Наша землячка, уродженка села Опаки із Дрогобиччини Віра Коник очолює Конгрес українців Естонії. Там, в чужій країні вона не тільки не розгубилася серед чужинців, а навпаки стала повноправною громадянкою і навіть реалізувала свої мрії.\nНа очах пані Віри відбувалися всі перетворення в Естонії, які були необхідні для вступу в Євросоюз та НАТО. Маленька Естонія з населенням 1,3 млн. відразу ж після розпаду СРСР згуртувалась в єдиному пориві якомога швидше відійти від обіймів старшого брата. Реформи були болючі. Були розчарування, зростання цін, безробіття і навіть ностальгія за радянським минулим. Все це було. Але влада крок за кроком демонструвала людям, що якщо вони перетерплять важкі часи змін, то в майбутньому їх чекає гідне життя. Так і сталося. Зараз Естонія повноцінний член НАТО та Європейського Союзу.\nВ інтерв’ю Віра Коник розповіла про своє життя в Естонії, а також, що допомогло естонцям сповна реалізувати європейський вибір.\n- Пані Віро, розкажіть, будь ласка, як зустріла вас чужа країна? Яке враження справили естонці?\n– З приїздом в Естонію, мої уявлення про похмуру країну туманів та дощів відразу ж розвіялись. Таллінн мені дуже нагадав Львів. І хоча завжди важко адаптовуватись до чужої культури, Естонія мені відразу сподобалась, я полюбила її. Звичайно, спочатку було непросто: чоловік –моряк, часто перебував у довготривалому плаванні, доводилось залишатись з двома дітьми в чужій країні серед чужих людей. В цей період мене дуже підтримало Українське земляцтво.\nЩо стосується естонців, то вони і справді дуже стримані у вияві емоцій, вони перші не вступають в розмову, не «лізуть в душу». Але це не є ознакою холодності та байдужості. Насправді естонці – дуже добрий і чуйний народ, завжди готовий допомогти, мені дуже комфортно серед них жити.\n- Скільки українців проживає в Естонії?\nКоли я приїхала, в Естонії проживало близько 46 тисяч українців, зараз є 22 тисячі. В час СРСР до перепису зараховували також військових-українців, які служили в Естонії, зокрема – офіцерів. На зменшення кількості українців в Естонії вплинули також асиміляційні процеси. В сім’ях, де не приділяється увага національному вихованню, молоде покоління перестає себе ідентифікувати як українці.\n- Як ставляться естонці до українців? Розкажіть про українську громаду та її діяльність в Естонії?\n– В радянський час для естонців всі, хто приїхав і розмовляв російською, були росіянами. Але українці про себе й не заявляли. Лише в кінці 80-х роках, коли українці разом із естонцями включилися в боротьбу за незалежність, тоді й почали виділятися як окремий народ. Коли в 1988 році утворилося Українське земляцтво, то першочерговим завданням було заявити про себе як українців, а не росіян. З цією метою проводились різноманітні заходи та акції, зокрема вшанування пам’яті жертв Голодомору та Чорнобильської АЕС – ми відкривали людям очі на ці жахливі трагедії українського народу.\nТакож проводились концерти художніх колективів, виставки, вечори, присвячені українським культурним діячам та історичним датам та ін. Так поступово естонський загал зрозумів, що так зване російськомовне середовище не є однорідним і що його складовою частиною є українці. Але аж до часів Майдану 2004 року треба було постійно себе представляти, говорити, що є така держава Україна. Ставлення естонців до нас набагато краще, якщо ми себе ідентифікуємо як українці. Маємо багато подібних, а то й спільних, сторінок історії, зокрема національно-визвольної боротьби.\n- Яку роботу проводять члени очолюваного вами Конгресу українців Естонії?\nВ основному це культурно-просвітницька діяльність: концерти, виступи, вечори видатних діячів української культури та історії. У нас діють кілька українських художніх колективів, серед яких можна виділити такі ансамблі, як «Журба» та «Відлуння». Також ми запрошуємо до себе українських артистів, культурних та політичних діячів. Став традиційним фестиваль української культури «Балтійська трембіта».\nОсобливою популярністю, в тім числі і серед естонців, користується українсько-естонський рок-гурт «Свята ватра», який заснував колишній член українського гурту «Гайдамаки» Руслан Трочинський.\nНамагаємося виховувати молоде покоління і прищеплювати йому український менталітет. Для цього створена мережа недільних шкіл, які діють майже при кожному товаристві.\nПредметом виняткової гордості естонських українців є Українська греко-католицька церква і Центр української культури в Таллінні, засновником і яких є Анатолій Лютюк. Це особливе. Цей сакрально-культурний комплекс розташований в середньовічній частині Таллінна. Про роботу цього комплексу треба розповідати окремо, так як говорити про нього можна дуже багато.\nНе залишаємося осторонь суспільно-політичних подій. Поширюємо інформацію про Голодомор в Україні, вшановуємо пам’ять жертв репресій в Україні та Естонії. Зараз разом з естонцями організовуємо заходи на підтримку України, зокрема, збираємо гуманітарну допомогу потерпілим.\n- Чи відчуваєте підтримку від України. Мається на увазі, на рівні держави?\n– Незначна підтримка була тільки в період президентства Віктора Ющенка. З Україною ми налагоджуємо горизонтальні зв’язки – на рівні громадських організацій, культурних товариств, обласних рад та адміністрацій. Зокрема, доводилось співпрацювати з Львівською облдержадміністрацією, Черкаською обласною радою, Тернопільською і Бориспільською міською радою, окремими товариствами та організаціями.\n- Естонський уряд виділяє якісь гроші для функціонування національних меншин? Чи є в естонських школах українські класи?\n– Кошти виділяються, вони незначні, але є. Розподіляються вони через так звані парасолькові організації. У державній системі українських шкіл немає, але є фінансовані державою недільні українські школи. Програма навчання в недільних школах затверджена на рівні Міністерства освіти.\n- Минулого року, 23 лютого, на День незалежності Естонії ви отримали нагороду Президента Естонії – орден Білої Зірки в категорії «національні меншини». Розкажіть детальніше про цю нагороду.\n– Щороку в річницю Незалежності до нагороди представляють до 100 людей – громадських діячів, діячів культури та науки, які, як висловився естонський Президент, «роблять трошки більше, аніж цього потребують їхні професійні обов’язки». Цього року з українських діячів орден отримав уже згадуваний Руслан Трочинський, свого часу до відзнаки був представлений колишній стриянин Борис Дубовик (він очолює в Таллінні відділ охорони пам’яток старовини і культури), керівник Центру української культури Анатолій Лютюк. Загалом цю нагороду отримали шість українців.\n– Зараз Естонія є членом Євросоюзу та НАТО. Чому, на вашу думку, такий маленький народ давно зумів зробити те, про що українці говорять ось уже 24-ий рік?\n– Відповідь частково криється в історії та ментальності естонців. У 1918-20 роках естонцям вдалося вибороти незалежність від Росії аж на цілих 20 років, тоді як в України цей період був дуже короткимй. Це допомогло естонцям легше пережити 90-ті роки. Вони більш згуртовані, вони єдині і націлені на незалежність. Індивідуалізм тут є дуже сильно виражений, тому навіть в часи колективізації в Естонії зберігалися індивідуальні господарства.\nКоли розпався СРСР, стартові можливості України були в рази більші, ніж в Естонії, яка з ресурсів, окрім лісів, моря та лупаку практично більше нічого немає. Але естонці максимально зуміли зреалізувати те, що мали. Однією із рушійних сил було дуже сильне прагнення до незалежності, і нація в цьому єдина.\nІз часу здобуття незалежності пріоритетною метою став вступ до НАТО та ЄС, і владою країни робилося все для того, щоб цю мету зреалізувати. Проводилась масштабна роз’яснювальна робота населенню. Все це було організовано дуже скрупульозно та відповідально – запрошувались фахівці з Євросоюзу, які звертались до населення на мові всіх соціальних рівнів, розповідаючи про переваги ЄС.\nХочу зазначити, що з самого початку більшу підтримку серед естонців мав вступ до НАТО, вступ до ЄС мав менший рівень підтримки. Це пов’язано з тим, що люди тільки скинули із себе пута одного союзу, а тут їм вже пропонували вступати в якийсь інший. Але вже 2004 року 60 відсотків естонців підтримали вступ в ЄС та 70 – вступ до НАТО.\nПаралельно із продуманою інформаційною політикою, влада проводила дуже складні, жорсткі, болючі реформи. Все робилося одночасно у всіх сферах – в соціальній, комунально-житловій, економічній та ін. В результаті реформ підвищувалися тарифи, збільшувалась кількість безробітних та ностальгуючих за часами СРСР – все це було.\nАле треба додати, що Естонія відрізнялась від України тим, що тут не було олігархів і не було такого величезного соціального розриву в суспільстві. Люди більше довіряли владі, а та, в свою чергу, всіляко намагались декларувати свою близькість до народу – ніхто з посадовців не роз’їжджав на дорогих мерседесах, не демонстрував життя не за доходами. Тому й всі труднощі сприймалися людьми по-іншому, аніж зараз в Україні. Людям пояснювали: чому і для чого це відбувається. Як наслідок – Естонія повністю перейшла на рейки ринкової економіки. І хоча рівень заробітної платні не вповні відображає рівень життя, зазначу – зараз в Естонії середня зарплатня становить 1050 Євро.\n- На Дрогобиччині живуть ваші рідні, ви часто сюди приїжджаєте. Які враження залишають по собі відвідини України? Як з відстані виглядають українці?\n– Приїзд в Україну мене завжди зворушує, особливо, коли відвідую рідне село та Львів. Звичайно, є ностальгія… Дуже прикро, що Україна поки що не змогла зреалізувати той величезний потенціал, який закладений в її народі, в її землі.\nВиникає враження незгуртованості серед українців. Я не говорю тут про теперішній волонтерський рух, який демонструє єдинство. Йдеться про єдність нації загалом. Тільки згуртованістю, тільки цілеспрямованістю можна чогось досягти. А українці єднаються в один кулак, тільки тоді, коли наступають великі потрясіння, але добившись мети, відстоявши своє, вони починають роздрібнюватися. Міжусобиці та гетьманство притаманні нам навіть на рівні громадських організацій, не кажучи уже про владу. Коли виникає потреба засукати рукави і скрупульозно працювати, українці не готові до цього.\nСлід пам’ятати, що владу, якою б доброю вона не була, потрібно контролювати, щоб не повторилось те, як це вже було у 2004 році. Але не варто розгойдувати тему третього Майдану – це на руку тільки Кремлю, а в реаліях сьогодення це взагалі може привести до втрати незалежності.\nУкраїна – моя Батьківщина і я дуже хочу, щоб Україна була демократичною, незалежною, самобутньою.\nВіра Коник народилася в селі Опака Дрогобицького району в родині директора школи Данила Івановича Гвоздецького та вчительки Марії Петрівни.\nПо закінченні школи навчалась у Львівському політехнічному інституті (нині – Національний університет «Львівська політехніка» за фахом «хімік-технолог».\nОтримала диплом з відзнакою й з 1979 року працювала вчителем хімії Опаківської середньої школи.\n1986 року, у зв’язку із скеруванням чоловіка, випускника Калінінградського вищого інженерно-морського училища, переїздить разом із ним до Таллінна. До розпаду СРСР працює інженером-технологом на заводі електронного обладнання.


