Ельбрус зі сходу. Походеньки 2013 року. - Блог Конуса\nЕльбрус зі сходу. Походеньки 2013 року.\nСиджу собі тихенько на роботі, їм піченьки, запиваю чаєм. Жирію по-троху, нікого не чіпаю. Тишу офісного простору прориває дзвінок телефону: Славон. “Саня, є вільне місце в машині. Їдемо на Ельбрус. (Виїзд за 5 днів.) Ти з нами?”. За 5 секунд встигаю в голові скласти список зі 100 пунктів під назвою “Чому я не їду на Ельбрус!”.\nЯ ж ніколи не був у Великих Горах. Беру тайм-аут на роздуми, але вже через кілька годин в сторону Харкова летить коротка, але сильна як постріл СМСка: “Я їду.”\nЯ їду. Я їду? Холєра, Я ЇДУ!\nДе брати спорядження? Чи вистачить фізухи? Де брати одяг? Я ж ніколи не був у великих горах, що взагалі туди треба брати? Де брати ВСЕ? Паніка!\nНа наступні кілька днів робота зупинилася. Дні і ночі в пошуках інформації. Ми збираємося на Ельбрус зі сходу. Це не “класика”, маршрут не дуже популярний і інформації про нього відносно мало.\nШукаю будь-що: звіти, фотографії, відео, інформацію про комерційні тури, списки рекомендованого спорядження, переглядаю супутникові знімки, які тільки вдається знайти, карти рельєфу, GPS-треки. Паралельно виконую завдання Славона: перечитую купу статей по пересуванню засніженими та осипними схилами, льодовиками, як витягати людину з тріщини, пересуванню у зв’язках, і багато іншої корисної інформації.\nПісля тривалого аналізу рекомендацій по спорядженню викристалізовується адекватний список речей, які збираюся брати з собою (читати окремо в кінці цієї писанини).\nЗ ногами — окреме питання. Воно турбувало мене більше за інші. Є така проблема — ношу трекінгові черевики 49-го розміру, відповідно крім них у мене нічого немає, бо купити щось адекватне такого розміру практично не реально. Вирішено йти в них і взяти гумові китайські тапки про всяк випадок.\nЛьодоруб взято у Валіка “Вертольота”, кішки довелося купити.\nВ неділю в Харків мене принесло не рано, але всі ще спали. Розбудив по телефону Льоху Іванова, випитав куди добиратися і через годинку-півтори я вже акуратно переступав купи спорядження, розкидані у нього по квартирі. Льоха спровадив своїх домашніх на моря, а сам рве з нами на Ельбрус. Тут же я почав перебирати і свій рюкзак — виявилося що очікувані об’єми групового спорядження значно більші моїх сподівань. Насамперед за рахунок великої кількості сухарів.\nЗа день зібралися майже всі, Вовку маємо підібрати по дорозі, біля метро. Звичайно ж виїхали із запізненням. Все ніби йшло добре, всі були радісні — попереду ГОРИ, і ми їдемо до них.\nНа виїзді з Харкова зупиняють ДАІшники. “Х’юстон, у нас проблеми.” Проблеми затягнулися рівно на добу. Добре що вдалося вирішити їх так швидко. Коротше виїхали ми з Харкова лише у понеділок — довелося заночувати ще на Батьківщині. Дорога Україною минула якось швидко, окрім останньої, мабуть, сотні кілометрів.\nПерші краєвиди в Ізюмі. Внизу Сіверський Донець\nКінець траси Київ-Харків-Довжанський нагадує зону бойових дій. Дороги просто немає, їхати з адекватною швидкістю просто неможливо. Замість дороги — полігон для випробування танків. На кордоні майже нікого немає.\nМитницю пройшли швидко. Російські прикордонники, правда, якісь стрьомні. Дивляться на тебе так, ніби ти весь Кавказ збираєшся вивезти. Дорога продовжується.\nПравду кажуть — в Росії дороги кращі. Але всі позитиви нівелюються їхніми розв’язками. Це просто капець. Вказівників просто немає, куди їхати — не ясно. Поїхав не туди — розворот за кілька кілометрів.\nПо дорозі лопнув шланг і ми вилили на асфальт чверть баку солярки. Десь серед полів Ростовської області Льоха Плотніков зміг нашаманити щось під капотом і ми поїхали далі.\nОсь починається Баксанська долина. Починаються Великі Гори. Досить несподівано рівнина переростає у все більш круті схили і стінки. Внизу обабіч дороги шумить гірська річка Баксан. Складається враження що вся широченна ущелина — її рук справа. Ніколи не був у Великих Горах, тому всі ці пейзажі за вікном здаються ніби намальованими. Намагаюся фотографуввати, але жодна фотографія не здатна передати того, що бачить тут око. Забиваю на цю затію, і просто дивлюся. Намагаюся жадібно побачити якнайбільше: кам’янисте русло Баксана, колоритні люди, блок-пости з БТРами, прямовисні скелі та корови…\nБаксанська ущелина через скло автомобіля\nО, корови! Корови тут головні. Корова тут цар, бог і начальник. Принаймні на дорозі. Якщо корова хоче — вона лежить прямо посеред дороги, і їй начхати, треба тобі проїхати чи ні. Корова ходить не по правій стороні дороги, а прямо по центру. Або по діагоналі. Але в жодному разі не по узбіччю. Корова гадить там де їй хочеться. А хочеться їй це робити прямо на дорозі. Якщо корів декілька, то вони лягають, як правило, на мостах і тут же гадять.\nПроїжджаємо місто Тирниауз (Тырныауз). За вікном досить своєрідний колорит. Тут якесь незвичне, але органічне поєднання людей на вулицях та будинків з купами пустих квартир, що мовчки дивляться на тебе вибитими вікнами. Смітники межують з зеленими алейками. Невеликі магазинчики з провінційними вивісками затуляють собою жовто-сірі схили Баксану по лівому борту нашого бусика. Брудно. Дуже брудно.\nТырныауз. Фото з блогу Варламова.\nНа вершині гори видніється постапокаліптична картина покинутого вольфрамо-молібденового комбінату та його копалень. Залишки цілої епохи, яка закінчилася з розвалом комбінату, спускаються з вершин до самої ріки, де так само, наче після бомбардування, лежать руїни цехів комбінату. Мрія сталкера.\nРуїни комбінату. Фото Tyrnyauz.ru\nНа виїзді з міста ще один бетоний блок-пост зі слідами обстрілів.\nГолова почала боліти десь на 1000-1200 чи то від недосипу, чи то від незручних крісел в машині, чи від висоти. А може просто чисте гірське повітря вирішило додати нам трохи здоров’я.\nІ от нарешті селище Ельбрус. Звідси починається наша дорога на своїх двох. Вивантажуємося на краю селища біля невеличкого містка через Ірик, там де ущелина Ірик (з одноіменною річкою) з’єднується з Баксанською ущелиною. Перепаковуємо речі, залишаємо у машині все непотрібне і відправляємо хлопців ставити її на стоянку. Готуємося до виходу. В моменти, коли з-поміж хмар проривається Сонце, намагаюся підзарядити телефон від сонячної батареї Квазар.\nСелище Ельбрус. Вигляд зверху\nПоки чекали Льоху і Славона — спостерігали цікаву картину — місцеві викидають пакети зі сміттям просто у річку, з якої ж нижче за течією беруть воду для пиття. Мабуть гарячих кавказців мало хвилюють такі дрібниці… Хлопці прийшли о 15.54 – виходити будемо досить пізно. Висота — 1500 м. 16 липня 2013 року.\n* Тут і далі з часом може бути щось наплутано: +- 1 год. Здається мені що занотовував я все по своєму годиннику, виставленому на Київ, але не факт.\nВирушаємо о 16.30. Підйом спочатку кількадесят метрів невеликими скелями поруч з водоспадом, далі — добре протоптаними стежками. Погода прийнятна. Трохи дощить, але не постійно.