Подвоєний імперативний мандат для місцевих депутатів | Аналітичний центр «Обсерваторія демократії»\nОднією з найбільш неоднозначних законодавчих новел 2020 року, з точки зору демократичних практик в частині місцевих виборів, стала нова редакція норми про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою.\nТреба відзначити, що нові підходи реалізовані не тільки для депутатів, але й для інших виборних посад – сільських, селищних і міських голів, проте в цьому матеріалі увагу буде сфокусовано саме на депутатському корпусі.\nІмперативний мандат у світовій практиці: від диктату виборців до партійної гегемонії\nУ широкому сенсі слова, «імперативний мандат» – це вимоги, які пред’являються до виборної особи, і порушення яких може призвести до її відкликання тими, кого вона представляє. Наприклад, виконання наказів виборців, входження у фракцію партії, від якої обрано, звіт перед виборцями і т.д.\nТакий мандат зазвичай протиставляється «вільному», який надає своєму носієві набагато більшу свободу дій, що спирається на примат особистих переконань і розуміння суспільного блага.\nСпочатку (у межах деяких наукових співтовариств і на сьогодні) імперативний мандат трактувався вужче – як політико-правова відповідальність депутата безпосередньо перед своїми виборцями. Предтечею такого підходу можна вважати практики, що мали місце ще в античній Греції і Римі та реалізовувалися у формі звіту обраної особи про свою роботу перед громадянами.\nЯкщо ж говорити про сучасне розуміння імперативного мандата, то його концепція базується на теорії народного суверенітету Жан-Жака Руссо. Вона передбачала, зокрема, що депутат висловлює волю своїх виборців і жорстко обмежений у своїх діях їх наказами.\nНайбільш історично яскравим прикладом застосування імперативного мандата можна вважати Паризьку комуну. Представники Національних зборів були зобов’язані фактично буквально слідувати дорученням своїх виборців і могли бути ними відкликані у будь-який момент.\nТаким чином, класична модель імперативного мандата передбачає, що депутат повинен керуватися безпосередніми наказами тих, хто довіряє йому представництво своїх інтересів, і здійснювати перед ними обов’язковий звіт про свою діяльність. У разі ігнорування цих норм або внаслідок інших порушень, які підривають довіру його виборців, депутат може бути відкликаний із представницького органу.\nПрактичною альтернативою ідеям Руссо стала концепція національного суверенітету, напрацьована в 1789 році французькою Конституційною Асамблеєю. Вона передбачає, що парламент є загальнонаціональним представницьким органом, а його депутати висловлюють волю нації як її представники. Звідси виріс принцип вільного мандата, що передбачає свободу депутата від прямих наказів своїх виборців, оскільки він повинен представляти інтереси не якоїсь частини суспільства, а всієї нації.\nРеалізація підходів класичного імперативного мандата не викликала принципових складнощів, поки мова йшла про територіальне представництво, як в тій же Паризькій комуні (у Франції комуна – адміністративно-територіальна одиниця, громада в населеному пункті й орган місцевого самоврядування). Коли соціально-політична структура суспільства стала складнішою та на передній план в якості ключових суб’єктів виборчого процесу вийшли політичні партії, кандидати, а, відповідно, й депутати стали залежати від партії більше, ніж від конкретних виборців. Центр впливу в рамках імперативного мандата відчутно почав зміщуватися в бік партій, які, де-факто, стали посередниками між виборцями і депутатами.\nУ ХХ столітті імперативний мандат, у тому чи іншому вигляді, був присутній в СРСР та інших країнах соцтабору. З урахуванням безумовної державотворчої гегемонії Комуністичної партії в Радянському Союзі та її клонів в інших соцкраїнах, можливість виборців впливати на порядок денний представницьких органів і відкликати депутатів носила в основному ритуальний характер. У державах з демократичним політичним устроєм домінував вільний представницький мандат.\nПісля розпаду Радянського Союзу і Варшавського договору номінальний імперативний мандат залишався характерним переважно для країн державного соціалізму: Північної Кореї, Куби, Китаю і їм подібних. Крім того, в тій чи іншій формі він присутній в країнах із слабкою демократичною системою, таких як Індонезія, Ефіопія, Філіппіни, Білорусь, Україна та інші. У сучасних усталених демократіях імперативний мандат використовується рідко, як правило, на рівні місцевого самоврядування або федеративних утворень: в деяких штатах США, окремих кантонах Швейцарії, в Японії та інших.\nНе можна сказати, що світова наукова і політична дискусія з питань співвідношення імперативного та вільного мандатів себе остаточно вичерпала. Так, наприклад, у 1992 році в Сполучених Штатах була запропонована поправка до Конституції, яка передбачала введення права відкликання виборцями сенаторів і представників від штату. І хоча вона була відхилена, представляє інтерес сам факт її подання.\nІмперативний мандат в Україні до 2020 року\nВ Україні практика застосування імперативного мандата в обох його іпостасях налічує не один рік і носить не стільки конституційно-теоретичний, скільки політико-прикладний/інструментальний характер.\nМіж «тушками» і партійним диктатом: імперативний мандат народного депутата. У Верховній Раді України імперативний мандат був введений Законом «Про внесення змін до Конституції України», який був прийнятий у грудні 2004 року. Рішенням Конституційного Суду від 30.09.2010 року цей закон визнаний неконституційним.\nЗгідно із зазначеними поправками до Основного Закону, повноваження народного депутата, обраного від політичної партії/виборчого блоку, достроково припиняються у разі невходження у відповідну парламентську фракцію або виходу з неї. Рішення про дострокове припинення повноважень повинен був приймати керівний орган партії/блоку на підставі Закону (про необхідність окремого законодавчого унормування понять «невходження»/«виходу» депутата з фракції заявив і Конституційний Суд у своєму рішенні від 25 червня 2008 року). Однак, всупереч вимозі Основного Закону, ця норма партійного імперативного мандата довгий час залишалася законодавчо не конкретизованою.\nПоштовхом до ініціювання та прийняття зазначеної норми стало прагнення керівництва парламентських партій припинити процес міжфракційних переходів народних обранців (так звані «тушки» в парламенті).\nПроблема дійсно стояла гостро. По-перше, фракційне «дезертирство» сприяло розмиванню механізму політичної відповідальності. По-друге, така практика створювала сприятливе середовище для розквіту політичної корупції. По-третє, можливість переходу і, відповідно, позаелекторальної зміни балансу сил у законодавчому органі, неодноразово призводила до випадків прямого тиску діючих президентів на депутатів з метою змусити їх змінити фракційну «прописку». По-четверте, це спотворювало волю виборців, які віддали голоси за ту чи іншу політичну силу.\nУ той же час, впровадження партійного імперативного мандата також створювало ряд ризиків, зазначених, зокрема, «Європейською комісією за демократію через право» (Венеціанська комісія). По-перше, як і в попередньому випадку, позбавлення партією депутата його конституційних повноважень, спотворює вибір виборця, який проголосував за конкретний виборчий список. По-друге, значно збільшується залежність депутата від лідерів партії. По-третє, створюються умови для аберації представництва, коли в практичній діяльності депутати більше керуються корпоративними партійними інтересами, ніж інтересами представлених ними громадян. Тим більше, що прийнятий в березні 2004 року новий Закон «Про вибори народних депутатів України», який визначив перехід від змішаної до пропорційної системи формування парламенту, виступив каталізатором інституційного посилення ролі партій і їх лідерів.\nУ 2008 році «Блок Юлії Тимошенко» спробував ініціювати прийняття закону, який би розшифрував (а, фактично, розширив) пункт 6 другої частині статті 81 чинної на той момент редакції Конституції України. 14 січня до ВРУ було внесено законопроект № 1336 «Про внесення змін до Закону України «Про статус народного депутата України» (щодо дострокового припинення повноважень та обмеження пільг народного депутата України)».\nВін, зокрема, передбачав дострокове припинення повноважень народного депутата в разі невходження до складу фракції політичної партії (виборчого блоку), за списком якої (якого) його було обрано, або виходу з неї.\nКлючові терміни в ньому тлумачилися в такий спосіб.\nНевходження депутата до складу фракції:\nА) відмова від підписання особистого письмового повідомлення про формування фракції;\nБ) неподання в день прийняття присяги письмової заяви про входження до відповідної фракції;\nВ) відмова від участі в діяльності фракції;\nГ) фактична протидія діяльності депутатської фракції.\nВихід зі складу фракції:\nА) звернення з особистою письмовою заявою про вихід;\nБ) припинення участі в діяльності фракції;\nВ) будь-яку участь у діяльності інших фракцій;\nГ) дії, які суперечать рішенням фракції, у т.ч. «несанкціоноване» входження до складу коаліції депутатських фракцій.\nВизначати, наскільки дотримані зазначені пункти, повинен був вищий керівний орган партії/блоку. Заміна депутата, позбавленого мандата, на наступного в списку передбачалася в «автоматичному» режимі, а Голова ЦВК і Голова ВРУ повинні були нести персональну відповідальність у разі порушення норм цього закону.\nДаний законопроект набрав 219 голосів і не був прийнятий, незважаючи на підтримку фракції комуністів, яка стала для виборців досить несподіваною, з урахуванням відмінностей у публічному позиціюванні БЮТ і КПУ. Можна припустити, що імперативний мандат і питання депутатських пільг допомогли на той момент знайти точки перетину керівництву цих політичних сил.\nЩе одним етапом у просуванні партійного імперативного мандата стало прийняття в лютому 2016 року т.зв. «Закону про партійну диктатуру». Повна назва – Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про вибори народних депутатів України» щодо виключення кандидатів у народні депутати України з виборчого списку партії в багатомандатному окрузі».\nЦей нормативно-правовий акт дозволяв партіям, які подолали виборчий бар’єр, виключати зі своїх виборчих списків кандидатів, які на момент прийняття рішення вважаються обраними. Тобто кандидат з «непрохідної» частини списку міг бути звідти виключений рішенням партії, незважаючи на потенційні шанси стати депутатом у разі дострокового припинення повноважень когось зі своїх колег.\nТаке рішення могло бути прийнято в будь-який момент у проміжку між днем виборів і прийняттям ЦВК рішення про визнання такого кандидата обраним. У подальшому дана норма була визнана Конституційним Судом такою, що не відповідає Основному Закону. Однак за неповні два роки дії цього положення, з виборчих списків було виключено 43 кандидата.\nІмперативний мандат місцевого значення. Відкликання депутата як данина радянській традиції. Імперативний мандат для депутатів місцевих рад застосовувався в Україні ще до внесення конституційних змін 2004 року. Так, зокрема, Закон «Про статус депутатів місцевих рад» в редакції від 11.07.2002 року вже містив положення про відкликання депутатів. Наприклад, частина 2 статті 10 визначала, що депутат, який не виправдав довіри виборців, може бути в будь-який час відкликаний.\nУ свою чергу, стаття 37 «Підстави для відкликання депутата місцевої ради» зазначеного Закону крім стандартних норм, на кшталт пунктів про порушення Конституції або пропуску пленарних засідань, містила і досить екзотичні, з точки зору сьогодення, формулювання. Серед них, наприклад, частина, яка свідчила, що «виборці мають право ставити питання про відкликання депутата місцевої ради також на інших підставах, які вони вважатимуть суттєвими».\nПраво вносити пропозиції про відкликання депутата в територіальну виборчу комісію надавалося відповідній місцевій раді, зборам виборців (за місцем проживання, роботи або навчання), зборам (конференціям) місцевих організацій політичних партій / блоків, громадських організацій.\nТаким чином, мова йшла про імперативний мандат, що тяжіє до класичної моделі. І в разі місцевого самоврядування в той період це не несло системних протиріч (на відміну від загальнонаціонального парламенту), оскільки депутати місцевих рад (обиралися за мажоритарною системою), згідно з цим же Законом, представляли інтереси територіальної громади і виборців свого округу – тобто фактично тієї ж комуни в первісному французькому розумінні.\nПропорційна система і партійний імператив. Результати місцевих виборів 2006 року, які проходили за пропорційною системою із закритими виборчими списками, висвітлити проблему, вже знайому по загальнонаціональному рівню – активне фракційне «дезертирство» депутатів. Справа доходила до того, що іноді політична сила, що пройшла в раду, не могла сформувати свою фракцію. Реакція на таку ситуацію була вже звичною – посилення партійної складової імперативного мандата.\n12 січня 2007 року ВРУ прийняла закон «Про внесення змін до деяких законів України щодо статусу депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим та місцевих рад». У медійному просторі він часто згадувався як «Закон про імперативний мандат».\nДія цього нормативного акту поширювалася на депутатів місцевих рад (крім сільських і селищних рад), обраних 26 березня 2006 року за пропорційною системою. Основним лейтмотивом стало посилення дисциплінуючих можливостей партійного керівництва по відношенню до своїх депутатів.\nЗокрема, до Закону «Про статус депутатів місцевих рад» були внесені зміни, що передбачали відкликання депутата партією / блоком, за списком якої / якого він обирався, у разі:\nневходження до складу відповідної фракції;\nвиходу з цієї фракції (через особисту заяву);\nпереходу в іншу фракцію;\nабо з інших підстав, встановлених вищим керівним органом відповідної партії/блоку.\nОстанній пункт взагалі створював необмежені можливості для диктату з боку лідерів партії по відношенню до своїх місцевих депутатів. Втім, рішенням Конституційного Суду від 27 травня 2008 року ця норма була визнана неконституційною, позбавивши тим самим «Закон про імперативний мандат» його головної «родзинки».\nЗакон «Про місцеві вибори» 2015 року та відкликання «за народною ініціативою»: повернення до витоків імперативного мандата. У липні 2015 року було прийнято Закон України «Про місцеві вибори», в прикінцевих та перехідних положеннях якого був прописаний, крім іншого, механізм відкликання «за народною ініціативою» представницьких осіб місцевого самоврядування, зокрема, депутатів місцевих рад.\nТак, було внесено зміни до Розділу V Закону «Про статус депутатів місцевих рад», який регулює відкликання депутатів місцевих рад.\nПроцедура відкликання місцевих депутатів за народною ініціативою, тобто з ініціативи самих виборців, включала, зокрема, такі елементи.\nПідстави для відкликання:\n1) Порушення депутатом Конституції і Законів, які були встановлені судом.\n2) Пропуск протягом року більше половини пленарних засідань або засідань постійної комісії. Невиконання без поважних причин обов’язків депутата у виборчому окрузі.\n3) Невідповідність діяльності депутата основним принципам і положенням його передвиборчої програми. Невиконання обов’язків щодо звіту перед виборцями та проведення зустрічей з ними.\nПропозиції про відкликання:\n1) Право вносити пропозицію про відкликання (не раніше, ніж через рік з моменту набуття повноважень) отримали виборці відповідного виборчого округу.\n2) Рішення про внесення такої пропозиції приймається на зборах виборців.\nЇх кількість повинна бути не менше:\n30 осіб для відкликання депутата сільської і селищної ради;\n100 чоловік для відкликання депутата міської ради міста районного значення;\n300 осіб для відкликання депутата міської ради міста обласного значення і районної в місті ради;\n150 чоловік для відкликання депутата районної ради;\n400 осіб для відкликання депутата обласної, Київської та Севастопольської міських рад.\n3) Не пізніше, ніж за 2 дні до проведення зборів, про дату, місце і час їх проведення необхідно було повідомити регіональним та / або місцевим ЗМІ. Представникам ЗМІ гарантувався безперешкодний доступ на збори виборців. У разі прийняття на зборах рішення про внесення пропозиції про відкликання депутата, на них утворювалася ініціативна група для збору підписів. Кількість членів такої групи має становити:\nдля сільської, селищної, міської (районного значення) – не менше 10 осіб;\nдля районної, міської (обласного значення), районної у місті ради – не менше 50 осіб;\nдля обласної, Київської, Севастопольської міської ради – не менше 100 чоловік.\n4) У триденний термін офіційний представник ініціативної групи повідомляє в ТВК про проведення зборів. Голова ТВК (якщо відсутня, то заступник; якщо відсутня, то секретар) на наступний день інформує депутата, відповідну місцеву організацію партії, партію (якщо депутат висувався від партії) і місцеву раду.\n1) Для відкликання депутата місцевої ради, обраного в одномандатному виборчому окрузі, повинні бути зібрані підписи в кількості, більше ніж 50% від кількості виборців, які брали участь у голосуванні на відповідних місцевих виборах у відповідному одномандатному окрузі.\n2) Для відкликання депутата місцевої ради, обраного в багатомандатному виборчому окрузі, повинно бути зібрано таку кількість підписів у цьому окрузі, яка б перевищувала виборчу квоту, що діяла під час відповідних виборів. Ця кількість підписів не повинна бути меншою, ніж кількість голосів, поданих за відповідну партію в цьому окрузі на виборах, де він був обраний.\n3) Терміни для збору підписів:\nу разі відкликання депутата сільської, селищної, міської (районного значення) ради – 10 днів;\nу разі відкликання депутата районної, міської (обласного значення) ради – 20 днів;\nу разі відкликання депутата обласної, Київської, Севастопольської міської ради – 30 днів.\nПрийняття рішення про відкликання:\n1) У разі успішного (за термінами, кількістю і формою) збору підписів:\nякщо депутат самовисуванець – територіальна виборча комісія приймає рішення про його відкликання за народною ініціативою;\nякщо депутат обирався від партії – територіальна виборча комісія приймає рішення про звернення до вищого керівного органу партії щодо відкликання депутата за народною ініціативою.\n2) Вищий керівний орган партії розглядає звернення ТВК та приймає рішення:\nпро відмову у задоволенні такої ініціативи.\nПро своє рішення партія повідомляє ТВК, яка, в свою чергу, інформує ініціативну групу. Якщо депутат був відкликаний, то:\nОбраним вважається наступний за черговістю у списку кандидатів (якщо депутат йшов за партійними списками);\nПризначаються проміжні вибори (якщо самовисуванець).\nНаведені параметри механізму відкликання депутатів місцевих рад за народною ініціативою, закладеного в 2015 році, багато в чому виглядають як пряма апеляція до класичного імперативного мандату.\nОднак, положення про те, що партія має можливість відмовити у відкликанні свого депутата, багато в чому таке враження нівелює. Безумовно, політична сила, яка проігнорувала б повністю проведену в окрузі процедуру підготовки відкликання депутата (що є, по суті, локальною політичною кампанією), не додасть собі політичної популярності. Але, якщо ми говоримо про повноцінний імперативний мандат, то його відмінною рисою є якраз наявність не тільки політичної, але і правової відповідальності.\nУ механізмі відкликання депутатів місцевих рад за народною ініціативою, регламентованого Законом 2015 року, партії – це не тільки остання інстанція, яка приймала остаточне рішення по депутатам-партійцям. Практика застосування цієї процедури продемонструвала, що партії, де-факто, «освоїли» і початковий етап. Саме місцеві партійні організації часто ставали ініціаторами запуску процесу відкликання за народною ініціативою.\nТак відбувалося, наприклад, у Броварській міській раді, де ВО «Свобода» заявляло про намір ініціювати процедуру проти своїх однопартійців; у Полтавській міській раді, де соціал-демократи запустили процес відкликання, який у 2019 році (майже через два роки) все-таки дав результат; у міськраді Херсона у 2017 році місцеві організації «Самопомочі», «Укропу», БПП «Солідарність» і «Батьківщини» організували процес позбавлення мандата дев’ятьох своїх депутатів. Сюди можна додати й інші приклади, адже навіть там, де публічної активності місцевих партійних осередків у запуску процесу відкликання не було, їх неформальна включеність практично не викликає сумнівів.\nНа Харківщині прецедентів відкликання депутатів місцевих рад за народною ініціативою поки зафіксовано не було. Кейс, пов’язаний з позбавленням мандата депутата Харківської міської ради Андрія Лесика, який здобув широку популярність в Харкові, відбувся за іншою процедурою.\n11 травня 2016 року фракція «За Харків, за Відродження» виключила Андрія Лесика зі своїх лав і з виборчого списку. Публічно озвученою причиною послужили заяви і дії фігуранта, які йшли у розріз з рішеннями і позицією партії. А вже 17 травня Лесика рішенням сесії Харківської міської ради позбавили депутатських повноважень. У подальшому, при відстоюванні своєї позиції в суді, юристи Харківської міськради апелювали до того, що Андрій Лесик на засіданні фракції зробив усну заяву про складання повноважень. Тобто, мова йшла не про відкликання за народною ініціативою, а про дострокове припинення повноважень рішенням міської ради у зв’язку з особистою заявою депутата про складення мандата (ст.5, частина 2, п. 2 Закону «Про статус депутатів місцевих рад»). 12 серпня 2020 року рішенням Колегії суддів Касаційного адміністративного суду Верховного суду Андрій Лесик був відновлений у статусі депутата міськради.\nГоворимо «народ», маємо на увазі «партія»: імперативний мандат-2020 для депутатів місцевих рад\nУ 2020 році Україна напередодні місцевих виборів, які будуть проходити за новою системою, отримала і нову версію імперативного мандата. Втім, дефініція «відгук за народною ініціативою», яку використовували в законі 2015 року, залишилася незмінною.\nРозглянемо, наскільки нова процедура відкликання депутатів місцевих рад (розділ V Закону «Про статус депутатів місцевих рад») відрізняється від попередньої за ключовими змістовними моментами.\nУ статті 37, яка регулює підстави для відкликання за народною ініціативою, з’явилося два принципово важливих доповнення. Пункт 3 тепер робить акцент на необхідності дотримання не персональної програми кандидата, а відповідності «основним принципам і положенням передвиборчої програми місцевої організації політичної партії, від якої він обраний депутатом, або програми політичної партії, від місцевої організації якої він обраний». Пункт 5 (він був відсутній у варіанті 2015 року): «Невходження депутата, обраного в багатомандатному виборчому окрузі, до фракції місцевої організації партії, за виборчим списком якої він був обраний, або припинення членства депутата місцевої ради у фракції».\nСтаття 38 «Пропозиції про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою» містить більше новацій. Частина 1 закріплює, що тепер, крім виборців округу, право вносити пропозицію про відкликання депутата отримує місцева організація партії, від якої він був обраний. Ще один момент: чинна редакція цього пункту (як і попередня), визначає, що право пропонувати відгук з’являється не раніше, ніж через рік з моменту набуття повноважень.У той же час, частина 2 статті 10 цього Закону говорить: «Депутат місцевої ради може бути в будь-який час відкликаний за народною ініціативою в установленому цим Законом порядку».\nЦікава ситуація склалася з частиною 2 цієї статті, яка визначає мінімально необхідну кількість виборців на відповідних зборах для внесення пропозиції про відкликання депутата. А саме – для відкликання депутата районної в місті ради.\nЗакон у версії-2015 встановлював, що для цього в зборах повинно брати участь не менше 300 виборців (п.3, ч.2, ст.38). У свою чергу, Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» від 16.07.2020 року відредагував другу частину статті 38 та містить таке положення: «пункт два доповнити словами« та районної у місті ради»». Однак, Закон не вилучив ці слова з пункту 3 попередньої редакції. У результаті, стаття 38 чинного Закону «Про статус депутатів місцевих рад» містить колізію щодо числа учасників зборів, необхідних для внесення пропозиції про відкликання депутата районної в місті ради: не менше 100 або не менше 300.\nДодана повністю нова частина 9. Вона регламентує, що рішення про внесення пропозиції про відкликання депутата за народною ініціативою місцевою організацією партії, від якої його було обрано, приймається на зборах (конференції) цієї організації не менше ніж двома третинами голосів присутніх учасників (делегатів).\nДосить показова різниця у вимогах Закону щодо забезпечення відкритості та публічності процесу проведення зборів у разі, якщо: 1) ініціатором виступають виборці і 2) коли пропозицію висуває політична партія.\nУ першому випадку, про дату, час і місце проведення зборів організатори зобов’язані не пізніше, ніж за 2 дні повідомити регіональним та/або місцевим ЗМІ. Крім того, представникам ЗМІ гарантується безперешкодний доступ на збори виборців.\nУ другому випадку, якщо збори (конференцію) проводить місцева партійна організація, то ЗМІ теж зобов’язані повідомити, проте ані граничні терміни повідомлення, ані рівень засобів масової інформації (місцеві, регіональні, центральні, власне партійне видання і т.п.) Законом не визначені. Що стосується доступу ЗМІ на партійні збори (конференцію), то порядок акредитації журналістів визначає організатор, тобто представники самої партії.\nУ статті 39 «Повідомлення про внесення пропозиції про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою» з’явилася частина 2, яка прописує порядок інформування територіальної виборчої комісії з боку партійної організації про проведення зборів (конференції). Цей порядок не має принципових відмінностей від такого для зборів виборців.\nЗміни у виборчій системі зумовили коригування статті 40, яка регламентує процес збору виборцями підписів на підтримку пропозиції про відкликання депутата за народною ініціативою. Тепер абзаци 2 і 3 її першої частини звучать наступним чином:\n«На підтримку пропозиції про відкликання депутата місцевої ради, обраного в багатомандатному виборчому окрузі, повинні бути зібрані підписи в кількості, що перевищує кількість голосів, поданих за нього на місцевих виборах, за результатами яких він був обраний депутатом».\n«На підтримку пропозиції про відкликання депутата місцевої ради, обраного в єдиному багатомандатному виборчому окрузі, має бути зібрано таку кількість підписів, яка є більшою, ніж виборча квота, яка була визначена відповідно до Виборчого кодексу України під час проведення виборів, за результатами яких він був обраний депутатом».\nТепер в третьому абзаці відсутня вимога щодо того, що кількість підписів не повинна бути менше, ніж кількість голосів, поданих за відповідну партію в цьому окрузі на виборах, де він був обраний.\nУ статті 41 «Ухвалення рішення про відкликання депутата місцевої ради за народною ініціативою», крім редакційних правок, послідовності викладу та інкорпорації відсилань на партії і їх керівні органи, була деталізована норма про вибіркову перевірку достовірності даних громадян і їх підписів на підтримку відкликання депутата. Тепер, на відміну від попередньої редакції, чітко визначено обов’язок органів ведення Державного реєстру виборців повідомити про результати перевірки даних не пізніше, ніж на 5-й день з моменту надходження запиту від територіальної виборчої комісії. Також прописано, що перевірку підписів (як і в минулій версії – не менше 10%) за запитом ТВК проводить територіальний орган поліції (раніше було розпливчасто зазначено «правоохоронні органи», без вказівки які саме) шляхом вибіркового опитування громадян (в минулій редакції спосіб не вказувався), дані яких містяться в підписних листах.\nТаким чином, якщо інтерпретувати ідеологію і практичну спрямованість змін в механізмі відкликання місцевих депутатів за народною ініціативою, то можна констатувати, що трендом стало відчутне розширення партійної складової.\nЦе об’єктивно пов’язано з двома, як мінімум, факторами:\n1) нові параметри виборчої системи, пов’язані, перш за все, з проникаючою партійною експансією на рівень місцевого самоврядування;\n2) посилення «партійного лобі», зокрема, на законодавчому рівні.\nУ цілому можна сказати, що в новій редакції V розділу Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» на нормативно-правовому рівні було зафіксовано і оформлено реально існуюче на даний момент домінування партійного/квазіпартійного формату політичного процесу.\nВступ у силу в 2020 році Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення виборчого законодавства» ознаменував, зокрема, зміну балансу всередині трикутника «виборці – депутати місцевих рад – політичні партії». На даний момент можна говорити про реалізацію на рівні місцевого самоврядування в Україні специфічного імперативного мандата, що поєднує риси як класичного варіанту, так і т.зв. «Партійного імперативного мандата». Причому друга складова є більш вираженою.\nЗастосування імперативного мандата слабо узгоджується із сучасним європейським підходом до розуміння природи і функцій представницького мандата.\nПартійний імперативний мандат з’явився в Україні свого часу як реакція на масові депутатські «міграції» між різними політичними силами. На сьогодні лідери партій намагаються застрахувати себе від ситуацій, коли:\nА) члени фракції, формально залишаючись у складі, фактично починають орієнтуватися на центри впливу поза партією;\nБ) депутат використовує політичну структуру, а після обрання відкидає відпрацьовану партійну щабель і починає автономну кар’єру на політичній орбіті;\nВ) обраний депутат з ідеологічних чи інших міркувань публічно критикує лідерів партії за відхід від декларованих принципів.\nУ таких ситуаціях наявність партійного імперативного мандата потенційно дозволяє або здійснити дисциплінуючий вплив на депутата, або позбавити його мандата і «завести» наступний номер виборчого списку.\nОднак, необхідно відзначити, що всі зазначені проблемні сценарії, по суті, є наслідком провалу ідеологічної та кадрової роботи самих політичних партій та їх керівництва. Тому постійне впровадження все більш і більш витончених формально-юридичних інструментів контролю над власними депутатами без підвищення якості самого партбудівництва все більше буде відводити не тільки від демократії, а й від прийнятної партійної системи.\nГіпертрофія партійної складової, що виявляється, зокрема, у вигляді партійного імперативного мандата, загрожує контраверсійними наслідками. З одного боку, відчутно підвищуються можливості керівництва партійних проектів неелекторальним способом впливати на своїх кандидатів і депутатів. З іншого боку, таке непропорційне посилення партійних лідерів може підірвати сформований формат їх взаємодії зі спонсорами та активом. Інвестори та індивідуальні учасники партійно-політичних проектів можуть почати вимагати додаткових гарантій або вдаватися до інших форм участі, аж до створення власних проектів.\nПотенційна можливість відкликання депутата місцевої ради в будь-який момент (крім першого року) його каденції, може перевести електоральний процес в перманентний режим. Обрані депутати в період терміну своїх повноважень стають уразливими не тільки для тиску партійного керівництва, а й для конкурентів, як зовнішніх, так і всередині своєї політичної сили.\nДеякі формулювання V розділу Закону можуть трактуватися надлишково широко або неоднозначно. Наприклад, «невідповідність практичної діяльності депутата місцевої ради основним принципам і положенням передвиборчої програми». Закон не визначає, які саме принципи і положення треба вважати «основними», а які ні.\nВбудовування (за рахунок пропорційної системи) в партійну вертикаль депутатів місцевих рад, аж до громад з 10 тисячами виборців, у поєднанні з партійним імперативним мандатом, провокує надмірну концентрацію впливу в руках у власників «контрольного пакета» партійних акцій.\nЗ великою часткою ймовірності можна припускати, що нинішній варіант імперативного мандата вже в короткостроковій перспективі буде підданий редакції.\nдеякими вадами в чинному Законі;\nнеобхідністю врахування досвіду практичного застосування;\nзміною політичного балансу.\nЗнаково, що практично кожного разу при впровадженні чергової версії імперативного мандата, ініціатори та учасники супутніх дискусій підкреслюють, що дана міра носить тимчасовий характер і втратить актуальність з дорослішанням української демократії. Судячи з того, що в 2020 році в Україні приймають черговий варіант імперативного мандата на місцевому рівні і намагаються «провести» його на парламентському рівні, за майже 30 років демократія в Україні так і не подорослішала.