Банк “Фінанси та Кредит”: депозити найвищої проби - Piвнe-Paкуpc\n#Обличчям до людей\nБанк “Фінанси та Кредит”: депозити найвищої проби\n999 – це найвища проба, знак якості, яким відмічають найкращі продукти. Її ставлять на банківських металах, а відтепер і на депозитних вкладах Банку “Фінанси та Кредит” у рамках нової акції з символічною назвою – “Депозити найвищої проби”.\n- Клієнти, які розмістили кошти в Банку, зможуть взяти участь у розіграші одного з 999 срібних і золотих злитків найвищої проби вагою від 1 до 100 грамів, а також одержати бонус до відсоткової ставки за депозитом, - розповідає заступник керуючого філією Банку “Фінанси та Кредит” Олександр УЛАНОВСЬКИЙ. - Учасниками акції зможуть стати всі клієнти, які відкриють депозитні вклади, як у національній, так і іноземній валюті на строк 6 і більше місяців, у період проведення акції - з 19 серпня по 19 листопада 2008 року включно.\nКрім того, наші клієнти можуть отримати приємний бонус до відсоткової ставки за депозитом. Обов’язкова умова одержання - наявність рекламного флаєра або вирізаного із друкованих видань рекламного блоку. Пред’явники таких купонів при укладанні депозитного договору, незалежно від строку розміщення внеску, одержують можливість збільшення відсоткової ставки, чинної на момент укладання договору, на 0,5 відсотка (крім вкладів Ф&K “Депозитна лінія”, Ф&K “Перспектива” та Ф&K “Золотий”).\nВизначення щасливих власників депозитів найвищої проби буде проводитися 28 листопада 2008 року за допомогою комп’ютерної програми випадкових чисел серед учасників акції. Вкладники-переможці акції зможуть особисто переконатися в справжності свого банківського злитка, одержавши його в строк до 1 березня 2009 року.\nЗа словами Олександра Улановського, це раніше пересічну людину мало цікавила діяльність банків. Нині сфера грошового обігу, в якій банк грає першу скрипку, стала людям значно ближчою. І як не дивно, найбільшою популярністю банківські установи користуються серед пенсіонерів, котрі намагаються отримати вигоду зі своїх невеликих пенсій.\nСьогодні Банк “Фінанси та кредит” має декілька напрямків депозитних вкладів для фізичних осіб у національній та іноземній валюті: “Классік”, “Оптіма”, “Стандарт”, “Капітал”, “Пенсійний”, “Аванс”, “Золотий” “Депозитна лінія” та “Довготерміновий”.\nЯкщо ви бажаєте отримати найбільші відсоткові ставки, обирайте депозитний вклад “Классік”. Єдине зауваження - його не можна поповнювати, а відсотки виплачуються в кінці місяця.\nПроте найбільшою популярністю користується вклад “Оптіма”. Річний відсоток по вкладу не суттєво відрізняється від “Классіка”, проте “Оптіма” дозволяє не лише поповнювати вклад, але й щоквартально отримувати відсотки за вкладом.\nДля людей пенсійного віку найкраще обирати вклад “Пенсійний”. Він відкривається на рік, протягом якого допускаються поповнення, а відсотки нараховуються і виплачуються щомісяця.\nЯкщо клієнт, відкриваючи депозитну лінію, сподівається на те, що зніматиме певну суму, йому слід звернути увагу на “Депозитну лінію”. Строк дії - рік. Відсотки виплачуються щомісяця, при цьому можна не лише поповнювати вклад, але й знімати гроші. Єдина умова - на депозитному рахунку має залишатися сума, не нижча за незнижувальний залишок (2 тисячі у гривнях чи 400 доларів або євро).\n“Довготерміновий” вклад відкривається на строк від 3-х років. При цьому щорічно проводиться перегляд відсоткової ставки. Поповнення вкладу допускається, ще й проводиться щорічна капіталізація.\nІ головне, в разі переоформлення вкладу, строк якого був не менше 3-х місяців, відсоткова ставка за договором збільшується на 0,5 відсотка.\nБанк “Фінанси та кредит” буде радий бачити Вас своїм клієнтом. Тож звертайтеся у найближче відділення банку.\n25.09.2008 Любов РОМАНЮК\nФілія “Північно-Західне регіональне управління” ВАТ “Банк Фінанси та кредит” м.Рівне, вул.Відінська,41 тел. 28-17-77, 63-00-26 Ліцензія НБУ №28 від 17.07.2007 р.


Холодна війна за Крим. Як ділили флот - Українська історія - Історичні статті - Статті - візитівка Спілки офіцерів України\nХолодна війна за Крим. Як ділили флот\nРазом із Чорноморським флотом Росія намагалася втримати й територію його дислокації. У 1992-94 рр в Севастополі доходило й до диверсантів з фугасами, і до панічних чуток про "загони нациків". До офіцерів Нацгвардії підходили залякані пенсіонери з проханням "не вбивати хоча б дітей".\n"Получить боеприпасы и быть готовыми к решительным действиям", – такий наказ отримала російська морська піхота, коли готувалося відокремлення Криму від України. Лорд Черчилль колись сказав, що росіяни понад усе поважають силу. Спроби домовитися з ними, не підкріплені силою, сприймаються як слабкість.\nУ домовленностях із Кремлем про розподіл Чорноморського флоту значну роль відіграли не тільки високі чини, а й звичайні українські моряки й військовослужбовці. Це вже тенденція – українські прориви відбуваються за ініціативи знизу.\nРік тому завдяки цим "маленьким українцям" Янукович зміг вести переговори про пролонгацію перебування ЧФ у Криму.\nПерші широкомасштабні дії проти України датуються 1992 роком. Завдання-мінімум для росіян – не ділитися Чорноморським флотом.\nОсь цитата із наказу Івана Капітанця, першого заступника Головкома російського ВМФ: "К офицерам, мичманам, прапорщикам, создающим нездоровую обстановку в воинских коллективах, склонных к измене Родине и принятию присяги на верность Украине, применять суровые меры воздействия вплоть до увольнения с занимаемой должности и увольнения со службы".\nПісля цього основні бойові з’єднання Чорноморського флоту почали комплектувати тільки росіянами – а через місяць командувач ЧФ Ігор Касатонов перейшов до рішучих дій. Головним аргументом адмірала була морська піхота.\nНаприклад, у квітні 1992 року поблизу школи прапорщиків, де розмістилась організаційна група з формування ВМС України, почала чергувати машина з комплексом радіоелектронного придушення. Російські радисти перешкоджали зв’язку й вели радіоперехоплення.\nПід охорону російської морської піхоти взяли штаб ВПС ЧФ і штаб Кримської бази у селищі Новоозерне – а тамтешній взвод охорони розформували через складання української присяги.\nУ ніч проти 8 квітня 1992 року у зв’язку зі складанням української присяги офіцерами штабу Кримської бази до Новоозерного ввели бойову техніку 361-го полку 126-ої дивізії берегової оборони ЧФ: 4 БТР і 2 мотострілецькі взводи з Євпаторії.\nДо озера Донузлав увійшли два ракетні катери й два корвети, заблокувавши кораблі, особовий склад яких склав українську присягу. При цьому наказ штабу флоту передбачав узяти під охорону бронетехніку й будівлю місцевої ради (!) в самій Євпаторії, але командир 361-го полку його не виконав.\n9 липня 1992 року склав українську присягу особовий склад військової комендатури Севастопольського гарнізону – пункту управління Головної бази. Це був удар у самісіньке серце проросійських сил. 10 липня о 12:25 у 810-ій бригаді морської піхоти зіграли бойову тривогу, яка перетворилася на бойову готовність "Повна": особовому складу видали бронежилети й набої. Російська десантно-штурмова група з 25 осіб увійшла до комендатури.\n21 липня 1992 року сторожовий корабель СКР-112, піднявши український прапор, здійснив перехід з Кримської бази (зі згаданого вище Донузлава) до Одеси. Протягом 8-годинного переходу корабель переслідували направлені з командного пункту ЧФ кораблі, застосовуючи попереджувальний артилерійський вогонь і намагаючись висадити на бунтівне судно групу захоплення.\nНа підтримку СКР-112 спрямували українські винищувач і прикордонні катери. Перед загрозою бойового зіткнення російські моряки не стали виконувати наказ штабу ЧФ зупинити корабель "в будь-який спосіб".\nУкраїнська сторона намагалась ігнорувати провокації, але не завжди це вдавалось. У вересні 1993 року відбулася сутичка між українськими піхотинцями й російською береговою охороною.\nРоздратовані українці атакували танковий підрозділ берегової охорони, троє росіян отримали поранення – у відповідь адмірал Касатонов заявив, що Україна намагається "скористатися політичними проблемами у Москві (там радикально загострилося протистояння між Думою і президентом Єльциним) і забрати собі частину флоту".\nЗ цього моменту до питання про розподіл ЧФ додалося кримське. Російська військова розвідка готувала в Криму операцію з відокремлення півострова від України за схемою, вже апробованою в Придністров’ї.\nKoнсульство РФ почало видавати російські паспорти громадянам України, які працюють на об’єктах ЧФ. Прес-служба штабу ЧФ перетворилася на засіб інформаційної війни проти України - її телецентр оснастили сучасною апаратурою, спеціально для того, щоб вести передачі на весь півострів.\nCторожовик СКР-112, який у липні 1992 року підняв український прапор. Замість зробити на базі корабля музей ВМС України, Міноборони в 1997-му порізало його на металобрухт. Фото: atrinaflot.narod.ru\nРозвідка флоту фактично діяла як штаб з координації зусиль усіх сепаратистських сил у Криму. Її стараннями вже починалося створення незаконних збройних формувань, з’явилися російські козаки, етнополітичні організації на кшталт "Русского движения Крыма".\nРосійський міністр оборони Павєл Грачов ще влітку 1992 р. оголосив про намір вводити війська до будь-якої республіки з метою "захисту російськомовного населення". На черзі стояла операція з подібного "захисту" Криму.\nЮридичний привід для цього дав і "президент" Криму Юрій Мєшков, котрий під час свого виступу в російській Держдумі в січні 1994 року закликав включити Крим до складу Росії. Фактично, Мєшков з прибічниками відігравав роль Судетської німецької партії, котра свого часу виконала важливу місію зі знищення незалежної Чехословаччини.\n"Выкинуть их в Одессу"\nПрямим наслідком провокаційних заяв проросійських політиків стало те, що українським військовослужбовцям стало небезпечно ходити по Севастополю.\nКоманди російських моряків називали своїх колег-прикордонників з Балаклави зрадниками, висаджували з міського транспорту. Одного з офіцерів 174-ї зенітно-ракетної бригади ППО України побили за кокарду з тризубом. Офіцери ВМС ходили по місту з емблемами ВМФ СРСР і змінювали їх на українські вже на службі.\n"Під час параду на честь незалежності України кілька покидьків з натовпу кидали в колону курсантів помідори", - згадує командувач ВМС Ігор Тенюх. - А в 1996-му, коли в Севастополі проводили спільні паради обох флотів, командувач Балтін разом зі своїми адміралами залишив трибуну саме в ту мить, коли урочистим маршем крокували українські моряки".\nКомандир 17-ї окремої бригади спеціального призначення капітан 1 рангу А.Карпенко вдався до незвичної містифікації. Він одягнув камуфльовану форму з нарукавними емблемами ВМС України, авіаційний (!) шолом, бронежилет… А потім, озброєний ручним кулеметом Калашникова й пістолетом для безшумної стрільби АПБ, почав їздити по Севастополю на власному мотоциклі "Урал", пофарбованому в чорний колір.\nЦя демонстрація спричинила приголомшливе враження на севастопольців. Відреагувало навіть "Общественное российское телевидение" (ОРТ), повідомивши про появу в Севастополі "бойових груп українців, які мають досвід війни в Югославії". Цькувати українські підрозділи на деякий час припинили.\nНаприкінці 1993 р. відбулися перші спільні навчання ВМС України з нашими військово-повітряними силами. Флагман українського флоту - фрегат "Гетьман Сагайдачний", який повертався з навчань, виявив, що його не пускають на базу. Росіяни створили українським кораблям нестерпні умови, щоб примусити їх піти з Севастополя.\n"Выкинуть их в Одессу", – публічно говорив Касатонов. Українці готувалися прориватися з боєм. На "Сагайдачному" відібрали команду з десяти чоловік, видали зброю і готувалися висадитися в баркаси, щоб, за необхідності, захопити буксир і відчинити бонні ворота.\nТоді обійшлось, але з цього моменту в будівництві ВМС України з’явилися нові пріоритети. Замість кораблів головну увагу почали приділяти створенню та вишколу морської піхоти, щоб мати аргументи в суперечках із ЧФ. Штаб ЧФ негайно запровадив чергування озброєних патрулів, а на кораблях у гаванях наказали прибрати трапи на берег і бути готовими до нападу "українських націоналістів".\nОдночасно Чорноморський флот розробив "задум застосування сил і засобів у випадку збройного конфлікту з Україною". Почалася підготовка до рішучих дій. Зокрема, 810-та бригада морської піхоти розгорнулася до штатів воєнного часу, збільшивши свою чисельність з 800 до 2,5 тис. чол. Готуючись до майбутніх вуличних боїв, вона отримала батальйон танків Т-64 та ручні вогнемети.\nДо погроз росіян поставилися цілком серйозно.\n25-29 квітня 1994 року відбулися командно-штабні навчання за участю командувача Одеського військового округу Шкідченка й першого заступника міністра оборони Біжана – людей, які були в центрі подій довкола судна "Челекен" в Одесі (детальніше дивись постскриптум нижче - ІП). Легенда навчань – "оборонна операція на півдні України з залученням сил армії та ВМС, прикордонників, Національної гвардії та СБУ".\nНа цей час силами розвідки ЧФ уже було організовано прообраз "кримської армії" – загін "Скорпіон" у Сімферополі. Формально він підпорядковувався "президентові" Мєшкову. Крім того, розгорнулася робота з підготовки захоплення ключових об'єктів військ ППО України в Севастополі. Готувалася справжні війна - невідомі копали ями, щоб закладати фугаси, перерізали телефонні дроти...\nУ травні 1994 року на дорозі між КПП та казармами бригади ППО національні гвардійці влаштували засідку на групу з трьох осіб, що закладали фугас. Двоє втекли, покинувши 4 кг вибухівки.\nТретього, одягненого в чорну уніформу морської піхоти, затримали – перед арештом він викинув пістолет ТТ. Потім міліція встановила його особу – відставний капітан 2 рангу, місцевий мешканець. 19 травня 1994 року було відбито ще одну спробу захопити той ж об'єкт ППО.\nТобто російська розвідка ніби не брала прямої участі в подіях, а діяла силами "помічників" із числа пенсіонерів ЧФ. Це було вимушеною імпровізацією, оскільки іншої агентури на той час у Криму вона просто не мала.\n"В 1991 році військова контррозвідка та спецназ Чорноморського флоту присягнули на вірність Україні – й уся агентура, кадрове забезпечення, матеріальна база не дісталися Росії, - зауважує тодішній начальник військової розвідки України, екс-заступник голови СБУ Олександр Скіпальський. - Таким чином ми уникнули збройних сутичок у Криму, що стало програшем проімперських сил".\nНаціональна гвардія, створена в листопаді 1991-го на базі Внутрішніх\nвійськ УРСР, задумувалася як еліта нової української армії. У січні 2000\nроку президент Леонід Кучма розформував Нацгвардію, передавши її\nособовий склад та майно Міноборони й ВВ МВС\nПісля спроб захопити військові об’єкти й закласти фугаси стало зрозуміло - від "оборонних" навчань час переходити до серйозніших дій. На виїздах із Севастополя поряд з постами міліції з’явилися співробітники СБУ в камуфляжі та з автоматичною стрілецькою зброєю.\nБійці української морської піхоти. 2009 рік, Феодосія. Фото Олексія Горшкова\nP.S. Як боролися за Одесу\nКатегорія: Українська історія | Додав: PORTAL_SOU (06.06.2011)\nПереглядів: 597 | Рейтинг: 5.0/3