\nПісля першого підйому. Початок ущелини Ірик. Стежка добре натоптана.\nОпираючись бажанню 25-кілограмового рюкзака залишитися внизу, намагаюся з допомогою Вовки опанувати мистецтво пересування з трекінговими палицями.\nЦе мій перший досвід їх використання, тому виходить досить незграбно, але через якусь сотню метрів вже розумію які м’язи включати в роботу, і вони починають реально полегшувати рух. До слова, якщо Ви вагаєтеся, чи потрібні Вам трекінгові палки: на Кавказі без трекінгових палок звичайній людині з м’яса і кісток робити нема чого. Це моя суб’єктивна думка.\nСтежка на початку ущелини Ірик. Ріка ліворуч\nЗаблукати тут складно — маршрут по ущелині популярний. Це дорога до Ельбрусу зі сходу, а також частина інших туристичних маршрутів, місце для просто прогулянок в гори. Неподалік виходять нарзани (принаймні один точно) і з висоти відкривається чудовий краєвид. Шкода що погода заважає нам його побачити, лиш зрідка відкриваючи завісу хмар.\nПокине не почало темніти маємо дістатися стоянок. В планах — дійти кошу, і там заночувати. Широка стежка поступово зникає. Куди йти — вже не так очевидно. Заходимо в якийсь незрозумілий тупик — стежка далі обривається під зсувом. Як переходити — незрозуміло. Раптом нас наздоганяє хлопець і показує правильний шлях коров’ячою стежиною. Піднімаємося трохи правіше і вище. Скрізь органічно насрано, як і внизу на трасі.\nДалі бачимо досить відому особливість цієї ущелини — обвали. Прямо над стежкою височіють велетенські ідоли — глиняні стіни зруйнованих вітром і водою пагорбів нависають просто над нами, треба швидко перебігти кількадесят метрів вузьким переходом. Ліворуч — обрив, внизу гуркотить Ірик. Праворуч — стіна, з якої так і просяться впасти величезні кам’яні брили вагою в тони, а то і десятки тон. Така якщо випаде на голову, то згрібатимуть тебе, щасливчика, лопатою…\nОбвали на шляху. Прямо під цими стінами доведеться пройти.\nПісля обвалів та коротенького стрімкого підйому, на 2150 починаються зелені альпійські луки. Йдемо в тумані, атмосфера якась гнітюча, не сприяє позитивному настрою. Радує те, що стежка більш-менш рівна, майже без спусків та підйомів. Шкода що крізь тумав видно тільки на кількадесят метрів.\nЗаходимо в сосновий ліс. Приємно пахне грибами. Тут зупиняємося на невеликий відпочинок, поки Славон побіг вниз до кошу щось дізнаватися. Скоро Славон повертається і ми вирушаємо далі. Підходимо до джерела (точніше потічка з гори), трохи запасаємося водою на “попити”. Якщо наші стоянки будуть недалеко — повернемося за поповненням для вечері.\nТуманний сосняк із запахом грибів\nО 19.20 зупиняємося на приємній більш-менш рівні галявинці. Тут будемо ночувати. Намети, переодягання, смачнюща вечеря, спати. У нас два 2-місних намети на 6 людей і Вовка зі своїм тентом. Мене поселяють з Андрюхою та Ірою в класичну ханнівську двушку. Льоха, Льоха і Славон пакуються в мембранний “Блек Даймонд” за 100500 баксів, який на вигляд довіри не викликає\nПідйом о 6.20. Здається трохи проспали. Поки всі намагаються причепурити заспані морди, підтягуються кілька корів. Ну як же без них? Одна намагається вкрасти зубну пасту, інша — атакувати червоний тент Вовки.\nЛьоха пропонує корові почистити зуби\nНіч була теплою — довелося навіть відкривати спальник. Ранок теж видається кращим за вчорашній вечір. Погода радує, на скільки це можливо: вийшло Сонце — туман розсіявся. І так, ВІДКРИВСЯ ЕЛЬБРУС! Відкрилися гори на сході — вниз по ущелині. Немає таких слів, якими можна описати цю красу, тому і не намагатимуся — приїжджайте і дивіться самі.\nВідкрився Ельбрус. Таким ми побачили його вперше\nЗбираємося, пакуємося, снідаємо і вирушаємо. На годиннику 9.20. Ледь не забув сонячну батарею з мобільником на камені, тому доводиться наздоганяти своїх. “Льоха не встиг відійти від табору, а вже жере якісь кишенькові горіхи.” (Правда — у мене в блокноті так і записано, тому я не міг не згадати цього факту ).\nВиявляється, до потрібного нам кошу ми не дійшли якихось кількасот метрів. У пастухів купуємо айран — це такий місцевий кисломолочний напій, дуже схожий на кефір, але кисліший і просто не такий. Холодний. Смачно. Дуже освіжає. Також у них можна купити сир, але ми зробимо це на зворотньому шляху.\nКіш-кош. Тут живе камандір корівок\nДалі широкою ущелиною і нескладними стежками рухаємося до того місця, де починається морена і праворуч відходить ущелина Ірик-Чат. Нам туди.\nТут нам праворуч\nНа шляху багато джерел, хороших місць для стоянок, зі скель падають водоспади. Крутим підйомом заходимо в ущелину Ірик-Чат. Корів тут уже не видно.\nПідйом в ущелину Ірик-Чат. Внизу річка Ірик\nВласне, я б не назвав це місце ущелиною. Це долина. Долина, яка нагадує половинку обрізаної вздовж труби. Схили плавні, логічно продовжують береги річки аж до самих піків гір по обидва боки. Початок долини є досить зеленим і приємним оку. В річку стікають безліч струмків з холоднючою водою, температура якої, втім, не заважає приймати в ній водні процедури.\nПочаток долини Ірик-Чат. Вигляд вгору\nПочаток долини Ірик-Чат. Вигляд вниз\nВ деяких струмочках обабіч стежки зроблені навіть спеціальні “ванни”. Чоловіча частина нашої групи залюбки випробовує цю природну “сантехніку”. Холодна водичка дуже бадьорить та знімає втому, а сонечко швидко висушує. Тут я розумію, що куплений рушник з мікрофібри в поході незамінна річ для гігієни. Він дуже компактний і швидко сохне.\nБіля ванни у нас невеликий перекус та посиденьки.\nТут теж є нарзани.\nНарзан — це така іржава дірка в землі, з якої витікає газована вода. Але і джерел з чистою водою дуже багато. Напитися проблеми немає. В долині немає корів, навіть якось трохи сумно без них. Але є коні. На протилежному боці річки самостійно пасуться гарненькі конячки. Ніхто за ними не дивиться і не пасе, та і не дивно — куди вони звідси подінуться.\nЗустріли групу з Донецька — спускалися.\nДолина плавно повертає ліворуч і з північного напрямку приймає на північний захід. Долина майже рівна, набирає висоту повільно і йти легко.\nПоворот долини. Вид назад — звідти ми прийшли\nВ якийсь момент натрапляємо на невеличку низину, в якій ноги “чвякають” – щось типу легкої заболоченості. Обходити не хочеться, тому перескакуючи по сухим острівцям переходимо це місце.\nДорога. Ліворуч місця, де земля чвякає\nДалі є крутий, але короткий підйом. Група сильно розтягнулася. Усім, звісно ж, хочеться помилуватися краєвидами. Втім, тут це можна. Ділянка не складна.\nПеред підйомом влаштовуємо обідній перекус і передих.\nПерекус. Топчемо сало з ковбасою під гірчично-кетчупним соусом\nДехто влаштовується подрімати на травичці.\nОбід у нас скромний — отримуємо з рук Іри, яка командує їжею, по парі шматочків ковбаси, сала та по сухарю. На закуску ядрьоний часник, від якого прожигає все нутро. Круто!