Купити квитки на автобус в Цумань - ціни, розклад на Tickets.ua\nКвитки на автобус в Цумань\nАвтобусні квитки до Цумань\nЗа вікном 21 століття, більше немає потреби гаяти час у чергах автовокзалів та автостанціях. Купити квиток на автобус до Цумань можна онлайн лише за декілька кліків. Сайт Tickets.ua має зручну систему пошуку, яка дозволяє знайти необхідні рейси, переглянути розклад маршруток та придбати автобусні квитки. Щоб ознайомитися зі всіма доступними пропозиціями, достатньо зазначити дату відправлення, кількість пасажирів та місце призначення. Оплата квитка здійснюється за допомогою банківських карт Visa/MasterCard.\nМаршрутка у Цумань\nЩоб замовити недорогі автобусні квитки в Цумань, варто переглянути розклад автобусів. Чим швидше ви почнете пошук, тим більшим буде вибір пропозицій від перевізників. Це можливість обрати та придбати найдешевші автобусні квитки з запропонованих. Для вашої зручності на сайті Tickets.ua система автоматично проставляє позначки «краща ціна» та «найшвидший». Щоб якомога краще спланувати поїздку, звертайте увагу на час і пункти відправлення та прибуття.\nЯк купити автобусні квитки у Цумань онлайн?\nУнікальний ідентифікатор користувача сесії для повідомлення в Cлужбу турботи про клієнтів: 2305245890


