнім напруженням духовних і інтелектуальних сил, що довело його до перевтоми й прискорило кінець великого патріота».\nЯк великого будівника Української держави й відроджувача української нації характеризував Богдана Хмельницького В. Липинський. Він писав: «Ми забули вже, що з нації нашої вийшов один з найбільш геніальних державних мужів Східної Європи, який для України зробив більше, ніж слушно прозваний «Великим» Петро зробив у п'ятдесят літ пізніше для Московщини. Бо Петро Великий тільки реформував готову вже державу, тільки європеїзував готовий татарський державний поміст, який покривав пасивне, стояче й омертвіле в своєму поневоленню московське море. А Богдан Хмельницький творив нову європейську державу і відбудовував націю серед гуркоту. падаючих румовищ старої, ним же розваленої Річ Посполитої. Він усував ті Шумовища й одночасно укріплював західну культуру в Україні в обличчю постійної татарської й московської небезпеки зі Сходу — і серед української громади, яка вся від верху до низу носила шаблі при боці, яку ділили глибокі різниці протилежних цивілізаційних впливів і яка кожної хвилини готова була кинутись до оружної боротьби сама поміж собою».\nМ. Грушевський у праці «Історія України-Руси» (т. 9, 2 половина) пише, що «Богдан був людиною високих здібностей», що «Богдан був безсумнівно великий чоловік» (с. 1486). І далі: «...Хмельницький лишається не тільки центральною фігурою, репрезентантом найважнішої епохи в житті нашого народу — найбільшої революції, ним пережитої, — а й великим діячем, головним актором її, людиною, дійсно великою своїми індивідуальними здібностями і можливостями. Але сих здібностей не вистачило йому для розв'язання історичного вузла нашого життя...». Грушевський вважав, що «політика Хмельницького... повна фатальних помилок» (с. 1497), що в ній не було твердої постійної лінії, державної ідеї. Він писав: «...У суперечних борсаннях українського уряду трудно вхопити яку-небудь тактичну лінію. В сих скоках з одної орієнтації в другу я власне бачу доказ того, що Богдан досить легко підпадав впливам близьких людей; в сій затяжній кризі спиралися суперечні гадки різних близьких йому людей і він давав тебе вести то в один бік, то в другий. Я думаю, що був тільки один пункт, на котрім він не давав себе збити з орієнтації, яку йому давала його інтуїція — там, де панував інстинкт самозаховання — себто заховання своєї влади. Тут Богдан був безоглядний і рішучий і не піддавався нікому. В політиці ж і у нього не було твердої лінії, і тому, що в сім політичнім присмерку інстинкт не виручав і «поночі всі коти сірі», він так легко йшов то за одною орієнтацією, то за другою». «Хмельницький був великий чоловік...» Але в Хмельницькім «занадто багато від Азії, від великих азійських завойовників-кочівників, фундаторів держав-Орд. З тою важною відміною, що для нього матеріалом, гарматним м'ясом служили не чужі, підбиті племена, а свій власний народ...».\nПроте, відзначаючи непослідовність, часто суперечливість і не завжди конструктивність політики Хмельницького, Грушевський писав, що «Хмельниччина була все таки великим етаном у поході українського народу, українських мас до своїх соціальних, політичних, культурних і національних ідеалів. Ся кривава, руїнна, облита слізьми і потом, хаотична і невдала в своїх досягненнях доба була і зістанеться великим і високим моментом українського життя, повним великого напруження і величних змагай... Від Хмельниччини веде свій початок нове українське життя... І Хмельницький як головний потрясатель зостанеться героєм української історії».\nПісля 1917 р., за радянських часів, особливо в час відзначення 300-річчя приєднання України до Росії, в Тезах, схвалених ЦК КПРС з цього приводу і відповідно до цього, особа Хмельницького в значній мірі ідеалізувалась. При цьому його вихваляли за те, чого він не вчинив та і не мав наміру вчиняти. У Тезах вказувалось, що Хмельницький «наполегливо добивався возз'єднання України з Росією». Саме на це акцентувалось і в більшості праць істориків. А головне — боротьба Хмельницького за створення Української незалежної держави — залишалося в тіні.\nСаме найбільшою заслугою Хмельницького та його сподвижників і була напружена, послідовна праця по створенню Української національної держави. Здійсненню цього історичного завдання була підпорядкована вся діяльність великого гетьмана.\nДля визволення України від чужоземного, польсько-шляхетського гноблення під Керівництвом Хмельницького була створена народна армія, яка здобула багато блискучих перемог. Хмельницький вніс немало нового у військове мистецтво. Він завжди умів правильно визначити напрям головного удару, ніколи не розпорошував своїх сил, вдало роз'єднував сили ворога і бив їх по частинах, майстерно використовував у боях артилерію, блискуче організовував партизанську війну в тилу польсько-шляхетських військ.\nПід проводом Хмельницького в Україні було ліквідовано старий польсько-шляхетський режим й створено новий державний, адміністративний апарат, який відповідав завданням воєнного часу, завданням формування нової, Української держави. Із лав козацтва, шляхти, міщан, із народних мас висунулися сотні видатних військових і державних діячів, які змогли сформувати козацькі полки, забезпечити їх усім необхідним, налагодити економіку, фінансові справи. Богдан Хмельницький вів широку дипломатичну діяльність, вивів Україну на міжнародну арену.\nОтже, Хмельницький проявив себе як видатний державний діяч, дипломат і полководець.\nКрім того, слід мати на увазі, що в ході визвольної війни під проводом Хмельницького серед широких мас народу виробилися почуття власної людської гідності, повновартісності, прагнення до волі, енергія, ненависть до підданства панам, віра в свої сили. Це не один раз відзначали шляхтичі: «Чернь готова на все і завзята на панів своїх, бажає війни», «Мужики пекельним ядом заражені — плюють на ляхів», «Доконче хочуть скинути з себе ярмо підданства». Визнаючи гордість, розум і завзяття українських повстанців, коронний гетьман Микола Потоцький писав королеві: «Чи у них один Хмельницький? Тисячами їх рахувати б треба! Одного сьогодні стратять,— на його місце іншого, справнішого і розумнішого виберуть, і то такого, щоб їх справи пильнував!»\nОтже, Богдан Хмельницький, визвольна війна підняли народ до активної діяльності. «Велике потрясіння, викликане Хмельниччиною, було для народу благодійне,— писав Гру шевський.— Воно високо підняло «простих людей» над рівнем їх неволі й упослідження. Дало їм відчути себе людьми — не простими, а повновартними. Оживила в їх думах невмирущий потяг до відзискання свого людського стану не на коротку хвилю, а «навіки». Від Хмельниччини веде свій початок нове українське життя... І Хмельницький як головний потрясатель зістанеться героєм української історії».\nБогдана Хмельницького вшановували за Радянської влади. Президія Верховної Ради СРСР у 1943 р. встановила бойовий орден Богдана Хмельницького, а місто Переяслав, де було проголошено приєднання України до Росії, перейменовано в Переяслав-Хмельницький.\nНа ознаменування 300-річчя возз'єднання України з Росією указом Президії Верховної Ради УРСР від 16 січня 1954 р. місто Проскурів перейменовано в місто Хмельницький, а Кам'янець-Подільську область — у Хмельницьку область. Рішенням виконкому Московської Ради депутатів трудящих вулицю Маросейку в м. Москві було перейменовано у вулицю. Богдана Хмельницького. В пам'ять 300-річчя возз'єднання України з Росією за постановою Ради Міністрів Союзу РСР у м. Москві на площі Київського вокзалу споруджено монумент.\nЗа розпорядженням Президента України від 19 лютого 1993 р. вирішено, враховуючи історичне значення діяльності Богдана Хмельницького для становлення української державності, відзначити в 1995 р. 400-річчя від дня народження Богдана Хмельницького.\nВизвольна війна 1648—1654 pp. і постать Богдана Хмельницького знайшли широке відображення в художній літературі. Цим проблемам присвячені роман М. Стариць-кого «Богдан Хмельницький», повість Г. Хоткевича «Богдан Хмельницький, гетьман України», романи І. Ле «Богдан Хмельницький», Н. Рибака «Переяславська рада», П. Панча «Гомоніла Україна», П. Загребёльного «Я, Богдан» та- ін. Серед творів польських істориків найбільш відома повість Г. Сенкевича «Вогнем і мечем».\nЗагострення суспільних суперечностей.\nСкладними були політичне становище і суспільні відносини в Україні на початку другої половини XVII ст., на час смерті Богдана Хмельницького. Хоч на Переяславській раді було проголошено приєднання України до Росії, але ще тривалий час не припинялися напади на Україну польських шляхтичів, кримських татар, турків. Багато разів вони вдиралися в українські землі, несучи\nруйнування і смерть. Почав наступ проти української державності російський царський уряд. Гетьмани і козацька старшина намагалися забезпечити незалежне існування Української держави і шукали шляхи для досягнення цієї мети.\nРазом з тим козацька старшина, українські шляхтичі і вище православне духівництво, які після вигнання польських магнатів і шляхтичів стали панівною силою в Україні, піклувалися передусім про свої кланові інтереси. Вони мріяли якнайшвидше зосередити в своїх руках якнайбільше земель і багатств, закріпачити народні маси. Для досягнення своїх егоїстичних інтересів частина старшини використовувала різні засоби.\nБільшість козацької старшини розуміла, що після великої визвольної війни, яка піднесла антикріпосницькі настрої в народі на небувалу висоту, неможливо одразу поновити кріпосницькі порядки. Частина старшини вважала, що це треба робити не поспішаючи, поступово, при активній допомозі царського уряду.\nІнша, невелика група старшини (генеральний військовий писар Іван Виговський, генеральний суддя Самійло Богданович-Зарудний, миргородський полковник Григорій Лісницький, шляхтич Юрій Немирич та ін.) прагнула до негайного, швидкого поновлення кріпосницьких порядків при допомозі шляхетської Польщі.\nЧисленні війни, наступ козацької старшини та шляхти на народні маси, незрозуміла їм поведінка частини панівної верхівки — усе це посилювало і загострювало соціальні й політичні суперечності в Україні.\nГетьман І. Виговський. Народні повстання 1657—1658 pp.\nОбстановка в Україні загострила ся одразу ж після смерті Богдана Хмельницького. Ще за життя старого гетьмана козацька рада обрала наступником його шістнадцятирічного сина Юрія Хмельницького, кволого здоров'ям і слабовольного. Після смерті Богдана Хмельницького гетьманом став генеральний військовий писар Іван Виговський.\nІван Остапович Виговський походив з дрібношляхетської родини з с. Вигово Овруцького повіту на північній Київщині. Навчався в Києво-Могилянській колегії, служив у земському суді в Луцьку, після придушення повстань 1637—1638 pp. займав посаду писаря при польському комісарі, що керував реєстровими козаками. В цей час він був знайомий з Богданом Хмельницьким. На початку визвольної війни Виговський служив у польсько-шляхетському війську і після його поразки в бою під Жовтими Водами потрапив до татар у полон, звідки, за переказом, був викуплений Хмельницьким за коня («за шкапу»).\nШвидко Виговський зумів здобути довір'я Хмельницького і, маючи гарну освіту, обійняв посаду генерального військового писаря.\nСтавши гетьманом, Виговський щедро роздавав землі старшині, українським шляхтичам і православним монастирям, намагався якнайшвидше поновити кріпосницький гніт і повернути Україну до складу шляхетської Польщі, розраховуючи цим шляхом забезпечити широку автономію українських земель.\nПроти політики Виговського та його прихильників уже наприкінці 1657 р. виступили селяни, козаки, міщани. Боротьбу проти Виговського підтримала і більшість козацької старшини. Народні повстання охопили Лівобережжя, особливо Полтавський полк, і Запоріжжя. Очолили повстанців полтавський полковник Мартин Пушкар і запорізький кошовий отаман Яків Барабаш, які вели таємні переговори з московськими урядовцями, обвинувачуючи Виговського у зв'язках з Польщею.\nНайбільш злиденні з повстанців, так звані дейнеки (від турецького — люди, озброєні киями), нападали на маєтки шляхтичів, монастирів, старшини, громили їх, що свідчило про антифеодальну спрямованість повстань. Цьому не могли співчувати старшини.\nНе маючи змоги спертись на козаків, Виговський почав наймати військо з числа кримських татар. Після ряду запеклих боїв Виговському в червні 1658 р. вдалося перемогти повстанські загони. Полтаву було зруйновано і спалено. Мартин Пушкар загинув у бою, Яків Барабаш був схоплений і страчений.\nУ ході боїв загинуло 50 тис. чол. Як сповіщав літописець Грабянка, Виговський зруйнував Зіньків, Гадяч, Веприк, Рашівку, Лютенку, Сорочинці, Ковалівку, Яреськи, Шишак, Миргород та «велике число інших міст та сіл віддав татарам на пограбування та на ясир».\nПрагнучи забезпечити незалежність Української держави, Виговський разом з частиною старшин 6 вересня 1658 р. у місті Гадячі на Полтавщині уклав з представниками польського уряду договір, відомий під назвою Гадяцького. За цим договором Україна виходила із складу Російської держави і поверталася в межі Речі Посполитої. Три воєводства — Київське, Брацлавське і Чернігівське — мали скласти так зване Велике князівство Руське, яке об'єднувалось з Литвою і Польщею на рівних правах, «як вільний до вільних, як рівний до рівних».\nОтже, створювалася своєрідна федерація. У Великому князівстві Руському законодавча влада мала належати зборам депутатів від усієї України, виконавча — гетьманові, обраному пожиттєво і затверджуваному королем. Князівство Руське матиме свій уряд, свій суд, свій скарб, монетну систему, своє військо, козаків. Коронні війська не могли стояти на території князівства Руського, а коли «скрута до цього змусить», то ці війська мали бути під командою гетьмана. Гетьман навічно ставав київським воєводою і генералом.\nЧастина козацької старшини урівнювалася в правах з польською шляхтою. Зокрема щороку гетьман мав подавати королеві список по сто козаків з кожного полку для надання їм шляхетської гідності. Обіцялися поступки в релігійних питаннях і привілеї вищому православному духівництву — скасування унії, урівняння православної церкви з католицькою, право митрополитові київському і п'яти епіскопам православним засідати в сенаті польському на однакових правах з прелатами католицькими, право на відкриття двох університетів, у Києві православної академії і т. п. Отже, за Гадяцькою угодою Виговський повертав Україну до складу Польщі. У народній думі говориться:\nОй, плач, Україно, сирото небого!\nТвою долю розшарпав Виговський,\nЩо серце, мов камінь, а розум бісовський.\nВійна з Москвою.\nПісля одержання звістки про укладення Виговський Галицької угоди з Польщею цар Олексій Михайлович видав грамоту до українського народу, в якій оголосив гетьмана Виговського зрадником і закликав народ не підкорятися йому.\nВиговський звернувся до всіх європейських дворів з маніфестом, в якому писав, що Москва «готує нам ярмо» і «ми примушені підняти законну оборону».\nНа початку 1659 р. розгорнулася війна між українськими і московськими військами. Московська армія (100 тис. чол.) під проводом князів Трубецького, Ромодановського й Пожарського вирушила з-під Путивля в Україну. Виговський, крім козацьких полків, створив загони з чужоземців-сербів, поляків, німців, волохів, закликав кримських татар на чолі з ханом Мехмет-Гіреєм. Вирішальний бій відбувся 28—29 червня 1659 р. коло с Соснівки, недалеко від Конотопа на Чернігівщині. Московське військо було вщент розгромлено. Тринадцять тисяч московських вояків полягли на полі бою. «Цвіт московської кінноти, що здійснив щасливі походи 54-го і 55-го років,— писав російський історик С. Соловйов, — згинув в один день... Ніколи після того цар московський не був уже в змозі вивести в поле такого сильного ополчення. У жалібному одязі вийшов цар Олексій Михайлович до народу, і жах напав на Москву. Удар був тим тяжчий, чим несподіваніший».\nКрах політики Виговського та оцінка його діяльності в історіографії.\nАле Виговський не зміг скористатися з перемоги над російськими військами. Хоча Гадяцька угода й була укладена, але в життя вона не була проведена. Народні маси і більшість козацької старшини, що залишилися вірними союзу з Росією, виступили проти дій Виговського. Повстання очолили паволоцький полковник Іван Богун, запорізький кошовий отаман Іван Сірко і обраний наири-" кінці 1658 р. наказний гетьман Іван Безпалий. Разом з повстанцями діяли російські війська під командуванням воєводи Богдановського. Боротьба розгорнулась як на Лівобережжі, особливо в полках Переяславському, Ніжинському, Чернігівському, Лубенському, так і на Правобережжі. Хоч Виговський на допомогу закликав татар і почав переговори з Туреччиною, натискові народних мас він протистояти не міг і в 1659 р. «верхи в одній сермязі» втік до Польщі. У 1664 р. Виговський був звинувачений у зраді Польщі і за вироком польського суду розстріляний.\nДіяльність Виговського і, зокрема, Гадяцький договір дістали неоднозначну оцінку в історичній літературі.\nІсторик М. Стадник у статті «Гадяцька унія» (1910— 1911) «з погляду української демократичності» оцінює цю угоду негативно, вважаючи її за «один із темніших пунктів у розвитку політичної думки на Україні».\nАле більшість українських істориків Гадяцький договір вважали видатним твором української політичної думки. Так оцінювали його О. Левицький, М. Драгоманов, В. Антонович та ін. М. Грушевський вважав, що Гадяцький договір не міг бути здійсненим, оскільки польська шляхта не могла примиритися з втратою свого панування в Україні, а український народ не міг погодитися знову повернутися в польсько-шляхетське ярмо. Але в цілому Виговського Грушевський оцінював як видатного діяча української історії. «Виговський,— писав він,— був чоловік дуже досвідчений, розумний, бувалий, не кепський політик, при тім без сумніву — патріот український, завзятий автономіст, однодумець старшини, що разом з нею бажав забезпечити свободу і незалежність України».\nОсобу Виговського високо оцінював В. Липинський. Він писав, що Виговський, «незважаючи на зроблені ним політичні помилки, останеться все одним із найбільш освічених, найбільш патріотичних державних мужів України».\nУ російській історіографії мала поширення думка Петра І про те, що в Україні «со времени первого гетмана Богдана Хмельницкого даже до Скоропадского все гетманы явились изменниками...» Більшість російських істориків, відповідно, оцінювали Виговського як зрадника. Така оцінка була офіційною в усій українській радянській історіографії.\nПісля проголошення Україною незалежності іде перегляд стереотипів, що утвердилися в науці, в тому числі й в характеристиці діяльності Виговського. Однозначну оцінку їй дати не можна, треба вивчати її всебічно, але ясно, що вважати Виговського зрадником українського народу підстав немає.\nОбрання гетьманом Ю. Хмельницького. Переяславські статті 1659 р.\nПісля падіння Виговського гетьманом знову проголошений Юрій Хмельницький (1659—1663). На козацькій раді в Переяславі, що відбулася в грудні 1659 р. в присутності царських послів і воєводи князя Трубецького, було підтверджено приєднання України до Росії з посиленням влади царизму в Україні.\nЗа новими Переяславськими статтями 1659 p., схваленими царським урядом і прийнятими старшиною, зберігалися козацькі права й вольності. Разом з тим царизм включив пункти, які унеможливлювали б нові спроби шляхетсько-старшинських груп відірвати Україну від Росії'. Тепер гетьман не мав права зноситися з будь-якою державою і приймати послів. Без царського указу гетьману з Військом Запорізьким заборонялося вступати у війну або посилати козацькі полки на допомогу сусіднім державам.\nЦарські воєводи з військами, крім Києва, тепер мали стояти також у Переяславі, Ніжині, Чернігові, Брацлаві, Умані. Царський уряд посилював контроль за діяльністю старшини. Без царського указу козацька старшина і військо не мали права замінити гетьмана. Гетьман же без ради не міг призначати і звільняти полковників та генеральних старшин. Гетьман і його уряд мусили видавати російським поміщикам їхніх селян-кріпаків, що втекли в Україну, а царський уряд мав повертати українських селян-утікачів.\nНаступ польсько-шляхетських військ на Україну.\nПольські магнати й шляхтичі не хотіли примиритися з втратою України. Щоб розв'язати собі руки для нової війни за Україну, в 1660—1662 pp. польський уряд уклав у квітні 1660 р. мир з Швецією і слідом за цим почав наступ на Правобережну Україну. Проти польсько-шляхетських військ виступила російська армія на чолі з воєводою В. Шереметєвим. Але під Чудновом, на Житомирщині, вона зазнала поразки від переважаючих сил польсько-шляхетських військ і татар, а сам Шереметев потрапив у полон до татар. Правобережжя знову загарбала шляхетська Польща.\nА слабовольний і безхарактерний Ю. Хмельницький піддався впливу пропольського шляхетсько-старшинського угруповання на чолі з Г. Лісницьким та Г. Гуляницьким і уклав того ж 1660 р. Під м. Слободищем (тепер село на Житомирщині) з представниками Польщі трактат, за яким Україна мала бути знову повернена під владу Польщі на умовах Гадяцької угоди (без пункту про «Руське князівство»).\nАле народні маси і основна частина козацької стар