Вакцинація проти вірусу папіломи людини (ВПЛ) - Блог медичного центру "Венера"\nНа сьогодні відомо більше 100 типів вірусу папіломи людини, деякі з яких і володіють онкогенними (штами 16, 18) властивостями, інші ж несуть менш загрозу.\nВірус папіломи людини може перебувати в організмі тривало (на сьогоднішній день вважається ,що 80% планети є інфікованими) і не викликати жодних симптомів чи скарг. У випадків якщо імунна система працює належним чином і за сприятливих умов, організм може справитись самостійно. Але на жаль, стресові чинники, погане харчування, незадовільні соціальні умови, шкідливі звички та екологія руйнують імунітет і все частіше останнім часом зустрічаються кондиломи статевих органів (бородавки) та патологічні стани з розвитком раку і не лише шийки матки (в 70% причиною цього стану є ВПЛ), а й прямої кишки, вульви, піхви, статевого члена та навіть ротоглотки.\nНа сьогоднішній день найефективнішим методом профілактики ВПЛ є вакцинація проти ВПЛ, яка захищає від можливих ускладнень та ризиків, недарма цей метод називають «щепленням від раку», що підкреслює світове значення цього методу боротьби з раком. В більшості розвинених країн ця вакцина входить в перелік обов’язкових профілактичних щеплень.\nВ медичному центрі «ВЕНЕРА» проводиться вакцинація проти ВПЛ, вакциною, що не містить вірусних часток, тому немає жодної можливості інфікувати організм. На жаль, наш соціально-економічний розвиток та низька обізнаність часто перешкоджають жіночій половині робити правильні кроки для свого здоров’я, але тепер ти знаєш як захистити себе.\nЛікарі акушери-гінекологи клініки «ВЕНЕРА» особливо рекомендують проводити до початку статевого життя (тобто до контакту з вірусом) або у віці максимальної статевої активності , коли є найбільші ризики інфікування, але й більш пізньому віці така вакцинація демонструє безсумнівну користь.\nЯк зробити вакцину у Львові, отримати належну інформацію спеціалістів?\nЗвернутись в клініку «ВЕНЕРА», де пацієнтка отримує консультацію гінеколога, проходить необхідні обстеження (для тих, хто вже веде статеве життя) і лише після цього ми проводимо щеплення. Цей процес зовсім не складний, наші лікарі завжди доступно та з особливою відповідальністю ставляться до лікувально-профілактичного процесу, тому пацієнтці залишається лише отримувати задоволення від процесу в руках спеціалістів.\nХірургiчна дефлорація (штучне позбавлення невиност...


У Тростянці збили пенсіонера — Сумські Дебати\nУ Тростянці збили пенсіонера\n11:25 / 26 февраля 2018\nЗа попередніми даними, 34-річний водій «ВАЗівки» скоїв наїзд на 67-річного місцевого жителя, який намагався перетнути дорогу поза межами пішохідного переходу. У результаті ДТП літній пішохід отримав ушкодження правої ноги і був госпіталізований до місцевої лікарні. Оглянувши потерпілого, медики встановили попередній діагноз – закритий перелом правого стегна.\nЗа даним фактом слідчі відкрили кримінальне провадження за ч.1 ст. 286 Кримінального кодексу України «Порушення правил дорожнього руху, що спричинило тілесні ушкодження потерпілому, — повідомив Ігор Кісільов, т.в.о. начальника Тростянецького відділення поліції. — Слідчими призначено ряд експертиз, за висновками яких буде остаточно встановлено причини автопригоди».\n← На Сумщині хлопець намагався повіситися після сварки з дівчиною\nУ Сумах планують змінювати найбільш зношені тепломережі →


• Чоловікові набридли гори пластикових пляшок, і він побудував з них ціле село з замком • ЗакарпатПост •\n01.05.2019 01.05.2019 post 1112 Views\nМаленькими кроками людство рухається до того, що навчитися співіснувати з природою. У цьому допомагають як великі, так і маленькі проекти — такі як село з пластикових пляшок на панамському місті Бокас-дель-Торо, інформує Ukr.Media.\nЇї засновник Роберт Бизо — канадський підприємець, який переїхав з Канади в Панаму. Спочатку Роберт зайнявся переробленням сміття, але потім зрозумів, що пластику можна знайти практичне застосування.\nУ місті Бокас-дель-Торо, Панама, існує ціле село, зроблене з пластикових пляшок.\nПравда, неозброєним оком пластик видно тільки на вході, адже самі будинки виглядають як зазвичай.\nТворець села з пляшок — канадський підприємець Роберт Бизо, який зараз живе в Панамі.\nТут Роберт тільки за півтора року зібрав більше мільйона пластикових пляшок.\nРоберт не виніс кількості викинутого пластику, який він побачив в Панамі, і вирішив відправити його в справу.\nУ місті Бокас-дель Торо Роберт заснував село, стіни будинків яких складаються з пластикових пляшок.\nЗа словами Роберта, у таких будинків є маса плюсів.\nВони стійкі до землетрусів і всередині них значно прохолодніше, ніж у звичайних будинках.\nТакі будинки скорочують кількість пластикових пляшок, які інакше були б на смітнику.\nЗа розрахунками Роберта на будинок в 100 квадратних метрів йде приблизно 14 тисяч пляшок.\nЗа словами Роберта, такі будинки допомагають зменшити кількість сміття, виробленого людиною. Адже замість того, щоб опинитися на звалищі, ці пляшки стають стінами будинку!\nКрім будинків з пляшок, в селі є і свій пластиковий замок.\nНа будівництво чотириповерхової будівлі пішло 2 роки та 40 тисяч пляшок.\nІ замок тут не просто для краси — в ньому навіть можна пожити.\nТут є дві гостьові кімнати, кожна з яких розрахована на 4 чоловік, і номер люкс, в якому можуть розміститися 12 осіб. Також у замку є вітальня і в’язниця з камерами, у яких теж можна пожити.\nРоберт сподівається, що своїм прикладом зможе надихнути людей на планеті.\nОсновна ідея села Роберта — навчити людей бачити, скільки сміття з пластику нас оточує, і підштовхнути інших на дбайливе ставлення до природи.\n← В Ужгороді на Петефі роздавали подарунки всім бажаючим\nВ Ужгороді на Народній запрацював фонтан →\n21.08.2014 post Коментарі Вимкнено до 21 серпня – цей день в історії України та світу