Огляд нашийників від кліщів для котів - Інший - 2018\nОгляд нашийників від кліщів для котів\nВідео: Бесплатный ошейник от блох и клещей для кота. Покупаем один - второй получаем нашару! (Жовтень 2018).\nНаскільки б ретельний догляд ви не старалися забезпечити своєму пухнастому вихованцеві, від усіх напастей не завжди виходить уберегтися. Але головне - зуміти вчасно допомогти коханому коту, особливо якщо він страждає від навали кліщів. Пам'ятайте: навесні ці паразити активізуються і з новою силою нападають на своїх жертв. Але одна справа, якщо ви акуратно дістали кліща зі шкіри своєї кішки, і все завершилося благополучно, і зовсім інша - якщо він був переносником серйозного захворювання. Як вчинити в такому випадку, і що рекомендується придбати від кліщів для кішок - ось про що варто задуматися вітчизняному кошатніков.\nПринцип дії нашийників\nСьогодні придбати у ветеринарній аптеці можна різні препарати, що допомагають позбутися від настирливих кліщів: шампуні, спреї , краплі і навіть таблетки. Але одним з найбільш часто вживаних хімічних і біо-засобів проти таких паразитів вважається нашийник. Він просякнутий спеціальними речовинами, які відлякують шкідника. Одягнувши його на кішку, ви можете не боятися, що вона підчепить де-небудь на вулиці ця комаха.\nБагато кошатники цікавляться, ніж взагалі відрізняється нашийник від тих же крапель або шампунів? В цілому принцип дії той же: цей товар обробляється аналогічними інсектицидними речовинами, які є ключовими компонентами для шампунів або крапель. Однак гідність цього "відлякувач" кліщів криється в простоті його застосування.\nОбробляти вихованця не потрібно, достатньо просто надіти на нього ободок. Як правило, нашийник не тільки відлякує паразитів від домашніх тварин, а й ліквідує. ліки спочатку викликає їх параліч, а після вбиває. Причому при бажанні можна купити універсальний нашийник: він захистить вашу кішку не тільки від кліщів, але і від бліх і волосоїдів.\nБагато кошатники замислюються, чи варто придбати нашийники для котів, що рятують від кліщів. Якщо розглядати ключові переваги препарату, до таких варто віднести:\nгігієнічність. Якщо з шампунями або спреями ще потрібно повозитися (вам належить здійснення цілої водної процедури), то ободок просто одягається на вихованця - і ось він уже в повній мірі захищений від кровожерливих кліщів як мінімум на кілька місяців;\nбезпеку. Як правило, при обробці домашньої тварини шампунем або краплями, інсектицидні компоненти, які вбивають паразитів, проникають в організм кішки. Серйозних наслідків подібний препарат не викличе, але дещо послабити імунітет вашого пухнастого улюбленця здатний. Що ж стосується нашийника, його застосування вважається найбільш безпечним способом боротьби з кліщами;\nпростота. Використовувати цей товар неважко, головне - придбати нашийник, який підійде вашому вихованцеві за віком.\nОднак разом з перевагами ободок, що рятує домашніх котів від кліщів, включає в себе і деякі мінуси. Їх варто знати кожному покупцеві:\nяким би хорошим і ефективним не був нашийник від кліщів, він може мати своєрідний запах, який вам може здатися дратівливим;\nперший час вихованець може відчувати незначний дискомфорт;\nна деякі інсектицидні речовини у котів проявляється алергія. Тому після того як наділи на нього нашийник, контролюйте його стан кілька годин. Якщо раптом на шкірі вихованця проявляється алергічна реакція, необхідно швидше зняти ободок.\nЯкого б виробника котячих нашийників від кліщів ви не зволіли, простежте за своїм домашнім тваринам. Якщо він веде себе як зазвичай, і ніякої висипки або інших алергічних реакцій немає (що в принципі рідкість), можна сміливо використовувати товар у подальшому.\nМабуть, все ми приблизно розуміємо, як використовувати нашийник для котиків, ліквідує кліщів. І всеж. В першу чергу дістаємо з упаковки ободок, а потім надягаємо на кішку і закріплюємо застібку. Пам'ятайте: нашийник повинен досить щільно прилягати до шиї кота, але не передаючи її. В цьому плані принцип використання котячих обідків універсальний.\nЩо ж стосується часу, протягом якого такий товар рекомендується носити, тут вже багато що залежить від виробника. З одними нашийниками потрібно ходити постійно, а інші надягати на вихованця всього лише на пару годин. Якщо знімати ободок все ж рекомендується, не залишайте його неприкритим. Для збереження всіх властивостей його варто помістити хоча б в поліетиленовий пакет. Термін дії товару становить приблизно півроку. Потім його необхідно буде змінити.\nДуже часто кошатники замислюються, який ободок стане кращим рішенням для вихованця. Це залежить від декількох факторів. Якщо не хочете помилитися з вибором, в процесі придбання товару неодмінно звертайте увагу на його термін придатності, на цілісність упаковки, а також на склад. Перметрин, амітраз, органічні фосфати, - всі ці компоненти не повинен включати в себе обраний вами товар.\nПам'ятайте про ще одному істотному аспекті: нашийники, призначені для собак, ні в якому разі не варто використовувати для лікування котів. речовини, які на собак ніяк не вплинуть, на котів можуть надати далеко не сприятливий ефект. Всі котячі нашийники від кліщів діляться на дві ключових категорії: натуральні і токсичні. У складі одних присутні лише природні компоненти, тоді як інші включають в себе інсектицидні речовини.\nТоргова марка під назвою Hartz популярна серед вітчизняних власників кішок. Продукція Hartz випускається в декількох формах, в залежності від ваги вашого вихованця. Вартість у товарів Hartz невелика, але результативність вони показують високу. Що цікаво, придбати нашийник Hartz варто ще й тому, що він не викликає алергічних реакцій. Тому використовуючи таку продукцію, можна не переживати за здоров'я своїх домашніх тварин. Компанія Hartz пропонує дійсно якісні котячі нашийники, краплі та інші лікувальні засоби.\nЯкщо порівнювати цей товар з попереднім, в очі кидається різниця в ціні. Такий нашийник приблизно в два рази буде перевищувати торгову марку Harz за вартістю, але вважається набагато більш престижним і ефективним. Ключове гідність обідка - його висока водостійкість. До того ж дані нашийники випускаються відразу для декількох вагових категорій кішок.\nТаким чином, ви зможете для кішки підібрати оптимальний варіант - ободок з прийнятною концентрацією інсектицидних компонентів. Єдиний видимий недолік нашийника - короткий термін дії. Для повноцінного захисту вихованця від кліщів його необхідно буде поміняти на новий вже через 2-3 місяці.\nПродукція фірми Beaphar проводиться в Нідерландах і включає в себе не тільки нашийники, але і краплі, а також спреї. Термін дії обідка, що захищає кішку від кліщів, становить приблизно 2,5 місяці. Надалі його необхідно буде змінити. Якщо ж ви хочете забезпечити захист вихованця від бліх, волосоїдів або вошей, нашийник "Беафар" можна використовувати протягом 5 місяців.\nОдне з найбільш часто застосовуваних засобів від кліщів в Росії - продукція компанії "Барс". Ця фірма не займається виробництвом нашийників, зате можна розглянути непогану їм альтернативу - краплі та спреї. Якість цих препаратів досить висока, та й ціна приємно здивує будь-якого покупця. Але прийнятна вартість і ефективність застосування - не єдині переваги товарів, що випускаються даним виробником. Вони також характеризуються низькою токсичністю.\nНашийники, які виробляє ця торгова марка, випускаються також в Росії. За своїми характеристиками це біо-продукт, так як ніяких шкідливих компонентів він не містить. Чим вигідно застосування даного лікувального обідка, так це високою результативністю. Однак використовувати нашийник ви не зможете довго: через два місяці його необхідно буде поміняти.\nЦей товар являє собою полімерну стрічку, оброблену інсектицидно-акарицидними елементами. Випускається ободок "Чистотіл" на території Росії. Якщо ви хочете відлякати від свого вихованця не тільки іксодових кліщів, але і бліх, і нематод, нашийник чистотіл - вірне рішення.\nПам'ятайте, що ободок від виробника чистотіл не варто надягати на маленьких кошенят. Використовуйте його лише для старших котиків, яким вже виповнилося хоча б 8 місяців.\nЯкщо раптом ваше домашнє тварина страждає від різних інфекційних захворювань, краще почекати з придбанням нашийника чистотіл. Захистіть свого вихованця: купуйте нашийник чистотіл або товари інших виробників, що пропонують біоошейнікі високої якості.\nЗ цього відео ви дізнаєтеся про те, як купивши один нашийник від бліх і кліщів перетворити його в два ошийника для кота.\n© Огляд нашийників від кліщів для котів (Жовтень 2018)