Хто такий полковник Юрій Литвинський, на честь якого назвали вулицю у Києві\nВрятував життя десяткам бійців: Хто такий полковник Литвинський, на честь якого назвали вулицю у Києві\nВулицю Російську, що розташована у Дарницькому районі Києва, перейменували на честь бійця Національної гвардії України Юрія Литвинського, який загинув у 2014-му під Іловайськом\n29 липня 2020 17:00\nDepo.ua згадує життєвий шлях українського воїна.\nЮрій Литвинський народився у Києві. Його батько брав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС, мати працювала бухгалтером-економістом. У шкільні роки захоплювався боксом і народними українськими танцями. Як розповідають однокласники бійця, стати військовим він вирішив ще у 8 класі.\nЗгодом закінчив Харківське гвардійське вище танкове командне училище, в складі радянських військ служив у східній Німеччині, далі — на Далекому сході та Київському військовому окрузі.\nУ 2004 року звільнився за вислугою років. Любив садівництво, будував дачу.\nБрав активну участь у Революції гідності, керував 3 взводом 8-ї афганської сотні, що базувалася в Українському домі. В ніч на 20 лютого дістав поранення у плече на Інститутській.\nПройшовши підготовки на полігоні у Нових Петрівцях, виїхав в АТО. Був заступником командира батальйону "Донбас" з озброєння, керував технічною частиною резервного батальйону оперативного призначення. Мав позивний "Монгол". За словами побратимів, з Юрієм було не завжди просто – він усе говорив жорстко, але чесно. Коли був брак озброєнь, зумів забезпечити підрозділ бойовими гранатами, як розповідають бійці, "вибив на складах".\nБрав участь у звільненні Попасної. Зокрема, у складі групи військових ходив у розвідку боєм.\n10 серпня 2014 року українські бійці захопили блокпост терористів біля Іловайська, вилучивши зброю і ліквідувавши більше 30 бойовиків. В планах було – просуватися автоколонами далі, через міст. Але побачивши ящики та проводи, Литвинський зрозумів, що міст заміновано. Саме він керував роботами з розмінування, прикривав собою бійців. Робота Юрія врятувала життя багатьом військовим. Згодом українскі бійці потрапили у засідку – бій тривав близько чотирьох годин. Литвинського та двох побратимів застрелив ворожий снайпер.\nУ Литвинського залишилася дружина Світлана, доцент кафедри історії та документознавства НАУ, та двоє синів.\nНа честь загиблого бійця встановлена меморіальна дошка на будівлі гімназії № 117 у Києві, його посмертно відзначили орденом "За мужність" II ступеня.\nПосмертно Литвинському надали звання полковника резерву.\nНа момент загибелі Юрію було 46 років.