Попередня стаття В Ісламі немає духовенства\nНаступна стаття Єдність Умми неминуча\nСвідчення про те, що немає божества, окрім Аллаха і що Мухаммад — Посланець Аллаха, означає поклоніння Єдиному Творцю, у Якого немає співтоваришів, і означає виконання Його велінь, навіть якщо вони суперечать бажанням людини, а також віддалення від Його заборон, навіть якщо цього так хочеться.\nШлях, який є основою заклику і підносить любов до Аллаху і Його Посланцю (с.а.с.) у вищу ступінь, не сполучається з любов’ю до мирського життя, ані до дітей, ані до майна. Аллах застерігає мусульман від того, щоб вони любили хоч що-небудь більше, аніж Аллаха, Його Посланця (с.а.с.) і джихаду на Його шляху:\n«Скажи: «Якщо ваш батько, ваші сини, ваші брати, ваші дружини, ваші родини, набуте вами майно, торгівля, застою у якій ви боїтесь, і оселі, які ви облюбували, миліше вам, аніж Аллах, Його Посланець і боротьба на Його шляху, то чекайте, доки Аллах не прийде зі своїм велінням. Аллах не наставляє на прямий шлях нечестивих людей» (9:24).\nДуже важливо для повноцінності віри, щоб людина любила у цьому житті Всевишнього Аллаха, Його Посланця (с.а.с.) і релігію. Силою чи слабкістю цієї любові визначається сила чи слабкість самої віри. Коли любов мусульманина до Аллаху і Його Посланцю (с.а.с.) займуть вищу ступінь, лише тоді у нього з’явиться правильна міцна і надійна віра, а також буде досягнуто вдоволення Господа. Абдуллах ібн Хішам (р.а.) розповідав, що одного разу Посланець Аллаха (с.а.с.) узяв за руку Умара ібн аль-Хаттаба (р.а.), і Умар сказав йому: «О, Посланець Аллаха, я люблю тебе більше усього іншого, окрім самого себе». А Пророк (с.а.с.) сказав тоді йому:\n«Ні, клянусь Тим, у Чиїй длані душа моя, доки ти не будеш любити мене більше, аніж себе».\nТоді Умар сказав: «Тепер, клянусь Аллахом, я люблю тебе більше, аніж себе». Пророк (с.а.с.) відповів:\n«Тепер да, о Умар!»,(розповідь приводиться у Бухарі).\nКоли ображають Посланця Аллаха (с.а.с.), мусульмани з гордощами проголошують: «Нехай стануть мій батько і мати викупом за Посланця Аллаха (с.а.с.)!». Проте чи люблять мусульмани сьогодні свою релігію і Посланця (с.а.с.) більше, аніж своїх дітей, батьків, дружин, майно і володіння? Чи готова Умма жертвувати мирським життям заради релігії? Чи готова вона віддавати найдорожче заради піднесення стягу Ісламу? Де любов Умми до свого Господа і Посланця (с.а.с.), коли невіруючі порочать Іслам і борються з його нормами? Як Умма може вдовольнятись життям без Ісламу, не жертвуючи собою, своїм майном і дітьми заради відновлення релігії на землі як маяка справедливості для усього світу?\nАллах зобов’язав мусульман підкорятись Пророку (с.а.с.), сказавши:\n«Підкоряйтесь Аллаху, підкоряйтесь Посланцю і стережіться! Але якщо ви відвернетесь, то знайте, що на Нашого Посланця покладена лише ясна передача одкровення» (5:92).\nПокора Посланцю (с.а.с.) означає покору Аллаху:\n«Хто підкоряється Посланцю, той підкоряється Аллаху. А якщо хто відвертається, то адже Ми не відправили тебе їх хранителем» (4:80).\nПокора означає повне дотримання Корану і Сунни, з якими прийшов Посланець Аллаха (с.а.с.), навіть якщо це суперечить бажанням і доводиться важко для душі. Люблячи Пророка (с.а.с.), необхідно підкорятись йому і прагнути досягти його вдоволення. Повідомляється від Анаса ібн Маліка (р.а.), що Посланець Аллаха (с.а.с.) сказав:\n«Ніхто із вас не увірує доти, доки не полюбить мене сильніше, аніж своїх батьків та усіх людей разом» (Бухарі, Муслім).\nТому мусульманин повинен слідувати усьому, що приніс Мухаммад (с.а.с.), вивчаючи Книгу Аллаха і Сунну Його Посланця (с.а.с.), не вдаючись в інші джерела і живучи так, як того хоче Господь. Він повинен слідувати тому шляху, який приведе у Рай, не відволікаючись від законів Аллаха і не переступаючи їх кордони. Необхідно знати дозволене, щоб виконувати, і заборонене, щоб сторонитись, як би важко це не було. Так він не опиниться у числі тих, які не вірили у зустріч зі своїм Господом:\n«Воістину, тим, які не сподіваються на зустріч з Нами, вдовольняються мирським життям і задовольняються ним, а також тим, які нехтують Нашими знаменнями, притулком буде Вогонь за те, що вони набували» (10:7,8).\nЯк мусульманин, який говорить «я люблю Аллаха і Його Посланця (с.а.с.)», може схилятись на бік невіруючих і беззаконників, борючись проти віруючих?! У такому випадку він любить і ненавидить не заради Аллаха?! Як люблячий Аллаха мусульманин може вдовольнятись іншими законами, окрім Шаріату, застосовуючи їх і закликаючи до них?!\n«Серед тих, хто вірує в Аллаха і в Останній день, ти не знайдеш людей, які любили б тих, хто ворогує з Аллахом і Його Посланцем, навіть якщо це будуть їх батько, сини, брати або родичі. Аллах накреслив у їх серцях віру і зміцнив їх духом від Нього. Він введе їх у Райські сади, в яких течуть ріки, і вони пребудуть там вічно. Аллах задоволений ними, і вони задоволені Ним. Вони є партією Аллаха. Воістину, партія Аллаха — це ті, хто набув успіху» (58:22).\nДеякі можуть спитати, чому мусульманин повинен любити Посланця Аллаха (с.а.с.) і звеличувати його до такого ступеня? Ці питання можуть тривожити деяких мусульман через прониклі у розум західні поняття, які охопили увесь ісламський світ. На це питання відповів Шейх аль-Іслям Ібн Таймійя: «Мусульманин повинен любити Посланця Аллаха (с.а.с.) і ставити його вище решти людей з причини того, що найбільше благо цього і Наступного світу недосяжне без віри у Пророка (с.а.с.) і слідування йому. Порятунок від покарання Аллаха і отримання Його милості неможливі без посередництва Посланця (с.а.с.), у якого необхідно вірити, любити і слідувати. Посланець (с.а.с.) — це той, за допомогою якого Аллах позбавляє від покарань у цьому і Наступному.\nПосланець (с.а.с.) — це той, хто приводить людину до кращого, що є у світі цьому і Наступному. Найбільше і найкорисніше благо — це віра (іман), яка досягається лише за допомогою Посланця (с.а.с.). Він — краще і корисніше для кожної людини, навіть більше, аніж вони самі для себе. Він — той, за допомогою якого Аллах виводить із пітьми до світла. Немає шляху до Аллаху в обхід Його Посланця (с.а.с.). Якщо ж говорити про саму людину та її родину, то адже ніщо із цього не допоможе їй перед Аллахом…». Як же Пророк (с.а.с.) не буде більш улюбленим для мусульманина, аніж життя, діти та усі люди, коли він (с.а.с.) виводить із мороків невір’я до світла віри, стаючись посередником у досягнення вічного блаженства у Раю?! Як може мусульманин не любити його (с.а.с.) так сильно, коли він (с.а.с.) стає причиною справжнього щастя?!\nЛюбов до Аллаху і Посланцю (с.а.с.) означає покору їм і прагнення до застосування законів Корану і Сунни, щоб зробити їх маяком, по якому люди знаходять прямий шлях. Ми повинні застосовувати їх повністю, не вибираючи одні і не залишаючи інші і не викривляючи їх згідно до своїх забаганок. Посланець Аллаха (с.а.с.) сказав:\n«Не увірує ніхто із вас доти, доки його бажання не будуть відповідати тому, з чи я прийшов» (Ібн Абу Асім).\nЛюбов мусульманина і мусульманки до Господу означає покору Йому у кожній справі і прагнення жити у межах Шаріату, не приймаючи нічого іншого. Любов до Аллаху мусульманки означає слідування Його законам вдалині від свої пристрастей, які ведуть до гніву Аллаха. Піддавшись слабкості бажань і позабувши про шаріатські вимоги до одягу, мусульманки біжать за модою і виходять на вулицю у неприйнятному вигляді, ослухуючись Аллаха кожну мить. Любов до Аллаха мусульманина означає виконання Його велінь і відсторонення від його заборон, а не зачіски по останньому слову моди і не вибір західної моделі одягу. Любов до Аллаху мусульманина і мусульманки означає життя по Його законам, слідування вірному керівництву, прагнення досягти вдоволення Аллаха і кращої нагороди. Любов до Аллаху означає покора Йому так, як Він наказав і побажав, а не так, як того хоче людина, трактуючи Іслам згідно зі своїми бажаннями.\nЧим же ти зайнята, о Умма Ісламу? Чому ти залишила шлях Пророка (с.а.с)? Як ти могла втратити місце, яким Аллах вшанував тебе, зробивши кращою Уммою серед людства? Чи не послідуєш ти по стопам Посланця Аллаха (с.а.с.), щоб стати вдячною Аллаху?\nПовідомляється від Аіши (р.а.), що зазвичай Пророк (с.а.с.) молився по ночам так довго, що його ступні покривались тріщинами, і одного разу вона спитала його: «Навіщо ти робиш це, о Посланець Аллаха, адже тобі вже пробачились все колишні і майбутні гріхи?», — на що він відповів:\n«О,Аіша! Хіба не варто мені бути вдячним рабом?!» (Бухарі, Муслім).\nДорога Умма! Будь вдячною Аллаху і займи гідне місце, яке тобі дарував Аллах. Веди людство до благу. Поверни собі славу і велич. Підніми стяг своєї релігії. Нехай твої сини усі свої сили витрачають на шляху установлення держави Ісламу, який дозволить тобі зайняти у цьому світі гідне місце.\n12 Шавваля1440 р.х.


За інформацією управління з питань транспортного забезпечення і зв’язку міської ради, з 13 квітня в Запоріжжі почнуть роботу автобусні маршрути, організовані міською владою для перевезення пільгових категорій городян до їхніх садово-городніх ділянок.\nАвтобусні маршрути курсуватимуть відповідно до затвердженого графіку. В понеділок і четвер автобуси вирушають від Річкового порту до зупинки Лози (о 6:40, 10:00, 16:50); у вівторок і п’ятницю – Агломерат (6:40, 15:10), Курьяново-ІІ (8:30, 17:40); у середу і суботу – В. Андріївка (7:30, 16:50); у четвер і неділю – Н. Олександрівка (7:00, 16:45), в середу і суботу – С. Андріївка (6:40, 10:25, 16:15). У вівторок і п’ятницю в 6:40 і 17:00 автобуси курсуватимуть з порту у напрямку зупинки Радянське до початку річкової навігації – по 26 квітня.\nУ вівторок і четвер катера ходитимуть до зупинок Н. Олександрівка-ІІ (час відправлення катера від порту – 7:50), Радянське і Курьяново-І (відправлення в 7:30); в середу і п’ятницю – до зупинок Привільне, Сади і Сади Запоріжсталі (відправлення катерів о 7:30).