\nВже під час підготовки до перекусу проявляється вся широта душі українського альпініста. Кожен з радістю пропонує свої продукти, кожен палко бажає поділитися з ближнім вмістом свого рюкзака, кожен турбується про здоров’я друга та впевнено пропонує додаткові калорії взяти саме зі свого рюкзака.\nПерекус. Найбільше намагається перекусити Льоха\nГг.. Просто всі хочуть здихатися якомога більшої кількості їжі, яку треба нести на горбу.\nДалі підйом. Йдемо вище, через невеликий каньйончик, в якому до ріки впадає ще один бурхливий потік з правого боку по ходу нашого руху. Вийшовши з каньйончика через якусь сотню метрів доходимо до стоянок.\nНа стоянках 3100 зустрічаємо сім’ю з Росії. Чоловік з дружиною і двоє дітей (10 і 3,5 роки). Розповідають що ходили на перевал, вже повернулися. Поки ми розгортаємося — вони пакуються і зрулюють вниз. Славон побіг далі на кілометр-півтора щоб подивитися інші місця для стоянок, але повернувся і ми розтаборовуємося тут. Далі не йдемо — акліматизацію зірвати не хочеться. Від ранку набрали 900 метрів висоти за 5 годин. Отож лише обідній час, а ми їмо та вирішуємо відпочити залишок дня.\nСтоянка на 3100 м.\nСтоянки ці досить давні. Біля великого каменя місце дуже хороше. Рівно, є приємна травичка. Річка за якихось 15 метрів, втім вона дуже брудна щоб пити з неї воду — з льодовика вниз несе віковічну грязюку. Але помити руки і посуд при бажанні можна, хоча жир ця вода не змиває. На місці багато іржавих консервних банок.\nПитну воду можна взяти трохи нижче з потоку, що спускається з правого боку ущелини — ми проходили його, коли піднімалися. Тут же можна і помитися. В деяких місцях є достатньо (але не занадто) високі пороги, а напір води дозволяє не боятися, що в голову прилетить неочікуваний сюрприз. Трохи вище і правіше від нього начебто є джерело, але не знаю…\nЯ і моя говнокепка\nРозтаборовуємося. Помічаю, що руки вже обгорають, хоч і в перчатках. Прості робочі перчатки суттєво не допомагають, але без них було б набагато гірше. Всі інші частини тіла начебто в порядку. Якщо йдете у високі гори — обов’язково треба мати кепку з захистом шиї, або щось подібне. Шия горить дуууже швидко, тому закривати її треба обов’язково, навіть якщо Сонце на перший погляд не дуже і світить. Навіть коли воно закрите хмарами, ультрафіолет лупашити не перестає.\nМожна, звісно придбати спеціальну кепку зі шматком тканини, який прикриватиме шию, але я вирішив цю проблему наступним чином: за 15 грн купив на базарі говнокепку і пришив до неї шматок рушникової тканини. Дешево і сердито\nБеруся будувати стінку з каміння навколо намету. Хоч стоянки досить обжиті, стінку треба зробити трохи вищою та якіснішою. За одно і моїй акліматизації ця робота піде на користь. І тут перша травма — невдало покладений камінь лупашить по пальцю. Кілька хвилин, і майстерні руки Льохи швидко ремонтують невелику дірку в моєму пальці, через яку, тим не менше, впевнено витікає червона рідина. Будую стінку далі.\nНа протилежному березі пасуться конячки. Гарні.\nВцілому група тримає хороший темп, всі встигають, за виключенням Вовки. Вовка нікуди не поспішає, насолоджується краєвидами і фоткає. Негативно це ні на що не впливає, бо поспішати, власне, нема куди.\nХоча ще не вечір, але на вечерю у нас уха. Ні, не подумайте, рибу ми не ловили Риби тут немає. Хіба що вимерзне якась доісторична тварюка з льоду. Але навряд чи з неї можна буде зварити уху.\nУха. Дві ухи і Славон (теж з двома ухами)\nУху я терпіти не можу. Ніколи в нормальному житті її не їм. Але ж це ГОРИ (та-та-та-та-та :-)). Тут уха нереально смачна. Іра насушила на всіх купу цікавих страв. Кожен прийом їжі — не бовтанка якась недоварена, а справжня страва. Уха у нас теж з сушеної риби, і вона дуже смачна — хочеться ще. Але не дають…\nЗавтра нам туди\nЗавтра у нас підхід під льодовик. До кінця ніхто не впевнений до якого місця ми будемо йти — треба не перебрати зайвої висоти, щоб не збити акліматизацію. Бо в такому випадку доведеться йти тільки вниз. Завтра вирішимо. Ще не стемніло, але будемо спати.\nРанок. Виспалися, прокинулися. Погода не радує. Знизу наповзає туман, з якого то моросить, то не моросить. Намагаюся розігнати хмару шаманськими танцями. Здається помогло.\nНа сніданок у нас куліш. Сушений і дуже смачний. Збираємося і вирушаємо — попереду перевал.\nВперед, до перевалу\nДо перевала йти далеченько. По дорозі крутий підйом, майже о 10-ій годині підходимо на стоянки, на яких хотіли було зупинитися, але все ж вирішили штурмонути перевал. Їмо фініки. Вниз відкривається чудовий краєвид на долину, яку вже встигло затягнути хмарою. Мабуть в цей момент там мокро…\nА внизу вже нагнало хмарки. Звідти ми прийшли.\nЗ цього місця також добре видно льодовик, який спускається з Ельбруса. Гарно. Виходимо далі.\nТут закінчується (а для нас починається) льодовик\nА далі каміння, каміння і ще раз каміння. Рослинність залишилася внизу. Невеликі сніжники, які чергуються з грязюкою, підводять нас під перевал.\nЧерез брудні сніжники на перевал.\nЩоб зайти на перевал, треба подолати хорошу стрьомну сипуху. Стежка натоптана є, але менш стрьомно від того не стає. Ліворуч під льодовиком озерце. Ми туди не йдемо. Але видно як якісь відчайдухи ходили по самому краю льодовика аж над водою.\nПідйом на перевал Ірик-Чат\nНа підйомі дуже допомагають трекінгові палки. Тут же, мабуть вперше, дається в знаки задишка. Виходимо на перевал.\nВисота 3680 м. Перевал Ірик-Чат.\nПогода не сприяє. В писок ліпить дощем, щастя додає дуже сильний вітер. Тут є місця для стоянок. Натягуємо на одній з них прямо на перевалі Вовкин червоний тент, закріплюємо між камінням на трекінгові палки, по бокам підсилюємо рюкзаками. Тепер у нас є укриття для перекусу.\nПерекус на перевалі Ірик-Чат\nПогода трошки налагоджується. На перевалі знаходимо записку від туристичної групи з Києва (перевал Ірик-Чат 1Б). Краєвид тут дуже крутий — фото не допоможе.\nНа перевалі Ірик-Чат\nВирішуємо, що на перевалі нам ловити більше нема чого, а стоянки за Рижим Бугром начебто вільні. Йдемо туди.\nПеревал з обох сторін облизують льодовики. З півночі це величезні льодові поля плато Джикаульгенкез, яких і краю не видно. Насправді ці поля називають льодовим озером. У звичайних льодовиках, коли вони тануть, вода опускається через тріщини на дно, вимиває там русло, і виривається рікою з-під язика льодовика. Льодове озеро ж влаштоване інакше — вода стікає по поверхні озера, і вимитим льодовим руслом стікає в річку Бірджили-Су (Бирджилы-Су).\nПанорама плато Джикаульгенкез. Пік Каліцького в центрі\nПосеред льодового озера височіє скельний пік Каліцького (пик Калицкого), висотою над рівнем моря у 3581 м. Над льодовиком його піраміда височіє на 200 метрів. Складається враження неначе середньовічний замок своїми шпилями височіє над гірським озером. В 30-х роках ХХ століття піку дали ім’я геолога Каліцького, який працював на Кавказі. Не буду писати багато про пік та льодове озеро — просто загугліть “Пик Калицкого” і почитайте багато цікавої як реальної так і містичної інформації. Бо вона справді цікава.