24 Червень 2016, 13:09\nДо чого призведуть спільні навчання країн НАТО в Чорному морі, дії Росії з мілітаризації Криму і поповнення Чорноморського флоту новими кораблями?\nВід початку 2016 року триває нове загострення між НАТО й Росією в Чорному морі: 16 січня цього року Румунія озвучила ідею створення спеціальної постійної Чорноморської флотилії НАТО. Заяву підтримали інші члени Альянсу. 21 квітня президент України Петро Порошенко під час офіційного візиту до Бухареста оголосив, що Україна не проти приєднатись. Росія оцінила це як загрозу своїм інтересам. Що відбувається і як це стосуватиметься Криму найближчим часом? До чого призведуть спільні навчання країн НАТО в Чорному морі, дії Росії з мілітаризації Криму і поповнення Чорноморського флоту новими кораблями? Про це розповідає заступник директора українського Центру досліджень армії, конверсії та роззброєння Михайло Самусь.\nСамусь: Це класична неурядова організація, яка вже більше 15 років займається питаннями військово-політичної безпеки, розвитку оборонно-промислового комплексу як України, так і країн-сусідів. Ми піклуємось, щоб Україна все ж просувалась у бік західної цивілізації, і наша армія, і оборонно-промисловий комплекс були розвинені і якомога більше відповідали стандартам НАТО.\n– Михайле, в чому суть діяльності навколо Чорноморської флотилії НАТО? Чому не можна просто завести частину американського флоту, який розташований у Середземному морі, і закрити проблему назавжди?\nСамусь: Знаєте, цікава постановка запитання з боку Росії, яка окупувала Крим і тепер говорить, що з боку НАТО відбувається «брязкання зброєю». Окупація Криму призвела до повної зміни геополітичної обстановки на південно-західному стратегічному напрямку. Вона змінює всю картину, яка була до 2014 року. Тож це не брязкання зброєю, а наслідки кроків, зроблених Росією. Чорне море – маленьке, ситуація в регіоні абсолютно змінилася. Чому НАТО не може відреагувати і ввести розвинений американський флот? Адже Болгарія, Румунія і Туреччина не мають істотно розвинених військово-морських сил. Ідеться про Конвенцію Монтре, яка від 1936 року дає право Туреччині регулювати питання переміщення військових кораблів і суден через Босфор і Дарданелли. У результаті американським та іншим кораблям НАТО нечорноморських країн не можна перебувати в Чорному морі більше, ніж 21 день, і сумарна кількість тоннажності кораблів не може перевищувати 30 тисяч тонн.\nСамусь: Там є окрема угода. Але з ядерною установкою, наприклад, взагалі не можна зайти – це була проблема навіть для СРСР, який був змушений виконувати угоду. «Кузнєцов» досі на турбінах ходить, тому що в Миколаєві не могли поставити атомну установку. Тому що вийти через протоки можна було, але як використовувати? Тож потрібно зважати на Конвенцію Монтре, яка забороняє створювати постійні військово-морські сили нечорноморських країн у цьому регіоні. І зараз виникло питання: що робити в умовах, коли Росія спокійно може впродовж кількох годин закрити вихід Україні до моря і позбавити її статусу морської держави? Ми ж знаємо стан Військово-морських сил України після окупації Криму. Після мілітаризації Криму Росія має всі інструменти для позбавлення нас статусу морської держави.\n– Тому Румунія, Туреччина та Болгарія, ймовірно, збираються об'єднати флоти і створити, можливо, разом з американцями угруповання, яке було б здатним протистояти Росії?\nСамусь: Ні, йдеться про те, щоб НАТО як військово-політична організація, яка покликана насамперед організовувати оборону членів альянсу, могла реагувати на загрози, що виникають у результаті окупації Криму. Можна не мати багато кораблів, можна, щоб раз на місяць у Чорне море заходив американський есмінець або французький чи італійський фрегат – у рамках робочих візитів або навчань. Головне – створити штаб цього військово-морського з'єднання, щоб забезпечити постійну присутність і демонстрацію того, що НАТО, в принципі, готове реагувати на будь-які рухи Росії в цьому напрямку. Суть не в тому, щоб посилювати корабельний склад. Якщо ми подивимось на Чорне море, то кораблі тут не є вирішальною силою. При нинішньому рівні розвитку ракетної техніки необов'язково ставити платформу з ракетами у морі. Воно елементарно прострілюється з одного берега на інший. Це фактично озеро. Крим навіть за радянських часів називали «непотоплюваним авіаносцем», його розташування має центральне військово-стратегічне значення для Росії і країн НАТО, і вони мають реагувати.\nЧубук: Якщо президент це сказав, значить, на те були вагомі підстави. Звісно, є чим приєднатись, сьогодні флот налічує близько 50 кораблів і суден, бойове ядро – понад 10 кораблів і катерів. Нам відомо, що за лінією МЗС Україна, в умовах агресії, коли фактично не працює угода Black Sea Force, звернулася до низки держав-партнерів з питання створення такого постійно діючого об'єднання. Тим часом ми робимо все для того, щоб наблизитися до стандартів НАТО. Під цим мається на увазі підготовка особового складу і перехід на озброєння країн, з якими ми будемо взаємодіяти. Сьогодні ми беремо участь у продовженні операції «Чорноморська гармонія» – це навчання, які постійно проводять. Також це навчання Sea Breeze, що проводять наприкінці липня 2016-го. Україна – країна-партнер НАТО, наша взаємодія буде нарощуватись, і це доречно для підтримання безпеки в регіоні.\nСамусь: Головна втрата в результаті окупації для українських ВМС – це базування, інфраструктура, а не кораблі. Так, вони виконують якісь завдання, але, в основному, контроль і силовий вплив на ситуацію в Чорному морі можливо здійснювати й іншими засобами, зокрема ракетною зброєю і авіацією. Втрата військово-морських баз і пунктів базування – ось головна проблема.\nДо війни Україна намагалась вийти на будівництво класичного флоту з великими кораблями – дуже дорогими корветами по 2,5 тисячі тонн, які можуть перебувати в будь-якому районі світового океану, класичними підводними човнами і морською авіацією. Але зараз немає грошей і часу цим займатись, тому що один корвет може коштувати 300-400 мільйонів доларів. Помножте на 25 – і ця сума з'їсть весь бюджет, що виділяється на Військово-морські сили. Ми ж пропонуємо швидко створити ефективний «Москітний флот». Це швидкі морські платформи, кораблі або навіть катери з сучасними ракетними комплексами, які можуть швидко вирушити в потрібний район, нанести удар і піти в інший район, при цьому не будучи мішенню – чим стануть ті ж корвети. Ми не чули, щоб нове командування ВМС підтримало цю ідею.\n– 20 травня посол США в Болгарії Ерік Рубін повідомив, що було б непогано до 2017 року збільшити американський контингент у Болгарії і навіть збудувати спеціальну базу з «морськими котиками». Це обговорюватимуть 8-9 липня на саміті НАТО у Варшаві. Чи не призведе все це до відновлення Холодної війни між НАТО і Росією в Чорному морі? Які можуть бути наслідки для Чорного моря і Криму?\nСамусь: Усі ці кроки насправді відбуваються в рамках однієї концепції – стримування Росії. Адже це відбувається і на Півночі – країни Балтії, зокрема, Польща, фактично виявились оголеними перед російською загрозою. У тій же Естонії в будь-який момент можуть з'явитись «зелені чоловічки», і ніхто нічого не зможе зробити, окрім місцевої територіальної оборони і добровольчих батальйонів, які йтимуть у ліси і звідти боротимуться з російськими окупантами. На Півдні ситуація ще гірша. Ні Румунія, ні Болгарія жодним чином не можуть протистояти. Тому йдуть спроби хоча б планування розробки нарощування сил. Природно, в цьому можуть допомогти американці, тому що Європа взагалі не має оборонного потенціалу. Холодна війна вже почалась, ще від моменту окупації Криму. Росія фактично контролює Чорне море. А НАТО тільки намагається створити якусь противагу, щоб не допустити розширення російської загрози і мати важелі впливу на ситуацію. Зараз НАТО повністю програє.\nСамусь: Я думаю, буде ухвалене рішення створити штаб і розпочати підготовку сил і засобів на рівні планування і початку організації такої флотилії. Тому що від рішення не з'являться відразу нові фрегати, корвети і ракетні комплекси. Але потрібно хоча б планувати, і, думаю, таке рішення буде ухвалене.