Картопля фарш соус бешамель\nЧудовий соус Бешамель з новим смаком! Універсальне блюдо. Хочете — це підлива до пюре або пасти. Хочете — начинка для пирога або млинчиків. Хочете — використовуйте для фарширування овочів або каннеллони. У будь-якому випадку буде смачно. Фарш з соусом бешамель відмінно поєднується з грибами і томатами.\nФарш з соусом бешамель\nінгредієнти на 12 порцій або — кількість продуктів для потрібних вам порцій буде підраховано автоматично! ‘>\nскладу: 325 ккал\nвуглеводів: 5 гр\nБ / Ж / У: 14/72/14\nОсь всі необхідні інгредієнти для нашого чудового блюда. Через півгодини вони перетворяться в ситний обід. Ставимо на плиту каструлю з водою під макарони, і ще пару сковорідок. На одній будемо готувати фарш, а на другий соус. Чи готові? починаємо!\nПоки розігрівається сковорода, почистимо і подрібни цибулю з часником. Обсмажити їх на рослинному маслі. Запах на всю квартиру варто запаморочливий 🙂 До речі, можете сміливо класти більше часнику, він додасть аромат, а гостроти зовсім не відчувається.\nДо обсмаженою цибулі і часнику додаємо фарш. Я взяла заморожений фарш і не стала його розморожувати. Він чудово розморозиться прямо на сковороді. Загалом, якщо у вас фарш теж заморожений, то можете сміливо робити так само як і я 🙂 Це значно заощадить час.\nСмажимо до готовності. не забуваємо періодично помішувати. Обов’язково посоліть, поперчіть. Можете додати свої улюблені приправи. Цей крок забере у вас хвилин 15. У мене фарш з мармурової яловичини, він досить жирний, тому додатково я не додаю масла. Але якщо ви готуєте страву з курячого або індичого фаршу, то можна трохи маслечка додати.\nПаралельно, на другий сковороді розтоплюємо вершкове масло.\nДодаємо в нього борошно і гарненько перемішуємо. Виходить така густа паста. Смажимо її хвилинок п’ять, не більше.\nТепер вливаємо в пасту вершки (ну або молоко). Я роблю це в кілька етапів, що і вам рекомендую. Наливаємо трохи вершків, розмішуємо, ще підливати, і знову розмішуємо. Важливо розмішати так, щоб не залишилося грудочок. Ну якщо трохи залишилося, не хвилюйтеся — виправимо;)\nТепер уварюємо наш соус. Так як поруч на плиті вже варяться макарони, то наш соус буде не дуже густим. але якщо ви хочете використовувати його, наприклад, для начинки млинців, то краще уварити побільше. Загалом, орієнтуйтеся на свій смак. І, до речі, не забудьте посолити і поперчити соус. Можна додати трохи паприки.\nКоли соус готовий змішуємо його з фаршем. Якщо в соусі залишилися грудочки, то протираємо соус через сито.\nОсь і готово наше блюдо, макарони теж вже зварилися і навіть були злегка обсмажені. Сервіруємо, посипаємо зеленню. Ласкаво просимо до столу! Смачного!\nХочете урізноманітнити блюдо? Обсмажте окремо грибочки, а потім обсмажте їх із соусом. Змішайте фарш, гриби і Бешамель і отримаєте нове вишукану страву.\nВаші прівереди не люблять білі соуси? Спеціально для них, можна додати столову ложку томатної пасти або кетчупу, для кольору 🙂\nДотримуєтеся дієти? Можна значно зменшити калорійність цієї страви. Візьміть нежирний фарш, і тушкуйте його, з невеликим додаванням води, разом з цибулею і часником (можна додати томати). Для Бешамель використовуйте знежирене молоко і масло 72% жирності.\nКартопля фарш соус бешамель Ссылка на основную публикацию


завод - всі новини та статті за темою: завод - Автогід (Autogid)\nТег : завод\nКомпанія Audi показала відео, на якому детально показаний повний процес виробництва електрокроссовера e-tron quattro. Цей завод знаходиться в Бельгії. Примітно, що в ролику дійсно дуже докладно демонструються всі етапи складання цього електричного SUV. Також впадає в очі, що завод Audi в ...\nTesla Gigafactory Shanghai показали з середини (відео)\nЗовні багато хто вже бачили китайську Gigafactory Ілона Маска. Але як все виглядає всередині Ілон Маск показав вперше. І це дійсно вражаюче видовище, адже Маск максимально реалізував свої побажання по роботизації виробництва. По суті живі люди починають щось робити тільки тоді, ...\nПобували на заводі OPET. Серія 4. Лабораторії: науково-дослідна; контроль якості.\nЗдається, для наших хлопців немає нічого неможливого – вони навіть в заводську лабораторію Opet потрапили! До речі, придбати оливи Opet можна тут – https://exist.ua/masla-motornye/trademark=opet/ ...\nВізит на завод OPET: інтерв’ю з керівником експортного відділу\nЦікаво, які плани у виробника Opet на український ринок? То ми запитали про це керівника експортного відділу компанії. Придбати оливи Opet можна тут – https://exist.ua/masla-motornye/trademark=opet/ ...\nА ми продовжуємо радувати вас відео з заводу Opet. Дивіться як виробляються ці оливи! Купити їх можна тут – https://exist.ua/masla-motornye/trademark=opet/ ...\nВ Луцьку автомобільний завод з’явився еволюційним шляхом – з ремонтних майстерень до ремонтного заводу і потім у повноцінне підприємство по виробництву машин. Звичайно, нічого кращого за легендарну «Волинянку» в Луцьку так нічого й не створювали. Перевершити легенду позашляхових можливостей не зміг ...


Репетитор латині Полтава 📚 - знайти репетитора легко! Ціни, відгуки на 【Buki.com.ua】\nРепетитори латині Полтава – кращі вчителі на сайті Букі. Відгуки клієнтів, ціни, рейтинг викладачів, всі райони міста.\nРепетитори латині - детальні анкети репетиторів. Репетитори — Полтава. Знайти викладача просто - ваш репетитор на сайті Букі\nРепетитори латині, Полтава - ціни та відгуки\nРепетитор латині Полтава\nРепетитор Латинь КиївськийРепетитор Латинь ПодільськийРепетитор Латинь Шевченківський


Спеллінг і Гарт зайняті промо серіалу "Беверлі-Гіллз 90210" - подробиці - Шоу-бізнес - TCH.ua\nСпеллінг відкрила плечі, а Гарт одягла міні і колготи в сітку: зірки "Беверлі-Гіллз 90210" готуються до прем'єри серіалу\nТорі Спеллінг і Дженні Гарт © Getty Images\nШоу-бізнес 6 серпня 11:15\nКількість переглядів 8431\nТорі Спеллінг і Дженні Гарт готуються до завтрашньої прем'єри шестисерійного серіалу "Беверлі-Гіллз 90210".\nМи вже бачили кілька світських виходів актрис. Вчора вони відвідали відкриття культової закусочної з серіалу, також відзначилися на одному зі світських заходів, а тепер ось були зображені фотографами на вулицях Нью-Йорка.\nТорі Спеллінг, Ян Зірінг і Дженні Гарт\nВ максісукнях та золотих босоніжках: Торі Спеллінг і Дженні Гарт на світській тусовці\nОдягнені обидві зірки були досить яскраво, ймовірно прямували до телестудії, щоб розповісти про запуск серіалу, в якому знялися майже всі герої культового серіалу "Беверлі-Гіллз 90210".\n46-річна Торі Спеллінг з'явилася на публіці цього разу в кокетливій ніжно-рожевій сукні з рюшами і відкритими плечима, поєднавши вбрання з тими самими золотими туфлями на високих підборах, гарним намистом з блакитним камінням і сережками-висячками. Макіяж зірки був виконаний у нейтральних відтінках, а очі були підведені чорним олівцем.\nТорі Спеллінг і Дженні Гарт\nДженні Гарт одягла коротку сукню з цікавою металевою облямівкою, світлі колготи в сітку, золоті босоніжки з численними ремінцями, а з прикрас одягла кілька металевих браслетів та сережки-висячки з камінням. Дженні теж зробила легкий макіяж в нюдових відтінках.\nТорі Спеллінг, Джейсон Прістлі, Габріель Картерис, Ян Зірінг, Дженні Гарн і Брайан Остін Грін\nПокращала: Торі Спеллінг прийшла на прем'єру фільму у строкатій сукні з декольте\nЦікаво, чому у промо фільму залучені тільки дві актриси? Адже творці обіцяють повний склад акторів - Джейсона Прістлі, Габріель Картерис, Яна Зірінга, Браяна Остіна Гріна. На жаль, не побачать глядачі тільки Люка Перрі, минулої весни він помер від інсульту.