\nТуристи (маленькі цяточки на снігу). Піднімаються на перевал. Альпіністи праворуч.\nПіднімаємося з перевалу на “Рижий”. Позаду нас з боку “озера” на перевал підіймаються дві зв’язки 4-ки. Це туристи. Славон каже, що альпініст “ходить” вершину, а турист — перевали.\nНаша стежка йде по стабільному осипному схилу. Складається враження, що “Рижий” — це зовсім і не гора, а просто хтось вивалив з гігантського самоскида колосальних розмірів купу щебня. Рудого щебня. Не буду 100% стверджувати, але, ймовірно цей “Бугор” — точена льодовиками за сотні тисяч років гора, яка перетворилася в те, що ми бачимо зараз. Або купа каміння, принесена льодовиком з інших гір.\nСтежка (ліворуч) на Рижий Бугор з перевалу Ірик-Чат. Позаду в хмарах видніється Ельбрус\nА нам на “рижому” стрьомно — з обох боків височезні обриви, а стежка ну дуууже вузенька. Намагаюся не дивитися вниз, бо там, в 30 сантиметрах від мене справжня прірва, від якої подітися нема куди. Кілька метрів треба проскочити затамувавши подих і уявивши, що ти — пір’їнка, яка зовсім навіть не тисне собою і 25-ти кілограмовим наплічником на земну поверхню. Трохи бентежить, що колись-таки воно обвалиться. Але нехай це станеться тоді коли мене тут не буде.\nЗвідти ми прийшли. Внизу долина Ірик-Чат. Ліворуч перевал. Фото з Рижого Бугра\nОсипним схилом спускаємося на стоянки. Славон каже, що краще йти трохи лівіше, а не протоптаною стежиною праворуч, яка дуже близько підходить до обриву. З радістю виконую рекомендацію\nПід час спуску погода зіпсувалася. Спускаємося вже в туман, який чекає нас на стоянках.\nТуман внизу на стоянках. Видно яка стрьомна сипуха під ногами.\nРанклюфт по ліву руку від спуску на стоянки Рижого Бурга\nСтоянки на Рижому бугрі (3750 м.)\nНа стоянках є декілька місць під намети. Коли ми прийшли для нас були вільні усі. Швиденько поставили намети і поховалися — почався дощ. Залишок дня їмо і даємо хропака по наметах — дощ не сприяє активній діяльності.\n“А в наметі зараз макарони…”\nУ більшості болить голова, я ж висоти не відчуваю і почуваюся як на курорті. Народ закидається Нурофеном, а я точу горішки.\nСтоянки на “Рижому Бугрі”. Сам “Бугор” позаду.\nО 20:30 дощ припинився. Вилазимо. Стає веселіше. Під наметом калюжа, в рюкзаку потік “Момент”.\nВнизу стоянки “Рижого Бугра”\nВечеряємо. В блокноті у мене ця подія описана як “Запарили мівінку і кисіль. Жрали з однієї миски.” Воду на цих стоянках можна брати нижче по схилу з потічка, який тече по краю льодовика вниз в озерце під ранклюфтом (потічок вранці замерзає).\nВітру немає. Лягаємо спати. Навколо тихо, наче ми і не в горах зовсім.\nНовий день. День починається мокро. Ліпить сніг і дощ, дощ і сніг, сніг, а потім знову — дощ. До обіду трохи розвиднилося. Повз нас проходить група, яка вчора піднялася за нами на перевал з “озера” — пішли на Гору.\nПісля обіду виходимо на льодові заняття. Якщо їх можна так назвати. Справа в тому, що більшість з нашої компашки ніколи не була на льодовику, тому Славон, як найдосвідченіший з нашої когорти рагулів, береться розповісти як ходити з льодорубом, як поводитися на льодовику у разі настання різного роду халеп. Тренуємося самозатримуватися, лазимо по льодовій стінці височенного ранклюфта, буримося бурами (мені це найбільше сподобалося), колупаємо сніг для організації страховки і займаємося іншими різними корисними і цікавими штуками.\nРанклюфт на південний захід від Рижого Бугра\nДалі радіальна прогулянка по льодовику у зв’язці. Сніг мокрий, ноги провалюються по коліно, а то і по самі я…ядра. Коли вже поверталися, Славон вирішив умовно зірватися в тріщину. Витягали ми його довго. Ніхто не пам’ятав поліспастів, крім однієї людини (не будемо тикати пальцями), тому Славон умовно замерз. Це вже після повернення розумні люди в особі Ігоря Андрійовича та Іллі Генадійовича розповіли мені, що всі ці поліспасти як до ср..ки карі очі — коли хтось провалився треба просто напрягати булки і тягти з усієї дурі якнайшвидше, бо внизу капець як холодно. Тим паче нас було не мало в одній зв’язці.\nЛьодове плато. Панорама\nТут же, на заняттях зробив деякі, хоч і трохи дилетантські, але висновки по спорядженню.\nКішки AustriAlpin, які я купив спеціально для Ельбрусу показали себе добре. Порадували високі кріплення — черевик без рантів добре в них сидить. Довгі стропи теж сприяють надійному кріпленню. Вцілому за час сходження до них претензій та зауважень не виникло жодних.\nВтім, до льодоруба виникли претензії. Якщо я вирішу купити собі льодоруб, він однозначно буде без темляка (який тільки заважав, тому перекочував до мене в кишеню), і буде з великим отвором в клюві під карабін (у кого був з маленьким — всі мучилися).\nЗ льодових занять повернувся з мокрими ногами, руками та іншими частинами тіла.\nНіколи б не подумав і не повірив би, що в туман, в якому далі 30-ти метрів нічого не видно, можна якісно висушити речі. Можна! Вітер сушить не набагато гірше за Сонце, якого ми вже давно чекаємо. Сушу на собі рукавиці, сорочку і шкарпетки. Куртка ще з учора була катастрофічно мокрою, але вітер висушив. В моєму випадку мембрана з секонда не працює. Так само на вітру висушив і жилетку на холоуфайбері та інші речі.\nВсі в доброму гуморі, горняшка не докучає.\nА ще у нас, виявляється, є сусід. В таборі завелася миша. Хоча, може воно і не миша, але це точно сіре хвостате створіння розміром з добрячу долоню. Його бачив не тільки я, так що це не білочка. Миша заходила до хлопців в намет. Не можу усвідомити, що це створіння робить на 3750, де крім каміння і льоду нічого немає. Тут хіба що можна стати поживою для воронів, які наче Люфтваффе виписують фігури на потоках гірського вітру прямо над нами. Мені здається, тільки нерозумного Homo Sapiens’а може занести на таку висоту.\nПоки сушився, наминав свої кишенькові запаси. Найкращим варіантом перекусу для подорожей на висоту, на мою думку, є фініки і курага. Дуже добре йде комбінація синього ізюму з кеш’ю — це дуже смачно.\nХлопці силіконять свій намет. Тече. Тече BD-шний намет за 500 баксів. Тече бо, бачте, виробник не вважав за потрібне проклеїти шви в мембранному наметі за 500 баксів!\nСпати вкладаємося рано.\nДень починається ще з ночі. Серед ночі всіх побудив Славон. Небо розвиднілося, все всіяне зорями. У місячному сяйві стояв Ельбрус. Всі повилазили подивитися на цю красу. Але собачий холод швидко позаганяв нас назад до наметів\nПрокидаємося рано (о 5:00). Сьогодні у нас перехід через льодовик.\nВсе замерзло. Небо ясне, зустрічаємо світанок. Сонце встає з-за гір. Це найкрасивіший світанок, який я бачив у своєму житті. Рожево помаранчеві промені поступово освітлюють Ельбрус. Від самої вершини, до підніжжя. Краса неймовірна.