Як правильно сконцентруватися на негативі й припинити самовдосконалення? – Портал Мегаполіс\nДнями у стінах міської спеціалізованої молодіжної бібліотеки «Молода гвардія» відбулася зустріч книжкового клубу 21 день. Другою спікеркою заходу стала Мирослава Мірошник, психологиня, тренерка, авторка програми по роботі з вигоранням, засновниця Життя Lab – Життя Love, Оpinion Columnist в Соаві і Natali.ua, спікерка українських фестивалів з психології, громадська діячка у сфері популяризації наукової психології.\nМирослава розповіла про книгу відомого датського філософа Свена Брінкмана «Кінець епохи self-help: як припинити самовдосконалення».\nПро світ, який з’їхав з глузду через постійне прискорення\nСвен Брінкман – датський професор психології, науковець і стоїк. Він написав книгу, що не залишить байдужим нікого, при цьому «self-help» викликає різні, інколи абсолютно полярні почуття у читачів: від цілковитого захоплення до несприйняття і відрази. Як каже Мирослава Мірошник, такий широкий спектр емоцій свідчить, що книжка виконала своє головне завдання – «включила» критичне мислення.\nСуть книги – не давати якісь вказівки або рекомендації, слідування яким приведе вас до успіху, а наштовхувати людей на роздуми, бо чим більше книга викликає у вас роздумів і протиріч, тим вона крутіша.\nТворіння Брінкмана складається з семи розділів, в яких він чітко й детально розповідає, що потрібно робити задля того, аби розірвати зачароване коло самовдосконалення та віднайти спокій розуму, який пропагували стоїки.\nНаш час є плинним, усе навколо постійно змінюється, формуючи щораз нову картинку світу. Головне завдання постмодерного суспільства споживання – це культура прискорення, не відставати, йти в ногу з шаленим ритмом життя, робити водночас багато справ і безперервно вчитись. Швидкість стала самоціллю, внаслідок цього суспільство страждає від депресії, емоційного та професійного вигорання, проте не полишає свого маніакального розвитку. Сучасний соціум – суспільство проектів. Різноманітні заняття і практики сприймаються як проекти, часто як короткочасні, непостійні і взаємозамінні. Люди перевантажують себе цими проектами, в результаті чого наші зобов’язання стають просто проектами, котрі можна відмінити, якщо з’явиться більш цікавий варіант.\nСвен Брінкман переконаний: консерватизм і традиціоналізм – це і є істинний прогрес.\nВійна з позитивною психологією та апелювання до філософії стоїцизму\nУ властивій йому сатирично-іронічній манері Свен Брінкман критикує як позитивну психологію, так і власні твердження. Тому «Кінець епохи self-help» не варто сприймати надто серйозно.\nБрінкман пише не про те, як знайти себе, а як з собою примиритись. Від прискорення і надміру інформації врятуватись складно, але можливо. Датський психолог пропонує досить провокативний метод – звернутись до філософії стоїцизму. Стоїки пропагують спокій розуму, почуття власної гідності, усвідомлення скінченності життя, виконання не лише своїх бажань, а й обов’язків.\nСтати кращою версією самої себе\nПозитивна психологія ділиться на два табори: популярну позитивну психологію та наукову позитивну психологію. Адепти популярної психології наголошують – мисліть позитивно, візуалізуйте, уявляйте лише хороше, ви можете все, бо людські можливості безмежні. Мирослава Мірошник пояснює: насправді ідея про те, що людина може все, помилкова, бо не враховується ряд чинників, скажімо, соціально-економічного характеру, економічна ситуація, адже є суттєва різниця між тим, що може собі дозволити людина, яка народилась у США, і людина, яка виросла у Мумбаї.\nНаукова позитивна психологія ґрунтується на фактах, дослідженнях позитивних аспектів психіки людини. При цьому основними темами досліджень галузі є щастя, оптимізм, довіра, прощення та солідарність. Так склалося, що популярна психологія якось дивно інтерпретує дослідження наукової психології, спотворюючи деякі її ідеї. У нашому контексті мова йде про трансформацію ідеї про користь саморозвитку на маніакальну залежність від саморозвитку. Суспільство створює умови, в яких ти не можеш не розвиватись, тобі нав’язують ідею про доконечну потребу вдосконалення і покращення, про те, як стати кращою версією себе, ти просто не маєш права зупинитись, бо ти все ще недостатньо хороший для світу, оточуючих і самого себе.\nМирослава вважає, що саме це й спонукало Брінкмана до написання книги з антисамоподопомоги.\nСім кроків для звільнення від тиранії культури прискорення\nОтже, якщо вам складно жити в культурі прискорення та маніакального розвитку і ви шукаєте альтернативу позитивному мисленню, настав час для семи кроків за Брінкманом.\n1) Припиніть прислухатися до себе.\nПоширеною є думка про те, що всі відповіді лежать всередині нас самих, але ви навряд чи знайдете відповідь всередині вас, як обчислити інтеграли, побудувати завод чи як буде «кінь» китайською мовою. Свен Брінкман зазначає, що переважна більшість того, що нам потрібно знати про світ, знаходиться в світі, а не всередині нас.\n2) Сконцентруйтесь на негативі\nАвтор дуже не любить позитивну психологію. Він пропонує більше думати про те, що може статись поганого, а не хорошого. Зазвичай прихильники позитивної психології перед початком якоїсь важливої для вас справи радять візуалізувати те, що хочете отримати, деталізуючи гіпотетичні хороші наслідки. Натомість Брінкман вважає, що це позбавляє людину можливості передбачити всі можливі варіанти і пропонує задуматись, які можуть бути негативні наслідки і підготувати запасний план дій.\n3) Навчіться говорити «ні»\nМи набагато частіше говоримо «так» і погоджуємось, аніж відмовляємо навіть тоді, коли це шкодить нашим інтересам. Причини тотального «так» – страх щось упустити, небажання видатись важким на підйом, усвідомлення скінченності життя, від якого потрібно брати якомога більше й одразу. У нас дуже багато варіантів вибору і ми намагаємось вибрати одразу все. Свен Брінкман пропонує обирати лишень найважливіше. Цікава ремарка – потрібно обирати важливе не те, що нам хочеться, а що потрібно робити.\n4) Придушуйте свої почуття\nЯкщо ви завжди задоволені і позитивні, інші люди можуть вважати вашу поведінку нещирою. А якщо ви не можете впоратися з гнівом, то здаєтесь примхливою дитиною.\nДоросла людина вибирає гідність, а не щирість.\nТому вчіться контролювати свої почуття. Наприклад, можна щодня думати про людину, яка вас образила, і подумки посилати їй посмішку. Говорячи про «негативні емоції», важливо уникнути непорозуміння. Те, що вина, сором і гнів називаються негативними, не означає, що вони погані і їх необхідно виключити з емоційного спектру. Усі вони притаманні людині. Те, що вони негативні, означає лише, що це реакція на негативні події у нашому житті. Коли стається щось погане, то завдяки емоціям ми про це дізнаємося – і це добре і правильно. Незважаючи на те, що ми часто чуємо протилежну думку, відчувати провину і сором дуже важливо. Якби не почуття провини, ми не могли б сприймати себе як людей, які несуть відповідальність за свої вчинки. Провина «каже», що ми зробили щось неправильне, і, хоча це почуття негативне, воно таки необхідне. Те ж стосується і сорому. Якби ми не соромилися, то не помічали б реакцію оточуючих на свої дії. Почуття сорому вказує, що в очах суспільства людина діє неправильно.\nВважається, що для того, щоб бути щирим (що в очах багатьох сприймається як ідеал), потрібно неодмінно висловлювати свої почуття, позитивні вони чи негативні. Якщо ви відчуваєте радість, потрібно одразу ж співати і танцювати, а якщо злитесь, то злість в жодному разі не можна придушувати. Замість того, щоб намагатися за будь-яку ціну добитися щирості, ви повинні прагнути до певного ступеня гідності, що передбачає вміння контролювати свої почуття.\n5) Відмовтесь від коуча\nСвен Брінкман вважає, що коучі, психологи і психотерапевти взагалі непотрібні, вони вам нічим не допоможуть, ви даремно витратите час і гроші. Сформувалась колективна залежність від порад лайф-коучів, спеціалістів з саморозвитку і здорового способу життя.\nУ сучасному суспільстві коучинг став невід’ємним інструментом саморозвитку. Коучі повинні допомогти нам знайти відповіді в самих собі і повністю реалізувати наш потенціал. Однак насправді це далеко від істини. Подумайте про те, щоб звільнити коуча і замість цього подружитися з ним. Наприклад, подаруйте йому квиток в музей і поцікавтеся, що можна зрозуміти про життя, якщо подивитися назовні, а не всередину. Навчіться насолоджуватися благами культури і природи – краще разом зі своїм колишнім коучем. Влаштовуйте пікнік або ходіть у музей як мінімум раз на місяць.\nНапевно, коучинг найяскравіше ілюструє, що не так в сучасній культурі прискорення, де важко встояти на ногах і знайти точку опертя. Концепція коучингу заснована саме на розвитку і змінах, причому напрямок і зміст розвитку в принципі неважливі.\nПроповідуючи розвиток, позитивність і прагнення до успіху, коучі суперечать ідеї стоїків про спокій розуму, якого можна досягти, якщо твердо стояти на ногах.\nКоучі стали новими проповідниками, а до розвитку і самореалізації люди прагнуть з майже релігійною одержимістю.\n6) Прочитайте роман, а не книгу з саморозвитку\nАвтобіографії і книги з самодопомоги лише заважають. Художня література, філософія виховують набагато більше, ніж книги з саморозвитку.\nБіографії завжди очолюють списки бестселерів, але частіше за все вони просто розповідають тривіальні історії успіху і вселяють ідею, що життя можна контролювати. Те ж стосується і книжок з самодопомоги. У підсумку ви переживаєте, що не відповідаєте цим стандартам щастя, багатства і здоров’я. А ось романи дадуть вам можливість зрозуміти, що людське життя – це щось складне і некероване.\nЧитайте як мінімум один роман на місяць.\nОдержимість автобіографіями відображає культуру індивідуалізації. Завдяки лінійній розповіді, коли про події розповідається в хронологічній послідовності, біографії заспокоюють читача, адже в сучасному світі всі несуться кудись стрімголов. І література з самодопомоги, і автобіографії підносять «я» як найважливіше в житті. Але це рідко таке цілісне «я», яке спирається на моральні цінності. Найчастіше це «я», засуджене до вічного розвитку і змін.\nМирослава Мірошник каже, що ця порада Брінкмана дуже слушна. Вона читає фізику, філософію і фантастику, це дає їй більше можливостей для роздумів, дослідження свого внутрішнього світу, аніж книги з самодопомоги.\n7) Міркуйте про минуле\nСвен Брінкман вважає, що ми живемо в світі, який націлений на майбутнє. Але думати потрібно про минуле, бо саме в минулому є важливі уроки, які допоможуть нам жити зараз.\nЧому озиратися на минуле сьогодні так несучасно? Це пов’язано з культурою прискорення, яка орієнтована на майбутнє й існує за рахунок того, що постійно створює нові уявлення про майбутнє. З’явилися компанії, інститути та консультанти, які займаються «дослідженням майбутнього». Ідея полягає в тому, що важливо відстежувати тенденції, аби підготуватися до того, що нас чекає. Насправді футурологи швидше займаються створенням майбутнього, ніж його дослідженням. Вони продають ідеї і поняття (про суспільство мрії, суспільство дозвілля, суспільство емоцій та ін.) своїм клієнтам, які готуються до того, що, як їм сказали, ось-ось настане. Передбачення збувається саме тому, що до нього підготувалися (і заплатили за нього). Наша підготовка до майбутнього почасти й створює майбутнє за рахунок того, як ми до нього готувалися.\nНеобхідно замінити ідею прогресу повторенням і навчитися дивитися в минуле.\nЦе характерно для людської природи і говорить про зрілий погляд на життя. Наприклад, «Ренесанс» буквально означає «відродження» – в цей час були заново відкриті грецька філософія, гуманізм, мистецтво і наука. Шекспір також не претендував на винахід чогось нового – він переписував Овідія або прямо використовував промови римських сенаторів. Тільки за останні декілька століть ми почали думати, що нове і орієнтоване на майбутнє – значить якісне саме по собі.\nМи створили культуру, в якій є місце концепціям розвитку, планам і семінарам про майбутнє, і саме тому легко забуваємо ідеї і досягнення минулого. Нове має сенс тільки в межах горизонту вже відомого. Якщо ви нічого не знаєте про минувшину і традиції, то не зможете створити нічого нового, що буде корисним людству.


Враження від подорожей: Слов'янськ. Орнітологічний заказник «Приозерний». Природна одиниця в межах міста\nСлов'янськ. Орнітологічний заказник «Приозерний». Природна одиниця в межах міста\nОрнітологічний заказник «Приозерний» розташований в північно-східній частині Слов’янська поблизу житлових масивів і жвавих автомагістралей. Місцезнаходження природної екосистеми в межах міста тягне за собою проблеми, такі, як стихійні звалища на території, шум підприємств, занепокоєння живих організмів, забруднення ґрунту і води побутовими стоками.\nСлов'янськ. Орнітологічний заказник «Приозерний»\nМільйони років тому в цьому місці вирувало тепле море. В результаті геологічних процесів сформувалися товщі кам’яної солі і карстові воронки. Підземні води, пройшовши через шари солі, заповнили котловани — так утворилися озера, які отримали назви Вейсове, Майданне, Левадне, Червлене, Червоне, Гаряче і інші невеликі озерця без найменувань.\nМальовниче роздолля з мілководними лагунами, затоками і лиманами облюбували птахи. На берегах слов’янських солоних озер співають, курличуть, свистять, гніздяться, зимують, розмножуються пернаті цяці, а перелітні сородичі проклали в болотних угіддях міграційний шлях.\nВсе менше залишається місця для проживання пташиних зграй. В 2001 році з метою підтримки оптимальних умов для розмноження та міграції птахів територія площею 79,5 гектарів оголошена природно-заповідною зоною місцевого значення. «Приозерний» входить до складу регіонального природного парку «Слов’янський курорт» і складається з двох частин в водно-болотній низині.\nГідронім утворений від близького розташування один до одного озер, але частина заказника розташована в заплаві річки Бессарабівка, притоки Казенного Торця. На інформаційному стенді повідомляється, що заказник населяють 70 видів пернатих друзів, 11 з них числяться в Європейському списку зникаючих екземплярів, 4 значаться в Червоній книзі України.\nУзбережжя вкрив солонець і інші представники солестійкої флори.\nНа спокій і тишу екосистеми вплинула діяльність солезавода, корпуси якого перебували практично в охоронній зоні.\nНаразі від підприємства залишилися руїни і занедбані корпуси.\nВ останні роки водойми міліють, а всюдисущий очерет бере в щільне кільце водні дзеркала.\nНа території заказника будь-яка діяльність, що суперечить його цілям і завданням і загрожує збереженню популяцій, неприпустима і карається законом. Неприпустимо розводити багаття, знищувати і пошкоджувати зелені насадження і трав’яний покрив, порушувати стан водойм, засмічувати природоохоронну зону. Забороняється вилов і знищення диких тварин, птахів, порушення умов їх поселення і гніздування. Якщо ви хочете побачити і почути тутешніх мешканців «Приозерного», не лякайте їх, не порушуйте закони природи, не заважайте пернатим сусідам, бережіть природне розмаїття і генофонд рослинного і тваринного світу.\nКоординати: 48°51’54"N 37°37’38"E\nАвтор: Trip Impressions на 09:08\nЯрлыки: Донецька область, екологія, заказник, ландшафтний парк, Слов'янськ, Слов'янський Курорт\nМісце: вулиця Сільзаводська, 17, Слов'янськ, Донецька область, Украина, 84110


Чому Синод РПЦ порівнює Чорногорську церкву з ПЦУ і називає їх розкольницькими? – Духовний Фронт України\nЧому Синод РПЦ порівнює Чорногорську церкву з ПЦУ і називає їх розкольницькими?\n12:40 | 03.01.2020\nСинод РПЦ назвав цинічним і розкольницьким закон про свободу віросповідання в Чорногорії. Відповідну заяву оприлюднили на сайті патріархії Російської православної церкви. Мова йде про закон, який підтримав 27 грудня парламент Чорногорії і підписав тамтешній президент. Документ передбачає, що всі релігійні об’єкти і землі на території країни, побудовані (або передані державою) до 1 грудня 1918 року, визнаються державною власністю. Синод РПЦ та Сербська православна церква звинувачують владу Чорногорії у тому, що вона нібито намагається вилучити майно — церкви і храми — у Сербської православної церкви.\nПрофесор і релігієзнавець Олександр Саган запевняє, що майно не відбиратимуть, натомість застосують досвід Естонії, коли держава забрала всі будівлі і землі і віддала їх в оренду громадам, які займали ці приміщення до цього. Вартість такої оренди — 1 євро на рік.\nТака модель дозволить відокремити церкву від політики, вважає релігієзнавець, адже естонська модель передбачає підписання договорів оренди, де є особливі умови.\n«У договорі було чітко вказано, якщо громада або її очільники чи представники займаються політичною діяльністю, договір анулюють. Громада з релігійної перетворюється на політичну організацію, а держава звільняє себе від обов’язку надавати ці приміщення» — пояснює Олександр Саган.\nПопри те, що прем’єр-міністр Чорногорії Душко Маркович запевнив голову Сербської церкви, що новий закон не спрямований проти церкви, серби бояться, що майно передадуть Чорногорській Православній Церкві, яку Сербська не визнає.\nПрофесор Саган пояснює, що Сербська церква не визнає Чорногорську, бо це питання геополітичних та економічних інтересів.\n«Президент Чорногорії Міло Джуканович звинуватив Сербську Православну Церкву в просуванні просербської політики в країні і прагненні підірвати її державність. Зазначу, що до вказаного у законі 1918 року Чорногорська церква була незалежною і окремою, у 1920 році вона і ще дві церкви об’єднались і утворили Сербську церкву, а в 1993 році Чорногорська церква хотіла відділитись і знову здобути незалежність, проте її оголосили розкольницькою».\nЦей закон — це перший крок до автокефалії, говорить релігієзнацець і пояснює, що зараз ведуться перемовини щодо автокефалії Македонської та Чорногорської церков. Це лякає представників Сербської церкви та Російської, оскільки визнання може викликати ланцюгову реакцію серед інших малих церков, які входять до складу «церков-імперій».\nНагадаємо, президент Чорногорії Джуканович раніше заявив, він хоче автокефалії для «Чорногорської церкви» за прикладом України.