Переказ першого розділу роману “Запрошення на страту” - журнал для школярів Fable.in.ua\nГоловна ⇒ 📕Скорочені твори ⇒ Переказ першого розділу роману “Запрошення на страту”\nУже перший розділ “Запрошення на страту” насичений авторефлексивними фрагментами, що створюють рамкову конструкцію “тексту в тексті”. Другий абзац роману зненацька змушує читача начебто побачити в дзеркалі тексту себе самого з розкритою книгою: “Отже – підбираємося до кінця”. На наступній сторінці Цинциннат на очах читача намагається перебороти синтаксичні утруднення, записуючи свою першу щоденникову фразу. Тут же – дуже важлива предметна деталь – “изумительно очиненний олівець, довгий, як життя будь-якої людини,\nДовжина олівця буде пропорційно зменшуватися по ходу оповідання. Эстетические принципи героя роману (і його автора) розкриваються не тільки в прямих автокомментариях, але й побічно – через оцінку що читають Цинциннатом книг. Найважливіший епізод такого роду – читання в’язнем роману “Quercus”, іронічно названого “вершиною сучасного мислення”.\nЗі свого роду читацької анотації з’ясовується, що він являє собою шестисотлітню “біографію дуба” – статичний дріб’язковий опис усього происходящего навколо: “Автор, здавалося, сидить зі своїм апаратом у\nвишних галузях Quercus ‘а – виглядаючи й ловлячи видобуток” (гл. 11).\nМистецтво того миру, у якому існує герой, являє собою доведений до абсурду натуралізм, своєю вірністю жизнеподобию маскирующий відсутність живого почуття й думки. Повторюваність, шаблонність такого “мистецтва” гротескно підкреслена в сцені відвідування Цинцинната родичами: дід Марфиньки тримає в руках портрет своєї матері, “, щотримала у свою чергу якийсь портрет” (гл. 9).\nНайбільш тонкий прояв “літературності” в “Запрошенні на страту” – система літературних алюзій. Крім явних алюзій, що окреслюють коло літературної ерудиції героя, у романі розсипані численні уподібнення подій, що відбуваються, ляльковому драматургічному дійству. Багато хто з них вільні від скільки-небудь виразних перекликів з конкретними драматургічними добутками й служать створенню загальної атмосфери гротескної театральності. Однак частина подробиць має більшу значеннєву конкретність, співвідносячись зі спадщиною російського символістського театру. Петербуржець Набоков замолоду був свідком теперішнього театрального буму: видовищні мистецтва в Росії переживали на початку століття небувалий підйом. У квітні 1914 року в залі Тенишевского училища (того самого, де вчився майбутній автор “Запрошення на страту”) актори студії В. Э. Мейерхольда зіграли дві ліричні драми А. Блоку – “Балаганчик” і “Незнайомку”.\nРежисерська інтерпретація п’єс відрізнялася контрастним сполученням натуралістичної вірогідності в акторських образах – з підкресленої марионеточностью, масочностью персонажів (використалися кольорові перуки, приставні носи й т. д.). Тим самим досягалася значеннєва багатоплановість спектаклю. Досить імовірно, що Набоков був глядачем цього подання. Про спадщину А. Блоку а тексті роману змушує згадати насамперед одна предметна частковість – плавуча бібліотека на міській річці має ім’я “доктора Синеокова” (Синеоков потонув саме в тім місці, де тепер розташовується книгосховище). Ця пародійна алюзія на вірш “Незнайомка” (згадаєте: “…очі сині бездонні // Цвітуть на далекому березі”) – змушує придивитися до відносин трьох головних персонажів роману. Наприкінці 12-й глави Пьер зненацька називає Цинцинната “тезком”. У свою чергу, Марфинька в сцені останнього побачення звертається до нього: “петушок мій”.\nУ світі манекенів-ляльок Цинциннат відіграє роль балаганного Пьеро – тужного по своїй невірній коханій маленького лірика. Його двійник – суперник (двойничество підкреслено графічною дзеркальністю перших букв їхніх імен – “П” і “Ц”) поводиться як блоковский Арлекін: у ньому впадає в око бой’кость, циркова спритність, розв’язна балакучість – одним словом, що зухвало^-процвітає початок. Гімнастичні кульбіти, карткові фокуси, шахівниця, червоні лосини й інші подробиці одягу й поводження Пьера підтримують цю асоціацію. Навпроти, Пинциннат-Пьеро наділений дитячою зовнішністю, у відносинах з Марфинькой він залежний, інфантильний. У вигляді Марфиньки гротескно переосмислені риси Коломбини й Незнайомки (ім’я героїні, що роздвоюється, блоковской “Незнайомки” – Марія – фонетично нагадує ім’я дружини Цинцинната).\nБлоковские відгомони помітні в сцені нічного візиту Цинцинната до міських чиновників напередодні страти (гл. 17): цей епізод рядом деталей перегукується з “третім баченням” “Незнайомки”. Набоков прибігає до своєрідної контамінації алюзій: об’єктом схованої літературної гри виявляється не окрема п’єса Блоку, але сама стилістика його “Балаганчика” і “Незнайомки”. Блоковский “шифр” дозволяє зрозуміти згадування героя про “смерторадостних мудреців” у сталактитових вертепах(гл. 18): це не стільки пустельники, що бігли в печери від мирської суєти (старослов’янське значення слова “вертеп” – печера), скільки смерті, що чекають, – рятівниці мистики в першій сцені блоковского “Балаганчика”.\nВарто врахувати, що серед персонажів роману “Лолита” є театральна діячка Вивиан Дамор-Блок (“Дамор – по сцені. Блок – по одному з перших чоловіків”). Крім анаграми імені й прізвища автора роману, цей сценічний псевдонім цікавий вказівкою на ліричну драматургію поета – символіста. Використання “лялькових” алюзій – далеко не самоцільна гра автора й не пародійне вивертання блоковских п’єс. Завдяки цій грані оповідання стає виразної подвійність головного героя роману. У світі тюремної яви – він така ж лялька, як і навколишні його маріонетки. Їхня загальна доля – бути іграшками в руках невідомого режисера. Але є інша, набагато більше важлива іпостась Цинцинната.\nВін поет і своя лірична свідомість належить інший – не маріонеткової – реальності. Язикова тканина роману. Язикова віртуозність Набокова визнана не тільки його шанувальниками, але й ворожої йому частиною літературної критики й читацької аудиторії. Більше того, “набокофоби” охоче помічають прикмети формального – “зовнішнього”, “мертвотного”, як вони вважають,- майстерності. Майстерності, не забезпеченого, з їхнього погляду, змістовною глибиною. Подібні докори пред’являлися у свій час Пушкіну, пізніше – Фету, Чехову, поетам “срібного століття”. Які ж основні прояви набоковского язикової майстерності й у чому змістовні функції його прийомів?\nГоловна відмітна риса миру, у якому живе герой “Запрошення на страту” – повна відсутність поетичної мови. Забуто мистецтво листа, слово деградувало до найпростішого засобу комунікації. Маріонеткові персонажі розуміють один одного з півслова: ця метафора реалізується в тексті (тобто прочитується буквально) у тих епізодах, коли діючі особи перестають зв’язувати слова між собою, обмежуючись механічним набором граматичних початкових форм


І за Дональда Трампа, і за Джо Байдена наступна президентська адміністрація матиме із Китаєм роботи по вуха. Адже навіть критики Трампа неохоче визнають, що попередні адміністрації нехтували головним геостратегічним викликом XXI століття. Тепер знадобляться безпрецедентні зусилля на всіх фронтах: економічному, військовому, технологічному; і понад усе — жорстке регулювання для послаблення загрози, посилення стійкості й стримування. Злагоджений Захід усе ще має сили протистояти комуністичній владі в Пекіні, а ось у разі розколу приречений на загибель, і ми житимемо у світі, облаштованому на догоду Сі Цзіньпіну і його наступникам.\nОтож у наступні чотири роки визначальним питанням буде те, чи зможуть США та їхні атлантичні й тихоокеанські союзники згуртуватися в дієву коаліцію. Це вимагатиме компромісів на всіх напрямах — і серед союзників, і у Вашингтоні.\nПідхід адміністрації Трампа до альянсів, безсумнівно, вимагає корекції. Недолуга риторика в стилі «Америка понад усе» не вселяє ані довіри, ані ентузіазму. ЄС, може, і суперник певною мірою, але немає сенсу називати його ворогом. НАТО несправедливо обтяжує США, однак це також фундамент глобального впливу американців. Затяту транзакційну систему складніше любити й виправдовувати перед виборцями, ніж знайому й натхненну ідею цінностей, засновану на правилах світового ладу. Саме тому багатьох європейців засмутить Трампова перемога й потішить Байденова.\nВони мають такий привілей, але повинні бути готовими негайно відставити свої вподобання й взаємодіяти зі Сполученими Штатами, якими вони є, а не якими їх воліли би бачити. Карикатури — чи то прихильні, чи то знущальні — не портрети. Політика США за Дональда Трампа була не такою поганою, як стверджують його критики. Адміністрація Байдена не поверне золотої доби — передусім тому, що її ніколи не було.\nЯ стежу за трансатлантичними відносинами з 1970‑х років, здебільшого із тривогою, змішаною зі смутком, а дарма. Здавалося, президент Ніксон назавжди знищив моральний престиж США війною у В’єтнамі й Вотерґейтським скандалом. Президент Картер теж понівечив уявлення про ефективність США.\nКоли головним суперником Заходу був занепалий Радянський Союз чи Росія, обтяжена корупцією й поганим управлінням, союзники, напевно, могли дозволити собі таку розкіш, як слабкість, егоїзм й ілюзії. Та вже ні. Китай прагне стати наймогутнішою країною у світі до середини століття\nЧимало європейців вважали президента Рейгана неотесаним і безвідповідальним ковбоєм. Президент Джордж Буш-старший вважався не годним для високої посади, і йому закидали хибний підхід до краху комунізму. Пізнє втручання адміністрації Клінтона у війни в колишній Югославії спричинило лють і розчарування (так само, як прорахунки президента на особистому фронті). Президент Джордж Буш-молодший розв’язав катастрофічну війну з тероризмом. Президент Обама змусив європейських союзників прийняти політику «перезавантаження» з Росією, а потім стратегію «повороту до Азії». Утім, 50 років поспіль з нами нічого не сталося. Ніщо не виявилося таким поганим, як здавалося.\nІз погляду США, європейцям, м’яко кажучи, складно догодити. Вони вбачають (і продукують) проблеми частіше, ніж пропонують рішення. Надто мало витрачають і надто багато вимагають. Тут немає провини Вашингтона. Звинувачувати слід відповідальних за ухвалення рішень і формування громадської думки в Європі.\nКоли головним суперником Заходу був занепалий Радянський Союз чи Росія, обтяжена корупцією й поганим управлінням, союзники, напевно, могли дозволити собі таку розкіш, як слабкість, егоїзм й ілюзії. Та вже ні. Китай прагне стати наймогутнішою країною у світі до середини століття. І йому це може вдатися.\nОтож наймудрішим підходом для будь-якого союзника США, якщо його турбує ця моторошна перспектива, буде (перефразовуючи слова колишнього президента США) — замислитися не про те, що Америка може зробити для тебе, а про те, що ти можеш зробити для Америки.\nУ березні цього року Сполучені Штати Америки запровадили обмеження на видачу нових і подовження чинних віз для громадян КНР. Зокрема, під нові норми потрапили й китайські журналісти з державних масмедіа: кільком із них уже було відмовлено в наданні візи. У відповідь на це Піднебесна вдалася до аналогічних заборон для американських ЗМІ. Своєю чергою, речник міністерства закордонних справ Китаю Вонг Веньбін під час пресконференції 2 листопада закликав Вашингтон припинити «політичні репресії» стосовно китайської преси. Він також зазначив, що Пекін керується принципом «слово за слово, дія за дію», а тому вживатиме всіх необхідних заходів для захисту законних прав та інтересів своїх журналістів. Веньбін наголосив, що Америка «має відмовитися від своїх ілюзій» і зупинити переслідування представників масмедіа. «Не кажіть, що Китай вас не попереджав», — резюмував представник зовнішньополітичного відомства.


Стресостійкістю «фарма» завдячує інноваціям - 24 Вересня 2021 - Новини українських компаній (новини бізнесу) - Пошуковий портал КОМПАСС Україна\nПошуковий портал КОМПАСС » Новини українських компаній » Медицина. Аптеки » 2021 » Вересень » 24 » Стресостійкістю «фарма» завдячує інноваціям\nСтресостійкістю «фарма» завдячує інноваціям\nКомпанія Top Lead за підтримки фармацевтичної компанії «Дарниця» і аналітичного партнера Business Views підготувала в інфографічний довідник «Фармацевтика України-2021».\nІнфографічний довідник «Фармацевтика України-2021» – вже четверте видання, підготовлене компанією Top Lead спільно з фармацевтичною компанією «Дарниця».\nУ останньому виданні демонструються основні зміни на ринку, позиції вітчизняних та іноземних гравців, розглянуті тенденції розвитку, можливості, проблеми та досягнення української фармацевтичної індустрії.\nЗагалом, фармацевтика одна з перших адаптувалася під час пандемії та пов’язаних із нею локдаунів. Завдяки сильній локальній фармі в 2020 році вдалося уникнути дефіциту ліків. Високий рівень автоматизації і диджиталізації процесів дозволив українським фармвиробникам швидко адаптуватися до потреб ринку і забезпечити випуск необхідних препаратів.\nЗа словами голови ради директорів Darnitsa Group Дмитра Шимківа, стресостійкістю фарма завдячує високому проникненню інновацій в усі процеси. ʼВ фармацевтичному секторі найвища частка інноваційно активних виробництв з-поміж усіх галузей переробної промисловості. 48% фармвиробників сфокусовані на інноваціях у сфері R&D, технологій та обладнання, отримання і застосування нових знань. На це фармкомпанії спрямували 1,5 млрд гривеньʼ.\nФармвиробництво, за словами Станіслава Шума, СЕО Top Lead, один з лідерів за продуктивністю. ʼЗа показником ВВП на одного працівника – 1 млн 356 тис гривень фармацевтика випередила усі галузі переробної промисловості. Високий рівень продуктивності в фармацевтиці створює ресурси для інвестицій у розвиток і залучення найкращих високооплачуваних кадрів. За даними Держстату, зарплатня в цій сфері вдвічі перевищує рівень оплати праці в переробній промисловостіʼ.