\nЕльбрус на світанку\nСушимося, збираємося, пакуємося, готуємося, вдягаємося і вирушаємо.\nСушимося, збираємося, пакуємося\nБіля краю льдовика вдягаємо каски, кішки, зв’язуємося. Йдемо через льодовик, поки він ще не встиг потекти під нами від промінчиків ранкового тепла.\nЙдемо через льодовик\nПерехід важкуватий для мене — намагаємося швидше проскочити, тому темп тримаємо не повільний. В якийсь момент стає важко дихати — важкий наплічник і висота дають про себе знати. Кількахвилинний відпочинок прямо на снігу (аяяй, не можна так робити). Славон каже, шо Ігор Андрійович би дуже матюкався.\nМатрас на снігу. Аяяй…\nЙдемо далі. Славон трохи провалився в тріщину — не витримав сніговий міст — вибрався сам. Я перелажу це місце рачки, страхуємо одне одного через льодоруб.\nНам туди. Приблизно 1/3 дороги через льодовик\nДалі велика тріщина вже недалеко від підйому на лавовий потік — доводиться перестрибувати. Тут треба пройти швидко, бо на снігу лежать свіжі каменюки — явна ознака того, що зверху щось може прилетіти. Підходимо під стіну Акчерьякольского лавового потоку. Тут є два чи три місця, де можна більш-менш легко та безпечно піднятися на скелі. Ліземо прямо в кішках — немає часу роздягатися. Коли всі підіймаються, робимо невеличкий привал. Треба віддихатися.\nЛьодовик. Вигляд з-під стіни лавового потоку. Наші сліди ліворуч\nАкчерьякольський лавовий потік\nЙдемо далі. Зустрічаємо групу німців. Виступаю за перекладача. Добре що вони шпрехен не тільки німецькою, а й трохи розуміють англійську. Ділимося з ними інформацією по стоянках та розповідаємо про свої плани. Вони йдуть. Проводжаю їх словами “Good luck. See you on the top.” Тягнули ж мене за язика…\nВони пішли, а ми ще вирішуємо що робити далі. Пізніше цих же німців зустрінемо на 4300.\nВирішуємо набрати трохи висоти і стати на стоянку на 3950. В нижній частині лавового потоку є хороші великі тераси для стоянок і немає проблем з водою. В самому низу є навіть своєрідні озера.\nСтоянки на 3950. Тут багато місця, де можна м’яко стати\nНа 3950 розтаборовуємося і готуємо їжу. Дехто приймає сонячні ванни. Чоловіча частина вирішує прийняти водяні ванни. Якраз метрів за 50 зі снігу-льоду витікає солідний струмок — можна трохи зайнятися гігієною.\nБуде їжа з пляшечки\nГігієна на такій висоті справа не тривіальна. Термометр ніхто з собою не брав, але температура водички точно є близькою до нуля (хе, льодовик же).\nПроцедура миття жо… інтимних місць в таких умовах полягає в наступному: в деяку тару (у нас була каструлька, в якій їжу потім ніхто не хотів варити XD) набирається вода, ДУЖЕ швидко цією водою поливається частина тіла, яку необхідно вимити. Далі необхідно так само швидко помитою частиною тіла сісти на чорний камінь і відігріти її. Процедура повторюється необхідну кількість разів для усіх частин тіла, які потребують гігієнічного втручання. Зі сторони, мабуть, за цим весело спостерігати. Знову наголошу що вода реально ДУЖЕ холодна. Рятує тільки каміння, яке від сонця добре нагрівається. Кому не вистачає в житті екстремальних відчуттів — раджу спробувати.\nBD-шний мембранний намет на 3950. На задньому плані водні процедури\nЗауважу, що митися прямо в потічку не можна — нижче за течією люди п’ють з нього воду. Поважайте свого ближнього!\nАклімуха на 4300\nДалі у нас акліматизаційний вихід на 4300 – наступну висоту, на яку нам завтра треба буде піднятися. Йти без наплічника набагато легше, навіть зважаючи на те, що доводиться дертися по великим кам’яним блокам. Тут стає стрьомно, бо схил реально крутий, і у випадку чого, падати високо. По дорозі натикаємося на уламки літака, який розбився тут, здається, минулого року.\nЙдемо на 4300\nНа 4300 стоїть до десятка наметів, видно як групи піднімаються на 4600 теж на акліматизацію. На стоянках побули недовго. Тут ловить мобільний — добиває з боку класично маршруту на Ельбрус, чи то з Терскола, чи ще звідки — коротше з ТОГО боку. Вдалося зателефонувати мамі в Україну.\nСпускаємося. Голова почала трохи боліти лише на спуску. Колеги пропонували жрати колеса — відмовився — хай організм сам розбирається.\nПротягом дня у нас в таборі всі тупили. Мабуть горняшка рубала, але було весело\nПовітря холодне, а Сонце смалить дуже сильно. Жахливе відчуття, коли ультрафіолет пропалює шкіру навіть через одяг і доводиться мазатися гидким жирним захисним кремом. Холодно і водночас жарко.\nДень починається по-матрасному — прокидаємося пізно, Сонце вже високо. Цього разу потреби сушитися немає, і це тішить. Втім, виявляємо іншу проблему.\nСкрізь пісок! Пісок в тамбурі, пісок під тентом, пісок в речах, пісок в посуді, пісок скрізь! Вдень було якось не дуже помітно, а от за ніч вітер зробив свою справу і наніс нам багато піску в усі місця, в які тільки зміг дістатися.\nЗастигла лава. На те він і лавовий потік…\nСтоянки, на яких ми ночували, знаходяться в улоговині, через яку протікають потічки зі сніжників. Порода на лавовому потоці хоч і міцна, але від постійного коливання температур, роботи води та погодних умов кришиться до стану піску. От ці потічки і приносять дрібну фракцію саме в те місце, де ми спали. За ніч ним засипає усі речі.\nВидно Ушбу (4710 м.). Правда, так добре видно буде тільки з більшої висоти.\nПеребиваємо невтішні новини легким сніданком і настає час збиратися. Сьогодні нам на 4300, в те місце, яке ми розвідали учора. Але цього разу вже з усіма речима.\nПідйом з 25-кілограмовим рюкзаком за плечима дається суттєво важчим аніж той забіг, який ми здійснили вчора. Знову відчуваю недостачу кисню в повітрі — доводиться відставати. Легені завжди були моїм слабким місцем…\nПеребазовуємося на 4300\nНа стоянках 4300 усі козирні місця зайняті: тут вчорашні “німці”, російська комерційна група і ще декілька незнайомих нам груп. Майданчики під намети доводиться розчищати від мерзлоти і каміння. Хтось біжить по воду, яку можна набрати лише в одному місці — на краю сніжника в лівій частині стоянок (якщо дивитися на вершину), ближче до кратера. Водичка, як і водиться в таких місцях, з грязючкою.\nЧистка місця під намет\nПісля розтаборування і чаю у нас акліматизаційний вихід на 4700. Вдягаємося, збираємося, видихаємо, вдихаємо і виходимо.\nВдягаю окуляри зварювальника, бо на цій висоті вже відчувається, що ESS Ice очі вберігають не достатньо ефективно.\nАклімуха на 4700\nНа 4700 тут можна вийти двома варіантами: по камінню і по снігу. Славон веде нас по камінню — кажуть, так безпечніше і можна без кішок. Це шлях праворуч від бічного кратера Ельбруса. Ліворуч від нас прірва, в яку якщо полетиш, то в кращому випадку льодовик винесе тебе вниз через пару тисяч років. Праворуч — сніговий схил.