7 порад учителю, які зроблять перший день навчання особливим для учнів — Чарiвна країна знань\n7 порад учителю, які зроблять перший день навчання особливим для учнів\n27.08.2017На допомогу вчителямКомментарии: 0\n1. Зробіть спільне фото зі своїми учнями\nДітям подобається фотографуватися. Ми впевнені, що вони з захопленням зустрінуть пропозицію зробити спільне фото і опублікувати його на сайті школи, або у спільноті вашого класу в соцмережах. Скористайтесь нашою порадою і доведіть, що ви сучасний вчитель.\n2. Нехай кожен учень напише анонімну записку\nЗапропонуйте своїм учням розповісти, чого вони очікують, чого бояться і чого прагнуть досягти в новому навчальному році. Проаналізуйте всі відповіді і складіть рейтинг очікувань та найбільших страхів, пов’язаних з початком нового року.\nЗачитайте їх в класі, супроводжуючи мотивуючими коментарями. Швидше за все, очікування та страхи різних учнів будуть схожими. Це приємно здивує учнів та допоможе кожному відчути себе частиною спільноти.\n3. Опитування «Ким хочуть бути ваші учні?»\nПопросіть учнів написати на папірці, яку професію вони б хотіли опанувати після закінчення школи. Повторюйте опитування кожні 6 місяців, щоб порівняти відповіді.\nТакі опитування — важлива частина профорієнтаційної роботи зі школярами. І вам, і учням буде цікаво слідкувати, як змінюються їх уподобання протягом кількох років. Тільки уявіть, як весело буде зачитати відповіді на випускному!\n4. Закладіть капсулу часу\nПопросіть учнів записати цікаві події з життя школи чи класу, їх мрії, або поради самим собі у майбутньому. Капсулу часу можна відкрити в кінці року, на випускному, або ж на зустрічі випускників через кілька років після закінчення школи.\n5. Заведіть відеощоденник\nМайже у всіх учнів та вчителів є смартфони з камерами, які здатні записувати відео гарної якості. Запишіть невеликий відеозвіт вашої зустрічі з класом після літніх канікул. Надалі ви можете доповнювати свій щоденник записами з екскурсій, шкільних свят чи днів народження когось з учнів.\nЗа рік ви назбираєте багато цікавих матеріалів, які можна змонтувати у короткий фільм про ваше шкільне життя. Такий фільм з цікавістю дивитимуться як самі учні, так і їхні батьки.\n6. Запропонуйте учням створити Кодекс класу\nДопоможіть учням відчути відповідальність за створення атмосфери порозуміння та порядку в класі. Нехай вони складуть список правил, яких кожен повинен дотримуватися протягом року.\nЦе можуть бути короткі настанови: бути ввічливим, не перебивати вчителя, посміхатися зранку і т. п. Ви також можете відвести сторінку в Кодексі з правилами для вчителя: бути справедливим, уважним до кожного учня, не переходити на крик.\n7. Створіть «Карту літніх канікул»\nДля створення «Карти» учні мають надрукувати та принести фотографії, зроблені під час літніх канікул. Підготуйте ватман, ножиці, фарби та клей. Нехай кожен виріже ножицями найцікавіший фрагмент своєї фотографії.\nПопросіть кожного зафарбувати свою долоню в той колір, який, на його думку, асоціюється з його літом. Після цього потрібно залишити відбиток долоні на ватмані. У відбитки потрібно вклеїти вирізки з фотографій.\nГотову «Карту» закріпіть на дошці. Тепер учням потрібно по черзі вийти до дошки та коротко розповісти про своє літо: пояснити, що зображено на його фотофрагменті, та чому він обрав саме такий колір для відбитку.\nПідсумовуючи розповіді учнів, можна пояснити їм, що хоча кожен відпочивав окремо, тепер ви поєднали спогади і створили «Карту» вашого спільного літа.\nВ кінці року ви зможете створити «Картку навчального року» за тим же принципом.\nПам’ятайте, що даруючи дітям приємні емоції, ви заряджаєте їх силами та бажанням вивчати щось нове, бути активнішими на уроках. Вони точно пронесуть приємні спогади про шкільні роки через все життя, і ви можете зробити так, щоб ці спогади були якомога радіснішими. Вдалого вам навчального року!


Синдром астенії – це своєрідний показник загальних проблем в організмі. Він виникає, коли фізичні і психічні навантаження не відповідають можливостям людини. В результаті чого навіть самий несуттєвий подразник може стати передумовою для більш серйозних захворювань.\nНерідко астенія виникає в осінньо-зимовий період. Це обумовлено зменшенням тривалості дня і напруги магнітного поля Землі. Ці процеси мають негативний вплив на біоритми людини: скорочується вироблення гормонів, зокрема гіпофіза, статевих залоз і наднирників, а також знижується збудливість нервової системи.\nВиникає у зв’язку з цим дефіцит гормонів призводить до погіршення можливостей організму перебудовуватися на роботу в умовах низьких температур і вологості. Особливо це стосується тих, хто воліє проводити більше часу вдома, замість прогулянок на свіжому морозному повітрі.\nСкажімо так, до групи ризику, потрапляють жінки, які намагаються будувати кар’єру і «тягнути» всі домашні клопоти поодинці.\nТакож до причин астенії відносять: нестачу вітамінів, голодування, стрес, надмірне вживання тонізуючих напоїв (чай, кава), алкоголь і будь-які порушення сну.\n4 групи симптомів астенії\n1. Фізична : постійне відчуття втоми, розбитості. При цьому сили відновлюються дуже повільно.\n2. Психологічна : дратівливість, іноді переходить в агресію, порушення сну, різкі зміни настрою і апатія.\n3. Інтелектуальна : складно концентрувати увагу, сприймати інформацію, працездатність залишає бажати кращого.\n4. Сексуальна : якщо й не повна відсутність статевого потягу, то, як мінімум, його зниження.\nОтже , з симптомами розібралися, тепер виникає питання: «як вилікувати астенію?». Багато поспішають до аптеки за ліками, але це не найкращий вихід. Таблетки нікуди не дінуться, тому почніть зі свого способу життя, правильного харчування і відмови від шкідливих звичок.\nПравильне харчування – важливий крок на шляху одужання. Віддайте перевагу наступним продуктам: нежирне м’ясо, печінка, риба, яйця, хліб з борошна грубого помелу, сир, сир і масло. Вони багаті вітамінами групи B, A, D, PP, E та іншими. Необхідна кількість вітаміну C забезпечать цитрусові, капуста (квашена і свіжа), солодкий перець.\nТепер вітамінні салати повинні постійно бути присутнім на вашому столі. Приводити рецепти особливого сенсу. Їх можна знайти величезну кількість. Єдине, що можна додати – використовуйте оливкову або кедрова олія замість соняшникової. А якщо посипати салати тертим сиром або волоськими горіхами, буде ще смачніше і корисніше.\nПравильне харчування в поєднанні зі здоровим способом життя і відмовою від шкідливих звичок допоможе вилікувати астенію і відчути себе повним сил і енергії.\nНовонароджений плаче при купанні\nВідносини батька і дорослої доньки\nНеконтрольоване сечовипускання - як з ним боротися?\nНорми розвитку дітей в 4 роки: початкові знання і вміння


Калушани невдало стартували у Першій лізі — Спорт Івано-Франківськ, sport.if.ua\nКалушани невдало стартували у Першій лізі\n03 Листопада 2019 (10:00)\nДебютний матч нового розіграшу Першої ліги завершився поразкою баскетбольного клубу "Калуш-ПНУ".\nЗі стартових хвилин підопічні Олега Пелеха взяли ініціативу до своїх рук і завдяки ривку 10:2 у середині першої десятихвилинки зуміли піти на першу перерву лідерами - 25:22. У другій чверті ситуація на паркеті вирівнялась і гості зусиллями потужних Шемосюка та Самчука зуміли вийти вперед - сирена на велику перерву зафіксувала рахунок 45:48 на користь львів'ян.\nА от перемломною у грі можна назвати третю чверть, протягом якої львів'яни збільшили свою перевагу над господарями до "+11" - 59:70. Як не намагались калушани наздогнати упущене у заключному відрізку гри, та гості таки довели гру до закономоріної перемоги - 74:81, "Калуш-ПНУ" зазнає поразки на старті Першої ліги.\nНайбільше у складі "Львова" господарям дошкуляли вже згадані Сергій Самчук та Ілля Шемосюк, які на двох "настріляли" у кошик калушан 53 (!) очки і провели на паркеті всю гру без замін. Найкращим у "Калуша" був Іван Янкевич, в активі якого 14 набраних очок.\nВже сьогодні суперники проведуть повторний матч на паркеті калуської ДЮСШ "Сокіл". Початок гри о 12:00. Господарі транслюватимуть матч наживо -> http://sport.if.ua/basketball/22869.html.\nБК "Калуш-ПНУ" - БК "Львів" - 74:81 (25:22, 20:26, 14:22, 15:11)\n2 листопада. Перша ліга, група 4, 1-й тур, перший матч. м. Калуш, ДЮСШ "Сокіл" - 70 глядачів.\nБК "Калуш-ПНУ": Рудинський (12 очок + 11 підбирань), Наявко (6), Янкевич (14), Следюк (7 + 5 підбирань), Педенко (9) - Рожак (13 + 8 підбирань), Бартоломеєв (9 + 6 підбирань), Сокіл, Захарчук (4 + 7 підбирань). Запасні: Ізмайлов, Грицюк, Лагойда. Головний тренер: Олег Пелех.\nБК "Львів": Шемосюк (25 очок + 6 підбирань + 6 передач), Яцковський (9 + 6 передач), Поляков (7 + 8 підбирань), Самчук (28 + 5 підбирань), Токар (6 + 9 підбирань) - Булаєв, Савченко, Іванов (2), Нестеров (4). Запасні: Клименко, Митрофанов, Ільницький. Головний тренер: Леонід Дербаба.


Обрано генерального директора комунального некомерційного підприємства "Тернопільський обласний центр громадського здоров'я" :: ЕЛЕКТРОННА ОХОРОНА ЗДОРОВ`Я\nГоловна Діяльність Новини Обрано генерального директора комунального некомер\nГромадське здоров’я — це колективна відповідальність за здоров'я нашого суспільства. Спільні дії для його профілактики, підтримки та покращення.\nСистема громадського здоров'я полягає у вивченні та розробці медичних та соціальних пропозицій, які спрямовані на підвищення якості та тривалості життя населення. Класичні приклади – вакцинація, боротьба з тютюном, програми із заохочення до здорового способу життя, тощо. Як приклад, це Рамкова конвенція Всесвітньої організації охорони здоров'я з боротьби проти тютюну. Україна підписала цю Конвенцію, що зобов'язало нас вжити заходів з обмеження куріння у громадських місцях та підвищення цін на тютюнові вироби (хоч останнє просувається не дуже активно).\nЯк там із громадським здоров'ям у нашій країні на сьогоднішній день\nНе дуже добре. Наша країна перша в Європі за кількістю ВІЛ-позитивних, в нас досі не вирішена проблема туберкульозу. Ми – країна, де сталася ядерна катастрофа. Більше 8% українських земель під сміттєзвалиськом. Низку індустріальних районів України можна сміливо назвати зонами екологічного лиха, але там і досі живуть люди, які часто помирають дуже рано, не доживаючи навіть до пенсійного віку. Враховуючи вищезгадані фактори, ми маємо негайно впроваджувати ефективну систему профілактичної медицини. Час і нам, як і всім іншим розвинутим країнам, взяти на себе відповідальність за наше з вами здоров'я.\nЄ п'ять основних складових у яких, нам потрібно досягнути успіху:\n- Здоровий спосіб життя. Нам про нього інформувати та заохочувати, вам (і нам, звичайно) його дотримуватись. Ну, а державним структурам забезпечити умови. Тож тут важлива міжсекторальна співпраця.\n- Профілактика захворювань. Краще попередити, ніж лікувати.\n- Співпраця громадян, держави та неурядових організацій. Тут окремо потрібно зазначити, що у складі неурядових організацій працює чимало експертів, які часто виконують свою роботу на волонтерських засадах. Нам варто перейти на здорову мотиваційну систему та оплачувати цю вкрай важливу роботу.\n- Доступна та якісна медицина. Тут без зайвих пояснень.\n- Контроль, моніторинг та оцінка медичних послуг.\nУ межах виконання зобов'язань, що стосуються Угоди про Асоціацію з ЄС, в Україні був створений Центр громадського здоров'я (ЦГЗ). Такі центри вже давно функціонують у США та країнах Європи, і основною їх (нашою) місією є контроль над інфекційними та неінфекційними хворобами, пропаганда здорового способу життя, підвищення тривалості та якості життя.\nМи, як регіональний ЦГЗ Тернопільської області, намагатимемось виконати та перевиконати всі обов'язки покладені на нас та сподіваємось на плідну співпрацю з нашою громадою та організаціями, що захочуть допомогти нам у виконанні нашої місії. Тож раді познайомитись і за роботу.