МСГ маткових труб | Клиника "Наркодоктор"\nДля діагностики безпліддя у жінок, крім гістеросальпінгографії, використовують часто метросальпінгографію. МСГ маткових труб є контрастне рентгенологічне дослідження порожнини матки і також прохідності маткових труб.\nТакий метод є досить інформативним, коли присутня трубно-перитонеальний чинник неплідності жіночого генезу.\nНа рентгенограмі можна буде чітко побачити анатомічні зміни матки і придатків, а також візуалізується спайковий процес у малому тазі. Дана процедура не займає багато часу і абсолютно не травматична для пацієнтки. Тому МСГ маткових труб рекомендується пройти всім жінкам, які страждають безпліддям для постанови точного клінічного діагнозу.\nІснує 2 методу проведення МСГ: з використанням жиророзчинного контрастної речовини — йодлипола і з використанням водорозчинного контрастної речовини — урографіну, верографина, уротраста. Як проводиться метросальпінгографія?\nЗагальноприйнятим вважається проведення МСГ з 18 — го по 23-й дні менструального циклу. В циклі, якому виробляється МСГ, обов’язково необхідно оберігання від вагітності.\nМСГ проводиться на звичайному гінекологічному кріслі, в умовах рентгенологічного кабінету. Через шийку матки вводиться контрастна речовина, яка заповнює порожнину матки, проникає в маткові труби і черевну порожнину. Потім виробляються рентгенівський знімок. На знімку має бути чітко видно порожнину матки, яка в нормі має трикутну форму, виходять з матки, маткові труби і ділянки излившегося в черевну порожнину контрастної речовини. Розміри тіні порожнини матки залежать від її величини і положення. Маткові труби видно у вигляді вузьких смуг, розташованих дугоподібно. Контури труб рівні. З допомогою МСГ лікар має можливість оцінити стан порожнини матки і маткових труб, прохідність маткових труб, наявність або відсутність спайок в малому тазу. Внаслідок емоційних реакцій (хвилювання, страх) початковий відділ маткової труби може спазмовані (скоротитися). У цьому випадку на знімку буде картина непрохідності даної маткової труби в початковому відділі, як показано на другому знімку.\nКрім того, якщо у жінки вузькі, довгі маткові труби, контраст може не досягти дистального (кінцевого) відділу маткової труби, створюючи неправдиву картину її непрохідності.\nУ всіх сумнівних випадках пацієнтці пропонується оцінити стан маткових труб більш інформативними способами — ендоскопічними методами.\nВ яких випадках метросальпінгографію проводити не можна? Нещодавно перенесений або наявний на момент процедури запальний процес в органах малого тазу; Вагітність; Загальні інфекційні захворювання у стадії загострення (грип, пневмонія, пієлонефрит, тромбофлебіт); 3—4 ступінь чистоти піхвових мазків; Підвищена чутливість до рентгеноконтрастному речовині.\nЯкі можуть бути ускладнення після проведення МСГ? Загострення хронічного запального процесу; Больовий синдром.\nПеред проведенням метросальпингографии необхідно обов’язково оберігатися від вагітності. Завдяки метросальпингографии лікар оцінює стан матки, маткових труб, їх прохідність, наявність спаячного процесу в малому тазу.\nМСГ має деякі протипоказання, що процедуру не можна проводити при запальних процесах в органах малого таза, при вагітності, загострених інфекційних захворюваннях, 3-ї та 4-ї степені чистоти піхвових мазків, а так само при підвищеній чутливості до рентгеноконтрастному речовині.\nПісля процедури протягом 1-7 днів можуть спостерігатися кров’янисті або водянисті виділення з піхви, як правило, вони досить убогі. При виникненні рясних виділень, різких болів, необхідно звернутися до лікаря.\nСтрес — одна з головних причин безсоння


Кому ми маємо молитися: Отцю, Сину чи Святому Духу?\nУсі молитви мають бути звернені до нашого триєдиного Бога – Отця, Сина та Святого Духа. Біблія навчає, що ми можемо молитися до однієї або до всіх трьох Божественних Осіб, оскільки вони є єдиним цілим. Отцю ми молимося разом із псалмоспівцем: «Прислухайся до голосу мого благання, мій Царю і мій Боже, бо я, Господи, буду молитися до Тебе» (Псалом 5:3, тут і далі сучасний переклад Українського Біблійного Товариства). До Господа Ісуса ми молимося, як і до Отця, тому що Вони рівні. Молитва до одного із Трійці є молитвою до всіх. Стефан, терплячи муки, молився: «Господи Ісусе, прийми дух мій!» (Дії 7:59). Нам також слід молитися в ім’я Христа. Павло вказував віруючим з Ефеса дякувати «завжди і за все Богові й Отцеві в Ім’я Господа нашого Ісуса Христа» (Ефесянам 5:20). Ісус переконував Своїх учнів – про що б вони не просили в Його ім’я, тобто, згідно з Його волею, воно буде дароване їм (Івана 15:16; 16:23). Так само нам сказано молитися Святому Духові та в Його силі. Дух допомагає нам молитися, навіть коли ми не знаємо, як або про що просити (Римлянам 8:26; Юди 1:20). Можливо, найкраще роль Трійці є зрозумілою в молитві, коли ми молимося Отцю, через (або в ім’я) Сина, за допомогою сили Святого Духа. Всі три Божественні Особи є активними учасниками молитви віруючого.\nНе менш важливим є те, кому нам не слід молитися. Деякі нехристиянські релігії закликають своїх послідовників молитися пантеону богів, мертвим родичам, святим і духам. Католиків навчають молитися до Марії та численних святих. Такі молитви не відповідають Біблії та, насправді, ображають нашого Небесного Отця. Аби зрозуміти, чому, нам слід розглянути природу молитви. Молитва складається із кількох елементів, і якщо ми розглянемо лише два з них – хвалу та подяку, то зможемо побачити, що молитва, по суті, є поклонінням. Коли ми хвалимо Бога, ми поклоняємось Йому за Його вчинки в нашому житті. Коли ми підносимо молитви подяки, то поклоняємось Його доброті, милості й любові до нас. Поклоніння несе славу Богові – єдиному, хто заслуговує цього. Молитва до когось іншого, крім Бога, означає, що Він розділяє Свою славу з тим, до кого ми молимося. Насправді, молитися комусь або чомусь іншому окрім Бога є ідолопоклонством. «Я – Господь Бог, це Моє Ім’я. Іншому не дам Своєї слави, ні Своєї милості різьбленим божкам» (Ісаї 42:8).\nІнші елементи молитви, а саме покаяння, сповідання та прохання, також є формами поклоніння. Ми каємося, знаючи, що Бог пробачає та любить, що Він дав нам прощення через жертву Його Сина на хресті. Ми сповідуємо свої гріхи, оскільки знаємо, що «Він, вірний і праведний, щоби простити нам гріхи й очистити нас від усякої неправедності» (1 Івана 1:9), та поклоняємося Йому за це. Ми приходимо до Нього з нашими проханнями та переживаннями, тому що знаємо, що Він любить і чує нас, і ми поклоняємося Йому за Його милість та доброту в бажанні чути й відповідати нам. Розглядаючи це все, легко побачити, що молитва комусь іншому, крім нашого Триєдиного Бога, неприйнятна, оскільки вона є формою поклоніння, а поклоніння належить Богові, і лише Йому одному. Кому ми повинні молитися? Богу. Молитися Богові та лише Йому значно важливіше за те, до Кого з Трійці ми звертаємо свої молитви. English


Війна на Донбасі – бойовики 5 разів порушили режим тиші » Слово і Діло\nВід початку доби, 12 червня, було зафіксовано 5 порушень режиму припинення вогню.\nБіля Авдіївки окупанти обстріляли українські позиції з підствольних гранатометів. Бойових втрат серед військових Збройних Сил України немає.\n«Крім того, на півночі Лугансього області зафіксований проліт ворожого безпілотного літального апарату типу «Орлан-3М» із перетином лінії розмежування. БПЛА противника вчасно подавлений засобами РЕБ», – додають в повідомленні.\nЗазначають, що до операції Об’єднаних сил залучено й інші складові сил оборони, які виконують завдання за призначенням. Зокрема, піротехнічні розрахунки ДСНС України розмінували понад 12 гектарів території та передали на знищення 122 вибухонебезпечних предмети.\nНагадаємо, окупанти цього тижня через пункти пропуску не пропустили 30 українців.\nДонбас Сводка ООС Окупанти Війна з Росією\nОкупанти цього тижня через пункти пропуску не пропустили 30 українців 12 червня 2021, 17:59


YUNA - міфи про премію - подробиці - Гламур - TCH.ua\nГламур 11 лютого 18:21\nСтало відомо, як музиканти потрапляють у номінацію.\nНезадовго до 9-ої церемонії Національної музичної премії YUNA, яка відбудеться вже 24 березня, організатори вирішили прокоментувати найпоширеніші міфи та плітки, які виникають навколо нагороди.\nТак, стало відомо, як музиканти потрапляють у номінацію, як відбувається голосування за номінантів, як формується склад журі та чому неможливо купити перемогу в премії або фальсифікувати результати голосування.\nMONATIK, alyona alyona, MOZGI: стали відомі номінанти музичної премії YUNA-2020\nМіф 6. "На манеже одни и те же"\nМіф 7. YUNA – премія для "попси"\nYUNA відзначає артистів різних жанрів і прошарків українського музичного процесу. Кожний популярний стиль має певні канони, які не завжди зрозумілі пересічному слухачеві. Важливою місією премії є підтримка перспективних артистів. The HARDKISS, ONUKA, MONATIK, KAZKA та багато інших отримали свої перші нагороди YUNA тоді, коли співали у клубах, а не на великих площадках. А з 2019 року премія має номінацію “Інший формат”, до якої потрапляють найкращі виконавці, що не мають ротацій на FM-радіо та музичних телеканалах. Саме тому премія їх підтримує.\nKAMALIYA – почесний гість церемоній YUNA, співачка, яка кожного року готує яскравий ексклюзивний номер. Жодного разу за історію премії вона не була ані номінована, ані нагороджена. І, звичайно, не могла впливати на результат голосування.\nВиступи співачки – це прояв вдячності оргкомітету за велику підтримку, яку проєкт отримує від її чоловіка, співзасновника премії бізнесмена Мохаммада Захура.\nНагадаємо, нещодавно організатори премії YUNA оголосили переможців спецпроєкту "20 знакових пісень за 20 років". Так, до списку переможців потрапили пісні Скрябіна, Ірини Білик, гурту The Hardkiss, Святослава Вакарчука, Тіни Кароль та багатьох інших .