\nБічний кратер Ельбруса. Ліворуч на снігу видно сліди підходу на 4700\nПіднялися досить швидко. Народ починає мутити, болять голови. У мене ж все добре — як огірочок. На 4700 добре ловить мобільний — сюди добиває базова станція, десь з південного боку Ельбруса (з Терскола чи десь там). Телефоную мамі — у нас все добре. П’ємо гадосний червоний смердючий каркаде. Але пити треба. Фу.\nНа 4700 ловить мобільник і каркаде набуває особливо гидотного смаку\nТут же відпочиває група, яка з 4300 ходила акліматизуватися на 4900, а декого занесло і на 5100. Чай, розмови, передача досвіду і спускаємося вниз. Спускаємося по снігу — так значно швидше. Сніг мокрий, часто провалююся. Збігли за 25 хвилин.\nВнизу відпочиваємо. Завтра так само день відпочинку.\nПанорамка Кавказу з висоти\nЗа той час, поки ми ходили, вдалося сформувати в своїй уяві картинку рельєфу, по якому доведеться “штурмувати” вершину. Це велике каміння лавового потоку і сніг, в основному досить крутий сніг. Ще на 4700 кожен для себе і для групи визначився, чи буде він йти на вершину. Кожен має право вибору, і вибір робить сам — залишитися в таборі, чи йти на Гору. Дехто вже тут вирішує залишатися в таборі. І далеко не тому, що “здувся”, а просто тому, що вже досягнуте є суттєвим подоланням самого себе. Хоча і фактор самопочуття відкидати теж не треба.\nДонгу́з-Ору́н, 4454 м. і його славнозвісний льодовик “сімка”.\nСильний вітер наганяє з північного заходу величезну хмару. З боку Грузії теж сунеться щось темно-страшне. В наметі вітер відчувається по-особливому. З теплого спальника так не хочеться вилазити, але треба. Вдягаю китайські тапки і терміново вилажу підсилювати стінку навколо намета. В обличчя лупашить крупа, каміння доводиться носити за десятки метрів. Стінка підсилено — можна відпочивати далі.\nРанок не додає метеорологічного оптимізму. Так само, як і вчора, дме сильний вітер. Але, зважаючи на те, що сьогодні день відпочинку, всі в доброму гуморі. Сподіваємося на те, що завтра погода подарує нам ясне небо і відсутність вітру — завтра ж на вершину!\nХолодно. Води немає. Вчорашні потічки сьогодні зранку не розтанули. Топимо сніг. Вода з піском. Погода не дає вилазити з намету, тому намагаємося гаяти час різними дурницями.\nУльтрафіолет смалить так, що окуляри доводиться вдягати навіть в наметі. На бомжа уваги не звертайте.\nГраємо в “3-літрову банку”, цього разу на букву “П”.\nГра ця дурна, але дуже допомагає згаяти час, коли його нема чим зайняти і дозволяє трошки напружити мозок. Суть в тому що учасники по колу називають речі, які можна всунути в 3-літрову банку. Помідор-перчатка-пісок-прищіпка-потняки…\nПридурок, на жаль, не влазить…\n…тому він в цей момент йде шукати кущі.\nАга, кущі… на 4300… На 4300 замість традиційних “кущів” використовують величезний камінь, який стоїть трохи нижче по схилу від стоянок. Знайти його не складно — він добре помічений величезною кількістю органічних відходів, які звідси нікуди не подінуться — вони просто замерзають або засихають.\nВ цьому місці я пробую зробити свою справу, але вітер усіляко намагається цьому завадити. Після тривалої боротьби все-таки вдається знайти спосіб втримати в руці “папірус” і з полегшенням повернутися в намет. В наметі з радістю ділюся досвідом як гадити на 4300 в ураганний вітер і залишитися при цьому чистим.\nДалі намагаюся на пальцях і шнурках розповісти як працюють поліспасти, показую якісь незвичні вузли. Вішаємо на удавці телефон за те що він не хоче ловити мережу…\nЙого покарали за те, що не ловив\nПообіді вітер стає ще сильнішими і настає переломний момент. Старші люди з інших груп радять спускатися вниз, бо погода не віщує адекватного вікна для сходження. Збираємося на нараду. Коротко і швидко вирішуємо якнайшвидше валити вниз.\nЗвісно, кожному хотілося дійти до вершини і повернутися з досягненням, емоціями і враженнями. Шкода, але Гора не пускає. Наступного разу.\nВалимо вниз слідом за ще кількома групами. На 4300 залишаються лише комерси і німці.\nСпускаємося до стоянок на 3850 — це майже біля “озер” в нижній частині лавового потоку. Звідси видно, що на 4300 погода не покращується. У нас же відносно тепло і спокійно. Їмо і відпочиваємо залишок дня. Завтра назад через льодовик, плануємо дійти до кошу.\nПрокидаємося, їмо, пакуємося і спускаємося. Сьогодні ми мали йти на Гору, але ми спускаємося. Там, на горі, погоди немає. Вчорашнє рішення було вірним.\nВниз через льодовик\nЧерез льодовик перебігаємо швидко, бо сніг на ньому якраз починає танути. Часто ноги провалюються по саме те місце, в якому дві штанини зшиваються одна з одною. Льодовик треба ходити зранку!\nНа “рижому” вже нові люди, які після нас пробуватимуть “зробити топ”. Трохи консультуємо і продовжуємо спуск. В планах — дійти кошу.\nШвидко збігаємо аж до ванн, які сподобалися нам ще на підйомі. Насолоджуємося чистотою, їмо і йдемо далі, спускаємося в долину Ірик.\nСушене рагу. Ом-ном-ном..\nНа спуску ледь не вилітаю на слизькому камені в прірву — рятують трекінгові палки. Одну палку Tramp Expedition непогано погнув, але врятувала. Вирівнюю об коліно і йду далі, респект китайцям.\nНазад в Ірик…\nНа стоянку вирішуємо стати не доходячи до кошу на острівці вже в долині Ірик, тим паче що тут же зустрічаємо групу туристів з Харкова (хе-хе, де б ще побачилися). Розтаборовуємося, знайомимося з коровами, двоє вирішують зганяти по пиво і сітро аж в Ельбрус. Решту дня відпочиваємо.\nВідпочиваємо не тільки ми…\n24 липня 2013 року. Зранку збираємося і вирушаємо вниз. В коші купуємо голівку гірського сиру, зустрічаємо по дорозі групи матрасників, заходимо на нарзан (о, я нарешті побачив що це таке). І от ми в Ельбрусі.\nНові люди йдуть вгору, а нам час додому. По дорозі ще обід в Терсколі, сітро, сітро і ще раз сітро.\nВ машині всі трохи втомлені і дещо засмучені. Втім, не зважаючи на те, що мети не досягнуто, Кавказ кожному з нас приніс лише позитив.\nЛьоха, Льоха, Іра, Славон, Сашко, Вовка, Андрюха\nДякую всім, хто був зі мною, терпів мене весь цей час і показав мені що таке Великі Гори: Калашникову Славону за пропозицію, від якої я не зміг відмовитися, Плотникову Олексію за круті колеса, Андрюсі Садомовському за те, що не займав багато місця у наметі і тягнув на собі хороший фотік, Ірі Андрієвській за нереально смачні сніданки, Олексію Іванову за залатаний палець, Вовці Совелу за круті фотки.\nА ще Ігору Андрійовичу та Іллі Генадійовичу, які навчили не ср..ти цеглою, коли під тобою 300 метрів прірви.\nБудемо мандрувати далі – шлях широкий.