Скажемо булінгу - НІ - Плоцький ЗЗСО І-ІІ ступенів - філія Виноградівського опорного ЗЗСО І-ІІІ ступенів зі структурним підрозділом дошкільної освіти Арцизької районної ради Одеської області\nГоловна » Скажемо булінгу - НІ\nв Плоцькому НВК\n– спостереження за міжособис-тісною поведінкою здобувачів освіти;\n– психологічні діагностики мікроклімату, згуртованості учнівських колективів та емоційних станів учнів;\n– спостереження за рівнем тривоги та депресії учнів.\nІІ півріччя 2020-2021 навчального року\nРозробка пам’ятки «Як розпізнати булінг»\nУкладання збірника порад для батьків «Як допомогти дітям упоратися з булінгом»\nОзнайомлення з особливостями поширення масових негативних явищ серед учнів та загальноприйнятими у світі поняттями «булінг», «цькування» з огляду на розуміння проблеми насильства над дітьми та його видами\nІнформаційна педагогічна година\nПроведення уроків відвертого спілкування «Змінюй в собі негативне ставлення до інших».\nПродемонструвати дітям ряд відеороликів: «Булінг. Шкільна травля», «Обережно, булінг», «Викресли булінг» та обговорення відеосюжетів\n1- 9 класи\nІнформаційна година «Вся правда про булінг»\nФлеш – моб «Зупинимо булінг разом. Не будьмо байдужими, не допустимо насилля»\nМіні-тренінг “Як навчити дітей безпечної поведінки в Інтернеті”.\n2- 9 кл.\nБатьківська конференція «Ненасильницьке спілкування – ключ до взаєморозуміння»\nПоради батькам щодо зменшення ризиків булінгу та кібербулінгу для своєї дитини «Як допомогти дітям упоратися з булінгом»\n· Перша умова шкільного успіху п’ятикласника – безумовне прийняття дитини, незважаючи на невдачі, які її вже спіткали або можуть спіткати.\n· Обов’язкове знайомство з її однокласниками й можливість спілкування дітей після школи.\n· Не віднімай чужого, а своїм ділися.\n· Попросили – дай, намагаються відняти – захищай.\n· Кличуть грати – іди, не кличуть – запитай дозволу грати разом, це не соромно.\n· Не дражни нікого, не канюч, не випрошуй нічого. Двічі ні в кого нічого не проси.\n· Будь уважним усюди, де потрібно виявити уважність.\n· Через оцінки не плач, будь гордим.\n· Із вчителями через оцінки не сперечайся й на вчителя за оцінки не ображайся.\n· Намагайся все робити вчасно й думати про гарні результати, вони обов’язково в тебе будуть.\n· Не зводь наклепів і не наговорюй ні на кого.\n· Пам’ятай! Ти не кращий за всіх, ти не гірший за всіх!\nМова – приклад для дітей\nМова, то жива сходинка людського духу, його багата скарбниця, в яку народ складає своє давнє життя і своє сподівання, свій розум, досвід, почування. Мова дорослих – приклад для дітей. Успіх мовного розвитку дитини, насамперед залежить від мови дорослих і, зокрема, батьків. Маля навчається говорити завдяки слуху й здібності до наслідування. Відомо, що дитина дошкільного віку легко наслідує неправильну вимову дорослих, передає місцеву говірку, діалектизм, вульгаризм. Яскрава виразна мова дітей залежить від мови дорослих.\nУважно вислуховуйте поради старших – так і Вас вислуховуватимуть Ваші діти\nВітайтеся при зустрічі з друзями, знайомими і привчайте це робити своє маля. Слова привітання чи прощання промовляйте доброзичливо, з посмішкою – теж саме буде робити Ваш син чи донька.\nНе забувайте вибачитися за допущену недоречність у поведінці. Дякуйте за надану Вам допомогу, турботу, увагу – навчайте цьому дитину.\nПовсякчас в мові використовуйте чарівні слова: «будь ласка», «дякую», «прошу», «вибачте», «на все добре», «дозвольте», «смачного», «до побачення», «доброго дня», тощо.\nНе розмовляйте голосно у транспорті, на вулиці, у громадських місцях – те ж саме буде робити Ваш малюк.\nЩо необхідно робити для стимулювання розвитку мови дітей\n3. Розмовляти з дитиною, уподібнюватися йому, називаючи його на ім’я.\n7. Проговорювати свої дії («Я кладу м’яч за спину, спробуй його дістати»).\n10. Пояснювати те, що відбувається («М’яч закотився під стіл, тому що ти ударив по ньому»).\nМабуть, немає сім’ї, де б не виникали хоч би й короткочасні конфлікти між батьками і дітьми. Часто винні в цьому ми з вами, батьки, бо не розуміємо особливостей психіки дітей, не знаємо їхніх типових поведінкових реакцій у різних вікових кризах.\nОсновною причиною бурхливих проявів підлітків ( вибух непокори, зухвальство) психологи вбачають в тому, що дорослі не змінюють своєї поведінки у відповідь на появу у підлітків прагнення до нових форм взаємин з батьками та вчителями.\nЦентральне місце в житті підлітка посідає спілкування з товаришами. Спілкування з однолітками дедалі більше виходить за межі шкільного життя і навчальної діяльності. Воно в цьому віці набуває такої цінності, що нерідко відсуває на другий план навчання і навіть стосунки з рідними.\nВиникає взаємний інтерес між хлопцями та дівчатами, бажання сподобатися, а отже, розвивається інтерес до власної зовнішності та стурбованість через неї.\nБатьки намагаються стримати активність, самостійність підлітка, часто в авторитарній формі висловлюють думки про його друзів, інтереси, намагаються по-своєму планувати дозвілля дитини. Закономірно, що недовіра, неувага до життя підлітка призведуть до розриву між батьками та дітьми. Психологічні дослідження свідчать, що діти 11-14 років добре засвоїли модель спілкування з дорослими: вони знають, як уникнути конфлікту, зробити вигляд слухняної дитини. Як батьки, так і вчителі, часто зустрічаються з проблемою визначення дитині певного покарання. Якщо для учня 2 класу наказ означає негайне його виконання, то підліток на загрози відповідає впертістю. Формувати навички охайності, організованості, любові до праці не можна криками, сварками. Відповідна реакція дитини повинна бути для батьків певним сигналом того, що дитина ці накази не сприймає. Вимагати від дитини можна тільки те, що стало її звичкою, а звичка виховується, як наслідок доброго ставлення дитини до наказів.\nДо типових помилок у вихованні належить неврахування батьками відмінностей темпераментів (свого й дитини). Наприклад, якщо дитина перейняла повільний темперамент батька, то для рухливої, швидкої матері – це джерело постійного подразнення.\nНайблагодатнішим для взаємин дитини з батьками є такий стиль спілкування, коли батьки:\n• не примушують, а звертаються з проханням;\n• не критикують поведінку дітей, а обговорюють її з ними;\n• задовольняють найголовнішу потребу дітей – потребу в любові.\nДуже часто батьки не вміють донести любов до серця дитини. Існує п’ять основних способів вияву любові: дотик, слова; час, який приділяється; подарунки; допомога.\nПоради батькам для кращого розуміння своїх дітей:\n• уважно вислуховуйте свою дитину. В стані душевної кризи кожному з нас перш за все необхідний хтось, хто готовий нас вислухати. Прикладіть максимум зусиль, щоб зрозуміти проблему приховану за словами;\n• оцініть серйозність намірів та почуттів своєї дитини. Намагайтеся згладжувати компромісним рішенням загострену ситуацію;\n• не бійтеся задавати прямі питання. Досвід показує, що такі питання рідко завдають шкоду. Часто підліток чекає такої можливості, щоб відкрито розповісти про свої проблеми.\nСтворити позитивний психологічний клімат у сім’ї, задовольнити потребу дитини в любові не так просто, як може здаватися на перший погляд, особливо якщо ви виховуєте підлітка.\n• Якщо дитину висміюють, вона стає замкненою.\n• Якщо дитина росте в безпеці, вона вчиться довіряти людям.\n• Якщо дитина говорить: «Я вже доросла!» – запропонуйте їй довести це вам (і за вчинки свої нехай відповідає “по-дорослому”).\n• Не підвищуйте голос, не кричіть, бо таке ставлення породжує опір дитини вашому вихованню.\n• Станьте підлітку другом – довіряйте, але перевіряйте.\n• Не переобтяжуйте дитину опікою та контролем.\n• Головне – єдність вимог усіх членів родини.\n• Поведінка батьків – приклад і взірець для дитини.\nТрадиційні батьківські вислови – перешкоди на шляху спілкування з підлітком.\n1.Накази, команди: “прибери”, “замовкни”. Такі слова викликають у дитини почуття того, що її залишили без прав, кинули “у біді”. У відповідь діти зазвичай ображаються, починають робити “на зло”.\n2.Попередження, погрози: “не прийдеш вчасно – побачиш!” При частому повторенні погроз діти звикають до них і перестають на них реагувати.\n3.Нотації, лекції: “скільки разів тобі казати”, “не послухала – сама винна!” За таких докорів діти перестають нас чути, виникає те, що психологи називають “психологічною глухотою”.\n4.Критика, звинувачення: “на що це схоже”, “даремно я на тебе сподівався”. Жодної виховної ролі такі фрази відіграти не можуть. Вони викликають у дітей чи активний захист (тобто напад у відповідь) чи розчарування, смуток, що в свою чергу знижує самооцінку дитини і, таким чином, породжує нові проблеми.\n5.Проповіді: “ти повинен поважати дорослих” та інші. Моральні погляди та поведінка виховуються в дітях не стільки словами, скільки атмосферою в сім’ї через наслідування поведінки дорослих (діти – відображення ваших звичок). Якщо в сім’ї утримуються від грубих слів, не обманюють, поділяють порівну між усіма членами сім’ї домашні справи – будьте певні, дитина знає, як потрібно правильно поводитися.


Хоч раз кожен з нас стикався у своєму житті з депресією. Хтось називає це чорною смугою, а хтось — невдалою долею. Часто ми не можемо зрозуміти, чому раптом все починає валитися з рук і з кожним днем стає все гірше, нам здається, що не буде ніякого просвіту, наше самопочуття погіршується, загострюються хвороби і пропадає сон. Ми починаємо шукати причину такого стану, піддаємо себе самоаналізу, але все це тільки посилює наше самопочуття.\nПсихологи стверджують, що людям, які вміють виплеснути роздратування, здатні розповісти про свої проблеми і обговорити їх, товариським і оптимістично налаштованим, набагато легше справлятися з депресією, і вони менше їй піддаються. І якщо ви все-таки відчули появу у вас цього стану, існують прості методи боротьби з симптомами депресії і самої депресією.\nПричин, що викликають депресію в наш час повно. Наприклад, вас звільнив, кинув чоловік або дружина, у вас непрості стосунки з дітьми або родиною, ви відчуваєте постійну нестачу грошей — ось мала частина тих подразників, які можуть викликати депресивний стан. При цьому причини появи депресії у кожної людини різні, кожен випадок індивідуальний, і все залежить від самої людини, її цінностей, її психічних якостей і навіть від ступеня його втоми.\nУ західному світі бурхливої популярністю користуються послуги психоаналітиків, які за ваші ж гроші вислухають вас, постараються розібратися у вашій проблемі і спробують її вирішити. З вами будуть працювати до тих пір, поки ви остаточно не впораєтеся з депресією або у вас не закінчаться гроші.\nУ нашому світі, де люди намагаються хоч на чомусь заощадити, варіант з психоаналітиком відпадає. Але це не означає, що більше не існує ефективних методів боротьби з депресією. Найкращим, та й до того ж безкоштовним, способом впоратися з депресією є відверта розмова з близьким нам людиною. Така розмова, в якому можна вилити все, що в душі накопичилося, може допомогти зітхнути з полегшенням і можливо забути про депресію. Але проблема в тому, що розумних і розуміючий друзів поруч може не виявитися, а людей, які можуть вислухати і реально допомогти — взагалі рідко можна зустріти. Більш того, багато чого навіть з найкращим другом не станеш обговорювати. Та й від близьких не рідко допомоги можна не отримати, вони тільки будуть мучитися разом з тобою.\nБагато людей вдаються до ще одного способу боротьби з депресією, який дозволяє розповісти про наболіле іншим людям, дізнатися чужу думку і можливо отримати корисну пораду. Для цього вони пишуть газети чи журнали, розповідають про проблему, яка їх мучить. З одного боку, викладаючи все на папері, людина робить перші кроки по виходу з депресивного стану. Коли він пише, він як би з боку і іншим поглядом дивиться на свою проблему, що допомагає йому проаналізувати і відокремити головне від другорядного. Іноді таке одкровення на папері допомагає визначити корінь пригніченого стану і знайти вихід зі сформованої ситуації.\nАле не завжди за допомогою таких простих способів можна позбутися симптомів депресії. Самопочуття може стати ще гірше, всі навколо будуть здаватися ворогами, можуть з’явитися проблеми в сім’ї і на роботі. Ти починаєш себе жаліти і занурюватися все сильніше в це почуття. Все стає байдуже, і опускаються руки. Навіщо боротися, якщо все так погано?\nНе чекайте, коли ви дійдете до такого стану. Зберіть всю свою волю і постарайтеся мобілізувати свій характер і всю свою силу для боротьби з депресією. Запам’ятайте, одним з найефективніших методів лікування такого стану є ваша впевненість у своїх силах. Тому дайте собі установку, налаштуйтеся на успіх, і все у вас вийде.