Головна новини футболу Новини спорту "Спортсменка і красуня": дружина футболіста Гладкого захопила ідеальною фігурою - News\nГоловна новини футболу Новини спорту «Спортсменка і красуня»: дружина футболіста Гладкого захопила ідеальною фігурою\nДружина екс-нападника «Шахтаря», «Динамо» і збірної України Олександрія Гладкого – Марія показала, як займається у фітнес-центрі. Дівчина в одній із соціальних мереж розмістила фото, на якому вона в спортивному одязі сидить на гумовій кулі.\nЗа кілька годин фото в Instagram зібрало сотні «лайків». А ось деякі з коментарів під фотографіями дівчини: «Стройняжка моя», «Маш, ти ідеальна», «Худиш», «Дуже красива фігура», «Машуль, ти лялечка», «Ви неймовірно красива», «Спортсменка і красуня». Нагадаємо, що в середині липня київське «Динамо» і Олександр Гладкий досягли угоди про дострокове розірвання контракту – футболіст став вільним агентом і тепер може перейти в будь-який клуб безкоштовно.\nПізніше з’явилися чутки, що Гладкий продовжить свою кар’єру за кордоном – у турецькому «Сівасспорі». Проте вони офіційно поки що не підтвердилися.\nАвторитетний портал transfermarkt оцінює трансферну вартість Гладкого в 1,2 мільйона євро.\nPREVIOUS Предыдущая запись: США і Китай звернулися до КНДР\nNEXT Следующая запись: Розгул стихії в Польщі: загинули чотири людини


Обмотувач рулонів | Agro-Idea\nПеревірена часом технологія заготівлі сінажу в рулонах обмотаних плівкою , і яка широко використовується в країнах з високо розвинутим сільським господарством,забезпечує відповідну якість корму.\nНаявні типи обмотувачів рулонів\nНавісний обмотувач рулонів OZ-5000 і OZ-7500. Комплектується електронним герконовим датчиком, який дозволяє рахувати кількість обмоток в кабіні трактора.\nСамозавантажувальна машина OS–7510 має бічний розвантажувальний грейфер, який забезпечує швидку та ефективну роботу, бо збір і обмотування відбуваються під час проїзду до наступного рулона чи до місця складування.\nМашина оснащена пристроєм, який обрізає і забирає плівку, а відтак втручання оператора потрібно лише для закладання нового рулона плівки. На обмотування нового рулона потрібно приблизно 2 хвилини. Після обмотування рулон м’яко падає на резиновий коврик. Обмотувач має лічильник, який показує реальну кількість обмоток.\nСамозавантажувальна машина OS–7531 i OS-7531 MAJA є самозавантажуваною причіпною машиною , яка працює за технологічною схемою ” вперед- назад” , що дозволяє працювати в такому ж напрямку , як прес-підбирач (уздовж поля , а не поперек ) . Спеціальний гідравлічний механізм для розвантаження рулонів значно зменшує ризик псування плівки. У разі необхідності , рулони можна розвантажувати стандартним способом ( відкочуючись ). Для кращої роботи на підмоклих і торф’яних полях обмотувальник має шини великого розміру. Електронний блок управління дозволяє обслуговувати всі функції машини , а також показує механізаторові основні параметри роботи .\nТип обмотувача (SIPMA)\nРозмір рулонів, м\nВага рулона, кг\nгідравлічний двигун SR200\nМінім. кількість обмоток\n2х ( два рази разом із закладками) намоток рулона\nЕлектронний, з геконовим давачем і можливістю зчитування кількості обмоток оператором в кабіні трактора\nВид плівки для обмотування\nСпеціальна поліетиленова плівка товщиною 0,025 – 0,03мм, еластична, самоклейка, із стабілізатором ультрафіолетового випромінювання\nШирина плівки, см\n50 чи 75\nДискові різці, автоматичне\nВивантаження обмотаних рулонів


OLX визначив найпопулярніші пристрої серед українців у 2019 році - Pingvin.Pro\nГоловна » Технології / Новини ІТ » OLX визначив найпопулярніші пристрої серед українців у 2019 році\nApple – найпопулярніший бренд смартфонів, ноутбуків, планшетів та бездротових навушників за кількістю відгуків на пропозицію. Якщо говорити про динаміки, то це Sony. Які бренди девайсів найбільше цікавили українців у 2019 році – в аналітиці від OLX.\nМайже половина онлайн-покупок в Україні припадає на побутову техніку та електроніку. Про це свідчить останнє дослідження GfK. При цьому смартфони купують найчастіше – 19% респондентів. Аналітика OLX показала, що Apple став найпопулярнішим брендом смартфонів у 2019 році. За iPhone до продавців звертались у середньому 7.1 разів по кожному оголошенню. Xiaomi майже наступає на п’яти каліфорнійському гіганту. Їхні смартфони отримували по 6.6 відгуків. Бронзу отримав LG з 5.3 відгуками, на четвертому місці розташувались Meizu та Lenovo. Варто зазначити, що Samsung потрапив лише до першої десятки.\nApple – 7.1 відгуків\nXiaomi – 6.6 відгуків\nLG – 5.3 відгуків\nMeizu – 5.1 відгуків\nLenovo – 4.1 відгуки\nОднак одного лише смартфона для комфортного життя мало. Згідно з останніми даними GfK, 68% українців володіють ще й ноутбуком. Найпопулярнішим брендом портативних комп’ютерів став Apple, зібравши в середньому 4.6 відгуки на одну пропозицію про продаж MacBook’ів. Друге місце розділили ASUS та Acer. А трійку лідерів урочисто закрили пристрої Lenovo.\nApple – 4.6 відгуки\nLenovo – 3.9 відгуки\nHP – 3.3 відгуки\nDell – 2.8 відгуки\nУкраїнці впевнено купують техніку Apple. iPad очолив рейтинг з 4.9 відгуками на одну пропозицію. Планшети від Samsung зайняли друге місце в рейтингу – 4,1 відгуки. 3 відгуки та 3 місце дісталися бренду ASUS.\nApple – 4.9 відгуки\nSamsung – 4.1 відгуки\nAcer – 2.9 відгуки\nLenovo – 2.3 відгуки\nЗ гарним динаміком і звичайні посиденьки на кухні можуть перетворитися на свято. Найпопулярнішим брендом став Sony, зібравши 6 відгуків на одну пропозицію. На другому місці опинились девайси від Marshall, а під номером «3» розташувався JBL.\nРозваги у вигляді розплутування навушників мабуть скоро залишаться у минулому, адже новим трендом у світі девайсів стала бездротова гарнітура. Найпопулярнішими за кількістю відгуків на OLX виявились AirDots від Xiaomi та AirPods від Apple – 10 та 9 відгуків на одну пропозицію відповідно. Якщо б обидві серії зійшлись у змаганні, ситуація була би наступною: AirPods коштують на платформі у середньомі ₴ 1 540 – удвічі дорожче, ніж AirDots. А ось пропозицій про продаж AirDots у 13.5 разів менше, ніж AirPods – 3 100 у порівнянні з 41 800.\nAcer (79) Apple (1820) ASUS (228) GfK (3) Lenovo (241) LG (244) Meizu (272) OLX (41) Xiaomi (1843) Бездротові навушники (267) Динамік (26) Ноутбук (167) Планшет (144) Смартфон (570) Україна (2219)


Лист просічно витяжний, купити лист ПВЛ в Києві - ТБК "Агат" (м. Київ)\nЛист просічно витяжний, купити лист ПВЛ\nЛист просічно витяжний (ПВЛ) – різновид металопрокату, що представляє собою лист заданих розмірів, який має пористу, коміркову структуру. Виготовляється шляхом синхронної просічки заготовки та її витяжки. По ширині просічно витяжні листи нормуються габаритами 500, 600, 700, 800, 900, 1000, 1100, 1250 і 1400 мм. Довжина заготовки при цьому лежить в межах 2000 - 3500 мм. Дозволяється виробництво листів ПВЛ з проміжними розмірами по ширині (за погодженням із замовником). Для його виготовлення використовується різний матеріал листового прокату: низьковуглецеві сталі, латунь, мідь, алюміній.\nНа фото - лист просічно витяжний (лист ПВЛ)\nЯкщо Вам все ж знадобиться просічно витяжний лист із стійкими антикорозійними характеристиками, то Вам варто звернути свою увагу на оцинкований лист ПВЛ, або ж на ПВЛ з нержавійки.\nЛист просічно витяжний, ГОСТ 8706-78\nНайменування Розкрій ШхД, мм Ціна\nЛист ПВЛ 306 1000х2500/1000х3000 уточнити\nЛист ПВЛ 308 1000х2500/1000х3000 уточнити\nЛист ПВЛ 406 1000х2500/1000х3000 уточнити\nЛист ПВЛ 408 1000х3000 уточнити\nЛист ПВЛ 506 1000х3000 уточнити\nЛист ПВЛ 508 1000х3000 уточнити\nЛист ПВЛ 510 1000х3000 уточнити\nШановні покупці !!! У зв'язку з нестабільною ситуацією в нашій країні та нестабільністю на ринку валюти прохання актуальні ціни на сталевий просічно витяжний лист (лист ПВЛ) уточнювати за контактними телефонами у менеджерів компанії.\nСфери застосування листа ПВЛ\nЗавдяки своїй легкій вазі та міцності просічно витяжний лист масово застосовується:\nдля облаштування настилів та ступенів;\nв якості армуючого каркаса виробів із залізобетону;\nв автомобілебудуванні в якості решіток радіаторів, підніжок і ступенів сільгосптехніки;\nв якості світлорозсіювачів, що розділяють зустрічні смуги автодоріг;\nяк брудоочищувальні решітки;\nпри облаштуванні пандусів.\nЗа геометричною формою комірки поділяють на:\nМаркування просічно витяжних листів\nКожен виготовлений згідно ГОСТ-380 виріб маркується. Перша цифра маркування позначає товщину заготовки, наступні - величину подачі в мм. Приклад: Маркування ПВЛ 506 позначає, що лист ПВЛ має товщину 5 мм, при цьому величина подачі становить 6 мм.\nКупити просічно витяжний лист в Києві на металобазі "Агат" означає придбати якісний виріб за прийнятною ціною з можливістю доставки по м.Києву та Київській області.\nЗ приводу придбання просічно витяжного листа