\nТраплялося на зворотній дорозі і таке…\nСписок моєї споряги:\nРюкзак Terra Incognita Trial 90 (2008 року) – важкий\nСпальник Trimm Balance – достатньо теплий\nРушник з мікрофібри Cocoon Towel Ultralight M\nШматок зубної шітки\nЧоботи Asolo Discovery\nГумові китайські тапки\nБафф Wind xtreme (на шию, бороду)\nБафф з флісом Travel Extreme (годиться)\nФліска з секонду товста\nКуртка-штормовка з секонда з мертвою мембраною\nЖилетка г/л (наповнювач – холофайбер)\nТонкі термоштани+термофутболка NoName (штани не вдягав)\nСорочка бавовняна з довгим рукавом (не годиться)\nФутболка біла бавовняна (не годиться)\nШтани г/л Trimm Arrow (на сходження, сніг)\nШтани для трекінгу Trimm Direct (на піхід)\nТермошкарпетки Lasting XOL (на підхід) – 1 пара\nТермошкарпетки Lasting CMH (на сніг) – 1 пара\nШкарпетки звичайні тонкі + теплі (ніколи більше не візьму) – 3 пари\nТруселя – 3 шт.\nПерчатки флісові тоненькі (Польська армія) – 1 пара\nПерчатки гірськолижні з Metro (паршиві) – 1 пара\nПерчатки робочі – 1 пара\nОкуляри ESS Ice\nКепка з накидкою на шию\nЛіхтарик Princeton Tec Fuel\nСонячна батарея Kvazar KV-3.5BM\nСмартфон з GPSом\nВологі, сухі серветки, папірус\nНіж Victorinox найпростіший\nМиска сталева з базару\nРожевий пластиковий кухоль з базару\nСистема верхня і нижня, стропа для блокування (3 метри мало, треба 4-4,5)\n3 карабіни, стакан\nЛьодоруб Lucky з темляком (темляк не потрібен зовсім)\nГамаші Turbat Bahily\nБільша частина тексту писалася одразу після повернення в Україну. Втім, через купу причин, в тому числі і сумнозвісне “впадлу”, кінець дописувався ще цілих два роки. З того часу багато чого перекинулося догори дриґом, але я вирішив абстрагуватися від поворотів світової історії і залишив тут просто розповідь про Гори. Ми ще побуваємо там, хлопці, куди не дійшли в кінці липня 2013 року.\nСашко Омельченко, 13 серпня 2015 року.\nФотки Вовки Совелу, Андрюхи Садомовського і автора (ті, які гіршої якості).\nВикористання матеріалів статті лише за умови гіперпосилання на оригінал, відкритого для індексації пошуковими системами.\nОпубліковано 19/08/2015 в Мандри, Походи, Спорядження, Туризм-альпінізм\t| теги: Ірик-Чат, альпінізм, Ельбрус, Кабардино-Балкарія, Кавказ


Ремонт | «Дебет-Кредит» - Запитання і відповіді\nКонсультації по тегу «Ремонт»\nВитрати на поліпшення орендованого приміщення: як облікувати?\nПідприємство - платник податку на прибуток здійснює торгівлю хімічними продуктами. Орендоване приміщення було оснащено решітками на вікна, металевими дверима, сигналізацією. Чи можна включати до складу витрат зазначені вище поліпшення, а також вартість оренди такого приміщення та його охорону?\nЯк відобразити в обліку проектні роботи з ремонту приміщення? free\nПідприємство придбало будівлю, яка потребує ремонту. Будівля здається в оренду. Частину витрат на ремонт бере на себе орендодавець (проектні роботи), а частину - орендар (безпосередньо ремонтні роботи). Як в обліку орендодавця відобразити такі витрати? Які податкові наслідки?\nТОВ орендує у фізособи приміщення під аптеку. В приміщенні зробили ремонт, замінили вікна, встановили газовий котел, замінили труби. Які проведення необхідно зробити?\nКомунальне госпрозрахункове підприємство за результатами роботи за 2018 р. отримало прибуток і спрямувало частину до Фонду розвитку виробництва. Чи можна провести поточний ремонт приміщення за рахунок Фонду розвитку виробництва? Які бухпроведення та на підставі яких документів це зробити?\nПоточний ремонт чи модернізація: як класифікувати витрати на ремонт?\nПідприємство, з обсягом доходу до 20 млн грн, здійснює поточний ремонт власних та орендованих будівель, транспортних засобів. Суми витрат значні. Чи має право підприємство відносити до витрат в поточному періоді такі витрати?\nПослуги з експертизи кошторисної документації у підрядника: як відобразити в бухобліку?\nПідприємство (підрядник) здійснювало роботи щодо підготовки кошторисної документації «Капітальний ремонт приміщень». Як в бухобліку відобразити витрати на експертизу такої кошторисної документації, яку проводить ДП «Укрбуддержекспертиза», оскільки замовником є державна установа?\nКомпенсація завданої шкоди суб’єкту господарювання: облік та оподаткування\nВодій підприємства пошкодив рекламну вивіску, яка належить іншій організації (ДТП). Підприємство взяло на себе зобов’язання щодо оплати ремонтних робіт, а страхова компанія - відповідного відшкодування вартості шкоди. Хто повинен сплачувати кошти за ремонт? Як обліковувати такі операції? Які податкові наслідки?\n08.07.2019 2355 8\n31.05.2019 418 2\nБудівельна компанія надає послуги як генпідрядник, використовуючи частково власні матеріали та субпідрядника. Після закінчення робіт генпідрядником перераховано остаточну суму розрахунку за роботи на поточний рахунок субпідрядника. Як ведеться бухгалтерський та податковий облік та документальне оформлення капітального ремонту?\nВитрати на ремонт офісу власними силами: що в обліку?\nПідприємство планує самостійно відремонтувати придбане офісне приміщення, закупити матеріали та залучити до роботи майстрів відповідного профілю за договорами ЦПХ та (або) строковими трудовими договорами. Як документально оформити та відобразити в обліку витрати на придбання будівельних матеріалів та оплату виконаних робіт?\nФонд соцстраху ЗЕД Господарський кодекс Матеріальна допомога Вебінар Тютюнові вироби Заборгованість Медицина ДФСУ Навчання Фінанси Земля Розрахункова книжка 1С Дисконтування Торгівля Консультації Франчайзинг Єдиний державний реєстр Дерегуляція Ломбарди MASTER:Бухгалтерія електронні гроші Дозвіл Договір Податкова знижка Транспортний податок Нотаріус Первинні документи Дооцінка Ремонт ПДВ-рахунки Податковий компроміс Податкова реформа Фіксований с/г податок Типові форми Акциз Нульова ставка Субсидії ДПСУ


Усик – Джойс – дата бою 2021 за тимчасовий титул WBO\n26 січня 2021, 11:33 Читать новость на русском\nУсик – Джойс: з'явилася дата бою / GETTY IMAGES\nНепереможний український боксер Олександр Усик наступний бій може провести вже у квітні 2021 року. Суперником українця стане Джо Джойс.\n35-річний Джо Джойс розповів, що може провести бій проти Усика у квітні.\nВарте уваги Чому Джо Джойс ідеальний суперник для Усика\nЗапланована дата – квітень. Це те, на що ми орієнтуємося. Ми тупцюємось на місці з моєю командою, Френком Уорреном і його командою, щоб укласти угоду. Ми чекаємо доопрацювання деталей і сподіваємося, що цей поєдинок відбудеться,\nЩо буде на кону бою Усик – Джойс\nЯк відомо, Усик хотів у наступному поєдинку битися за титул WBO, адже є офіційним претендентом на цей пояс. Однак його власник Ентоні Джошуа планує бій з Тайсоном Ф'юрі.\nУ WBO планує дати дозвіл на бій Джошуа – Ф'юрі. Тоді Усик і Джойс проведуть поєдинок за тимчасовий титул чемпіона або ж визначать, хто зустрінеться з переможцем бою Джошуа – Ф'юрі.\n"Думаю, що WBO теж хоче бою. Вони хочуть, щоб їх титул був включений у поєдинок Ф'юрі – Джошуа в першу чергу, тому, можливо, ми будемо битися за тимчасовий пояс, і потім переможець отримає титульний шанс", – зазначив Джойс.\nЩо відомо про Джойса?\nБританський боксер провів 12 боїв і всі виграв (11 нокаутом). Джойс – срібний призер Олімпіади-2016. На любительському рівні він програв Усику.