Ігри » Ігри Контр Страйк » Гра Контр Страйк: Контрольний удар\nВи багато чули про гру counter strike, але жодного разу не довелося зіграти в неї? Ну що ж, скажемо вам прямо, що без тренувань у вас навряд чи вийде провести масштабний бій і добитися якихось результатів. Але потрібно спробувати, адже хто нічого не робить, той і не знає, можуть увінчатися успіхом його починання. Отже, з'ясуймо, як готуватися до захоплюючої гри в counter strike.\nДля початку потрібно обговорити, що саме приваблює геймерів в цій грі. Широкий вибір зброї і різні можливості для маніпуляцій. Значить, нам потрібно навчитися поводитися з цим самим зброєю правильно. І навчитися вправно стріляти.\nХорошим тренуванням стане гра Counter Force – це цікава варіація, придумана для тих, хто хоче вдосконалити свої навички гри перед вирішальним боєм в Контр Страйк.\nТак, все досить серйозно, і вже дані стрілялки складно назвати звичайними онлайн-іграми – ця гра перетворилася в культ, практично в секту, а отже, ставитися до неї потрібно досить серйозно. І не завадило б підготуватися як слід, граючи в Counter Force. Благо, є можливість – на нашому порталі ви знайдете гру Counter Force в хорошій якості онлайн.\nЯкщо ви вже готові починати, тоді нам залишається тільки побажати вам удачі.


forum.nsau.org • Перегляд теми - Професійна атестація.\nГравитатор » Вів травня 01, 2012 10:47 pm\nПрофесійна атестація - матеріали на сайті Мінрегіонбуду:\nhttp://minregion.gov.ua/index.php?optio ... 25&lang=uk\nЗ нами з: П'ят квітня 20, 2012 10:26 am\nRe: Професійна атестація.\nГравитатор » Сер травня 02, 2012 1:05 pm\nКонспекты лекций по сертификации архитекторов.\nhttp://archportal.com.ua/articles/lekci ... t-apr-2012\nФадеєв Сергій » Нед травня 13, 2012 10:19 am\nДаю своє бачення атестації, можливо не повне, але життездатне.\n1 Загальні принципи організації атестації.doc\n(45 Кб) Завантажено 468 разів\n2 2012 Положення про сертифікат архітектора.doc\n(86.5 Кб) Завантажено 598 разів\n3 Матриця процедури сертифікації архітекторів.doc\n(35 Кб) Завантажено 525 разів\nЗ нами з: Сер квітня 18, 2012 3:17 pm\nФадеєв Сергій » Нед травня 13, 2012 10:20 am\nДодаю, що не вмістилося в попередній лист\n4 Матриця процедури сертифікації інженерів.doc\n(37.5 Кб) Завантажено 478 разів\nФадеєв Сергій » Нед травня 13, 2012 10:25 am\nНе хотелось заниматься сертификацией инженеров, но они сами, как видно, не способны определиться.\nОтсюда вывод, который и международный союз архитекторов поддерживает: - архитектор должен быть лидером в любых проетах для строительства. ГИП - это его помощник там, где необходимо.\nSHAN » Пон липня 16, 2012 7:55 pm\nДоброго дня. Чи можливо відновити посилання на конспекти лекцій для сертифікації архітекторів?\nЗ нами з: Пон липня 16, 2012 7:50 pm\nМикола Унгурян » Сер липня 25, 2012 5:06 pm\nвважаю за неправильне давати сертифікат на розробку містобудівної документації лише при наявності 20 років стажу. Також потрібно розбити по рівнях - детальний план території, генплан сільського населеного пункту, генплан міста, тощо, що робити 20 років випускникам-містобудівникам?\nЗ нами з: Сер липня 25, 2012 5:01 pm\nSaer1966 » П'ят жовтня 12, 2012 9:22 am\nЯк атестуватись тим хто закінчив вуз за спеціальністю "Промислове та цивільне будівництво" але працював як архітектор? В нашему регіоні достатньо невеликих приватних проектних підприємств лідери яких називають себе "проектантами", тому що не мають відповідного диплому, хоча і створюють архітектурні об'єкти як автори проектів. Деякі з них пропрацювали більше 15 років. Я особисто сім. Такі як я не причислюють себе до "великої архітектури". Я власне почуваю себе як польовий офіцер який веде за собою невеличкий взвод бійців. Працюючи з 1992 року неофіційно (як будівельник, як прораб, як автор проектів під чужу ліцензію, як розробник інтерьерів) тільки в 2005 році зміг створити невеличке приватне підприємство, получити ліцензію, і працювати відкрито, офіційно. В нашому підприємстві немає ГАПа. Всі архітектурні розробки зроблені мною. І я думаю, що якщо не маючи державних замовлень, не отримуючи допомоги від держави та підтримки від містобудівних установ, на чистому ентузіазмі, з страшними фінансовоми труднощами ми вижили навіть в умовах кризи - ми чогось варті. На сьогодняшній день в нас працюють молоді спеціалісти. Ніхто з них не може пройти атестацію: не має достатнього стажу, або закінчив ПЦБ, або ще не получив повної архітектурної освіти (молодший спеціаліст). Наш ГІП - жінка похилого віку на пенсії. Скажіть шановні - що робити таким як ми. Я думаю таких проектних груп достатньо багато по всій Україні. Чи не занадто легко Ви - генерали від архітектури жертвуєте своїми безіменими солдатами. Сьогодні мова іде не тільки про відповідальність професійну, але й віповідальність за людей які працюють в цій галузі по всій країні.\nНа форумі "Вільне спілкування" я не знайшов ні одної теми - їх просто немає? Тобто ведучим архітекторам країни немає про що спілкуватись? Так, я думаю що це гірка правда. В нашому місці архітектори також практично не спілкуються. Не хотілося б аналізувати цей факт на сайті під такою назвою.\nПанове модератори та адміністратори сайту "Національної спілки архітекторів України", будь ласка, якщо Ви не збираєтесь викласти це питання як тему для розгляду на одному з форумів вашого сайту, прошу вас відповісти хочаб в приватному порядку на особисту пошту. Сьогодні я на порозі закриття підприємства та розпуску команди, можливо тому мені так боляче за втрачені 20 років життя.\nЗ нами з: П'ят жовтня 12, 2012 8:03 am\nkyura » Чет жовтня 18, 2012 1:18 pm\nЗдравствуйте. Подскажите могу ли я рассчитывать на получение сертификата архитектора если у меня образование ПГС и стаж более 10 лет в проектировании объектов гражданского назначения (ГИП, разработчик ПСД, автор, авторский надзор)\nЗ нами з: Вів жовтня 16, 2012 4:25 pm


Володарка Кубка світу з Луцька підписала новий контракт | Волинь 24 - новини Волині та Луцька\nВолодарка Кубка світу з Луцька підписала новий контракт\nЧемпіонка Європи з крос-кантрі у маунтенбайку (гірський велосипед), володарка Кубка світу 2017 року лучанка Яна Беломоїна підписала новий дворічний контракт із командою Барта Брентьєнса, за яку вона виступає з 2013 року. У складі цієї команди вона готуватиметься до Літніх олімпійських ігор 2020 року, що відбудуться у Токіо (Японія).\nПро це повідомили на офіційній сторінці команди Brentjens Mountainbike Racing Team у «Фейсбуці».\nУ складі Brentjens Mountainbike Racing Team Яна Беломоїна готувалася до Олімпійських ігор у Ріо-де-Жанейро 2016 року, де вона виборола 9-те місце.\n2019-й буде 7-м сезоном Беломоїної з Brentjens Mountainbike Racing Team.\n«Протягом останніх шістьох років Яна та команда досягли чимало значних успіхів: виграш національних титулів, титулів чемпіонки Європи (серед юніорок до 23 років і серед жінок), бронзову медаль на чемпіонаті світу з жіночої еліти у 2015 році, виграш Кубка світу серед юніорок до 23 років у 2015 році та серед жінок у 2017 році», – йдеться у повідомленні.\nУ 2018 році Яну переслідували травми. Спочатку одна, вилікувавши яку лучанка здобула 2-ге місце на етапі Кубка світу в Альбштадті. Згодом інша: аварія безпосередньо перед фінальним етапом у Ла-Бресс, що змусила її знову відмовитися від виступів.\nНезважаючи на це, в команді заявляють, що на 100 відсотків вірять у Яну й упевнені, що їй до снаги повернути втрачені титули і підкорити нові вершини.\nВласник і керівник команди Барт Брентьєнс розповів, що разом із Brentjens Mountainbike Racing Team Яна Беломоїна готуватиметься до Олімпіади-2020 у Токіо.\n«Яна – видатна спортсменка із величезним потенціалом. Вона має великі амбіції та силу досягти своєї мети. Приємно працювати з нею і з чоловіком Максимом Гавриленком», – сказав після підписання контракту Барт Брентьєнс.\nСвоєю чергою Яна Беломоїна зазначила:\n«Останні 6 років я працюю з Бартом Брентьєнсом та його командою. Вони для мене, як моя сім'я. У нас було багато перемог , були й поразки, щасливі та важкі моменти, і всі ці моменти ми переживали разом із моєю командою. Вони дають мені велику підтримку, і у мене є все, щоб досягти хороших результатів».\nДовідково. Олімпійські ігри в Токіо відбуватимуться з 24 липня по 9 серпня 2020 року. Змагання з мантенбайку у програмі Ігор – 27 і 28 липня.\nТеги: велоспорт, беломоїна, контракт, олімпіада\nЛучанка Яна Беломоїна перемогла на змаганнях у Польщі\n02 червень, 2019, 12:11\nЯна Беломоїна виграла черговий етап Кубка світу з маутінбайку\n03 липень, 2017, 07:29\nВолинянка здобула 4 «золота» на кубку України з велоспорту\n11 лютий, 19:12\n14:55 Повідомили, скільки волинян змінили сої імена та по батькові у 2021 році


У Харкові на мітингу вимагають провести референдум та вирішити мовне питання — 5 канал\nБлизько 300 осіб мітингують у Харкові біля пам'ятника Леніну за проведення референдуму, повідомляє УНІАН.\nУчасники мітингу тримають прапори Російської Федерації, СРСР, георгіївські та монархістські стяги, прапори із символікою кількох громадських організацій, а також транспаранти з написами "Харьков требует референдум", "Янукович, на роботу" тощо. Люди також скандують: "Референдум".\nОдин зі спікерів запропонував провести референдум щодо федералізації 11 травня.\nМісцеві ЗМІ повідомляють, що обстановка спокійна. Площу охороняє міліція - на вул. Мироносицькій та Іванова зосереджено 14 автобусів з правоохоронцями, які озброєні щитами, на площі теж кілька автобусів з правоохоронцями. Станції метро "Держпром" та "Університет" як і раніше не працюють. У людей, що проходять на площу, вибірково перевіряють вміст сумок. Після перевірки можна безперешкодно пройти на площу.\nРаніше повідомлялося, що у Харкові для входу та виходу пасажирів закриті станції метро "Університет" і "Держпром", що на площі Свободи у зв'язку з проведенням проросійського мітингу.