Бої за райони - Новини Хмельницького\nОпубліковано: 10.07.2020 | 9 коментарів поділитись: Facebook або Tweeter\n“Адміністративно-територіальна реформа — є однією з найбільш важливих і успішних реформ і має бути завершена до місцевих виборів, призначених на жовтень цього року”, — слова прем’єра Дениса Шмигаля, сказані 12 червня на позачерговому засіданні Кабміну, стали спуском гачком протистоянь з боку багатьох регіональних еліт. Натомість видані урядом того ж дня лекала з визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад і опублікований проєкт постанови Верховної Ради про утворення та ліквідацію районів додавали невідворотності процесу децентралізації.\n“До рішення Кабміну ми вважали, що пройдуть три або чотири райони Хмельницької області. Я не вбачав, що з’являться п’ять районів. Коли це сталося, одразу включилися, бо бачимо себе у Хмельницькому районі. Треба йти до кращого”, — пригадує у розмові з НГП події місячної давнини голова Ярмолинецької райдержадміністрації Василь Гуменюк. Посадовець зі “Слуги народу” постав перед дилемою, спущеної “згори”.\nІ так, за баченням Кабміну, у Хмельницькій області має бути не 20 районів, а п’ять.\nДунаєвецький район (з адміністративним центром у місті Дунаївці) у складі територій Городоцької міської, Дунаєвецької міської, Маківської сільської, Новодунаєвецької селищної, Новоушицької селищної, Смотрицької селищної, Солобковецької сільської, Ярмолинецької селищної територіальних громад.\nКам’янець-Подільський район (з адміністративним центром у місті Кам’янець-Подільський) у складі територій Гуківської сільської, Гуменецької сільської, Жванецької сільської, Закупненської селищної, Кам’янець-Подільської міської, Китайгородської сільської, Орининської сільської, Слобідсько-Кульчієвецької сільської, Староушицької селищної, Чемеровецької селищної територіальних громад.\nСтарокостянтинівський район (з адміністративним центром у місті Старокостянтинів) у складі територій Антонінської селищної, Білогірської селищної, Заслучненської сільської, Красилівської міської, Миролюбненської сільської, Старокостянтинівської міської, Староостропільської сільської, Старосинявської селищної, Теофіпольської селищної, Щиборівської сільської, Ямпільської селищної територіальних громад.\nХмельницький район (з адміністративним центром у місті Хмельницький) у складі територій Війтовецької селищної, Віньковецької селищної, Вовковинецької селищної, Волочиської міської, Гвардійської сільської, Деражнянської міської, Зіньківської сільської, Летичівської селищної, Лісовогринівецької сільської, Меджибізької селищної, Наркевицької селищної, Розсошанської сільської, Сатанівської селищної, Хмельницької міської, Чорноострівської селищної територіальних громад.\nШепетівський район (з адміністративним центром у місті Шепетівка) у складі територій Берездівської сільської, Ганнопільської сільської, Грицівської селищної, Ізяславської міської, Крупецької сільської, Ленковецької сільської, Михайлюцької сільської, Нетішинської міської, Плужненської селищної, Полонської міської, Понінківської селищної, Сахновецької сільської, Славутської міської, Судилківської сільської, Улашанівської сільської, Шепетівської міської територіальних громад.\nЩоправда, ця “нарізка” спочатку не подавалася, як догма. На сесії Хмельницької обласної ради 24 червня більшість обранців навіть звернулися до центральної влади з проханням зберегти самостійність ще двох районів — Городоцького і Славутського. У випадку з Ярмолинецьким районом, то це питання не обговорювалося ані на депутатських комісіях, ані в сесійній залі. Тут пан Гуменюк тонко натякнув НГП, мовляв, були певні домовленості.\nОднак 1 липня, коли Комітет Верховної Ради України з питань організації державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування голосував за фінальну конфігурацію Хмельниччини, щось пішло не так. Ярмолинецький район залишили в “обіймах” Дунаєвеччини.\nЩе одним сюрпризом виявилося доєднання Сатанівської, Закупненської і Чемеровецької громад до складу новоутвореного Дунаєвецького району. Раніше Сатанівську громаду віднесли до Хмельницького району, Закупненську і Чемеровецьку громади — до Кам’янець-Подільського району.\n“Після засідання комітету ми вийшли засмученими, адже ми програли бій за наш з вами район. “Конкретні сили” зробили все для того, щоб комітет відхилив нашу пропозицію. Ярмолинчани зібрали 19 тисяч підписів за світле майбутнє, адже розуміють, що інфаструктура, комунікація та й працюють всі в “області. Але ми так просто не здаємось і я звернувся до наших депутатів політичної партії “Слуга народу” від Хмельницької області з проханням подати ще раз наші правки та переглянути рішення”, — написав допис 7 липня Василь Гуменюк. Через два дні профільний парламентський комітет включив Ярмолинецький район до складу Хмельницького.\nРазом з тим, у підвішеній ситуації залишився Чемеровецький район. Кілька днів тому депутати Хмельницької облради від Чемеровеччини звернулись до депутатського корпусу Верховної Ради дослухатись до думки жителів Чемеровеччини та залишити в силі раніше погоджені пропозиції щодо включення Чемеровецького району до Кам’янець-Подільського району.\nБільше того 3 липня на сайті Верховної Ради з’явилася електронна петиція про збір підписів за те, щоб Чемеровецька ОТГ приєдналася до Кам’янець-Подільського району.\n7 липня у Чемерівцях відбулося народне віче, на якому виступив Чемеровецький селищний голова Олександр Собань і навів аргументи щодо переваги приєднання до Кам’янець-Подільського району. Для демонстративної рішучості пан Собань навіть змінив аватарку у Фейсбуці, поставивши свою світлину з підписом: “За Чемеровеччину у складі Кам’янець-Подільського району”.\nПроте жодні прийоми не спрацювали. Чемеровецький район залишився у складу Дунаєвецького. Остаточне слово за народними депутатами, які найближчого тижня повинні розглянути питання ліквідації старих і утворення нових районів на пленарному засіданні Верховної Ради.\n“Незалежний громадський портал” зібрав думки експертів та політиків щодо бачення цієї ситуації.\nДиректор з науки та розвитку Інституту громадянського суспільства Анатолій Ткачук: “Для Хмельницької області оптимальним було би три райони: Хмельницький, Шепетівський і Кам’янець-Подільський. Це три округи і три повіти, які завжди були у цій області. Вони мали би приблизно однакову потужність. Але включилися різні люди і наколотили версію з п’яти районів. Чи є це катастрофічним? Ні, не є.\nЩо стосується Кам’янець-Подільського району у запропонованій конфігурації. Погано, що є такий великий дисбаланс між районами. Чи від цього програє Кам’янець-Подільський? Не програє. Тому на це все я дивлюся дуже спокійно, — ключовим є громади, які повинні працювати і бути спроможними. Райони — це допоміжна ланка”.\nНародний депутат від партії “Слуга народу” від Хмельниччини Сергій Мандзій: “На сьогоднішньому парламентському комітеті (9 липня — НГП) піднімалось питання районування Хмельницької області на чотири райони. Позиція наших депутатів була створити не п’ять районів, а чотири: Хмельницький, Шепетівський, Старокостянтинівський і Кам’янець-Подільський. Проте обранці комітету Верховної Ради України з питань організації державної влади, місцевого самоврядування, регіонального розвитку та містобудування ухвалили своє рішення, залишивши п’ять районів. Окремо Чемеровецький район залишився у складі нового Дунаєвецького району, а Ярмолинецький відійшов до Хмельницького району.\nЯ вважаю, що доцільно було б збільшувати потенціал Кам’янець-Подільського району, який є флагманом промислового виробництва. У новій конфігурації Кам’янець-Подільський район виглядатиме дещо обрізаним і обмеженим.\nВ цілому ж, ситуація із районуванням — суто політичне рішення. Райони ніякого функціонала за собою не нестимуть”.\nВиконавчий директор Асоціації об’єднаних територіальних громад Хмельницької області, колишній керівник Хмельницького центру розвитку місцевого самоврядування Сергій Яцковський: “Ситуацію з Чемеровецьким районом (що його віднесли до складу майбутнього Дунаєвецького району — НГП) дізнався з онлайн-засідання підкомітету з децентралізації Верховної Ради, яке відбулося 1 липня. Це рішення народних депутатів, бо тут, на рівні Хмельницької ОДА таких пропозицій не було. Взагалі тему районування слід розглядати крізь призму слабкої інформаційної кампанії з боку діючої влади. Адже мешканцям усієї України треба було чітко пояснити, які функції отримають нові райони; що всі адміністративні послуги первинного рівня надаватимуться у громадах.\nКоли ж з’являються суттєві протиріччя з боку місцевих мешканців, то влада, яка планує адміністративно-територіальні зміни, має проводити роз’яснювальну роботу. З одного боку, жорстко не можна “ламати” через коліно, а з іншого — людям не пояснили різниці між райцентром у Городку, Дунаївцях чи Ярмолинцях. Так, ми маємо радянську спадщину, коли будь-який район був центром ухвалення рішень і центром грошей. На сьогодні ж не планується як такого районного бюджету. Де-факто, він то буде, але за рахунок дотацій державного бюджету. Тобто усі послуги базового рівня будуть надаватись в громадах і не уявляю за якими послугами доведеться їхати в потенційний райцентр. Район це про органи влади про контроль , але не про управління фінансами.\nНа мою думку, разом зі зміни щодо районування необхідно виносити на голосування до Верховної Ради зміни до бюджету, зміни до закону про місцеві адміністративні послуги, зміни до законів про місцеві державні адміністрації та місцеве самоврядування.\nТреба ще зазначити, що питання районів не виносилося на порядок денний до кінця 2019 року. Так, усі розуміли, що за логікою до цього дійде. І нині п’ять районів для Хмельниччини, які визначив Кабмін, достатньо, але можна було й три — Шепетівка, Кам’янець-Подільський і Хмельницький.\nЩодо майбутнього статусу міста-супутника Нетішина та міст обласного значення. З жовтня цього року вся територія ділитиметься на громади. І Нетішин, і Шепетівка, і Хмельницький матимуть статус міських громад. До речі, у Конституції зазначено, що територіальний устрій складається з територіальних громад, сіл, селищ і міст. Отож, якщо пряму норму Конституції підвести під спільним знаменник, то одержимо міську, селищну і сільську громади. До прикладу, Солобковецька сільська громада і Хмельницька міська громада мають абсолютно різні бюджети, однак у них однакові повноваження щодо використання і залучення ресурсів та однаковий статус — орган місцевого самоврядування базового рівня”.\nАнонім 10.07.2020 15:02 Увійдіть, щоб відповісти\nХоч би хтось аргументував чому саме стільки районів. Все взято зі стелі. Ніяких розрахунків економічних, логістичних, соціальних. Скоротять в районах 20 чиновників, в ОТГ добавлять 220 от і буде вся економія. Інфраструктура зовсім не готова до такого укрупнення. Про людей як не думали, так і не думають. Нема кому?\nдмитро 10.07.2020 19:16 Увійдіть, щоб відповісти\nтрьох районів вистачить.\nЛилия 11.07.2020 15:15 Увійдіть, щоб відповісти\nЧому так райони поділили? Логіки немає, комусь вигідніше наприклад їхати до Хмельницького чим до Дунаївців, або наоборот, жах.\nВ.В.Путенко 19.07.2020 18:00 Увійдіть, щоб відповісти\nГолосуй. не голосуй, усе одно отримаємо … три райони. А думкою людей хоча б хтось поцікавився. Читайте чинну Конституцію України – у ній т.н. “об’єднані територіальні громади” взагалі не передбачені. Зокрема, прочитайте розділ “Місцеве саморядування” та яким чином повинен здійснюватись зміни у територіальному поділі (тільки за згодою місцевих рад, а ВР тільки затверджується). В черговий раз дурять людей, а ці люди навіть не втираються … Саме страшне те, що у нас в черговий раз здійснюється антиконституційний переворот. Чи пропустить це Конституційний Суд? Боюсь, що якщо “кишеньковий” то пропустить.\nbest website hosting 14.08.2020 00:31 Увійдіть, щоб відповісти\nDevknuasp 19.11.2020 23:48 Увійдіть, щоб відповісти\nviagra aus what are the different types of viagra purchase viagra\nJgscUpliz 30.11.2020 00:14 Увійдіть, щоб відповісти\nessay writer center college admissions essay help laguna niguel writing a classification essay\nLokuExamb 10.01.2021 02:18 Увійдіть, щоб відповісти\ncanadian pharmacy online pharmacy online drugstore ed meds online\nKhthfago 10.01.2021 14:40 Увійдіть, щоб відповісти\n24 hours pharmacy pharmacy rx one best erectile dysfunction pills


Опрацьовано 97,42% протоколів: Тимошенко скорочує відрив - Korrespondent.net\nОпрацьовано 97,42% протоколів: Тимошенко скорочує відрив\n18 січня 2010, 17:47\nВідповідні дані оприлюднені на моніторах ЦВК.\nНаступними за цими двома кандидатами йдуть: Сергій Тігіпко - 13%, Арсеній Яценюк - 6,98%, Віктор Ющенко - 5,51%, Петро Симоненко - 3,54%, Володимир Литвин - 2,33%, Олег Тягнибок - 1,44%, Анатолій Гриценко - 1,2%, Інна Богословська - 0,41%.\nЯк повідомлялося, за підрахунками 95,18% протоколів дільничних виборчих комісій 35,42% виборців проголосували за Януковича, 24,95% - за Тимошенко.\nТакож до Центральної виборчої комісії надійшли перші протоколи з мокрими печатками від окружних виборчих комісій.\nРаніше Центрвиборчком оголосив вибори Президента країни такими, що відбулися. Голова ЦВК Володимир Шаповал заявив, що до комісії станом на 11:30 понеділка не надходили скарги від кандидатів у президенти за підсумками голосування.


Українець став головним тренером білоруського ” Шахтаря” – Ukr Life\nУкраїнець став головним тренером білоруського ” Шахтаря”\nНовим головним тренером солігорського футбольного клубу став український фахівець Роман Григорчук. Він змінив на цій посаді іншого українця Юрія Вернидуба. Про це офіційно заявила прес-служба “Шахтаря”.\nДо тренерського штабу увійшли Михайло Савка (старший тренер), Андрій Глущенко (тренер воротарів) та Анатолій Коротя (тренер-аналітик).\n31 Серпня Юрій Вернидуб прийняв рішення достроково подати у відставку зі своєї посади за власним бажанням. Причиною стали сімейні обставини. Напередодні команда вилетіла до кваліфікації Ліги Європи.\nГригорчук виступав на позиції нападника. Грав за українські команди “Темп”, “Покуття”, “Прикарпаття” і “Кривбас”, австрійський “Санкт-Пельтен”, польську “Петрохімію”, Російський “Сатурн”і Латвійський “Дінабург”. Після ” Дінабурга “тренував” Вентспілс”, з яким тричі ставав чемпіоном Латвії (2006, 2007, 2008), двічі вигравав Кубок країни (2005, 2007) і виходив у Груповий етап Ліги Європи (2009/10).\nПотім працював у запорізькому ” Металурзі “та одеському”Чорноморці”. З одеситами Роман Григорчук піднявся з першої ліги у Вищий дивізіон, а в сезоні 2012/13 вийшов у фінал Кубка України, що дозволило взяти участь у кваліфікації Ліги Європи. “Чорноморець” не тільки успішно її подолав, дійшовши до групового етапу, а й вийшов в 1/16 фіналу турніру, де в двоматчевому протистоянні поступився “Ліону” (0: 0\nЗа час його перебування біля керма Азербайджанський клуб “Габала” двічі ставав срібним (2016/17, 2017/18) і двічі бронзовим (2014/15, 2015/16) призером чемпіонату країни, два рази виходив у фінал Кубка Азербайджану (2016/17, 2017/18) і двічі виходив у Груповий етап Ліги Європи (2015/16, 2016/17).\nЗ червня 2018 по Січень 2020 року Григорчук працював головним тренером ФК “Астана”, з якою вигравав чемпіонат Казахстану (2018, 2019), Суперкубок (2019) і двічі виходив до групового етапу Ліги Європи (2018/19, 2019/20).\nPrevious Post:ЗМІ показали будинок Джастіна Бібера за 25 мільйонів доларів [фото]\nNext Post:Глава ” ДНР ” наказав стріляти по українських позиціях біля Горлівки