7.7. ХЛІБОБУЛОЧНІ ВИРОБИ ФУНКЦІОНАЛЬНОГО СПРЯМУВАННЯ НА ЗЕРНОВІЙ ОСНОВІ : Сирохман І. В.- Товарознавство харчових продуктів функціонального призначення : Кращі підручники\nХліб майже на половину задовольняє потребу людини у вуглеводах, на трети- ну — в білках, більш ніж на половину у вітамінах групи В, солях фосфору і заліза. Водночас хімічний склад хліба не досконалий і потребує збільшення кількості та досягнення збалансованості найважливіших нутрієнтів. Наприклад, він незбалансований за співвідношенням натрію й калію, оскільки 150—200 г хліба задовольняє добову фізіологічну потребу натрію, тоді як у калію — тільки в межах 5—15 %.\nУ розв’язанні проблеми поліпшення здоров’я населення України важливу роль можуть відіграти функціональні хлібобулочні вироби, оскільки хліб є одним із са- мих масових продуктів харчування. Він є найбільш доступним продуктом для ко- рекції харчової й біологічної цінності раціону людини. Асортимент хлібобулочних виробів, що випускається в Україні, досить широкий, однак виробів дієтичного, лі- кувально-профілактичного, спеціального призначення для різних груп населення недостатньо і їх частка в загальному об’ємі виробництва не перевищує 1—2 %.\nХліб можна вважати перспективним продуктом для збагачення на есенціальні інгредієнти завдяки тому, що він є загальновживаним і доступним за ціною. Надан- ня виробам бажаних функціональних властивостей можна здійснити шляхом цілес- прямованої оптимізації їх хімічного складу на базі використання нових видів сиро- вини й біологічно активних харчових добавок. Уже розроблено велику кількість технологій хліба функціонального призначення. В їх ряду важливе місце посідають технології, що передбачають використання продуктів переробки зародків пшени- ці — пластівців зародку, зародкового борошна, пророщеного зародку та ін.\nПоліпшити споживні властивості хліба можна з використанням нетрадиційної зернової сировини та продуктів її переробки. Наглядно це помітно на порівнянні виробів з борошна пшеничного першого і вищого ґатунків, які набагато бідніші ві- тамінами, ніж продукти з борошна другого гатунку\nОсновними принципами в процесі проектування хлібобулочних виробів функці-\nонального призначення повинні бути:\n вміст білкової складової у хлібі має бути максимально можливим;\n амінокислотний склад білків хліба повинен максимально відповідати складу\n співвідношення окремих фракцій жирних кислот (насичених, мононенасиче-\nних, поліненасичених) у складі ліпідів хліба має максимально наближатись до ре-\nкомендованого з позицій біологічної ефективності;\n співвідношення основних мінеральних елементів: кальцію, фосфору, калію,\nмагнію — слід наближати до оптимального.\nЗбагачення (фортифікація) хліба мікронутрієнтами повинно зберегти традицій-\nні органолептичні і фізико-хімічні характеристики кінцевого продукту, гарантувати\nфізіологічно оптимальний вміст у ньому добре засвоюваного мікронутрієнта у без-\nпечній для здоров’я людини формі, для чого слід врахувати, як технологічні, так і\nмедико-біологічні та економічні аспекти проблеми.\nРозроблені хлібобулочні вироби для використання в дієтотерапії. В якості дже-\nрела харчових волокон і біологічно активних речовин використані пшеничне, вів-\nсяне, гречане борошно і кукурудзяна олія. Найкращою сумішшю для приготування\nхлібобулочних виробів призначених для осіб, які страждають ожирінням, була су-\nміш, яка містить пшеничне, вівсяне і гречане борошно у співвідношенні 75:50:25. Виготовлений із неї хліб був багатий вітамінами, мікро- і мікроелементами і може бути рекомендований для застосування в дієтотерапії людей, які страждають ожи- рінням.\nЗ метою поліпшення складу розширено асортимент виробів з використанням ви- сівок та дробленого зерна. Розроблено рецептури й налагоджено виробництво хлі- бців та рогаликів висівкових, хліба «Зернятко», житнього з висівками та пшенично- висівкового, рогаликів з висівками, хлібців з вівсяними пластівцями, «Колосок», зернових.\nРозширюється виробництво зернового хлібу, який виготовляється шляхом замо- чування і подрібнення зерна, додавання дріжджів, інших технологічних добавок та випікання зернової маси. Деякі способи виготовлення зернового хлібу передбача- ють використання зерна, що проросло, в окремих випадках подрібнене зерно під- дають екструзії.\nЗерновий хліб містить всі біологічно активні інгредієнти зерна, а в разі необхід- ності одержання спеціальних дієтичних видів хліба, він додатково збагачується не- обхідними компонентами.\nДля підвищення харчової цінності хлібобулочних виробів актуальним є застосу- вання нетрадиційних видів сировини тваринного й рослинного проходження, яка багата на цінні біологічно активні і харчові речовини. До них можна віднести вто- ринні молочні продукти, сою, ферментовані зернові продукти, солодові екстракти, висівки, зародки пшениці, плющене зерно, борошно з льону, топінамбур, морські водорості, лікарські трави, листові овочі та ін.\nВ Україні створено хлібобулочні вироби підвищеної харчової й біологічної цін- ності з включенням у рецептуру білка зародків пшениці, кукурудзи, сої, амаранту, продуктів переробки листових овочів, листя амаранту, гарбуза, моркви, буряку, ек- страктів лікарських рослин.\nЗ цією метою запропоновано використовувати біологічно активну добавку\n«Глюкорн-100» — спиртовий екстракт жмиху зародків пшениці. Основними біоло-\nгічно активними речовинами цієї добавки є вітаміни групи В, токофероли (вітамін\nЕ), каротин, а також амінокислоти та мікроелементи: калій, залізо, мідь, кальцій,\nалюміній, магній, молібден, селен. Багатий вітамінний і мінеральний склад «Глю-\nкорна-100» дозволяє використовувати його в технології хліба функціонального\nпризначення. Вплив добавки (1,0...8,0 % від загальної маси борошна) на якість хлі-\nба наведено в табл. 7.39 і 7.40.\nВПЛИВ БАД «ГЛЮКОРН-100»\nНА ОРГАНОЛЕПТИЧНІ ПОКАЗНИКИ ЯКОСТІ ПШЕНИЧНОГО ХЛІБА\nХарактеристика показників якості зразків хліба\nЗ добавкою, % до маси борошна\nЗовніш- ній ви- гляд\nФорма правильна з маленькими тріщинами\nФорма правильна, без підривів, поверхня гладка без тріщин\nСтан м’я- кушки\nДобре розвинута нерівномірна пористість,\nеластична м’якушка, товстостінна скоринка\nДобре розвинута, рівномірна пористість, еластична м’якушка, тонкостінна ско- ринка\nХарактерний виробу з легким приємним присмаком добавки\nХарактерний виробу з при- ємним, вираженим при- смаком добавки\nХарактерний виробу з приємним запахом добавки\nВологість хліба, %\nКислотність хліба, град\nПитомий об’єм, см/100 г\nВикористання добавки «Глюкорн-100» дозволяє отримати випечені вироби з більш високими показниками фізико-хімічних властивостей, порівняно з продукці- єю без неї. Так, вологість дослідних виробів на 1,2...1,6 % вища, ніж у контрольних зразках. Це пояснюється високою вологоутримуючою здатністю добавки. Підви- щення вологості готових виробів веде до збільшення виходу хліба на 6,0...10,0 % відносно контрольних зразків. Кислотність готового хліба з дослідною добавкою практично не змінюється і знаходиться в допустимій нормі.\nВеличина пористості виробів з біологічно активною добавкою «Глюкорн-100» також значно вища, ніж пористість контрольного зразка, а отже і питомий об’єм виробів зі збагачувальною добавкою також перевищує цей показник контрольного зразка без добавки на 7,0...15,0 %. Формостійкість виробів з дослідною добавкою перевищує формостійкість хліба без добавки на 10,0—12,0 % порівняно з контро- льним зразком. Таким чином, використання біологічно активної добавки «Глю- корн-100» у концентраціях 1,0—8,0 % до маси борошна для виготовлення пшенич- ного хліба дозволяє отримати вироби з високими органолептичними і фізико- хімічними показниками якості, що служить підставою рекомендувати добавку для розробки технології хліба функціонального призначення.\nНовим напрямком є виготовлення хлібобулочних виробів з використанням дис- пергованого (біоактивованого) зерна пшениці, жита, сої, гороху. Такі продукти від- різняються підвищеним вмістом цінних компонентів цілого зерна: вуглеводів, хар- чових волокон, амінокислот, ліпідів, мінеральних речовин, вітамінів, а також відсутністю антипоживних факторів (алкілрезирцинолів, інгібіторів трипсину, не- засвоюваних олігоцукридів та ін.).\nЖиттєво необхідним є створення продукції з лікувально-дієтичними власти- востями. Одним з напрямків розв’язання даної проблеми є виділення біополіме- рних комплексів — харчових волокон із рослинної сировини і включення цих добавок до складу хліба. Здатність добавок знижувати вплив негативних змін у харчуванні забезпечується завдяки мобілізації захисних функцій організму. Так, харчові волокна трав, топінамбуру поліпшують вуглеводний обмін завдяки зни- женню рівня цукру в крові хворих на цукровий діабет. Харчові волокна зерно- вих і бобових сприятливо впливають на функціонування шлунково-кишкового тракту. Найбільш розповсюдженими є хлібобулочні вироби, збагачені харчови- ми волокнами. Розроблені технології хлібобулочних виробів з введенням різно- манітних концентратів зернових харчових волокон. Харчові волокна бобових трав і винограду здатні виводити радіонукліди з організму, а більшість видів ха- рчових волокон є ентеросорбентами.\nКомпозиційні добавки у суміші з хлібопекарськими і пивними дріжджами є не лише джерелом білка і вітамінів групи В, але й сприяють прискоренню реабілітації організму в післяопераційний період. Прикладом можуть бути складові частини ві- вса, амаранту, сої та інших культур.\nОвес містить цінну клітковину, особливо β-глюкан, який частково розчиняється у воді і утворює розчини високої в’язкості. Він позитивно впливає на роботу шлун- ково-кишкового тракту, знижує вміст загального холестерину і LDL-холестерину у крові. Тому вівсяна продукція з відповідним вмістом β-глюкану сприяє зниженню рівня холестерину і ризику серцево-судинних захворювань. У США, Швеції і Вели- кобританії дозволено наводити на упаковках вівсяних продуктів, що містять не ме- нше 0,75 г засвоюваної клітковини на одну порцію, інформацію про користь проду- кту для здоров’я. Найбільший вміст β-глюкану (до 15 %) характерний для продукції, що включає зернову оболонку. Вівсяні пластівці містять 4 % розчинної клітковини, а продукція із традиційних висівок може бути використана для збіль- шення масової частки клітковини в хлібі до 6 % і вище.\nАмарантове борошно інтенсифікує процес газо- і цукроутворення, поліпшує властивості тіста, скорочує тривалість бродіння і вистоювання тіста у хлібопекар- ному виробництві. Невисокий вміст білка, який не утворює клейковину, введення амарантового борошна не призводить до погіршення властивостей клейковинного комплексу пшеничного борошна, а навпаки, за рахунок вмісту ліпідів, у тому числі ПНЖК, які мають окислювальну активність, гарантує поліпшення властивостей пшеничної клейковини (табл. 7.41).\nЗа даними дослідників, хліб з амарантовим борошном, порівняно з традиційним, мав більш яскраве, золотисте забарвлення, приймав особливий «здобний», приєм- ний смак і був більш ароматним. Поверхня скоринки стала більш гладкою, м’якушка мала приємну «ажурну» структуру, більш еластичну і ніжну, пористість краще розвинуту, рівномірну, дрібну і тонкостінну.\nЗбагачення хлібобулочних виробів продуктами переробки сої вважається перс-\nпективним шляхом розв’язання проблеми білкового дефіциту харчування.\nЗастосування сої у хлібопекарській галузі обумовлене цілим рядом її багатофун-\nкціональних технологічних якостей (табл. 7.42).\nу які вводять\nВид соєвого білка\nАбсорбція і зв’язування води\nЗв’язування води воднем, за-\nхоплення води (не капає)\nБілок впливає як зв’язуючий матеріал\nДисульфідні зв’язки в гелях,\nЗв’язування вільних жирів\nАбсорбція, зв’язування, виді-\nКонцентрат, ізолят, гі-\nУтворення плівки для втри-\nЗбиті креми, десер- ти, кекси із збитого білка\nІзолят, гідролізат, соє-\nПриготування продуктів на основі пшеничного борошна, в основному, передба- чає використання соєвого борошна й крупів, і значно менше концентратів, ізолятів, гідролізатів і текстуратів (табл. 7.43). Додавання 5 % соєвого борошна у рецептуру пшеничного хліба істотно поліпшує його поживну цінність і забезпечує оптималь- ний амінокислотний склад продукту.\nПечиво бісквіти, тістечка, олад-\nки, закуски і ін.\nФункціональні властивості соєвих білків, такі як зв’язування води, зв’язування жирів, емульгування води й жирів у стійку систему, формування в’язкості продук- ту, добра стійкість під час заморожування і відтаювання, формування розсипчасто- сті та інші мають велике значення у виробництві продуктів хлібопечення. Ці влас- тивості соєвих білків, які містяться в добавленому соєвому борошні або крупці, поліпшують реологічні властивості і пухкість тіста, полегшують його машинний обробіток, краще розподіляють воду й жир у ньому, поліпшують сенсорні власти- вості готових продуктів (поверхневе забарвлення, хрустка скоринка, смак та ін.), подовжують свіжість і термін придатності продукту.\nЗастосування знежиреного борошна, яке виробляють з урахуванням збереження в сої ферменту ліпоксигенази, допомагає отримувати хліб з світлішою м’якушкою, що пояснюється відбілюванням ліпоксигеназою каротинових пігментів. Окислюва- льні властивості ліпоксигенази також проявляють зміцнювальну дію на білки клей- ковини, що сприяє підвищенню питомого об’єму хліба. Одночасно помітне підси- лення смакових і ароматичних показників хліба.\nСоєві білки з природною емульгуючою здатністю надають хлібному тісту вели- ку пружність, аналогічно з використанням знежиреного сухого молока. Внаслідок цього тісто стає більш придатним до машинного обробітку.\nСоєве борошно з додаванням лецитину або борошно з підвищеним вмістом жи- ру, завдяки підвищенню емульгуючої здатності, дозволяє зменшити кількість яєць і жирів, що закладаються в тісто.\nПоживні властивості соєвих продуктів добре відомі і визначаються їх хімічним складом. Як багате джерело есенціальних амінокислот, соєве борошно значною мі- рою поліпшує біологічну цінність і засвоюваність білка в самому пшеничному бо- рошні і борошні інших зернових. Соєве борошно підвищує в продукті кількість бі- лків, мінеральних речовин і вітамінів групи В. Одночасно зменшується кількість вуглеводів, що особливо важливо для дієтичних видів хліба і булочних виробів, на- приклад, для діабетиків.\nОднією з переваг застосування соєвого борошна у хлібобулочних виробах є збе- реження свіжості. Білок сої зв’язує воду і тим самим гальмує переміщення вологи із крохмалю в клейковину, подовжує свіжість хліба мінімум на 3 дні.\nПшеничний глютен (не обов’язково)\nВода (залежно від якості борошна і замісу)\nФерментноактивне соєве борошно\nОлія або рослинний жир\nВикористання сквашеного соєвого молока позитивно впливає на газоутворення в тісті, що сприяє скороченню тривалості його виготовлення, збільшенню питомого об’єму готових виробів і кращій пористості м’якушки. За фізико-хімічними й орга- нолептичними показниками дослідні зразки хліба перевершують контрольний. Найбільш високі результати спостерігаються у зразків хліба з використанням сир- ної закваски і настою чайного гриба. Пробіотичному ефекту від внесення скваше- ного соєвого молока в рецептуру хліба супроводжує поліпшення органолептичних і фізико-хімічних властивостей продукту.\nЕфективними є «порошкові технології» з використанням композитних сумішей, наприклад, сумішей підсолоджувачів із зародковими пластівцями, вітамінно- мінеральними препаратами, харчовими волокнами (висівками), соєвими продукта- ми. Такі готові суміші використовуються для замішування тіста і кожна композитна суміш відповідає певному типу дієтичного виробу.\nРозроблена технологія порошкоподібних білково-жирових продуктів із збалан- сованим аміно- і жирнокислотним складом на основі використання білкового кон- центрату із пшеничних висівок, соєвого напівзнежиреного борошна, олії соняшни- кової рафінованої і олії пальмової.\nБілково-жирові продукти мають такий склад, %: жиру — 8—21, білка — 45—51, клітковини — 2—3, вуглеводів (переважно крохмалю) — 20,6—30 і золи 4—5. У них відсутні лімітовані амінокислоти, а жирнокислотний склад збалансований, оскільки частка насичених жирних кислот складає 28 %, мононенасичених — 25 %, поліненасичених — 47 %. Співвідношення цих груп кислот на рівні 1,1:1:1,9, що близьке до необхідного. Трансізомери жирних кислот у продуктах практично від- сутні (не більше 1 %).\nДля вивчення можливості використання білково-жирових продуктів у тех- нології хлібобулочних виробів визначають їх функціональні властивості. Біл- ково-жирові продукти мають розчинність 15—21 % від загального білка, водо- зв’язуючу здатність — 1,7—1,8 г/г, жирозв’язуючу здатність — 0,68—0,85 г/г і стабільність емульсії 50—58 %. У них збалансований аміно- і жирнокислотний склад, завдяки чому їх можна використовувати для підвищення харчової й біо- логічної цінності хлібобулочних виробів. Вони здатні зв’язувати воду, жир і емульгувати останні.\nПитомий об’єм хліба збільшився на 13 %, пористість — на 4 %, формостій- кість — на 24 %, а загальне стискання м’якушки — на 71 %. Білково-жировий про- дукт із збалансованим аміно- і жирнокислотним складом сприяє також збереженню свіжості хліба. Запропоновано два варіанти цих продуктів, які мають однакову хі- мічну природу білкових компонентів і жирової складової, але відрізняються особ- ливостями їх приготування, структурою і функціональними властивостями (табл. 7.45).\n(табл. 7.46), а жиром із збалансованим жирнокислотним складом — до 2,4 % проти\n0,81 у контролі.\nВміст, % від загального білка: водо- і солерозчинних білків клейковинних білків\nВологозв’язуюча здатність, %\nЖирозв’язуюча здатність, %\nКонтроль, мг/100 г\nХліб з білково-жировим продуктом, мг/100 г\nСпіввідношення між насиченими, мононенасиченими і поліненасиченими жир-\nними кислотами у хлібі наближається до рекомендованих норм — 1:1:2,1 проти\n1,2:1:4,1 у контролі.\nОтже, вплив білково-жирових продуктів на показники клейковини, тіста і хліба\nзалежить від особливостей способів їх приготування і фізико-хімічних властивос-\nтей їх білків.