Спрощена настройка бездротової мережі в Windows 7, Windows, Операційні системи, статті | ЕasyСode\nСпрощена настройка бездротової мережі в Windows 7, Windows, Операційні системи, статті\nВикористання різних пристроїв з WiFi стрімко вривається в наше життя, зараз WiFi оснащена не тільки складна техніка кшталт ноутбуків і комунікаторів, але й навіть такі прості гаджети, як фоторамка. Налаштовувати їх для підключення до бездротових мереж стає непростою справою, тому не дивно поява технологій, що дозволяють значно спростити процедуру настройки.\nСтворення нової безпровідної мережі починається безпосередньо з конфігурації точки доступу (бездротового маршрутизатора) підключення до неї комп’ютерів та іншого бездротового обладнання.\nТрадиційний спосіб настройки з точки зору звичайного користувача виглядає дуже складним: потрібно провести непрості дії з підключенням до точки доступу для першої настройки, потрібно створити вручну ім’я бездротової мережі, вказати складний і важко відтворений ключ безпеки. І весь цей процес налаштування вимагає, щоб користувач мали базові знання про WiFi. Йому буде куди простіше просто натиснути на кнопку або ввести ПІН, щоб все само налаштувалися і підключилося.\nWireless Protected Setup (WiFi Protected Setup – WPS) Якраз придумана, щоб швидко, максимально просто і безпечно налаштовувати мережні пристрої і комп’ютери. Приміром, один із способів підключення ігрової консолі з WiFi до бездротової мережі: достатньо натиснути на кнопки WPS на бездротовому маршрутизаторі і на ігрової консолі.\nWiFi Protected Setup зараз є стандартом для простого і безпечного створення бездротової мережі. У термінології Microsoft це Windows Connect Now (WCN).\nСереда конфігурації бездротових пристроїв може бути різною: Ethernet, WiFi, USB кабель або USB флеш диск.Конфігурація бездротового пристрою може здійснюватися через ПІН-код (PIN – Personal Identification Number), через натискання кнопок конфігураційних (PBC – Push Button Configuration, коротко Push Button) Або через імпорт мережевих налаштувань.\nНалаштування бездротового маршрутизатора\nПристрій розпаковано і підключено до електромережі. Налаштовувати його можна через Ethernet, використовуючи при цьому патчкорд (який входить в комплект поставки) або через WiFi, але від цього ніяк не залежить сам процес налаштування. На ноутбуці або десктопі потрібно зайти в Панель Управління – Центр мережних підключень і спільного доступу – Налаштування нового підключення або мережі, Де вибрати Створення та налагодження нової мережі.\nУ списку пристроїв будуть видні бездротові пристрої з підтримкою WCN. Вибираємо саме нашу точку доступу (бездротовий маршрутизатор) (не сусідську, якщо ми виробляємо налаштування по WiFi).\nНаступним етапом необхідно вести ПІН-код з етикетки на маршрутизаторі.\nі після натискання Далі погодитися з рекомендованими настройками точки доступу\nАбо поставити свої, є в цьому є необхідність: ім’я бездротової мережі, пароль для доступу до мережі, рівень безпеки і тип шифрування.\nПісля натискання кнопки Далі відбудеться настройка точки доступу (бездротового маршрутизатора) і автоматичне підключення до створеної бездротової мережі.\nПісля встановлення можна роздрукувати детальну інструкцію для підключення інших комп’ютерів до точки доступу (бездротового маршрутизатора), а також підготувати флешку з настройками для імпорту мережевого профілю на інші бездротові пристрої. Якщо в даний момент в цьому немає необхідності, то це можна зробити пізніше, у властивостях бездротової мережі.\nПідключення до точки доступу через Push Button\nПри підключенні до нашої бездротової мережі з комп’ютера під управлінням Windows 7, Можна не вводити ключ безпеки, а натиснути кнопку WCN на маршрутизаторі. Підключення до бездротової мережі станеться автоматично.\nНа бездротових пристроях, що підтримують метод PBC, досить натиснути кнопку WPS на маршрутизаторі, а потім на бездротовий пристрій, після чого відбудеться підключення пристрою до бездротової мережі.\nНа комп’ютерах, що працюють під управлінням більше старих операційних систем Windows, а також на бездротових пристроях, що не підтримують метод Push Button, необхідно скористатися імпортом профілю мережевого підключення до бездротової мережі.\nПідключення до точки доступу через імпорт профілю мережевого підключення\nЯкщо USB флеш диск з настройками мережевого профілю не був створений по завершенні налаштування точки доступу (бездротового маршрутизатора), то потрібно його створити. Для цього необхідно підключити USB флеш диск, в центрі з’єднань викликати властивості бездротової мережі і вибрати Скопіювати цей мережевий профіль на USB Пристрій флеш-пам’яті. Також можна відкрити властивості бездротової мережі через Панель Управління – Центр мережних підключень і спільного доступу – Управління бездротовими мережами.\nПо завершенні роботи майстра USB флеш диск може використовуватися для підключення різних бездротових пристроїв, а також комп’ютерів, оснащених бездротовим адаптером і працюють під управлінням Windows XP/Vista/Windows 7.\nДля пристроїв з бездротовим адаптером, таких як фоторамки, принтери, ігрові консолі, необхідно підключити до них USB флеш диск з мережевим профілем і погодитися з імпортом налаштувань. Після закінчення налаштування пристрій автоматично підключиться до бездротової мережі. Аналогічні дії і для операційних систем Windows: підключити USB флеш диск з мережевим профілем,\nу вікні Aвтозапуска вибрати Підключення до бездротової мережі використовуючи Windows Connect Now,\nпогодитися з імпортом налаштувань.\nЯкщо на комп’ютері з Windows відключена функція автозапуску, необхідно відкрити USB флеш диск, запустити файл SetupSNK.Exe і погодитися з імпортом налаштувань для підключення до бездротової мережі.\nWindows Connect Now значно спрощує настройку бездротової мережі і тепер вам не потрібно запам’ятовувати облікові дані мережі і витрачати багато часу для підключення нових ПК.\nМетки: Windows, бездротових, бездротової, доступу, Мережі, підключення, пристроїв


Головне за ніч: прогнози щодо Донбасу та істерика Кремля - ЗНАЙ ЮА\nГоловне за ніч: прогнози щодо Донбасу та істерика Кремля\nУ Лаврова готують відповідь на візовий режим\nПісля пенсійної реформи мінімальний стаж для виходу на пенсію буде складати 25 років. Про це сказав міністр соціальної політики Андрій Рева. Таким чином, щоб отримати пенсію, необхідно платити внески до Пенсійного фонду.\nРечник російського МЗС Марія Захарова натякнула, що Росія введе візи для українців у відповідь на введення Україною візового режиму для росіян: "Влада України має розуміти, по кому, в першу чергу, може вдарити введення візового режиму з Росією".\nПрезидент Філіппін запровадив військовий стан\nНа філіппінському острові Мінданао президент Родріго Дутерте запровадив воєнний стан через запеклі бої між силами безпеки та терористами ІД. В результаті рейду в мусульманському місті Мараві загинули двоє солдатів і один поліцейський, ще 12 осіб були поранені.\nДиректор Агентства військової розвідки Пентагону Вінсент Стюарт дав прогнози щодо ситуацій на Донбасі. За його словами, протягом наступного року продовжаться немасштабні бойові дії вздовж лінії зіткнення з можливою одночасною ескалацією насильства з боку Росії.\nВибух у Манчестері: рівень терористичної загрози підвищили до максимуму\nУ Великій Британії оголосили про максимальне підвищення рівня терористичної загрози після вибуху на стадіоні "Манчестер Арена". "Не можна виключати, що в Британії є група людей, які причетні до атаки в Манчестері", – заявила прем'єр-міністр Тереза Мей.\nМіністр сказав, коли українцям перерахують пенсії