ІУ. Осмотичний і онкотичний тиски. Регуляція сталості осмотичного тиску. — Студопедія\nІІ.Основні фізіологічні константи крові.\nДо фізико-хімічних властивостей крові відносять:\n1.Осмотичний тиск крові – 7,5 атм;\n2. Реакцію крові – рН =7,36-7,4;\n3. Щільність крові (густина) – вища від щільності води за рахунок розчинених у ній речовин. Густина плазми становить 1,025-1,034 г/см3, цільної крові – 1,05-1,06 г/см3, еритроцитів – 1,09 г/см3.\n4. В’язкість крові – 5,0 (визначається відносно в’язкості води=1). В’язкість визначається тертям крайніх шарів плазми до стінки судин. Збільшує в’язкість крові вміст еритроцитів, білкових молекул. За рахунок в’язкості кров створює опір кровотоку.\nІІІ. Плазма. Плазма містить 90-92% води і 9-10% сухого залишку (органічні і неорганічні речовини). Вода постійно оновлюється ( за одну хвилину 70% води). Обмін води між плазмою і міжклітинним простором здійснюється у мікроциркуляторному руслі.\nОрганічні речовини крові:\n- білки (альбуміни, глобуліни, фібриноген) – 7,2%;\n- глюкоза (3,33 – 5,55 ммоль/л); це єдине джерело для мозку (при концентрації нижче 2,22 ммоль/л у людини виникає гіпоглікемічна кома – втрата свідомості, порушення кровообігу і дихання).\n- продукти проміжного обміну, сечовина, сечова кислота.\n1. Альбуміни у руслі крові містяться тривалий час (10-15 діб). Їх функції: 1) транспортна функцію (тому що мають сумарно велику площу поверхні), 2) Резервні білки для утворення амінокислот; 3) створюють онкотичний тиск (обмін води між тканинами) – для регулювання об’єму крові( регулюють ОЦК та інтенсивність утворення сечі).\n2. Глобуліни – група білків, яка поділяється на фракції: альфа, альфа, бета, гама-глобуліни. Циркулюють глобуліни 5 діб. Їх функції: 1) транспортна – альфа-глобуліни переносять ліпіди, тироксин, гормони наднирників, мідь; бета-глобуліни – залізо, гем, ліпіди,\n2) захисна – гама-глобуліни є антитіла.\n3. Фібриноген – найбільший білок плазми. Його функція – зсідання крові й припинення кровотечі.\nБілки плазми мають буферні властивості (підтримують рН крови), забезпечують артеріальний тиск (внаслідок в’язкості), заважають осіданню еритроцитів, підтримують в’язкість крові (підтримують тиск в судинах).\nМінеральні речовини становлять 0,9 % маси плазми. Тут переважно містяться натрій, калій, кальцій, хлор,НСО3 -,НРО4 2-. Деяких речовин знаходиться незначно – це мікроелементи (мідь, залізо). Більшість мінеральних речовин постійна, їх рівень регулюють гормони (кальцій).\nОсмотичний тиск – основан на осмосі (протягування деяких речовин до себе води) і дорівнює 7,5 атм. Осмотичний тиск (сила, з якою розчин спрямовується до речовини) визначається концентрацією розчинених молекул. 96% загального осмотиску плазми припадає на частку неорганічних електролітів (солей), серед яких основна роль належить NaCl (60-80%). У клінічній практиці використовують переливання кровозамінників. Для цього використовують ізотонічні (фізіологічні) розчини. Найпростіший кровозамінник – 0,9 % розчин натрію хлориду, який створює осмотиск, близький до 7,5 атм. Розчин, осмотиск якого перевищує осмотиск плазми, зветься гіпертонічним, а, якщо має менший осмотиск – гіпотонічним.\nОнкотичний тиск – це частина осмотичного тиску, який створюється органічними речовинами плазми (білками). На білки плазми припадає 0,03-0,04 атм (25-30 мм рт.ст.) тиску. Завдяки вищому онкотичному тиску в крові утримується вода.\nОсмотиск і онкотиск забезпечують водний обмін між середовищами організму, впливають на обмін води між плазмою крові і клітинами крові.\nПри порушенні осмотиску або онкотиску у плазмі змінюються функції клітин крові і тривалість їх життя. Так, при зниженні осмотиску вода буде надходити у клітини крові, виникає розрив оболонок клітин (осмотичний гемоліз). При підвищенні осмотиску вода виходить із клітин – зморщування клітин.\n1) Активність біосинтезу білків в печінці;\n2) Робота органів виділення – нирки, потові залози.\nПри ураженні нирок порушується виведення білків, виникають набряки тканин.\nУ. Кислотно – основний стан крові. Буферні системи. Види. Механізми функціонування.\nРеакція крові (рН) зумовлена співвідношенням в ній водневих і гідроксильних іонів. Реакція крові є слабко лужною. В стані фізіологічного спокою рН арт. крові дорівнює 7,4, а у венозній – 7,36. рН крові жорстко запрограмовано – життя можливе лише при зміщенні у вузькому діапазоні рН: від 7,0 до 7,8. В процесі діяльності клітин у них постійно накопичуються кислі продукти обміну, які зменшують рН. Підтримання сталості рН крові на оптимальному рівні здійснюється певними системами – буферними.\n1) Буферна система гемоглобіну (гемоглобін-калійна сіль Нв)– найпотужніша, становить 75% буферної місткості крові. У тканинах гемоглобін крові виконує функцію лугу і зв’язує СО2 і Н+, а в легенях – функціонує як кислота, запобігає закисленню крові після виділення з неї вуглекислоти.\n2) Карбонатна БС( вугільна сіль Н2СО3, бікарбонат натрію NаНСО3)– утворюється слабкою вугільною кислотою і її сіллю – Na СО3. Якщо додати до такої речовини надлишок NаНСО3 – солі сильної кислоти, то вона витіснить слабку кислоту з її сполук і з лугу. В розчині залишається слабка кислота і сіль сильної кислоти. Якщо до буферної системи додати лугу, то утворюється сіль слабкої кислоти і вода. Тому в обох випадках зменшується відхилення активної реакції.\n3) Фосфатна буферна система (одноосновний NаН2РО4 і двохосновний фосфат натрію Nа2НРО4) – утворюється дигідрофосфатом (NаН2РО4) і гідрофосфатом (NаНРО2). Перша сполука поводить себе як слабка кислота, друга – як луг.\n4) Буферна система білків – зумовлена наявністю в їхньому складі кислотних і лужних груп. Тому в кислому середовищі білки дисоціюють як луги, зв’язуючи водневі іони, а в лужному зв’язують іони гідроксилу.\nЗбереженню сталості рН сприяє функціонування легень, нирок, шлунка, кишок, потових залоз. Через нирки та потові залози виводиться надлишок лугів і кислот.\nЗміщення рН крові ближче до кислого середовища називають ацидоз, а до лужного – алкалоз.\nТема: Фізико – хімічні властивості крові. | Тема: Захисна функція крові.