Легендарна Почайна: Місце хрещення Київської Русі-України | Добровольчий Рух ОУН\nЦього року ми відзначаємо 1030-річчя хрещення Київської Русі-України, що має велике значення для мільйонів християн України і тих, хто живе за її межами. Святкування цієї події має бути пов’язане з повагою до історії нашого народу, її відновленням, але не втратою, і тим більше – навмисним знищенням того, що має відношення до літописних подій часів Володимирового хрещення, у тому числі хрещення киян. Протягом останнього року городяни захищають Поштову площу, де проходять археологічні розкопки, – історичне місце, що має відношення до літописних подій хрещення Київської Русі-України. Оскільки виникло чимало спекуляцій з цього приводу, наведемо історичні аргументи.\n«Тоді послав Володимир по всьому місту сказати: “Коли не прийде хто завтра на річку (Почайну, Дніпро) – будь то багатий, чи убогий, чи старець, чи раб, – буде мені ворогом”. Почувши це, з радістю пішли люди, говорячи: “Якби не було це хорошим, не прийняли б цього князь і бояри”.\nНа наступний же день вийшов Володимир з попами цариці й корсунськими на (Почаіну, Дніпро), і зійшлося там людей безліч. Увійшли в воду і стояли там одні по шию, інші по груди, молоді ж біля берега стояли по груди, деякі тримали немовлят, а вже дорослі бродили, священники ж, стоячи, молилися. І була радість на небі й на землі з приводу стількох душ, що спасаються; а диявол говорив, стогнучи: “Жаль мені! Вигнаний я звідси! Тут думав я знайти собі житло, бо тут не було вчення апостольського, не знали тут Бога, але радів я служінню тих, хто служив мені. І ось вже переможений я невігласом, а не апостолами і не мучениками; не зможу вже царювати більш в цих країнах”.\nЛюди ж, охрестившись, розходилися по домівках. Володимир же радів, що пізнав Бога сам і люди його, і поглянув на небо і сказав: “Христос Бог, який створив небо і землю! Поглянь на нових людей цих і дай їм, Господи, пізнати тебе, істинного Бога, як пізнали тебе християнські країни. Затверди в них правильну і неухильну віру, і мені допоможи, Господи, проти диявола, так здолаю підступи його, сподіваючись на тебе і на твою силу”. І сказавши це, наказав будувати церкви й ставити їх по тих місцях, де колись стояли кумири. І поставив церкву в ім’я святого Василя на пагорбі, де стояв ідол Перуна та інші і де творили їм треби князь і люди. І в інших містах почали будувати церкви і назначати в них священників і приводити людей на хрещення по всіх містах і селах. Посилав він збирати у кращих людей дітей і віддавати їх в навчання по книжках. Матері ж дітей цих плакали за ними, тому що не утвердилися ще вони у вірі і плакали за ними як за мертвими. Коли віддані були в навчання по книжках, тоді й збулося на Русі пророцтво, яке свідчило: “В те дни услышат глухие слова книжные, и ясен будет язык косноязычных”. Не чули вони раніше учення з книг, а за Божим провидінням і по милості своїй помилував їх Бог, як сказав пророк : “Помилую, кого хочу”. Бо помилував нас святим хрещенням та оновленням духа, за Божим постановою, а не за нашими справами. Благословен Господь Ісус Христос, що полюбив руську землю і просвітив її хрещенням святим».\nВ звичайному житії св. Володимира: «…И заповеда князь Владимеръ по всему граду, и положи, до утра да вси обрящутсяна реце на Почаине, богат ли, или убог, или нищ, или работень. Се же людие сiа слышавше, с радостiю течаху, глаголюще: аще бы не добро се было, не бы князь и боляр сiе прияли. И наутрiя же изыде Владимеръ с попы царицины и корсуньскыми на реку на Почаину, и снiдеся безчисленъ народъ, и влезоша в воду и стояху в реце, овы до шеи, а другия до перси, а младенцы от берега не дальче стояху, а инiи младенцы в руках дрожаще, апопы по брегу стояще молитвы творяху. И бысть радость велика въ граде томъ. И крестившымся людемъ изыдоша каждо в домы своя». У Проложному житії св. Володимира: «…и снидоша на Почаноу рекоу все множьство моуж и женъ».\nУ Південно-російському житії св. Володимира: «…шли все часу назначоного на реку Почайную». Прийняття християнської віри киянами описано в середньовічному творі «Киевский синопсис или краткое собрание от различных летописцев о начале славенороссийского народа и первоначальных князей богоспасаемого града Киева»: «…аще кто не будетъ установленна времени на реце Почайной, … той будет Господу Iiсусу Христу и мне противенъ».\nУ присутності Грецького священства (о митрополите Нестор, вопреки новейшим, ничего не говорит), здійснено хрещення народу в Почаіні. – На тому місці, де стояв Перун, заклав церкву Св. Василія (ім’я, прийняте ним при хрещенні). Там, де постраждали перші мученики за Християнство, заклав Володимир кам’яну церкву в честь Успіння Богородиці (989 м), відому в наших літописах під ім’ям Десятинної».\nКарта-план, створена підполковником Ушаковим у 1695 році на замовлення імператора Петра І.\nІсторик Берлінський зазначає, що закінчення коси – місце злиття Почайни з Дніпром було «за Государевым садом и Хрещатицким урочищем». Історик Закревський писав, що в 1814 році гирло було «против кузниц, стоящих на днепровском берегу ниже Рождественской церкви». Історик XIX і церковний діяч Лебединцев Петро Гаврилович (почесний член Імператорського Московського археологічного товариства, Київської духовної академії, Ун-ту св. Володимира, член-Засновник Історичного товариства Нестора-Літописця) в своїх «Исторических заметках о Киеве», посилаючись на план міста Києва від 1693 р, що зберігався в той час в Московському головному архіві Міністерства закордонних справ, писав, що Почайна з Дніпром сходилися «несколько ниже Крещатицкого источника» (Нижній пам’ятник св. Володимира – зараз колона Магдебурзького права), а «у Рождественской церкви устье её (Почайны) представляло собою как бы залив Днепра, весьма удобный для судоходной пристани».\nМісцем, де могли б зупинятися судна, визначається Почайна. Згідно з Повістю временних літ, в 955 році княгиня Ольга вказувала її в зв’язку з візитом візантійських послів після прийняття нею хрещення в Константинополі: «Ця ж Ольга прибула до Києва, і надіслав до неї грецький цар послів зі словами:” Багато дарів я дав тобі. ти ж говорила мені: коли повернуся в Русь, багато дарів пришлю тобі: челядь, віск, і хутро, і воїнів на допомогу”. Відповідала Ольга через послів: “Якщо ти так само постоїш у мене в Почайні, як я в Суду, то тоді дам тобі”. І відпустила послів з цими словами».\nУ свою чергу велике розлиття вод у київських гір в літописних джерелах Повісті временних літ згадується у зв’язку з візитом до княгині Ольги древлянських послів в 945 р.: «І послали деревляни ліпших мужів своїх, числом двадцять, у човні до Ольги, і пристали в човні під Боричевим. Адже вода тоді текла біля Київської гори, а люди сиділи не на Подолі, але на горі».\nСам Боричів (узвіз і міст) пов’язаний в Повісті временних літ з подією, що передували хрещенню киян у водах річки і мав також велике значення, а саме поваленням язичницьких ідолів:\n«І коли прийшов (князь Володимир), звелів перекинути ідоли – одних порубати, а інших спалити. Перуна ж наказав прив’язати до хвоста коня і волочити його з гори по Боричевому узвозу (мосту) до Ручая (Почайни) і приставив 12 мужів бити його палицями. Робилося це не тому, що дерево щось відчуває, але для наруги біса, який обманював людей в цьому образі, – щоб прийняв він відплату від людей. “Великий ти, Господи, і дивні діла твої!”. Вчора ще був шанований людьми, а сьогодні осміяний. Коли тягнули Перуна по Ручай (Почайні) до Дніпра, оплакували його невірні, тому що не прийняли ще вони святого хрещення. І, притягнувши, кинули його в Дніпро. І приставив Володимир до нього людей, сказавши їм: “Якщо де пристане він до берега, відштовхувати його. А коли пройде пороги, тоді тільки залиште його”. Вони ж виконали, що їм було наказано. І коли пустили Перуна і пройшов він пороги, викинуло його вітром на мілину, і тому уславилося місце те як Перунова мілина, як зветься вона і досі».\nІсторик Закревський в своїй праці «Описание Киева» (1868) описує Боричів, як головну дорогу в місто: «Головна дорога в місто називалася Боричів в’їзд і круто піднімалася від Почайни на гору повз кріпосного валу, в якому з західної сторони були єдині врата, а перед ними міст. Первісна фортеця, по тодішньому град Київ, становила довгий час Акрополіс Київський, містила в собі дуже невеликий простір: не більше 130 сажень в довжину і стільки ж в ширину. Тут над Боричевим в’їздом знаходився храм верховного бога Перуна, а біля нього палац князів київських і кілька будинків вельмож».\nЗгаданий в Повісті временних літ в зв’язку з поваленням ідолів Ручай зустрічається в літописі раніше, коли описується укладення мирного договору з греками в 945 р.: «На наступний день закликав Ігор послів і прийшов на пагорб, де стояв Перун; і склали зброю своє, і щити, і золото, і присягали Ігор і люди його – скільки було язичників між російськими. А християн російських приводили до присяги в церкві святого Іллі, що стоїть над Ручаєм в кінці Пасинчої Бесіди і Хазар, – це була соборна церква, так як багато було християн – варягів. Ігор же, затвердивши світ з греками, відпустив послів, обдарувавши їх хутром, рабами і воском, і відпустив їх; посли ж прийшли до царя і повідали всі речі Ігоря, і про любов його до греків».\nУ свою чергу згадане раніше Хрещатицьке джерело, що довгий час зберігалося в баптистерії нижнього пам’ятника св. Володимиру, історики XIX ст. визначають як місце хрещення Володимиром своїх дванадцяти синів.\nЦерква св. Іллі;\nЦерква Різдва (дерев’яна споруджена в 1564, кам’яна на її місці в 1814);\nСпуск від Михайлівського златоверхого монастиря до річки (стародавній Боричев, Чортове беремище, сучасна лінія фунікулера);\nПочайна – Дніпро (історичне гирло річок і затока біля Поштової площі);\nХрещатицьке джерело (нижній пам’ятник Св. Володимира, колона Магдебурзького права);\nПарк Володимирська гірка (пам’ятник Володимиру, Хрещатий яр, схили гори під Михайлівським златоверхим монастирем);\nХрещатицькі ворота Києва (зображені на карті-плані Ушакова (1695 г.)\nФрагмент мапи-плану підполковника Ушакова (1695), зазначені (зліва-направо): червоне коло – Хрещатицьке джерело (нижній пам’ятник Св. Володимира, колона Магдебурзького права), жовте коло – поєднання Почайни та Дніпра, темно-зелене коло – Хрещатицькі ворота, світло зелене коло – міст на «чернігівський берег» , помаранчеве коло – дерев’яна церква Різдва, синє коло – ворота в кінці Борисоглібської вулиці.\nКарта сучасного Подолу\nФрагмент сучасної Google-карти – зазначені зліва направо: Хрещатицьке джерело (нижній пам’ятник Св. Володимира, колона Магдебурзького права), Поштова площа (на ній церква Різдва, лінія Фунікулеру, Михайлівський златоверхий монастир, Іллінська церква (вул.Почайнинська, 2).\nВ ході будівництва станції метрополітену «Поштова площа» в 1976 році було виявлено висохле річкове русло, що з’єднувалося в цьому місці з Дніпром, а, відповідно, може бути літописним Ручаєм – Почайною.\nНаразі вже знайдено великий археологічний матеріал, що дозволяє говорити про існування в цьому місці в XVIII столітті Хрещатицьких воріт Києва, а в XI-XII століттях – міського кварталу, що включав садиби, вулиці, провулки, берегові укріплення. Винайдено вулицю XI-XII століть, яка орієнтується в напрямку північ–південь від берегової лінії до Володимирскої гірки. Один з провулків, що відходить від неї, по’єднував Верхнє місто з Нижнім, а його напрямок збігається з лінією фунікулера (Чортове беремище, літописний Боричів). Також знайдено масове поховання (дитяче, XII-XIII ст.), що підтверджує можливість розташування в цих місцях древніх християнських храмів, на території яких такі поховання могли проводитися. На даний момент розкопки зупинені на рівні XI-XII століть (глибина котловану під площею – 10 метрів) в зв’язку з невизначеністю ситуації (визначаються подальша належність ділянки, спосіб зміцнення конструкції котловану. Потенціал дослідження – 4-6 метрів культурного шару, в тому числі VIII-IX століть – часів хрещення Київської Русі-України.\nГО «Громадський Рух Почайна»\nІгор Гирич, історик, доктор історичних наук, головний редактор журналу «Пам’ятки України», член-кореспондент Української вільної академії наук (з 1998 р), дійсний член Наукового товариства імені Тараса Шевченка (2005);\nОлександр Алфьоров, кандидат історичних наук Інституту історії України НАН України, ведучий авторської передачі “Історичні фрески” на Українському радіо, керівник кампанії “Пам’ять Нації”;\nЛюдмила Филипович, професор, доктор філософії, завідуюча відділом історії релігії та релігієзнавстава Інституту філосософії НАНУ.


Історія порівняльно-історичного мовознавства X|X – початку XX століття\nізолююючі мови - мови, в\n▪ Сюрреалізм - Реферат - 29 Стр.\n▪ Переклад прийменникових конструкцій з англійської на українську мову - Реферат - 16 Стр.\n▪ Генеза української національної мови - Реферат - 24 Стр.\n▪ Зміни в українському правопису в наш час - Реферат - 9 Стр.\n▪ Зародження писемності - Реферат - 6 Стр.\n▪ Оформлення заяви, протоколу та доручення - Реферат - 8 Стр.\n▪ Текстове оформлення документів - Реферат - 9 Стр.


За словами організаторів, конкурс започаткований з метою популяризації постаті та літературно-мистецької спадщини Тараса Григоровича Шевченка, виявлення обдарованої талановитої молоді.\nГолова журі, кандидат філологічних наук, доцент Алла Віннічук відзначає: «Цьогоріч літературно-мистецький конкурс набув Всеукраїнського масштабу, адже перші конкурсні роботи почали надходити з інших областей України. Участь взяло 25 школярів, що представляли понад 10 областей України - Вінницька (Жмеринський, Калинівський, Тульчинський райони), Одеська, Луганська, Донецька, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Київська, Житомирська області. Нам вдалося зібрати поціновувачів творчості Великого Кобзаря до тієї дружної родини, про яку він так мріяв у своєму «Заповіті».\nПеремогу здобуто у десяти номінаціях. Призерів ІІ Всеукраїнського літературно-мистецького конкурсу «Шевченкова весна» нагороджено сертифікатами і грамотами, фотоальбомами «Вінниччина» та пам’ятними подарунками.


НЛО потрапило на відео ВМС США | Стайлер\nВівторок 28 квітня 2020 07:59\nНЛО попав на кадри відео ВМС США (фрагмент відео)\nПентагон офіційно опублікував відеозаписи, на яких зображений невпізнаний летючий об'єкт — НЛО. Ці кадри були зняті екіпажами американських бойових літаків у різні періоди часу - у 2004 та 2015 роках.\nЯк зазначили у Пентагоні, три ролики з НЛО раніше вже були розміщені у відкритому доступі в результаті "несанкціонованої публікації у 2007 та 2017 роках". Але справжність цих відео були підтверджені у ВМС США.\nНЛО на відео ВМС США\nВ основі відео — запис електрооптичної прицільної системи винищувача AN/ASQ-228. Пілот винищувача з третьої спроби зловив об'єкт на приціл, а потім побачене почав обговорювати зі своїм колегою. Де саме була зроблена зйомка – на цей час невідомо.\nПершими, хто опублікував ці відео, були активісти дослідницької групи To The Stars Academy of Arts & Science, співзасновником якої є колишній вокаліст гурту Blink-182 Том ДеЛонг.\nОднак активісти відзначили, що об'єкт на відео не має крил, немає газового шлейфа, які властиві усім земним технологіям. Тому було висунуте припущення, що на відео зображене НЛО.\nНагадаємо, раніше ми писали про те, що до Землі наближається великий астероїд, який має у розмірах майже 4 кілометри.


У Генеральному регламенті дається закінчена система норм по документуванню внутрішньо діяльності кол > managerhelp.org\nОбов'язки нотаріуса полягали в документуванні засідань колегії, складанні протоколів по певній формі. Зверху протоколу позначалася дата засідання, рік і число. Потім вказувалися присутні на засіданні члени, а далі наступний текст протоколу. До протоколу вносилися "виписки або вміст" як всіх отриманих указів, листів, реляцій, меморіалів і т. д так і "відпущених" в результаті вирішення колегії документів. Передбачалося ведення просторових і коротких протоколів залежно від важливості справ, право на внесення до протоколу особливих думок, обов'язковості підписання протоколів всім складом колегії.


До роботи над коаліційною угодою запрошені і міжнародні експерти – Шимків\nУчасники переговорів щодо створення парламентської коаліції залучили міжнародних експертів і громадських активістів до роботи над коаліційною угодою. Про це повідомив заступник голови адміністрації президента Дмитро Шимків.\nЗа його словами, міжнародні фахівці працюють над тими частинами коаліційної угоди, які стосуються реформування економіки, фінансової і соціальної систем і сектору безпеки України.\n«Ми отримали коментарі, серед інших, від Європейської бізнес-асоціації, Американської торговельно-промислової палати, консалтингових компаній, неурядової організації «Нова країна», Асоціації міст, Реанімаційного пакету реформ. Свої зауваження і пропозиції нам надали у групі міжнародних економічних радників високого рівня. Усі ці напрацювання передані робочим групам, які працюють над частинами коаліційної угоди», – зазначив Шимків.\nЗа словами представника президентської адміністрації, пропозиції і рекомендації міжнародних й українських фахівців будуть максимально використані при підготовці угоди.\nНайцікавішими з наданих пропозицій Шимків назвав такі, що стосуються дерегуляції економіки, податкової і фінансової реформ, модернізації сектору національної безпеки тощо.\nСвої проекти коаліційних угод раніше запропонували лідери виборчих перегонів – «Блок Петра Порошенка», «Народний фронт» і обʼєднання «Самопоміч». Сформована переговорна група з формування коаліції створила сім робочих груп для створення єдиного проекту коаліційної угоди. У четвер, 6 листопада, переговорна група з формування коаліції планує провести своє засідання.


Уміння переконувати - публікації від Пропоную Роботу. Робота в Києві на Pro-Robotu.ua!\nБагато поглядів, що здаються нам очевидними і які, на нашу думку, не можуть бути інакшими, є частиною поглядів суспільства, в якому ми живемо. Наприклад, погляди на доцільність моногамії або задоволення зростаючих потреб населення. Однак в інших країнах живуть мільйони людей, для яких обмеження життєвих потреб — ідеал розумної людини. Кожне суспільство, кожна його субкультура виховує дітей так, щоб вони відповідали ідеалам і поглядам цього суспільства або певної соціальної групи. Кожна особистість втілює ті риси, що зумовлені її темпераментом та поглядами, усталеними в сім’ї. Отож переконати людину не так легко, як іноді здається. Багато залежить від того, якої зміни необхідно досягти: зміни думки чи погляду, це стосується питань істотних чи другорядних. Легше переконати цілу групу людей у користі біодомішок, ніж переконати агресивну людину позбутися агресивності, або п’яницю кинути пити. Тому слід зважати на те, чим більше значення має те чи інше питання для даної особи або чим більше той чи інший погляд узгоджується з її характером, тим важче його змінити.\nЯкщо ви хочете когось переконати, то маєте звернути увагу на стиль і виклад вашої промови. Більшість людей під час розмови не думає про слухачів, про їхні інтереси і погляди, про спосіб їхнього мислення. Аргументи вони добирають саме ті, які впливають на них самих. Отже, щоб мова і аргументи були переконливими, вони мають бути упорядковані так, аби відповідати способу мислення, бажанням, переконанням і поінформованості інших. Чим вищий рівень освіченості слухачів, тим критичніше вони ставитимуться до аргументів промовця. Якщо мова суха, невиразна, монотонна, то навряд чи схвилює когось із слухачів. Якщо ж промовець сповнений натхнення, то він неодмінно викличе інтерес у слухачів, передасть частину свого натхнення їм. Не думайте, що вони виявлять більше зацікавленості до теми, ніж сам промовець. Ще Горацій колись сказав: «Якщо хочеш примусити мене заплакати, то насамперед мусиш заплакати сам». Після закінчення виступу подумайте про те, як він пройшов: на якому етапі все відбувалося правильно, де були допущені помилки. Такий аналіз допоможе поступово покращити техніку переконання.


Темою спільного засідання громадських рад при Мінприроди та Держекоінспекції стала реформа системи державного нагляду у сфері охорони довкілля — Державна екологічна Інспекція України\n7 червня в Мінприроди відбулося спільне засідання громадських рад при Мінприроди та Держекоінспекції. На порядку денному - обговорення стану реалізації реформ, зокрема процес ліквідації Держекоінспекції, створення Державної служби охорони довкілля та системи державного моніторингу довкілля відповідно до вимог європейських стандартів.\nІгор Яковлєв, в.о. Голови Державної екологічної інспекції України презентував концепцію реформи державного нагляду, яка будується на принципі «забруднювач платить». Відповідно до цього принципу, підприємства, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, скиди зворотних вод та утворюють в процесі експлуатації відходи, мають нести відповідальність за негативний вплив на довкілля та здоров’я людей.\nВ'ячеслав Потапенко, проектний менеджер реформи системи моніторингу, контролю та відповідальності за забруднення довкілля Команди підтримки реформ при Мінприроди представив концептуальні засади реформи та кроки необхідні для її здійснення.\n«Новостворена служба має спиратися в своїй роботі на дані екологічного моніторингу, однак сьогодні ці дані не є достатніми та такими що викликають довіру, тому реформа має охопити зміни і в цьому напрямку. Також будуть підсилені правоохоронні функції екологічних інспекторів — вони отримають чіткі інструкції та реальне право використовувати зброю для самозахисту, а Державна служба охорони довкілля зможе брати участь у кримінальних проваженнях у статусі потерпілого», — підкреслив В'ячеслав Потапенко.\nЗа словами Романа Шахматенка, юриста Команди підтримки реформ, проект зі створення Державної служби охорони довкілля, має бути синхронізовано із реформами інших відомств та реформою децентралізації. “В результаті реформи Держеконіспекції об’єднані громади отримують реальні права та інструменти здійснювати нагляд та контроль за охороною довкілля. Для реалізації таких задач планується запровадити «Зелену варту»”, - коментує пан Шахматенко.


Як визначити, знижена кислотність або підвищена |ЯкПросто\nДля перетравлення їжі та вилучення з неї всіх необхідних і корисних для організму речовин залози шлунка продукують сік. Він містить соляну кислоту, ферменти, ряд мінеральних солей і слиз, що запобігає стінки шлунка від подразнення кислотою. Проте деякі захворювання травної та нервової системи змінюють кількісний і якісний склад шлункового соку і призводять до його високої або зниженої кислотності.\nКількість шлункового соку і його кислотність залежать від складу їжі. Найбільший його обсяг виробляється при вживанні м’яса і менше при вживанні хліба. Однак різні порушення в роботі шлунково-кишкового тракту змінюють пропорції шлункового соку і? відповідно? процес травлення.\nПри зниженій кислотності шлункового соку їжа не здатна перетравлюватися і розщеплюватися на всі складові компоненти. Минаючи шлунок, вона потрапляє в кишечник, уже обсіменіння бактеріями, оскільки бактерицидні (знезаражувальні) властивості шлункового соку через зниженій кислотності відсутні або знижені. Це призводить до гниття їжі та процесу бродіння, який супроводжується проносами, бурчанням, здуттям і метеоризмом.\nЧерез слабкий травного процесу при зниженій кислотності шлункового соку, кожний прийом їжі приносить відчуття тяжкості, відрижку тухлим, неприємний присмак у роті, зниження апетиту. Через недостатнє засвоєння корисних речовин приєднуються багато дефіцитні стану — анемія, демінералізація організму, авітаміноз.\nПідвищена кислотність шлункового соку проявляється іншими симптомами. Найчастіше мучить печія, відрижка кислим, рідше блювота. Через роздратування соляною кислотою стінок шлунку велика частина їжі викликає різкі болі. Ці ж болі виникають на голодний шлунок, оскільки соляна кислота починає переварювати клітини шлунка і вночі.\nПідвищена кислотність шлункового соку відрізняється моментальними болями після прийому їжі, тоді як при зниженій кислотності біль може проявитися через 30-40 хвилин і пов’язана з нетравленням їжі. У стабілізації роботи травної системи дуже важливо диференціювати ці два стани, оскільки основним у лікуванні шлункових проблем є дієтотерапія. Однак не всі продукти однаково корисні при підвищеній і зниженій кислотності шлункового соку.