Kongō Gumi — Вікіпедія\nМасакадзу Конго (останній президент)\nбільше 100 осіб\nKongō Gumi у Вікісховищі\nKongō Gumi Co., Ltd. (株式会社金刚组; Кабусікі Гайся Конго: Гумі) — найстаріша промислова компанія у світі, що безперервно функціонувала в Японії під управлінням сімейного клану 1428 років з 578 по 2006 рік. У 2006 році була поглинена корпорацією Такамацу і в 2007 році збанкрутувала.\nПрацівники компанії, початок ХХ століття.\nУ 578 році принц-регент Сьотоку привіз до Японії з Корейського королівства Пекче сім'ю родоначальників родини Конго для будівництва буддійського храму Сітенно, який досі стоїть в Осаці. Конго Гумі брали участь у будівництві багатьох відомих споруд в Японії, включаючи Замок в Осаці (XVI століття) і храм Хорюдзі.\nТриметровий сувій, датований XVII століттям, містить згадки про 40 поколінь, які керували фірмою. Як було прийнято і в інших знатних японських сім'ях, усиновлені діти вступали в клан Конго і брали собі це прізвище. Тим самим фамільне дерево не припинялось протягом 1400 років.\nКомпанія іноді змінювала рід своєї діяльності. Так, у Другу світову війну Конго Гумі займалися виготовленням домовин. У 1980‑х компанія активно вкладала гроші в нерухомість, але не змогла оговтатися після економічної кризи, що наставала. У січні 2006 року активи компанії були придбані корпорацією Такамацу.\nДо моменту ліквідації діяльність компанії щорічно приносила близько 70 мільйонів доларів США (7,5 мільярдів ієн), в штаті Конго Гумі налічувалося понад 100 чоловік. У 2005 році компанія як і раніше спеціалізувалася на будівництві храмів буддистів. Останнім (40 за рахунком з клану Конго) президентом компанії був Масадзаку Конго. У грудні 2006 року компанія продовжувала існувати як дочірня компанія Такамацу.\nУ березні 2007 року компанія була закрита внаслідок банкрутства, вона просто не змогла виплатити кредити, які взяла до обвалу ринку нерухомості Японії.\n↑ Объявление о покупке Конго Гуми Сайт корпорації Такамацу, 14 грудня 2005 року(яп.)\nОфіційний сайт компанії Kongo Gumi. (яп.)\nBusinessweek — The End of a 1,400-Year-Old Business\nНовини на NEWSru.ua[недоступне посилання з червня 2019]\nОтримано з https://uk.wikipedia.org/w/index.php?title=Kongō_Gumi&oldid=25562596\nПідприємства, засновані 578\nБудівельні підприємства Японії\n578 в Азії\nЦю сторінку востаннє відредаговано о 09:23, 30 червня 2019.


Meest-tour: Сиро-винний тур Закарпаттям\nДата: щосуботи, а також 01.05, 02.05, 03.05, 08.05, 09.05\n- новий термальний басейн “Жайворонок” у Берегові: загальний – 200 грн., пенсіонери за віком – 150 грн., діти від 120 до 150 см. – 100 грн., діти до 120 см. – безкоштовно, оренда шафки – 20 грн.\nОбід у 1-й день – у ресторані міста Мукачево та складається з страв лемківсько-мукачівської кухні: салат “Овочеве асорті”, на перше суп "Левеш", на друге торгоня (домашні макарони особливого приготування) з шишками в грибному соусі, компот, хліб. Вартість 90 грн./особа.


Донецьк під вогнем: знову гинуть мирні мешканці | Політичні новини з України: аналітика, прогнози, коментарі | DW | 16.08.2014\nДонецьк під вогнем: знову гинуть мирні мешканці\nДонецьк знову обстріляли з артилерії 16 серпня. Четверо мирних мешканців загинули. Сили АТО тим часом готуються відбивати Горлівку. В Луганську загострюються гуманітарні проблеми.\nСепаратист у Донецьку, 15 серпня\nУ другій половині дня в суботу, 16 серпня, в Донецьку поновилися артобстріли житлових районів. Унаслідок цього загинули четверо мирних мешканців, повідомляє на своєму сайті Донецька міська рада. Чимало житлових будинків частково або повністю зруйновані. У багатьох будівлях виникли пожежі, чергові бригади МНС у Донецькій області локалізують їх.\nМВС України дізнається про криміногенну ситуацію в місті Донецьк лише із Facebook. Тож шукати утікачів із донецької кримінально-виправної установи українська міліція не може. (11.08.2014)\nПротягом дня енергетики продовжували відновлювати електропостачання в різних районах міста. Фахівці "Донецькобленерго" відновили електропостачання для близько 16 тисяч мешканців. Ще понад 40 тисяч мешканців Кіровського, Петровського та Ленінського районів залишаються без електрики. Відновлювальні роботи тривають. Попри напружену ситуацію в місті, всі комунальні служби працюють, повідомляє місцева влада.\nЛуганську стає дедалі гірше\nУкрай критичною залишається ситуація в Луганську. У місті вже два тижні немає світла та води, не працює мобільний та стаціонарний зв'язок, повідомляє на своєму сайті Луганська міська рада.\nУ ніч із 15 на 16 серпня тривали інтенсивні обстріли міста, в результаті чого виникли численні займання та руйнування. Луганчани повідомляють, що згорів супермаркт "Епіцентр", розташований у східній частині міста.\nСитуація з харчами залишається незмінною. У місті продається тільки найнеобхідніше, повідомляє місцева влада. До Луганська не постачають медикаменти та пальне, ситуація загострюється. Закриті всі банки, не виплачуються пенсії, зарплати та соціальні виплати.\nУкраїнські військові готуються відбивати Горлівку\nСили антитерористичної операції в суботу закріплювалися на околицях Горлівки (Донецька область), розповів на брифінгу в Києві радник глави МВС України Зорян Шкіряк. Силовики звільнили Жданівку та зосередилися на продовженні рейду та "роз’єднанні Донецька та Горлівки", повідомив прес-центр АТО у другій половині дня на Facebook.\nУнаслідок активного наступу української армії бойовики намагаються залишити Донецьку область під виглядом біженців, перевдягаючись у цивільний одяг, заявили в Раді національної безпеки й оборони. Речник РНБО Андрій Лисенко повідомив, що більшість бойовиків намагатимуться втекти з Донеччини до 18 серпня.\nТеми Донбас, АТО, Луганськ, РНБО, Донецьк, Війна на Донбасі, Горлівка\nКлючові слова Донецьк, Луганськ, Горлівка, АТО, РНБО, силовики, військові, мирні мешканці\nПостійне посилання https://p.dw.com/p/1Cvru\nНа Донбасі розпочалось "різдвяне" перемир'я - скаржаться обидві сторони 24.12.2016\nПеремир'я чинне з опівночі суботи, однак українські військові повідомляють про його порушення з боку бойовиків, які контролюють частину Донбасу. Останні закидають порушення Україні.


Курс вивчення розмовної англійської мови | Magic English\nНавчаємо дорослих з нуля і будь-якого віку\nЗареєструватить на безкоштовну консультацію\nВи давно хотіли підвищити свій рівень знань\nанглійської мови, навчитись розмовляти англійською\nта розуміти співрозмовника?\nЦе універсальний курс, на якому Ви навчитесь говорити, читати, писати та сприймати на слух англійську мову. Ваш словниковий запас буде розширюватися з кожним уроком.\nВ онлайн курсі розмовної англійської мови особлива увага приділяється саме розвитку усної мови, Ви починаєте говорити вже з першого уроку. Мовний бар'єр долається швидко.\nКурс розроблений спеціалістами канадської освітньої академії Lowell Academy та адаптований спеціалистами нашої школи для україномовної аудиторії. У Вас перед очима буде все необхідне для продуктивної роботи.\nРеальна користь у повсякденному житті\nВивчення мови проходить в процесі спілкування на актуальні теми. Кожний урок - то нова тема (побудова діалогів на життєві ситуацїї, мій дім, мої гості, їжа, сім'я, професії, магазини, банк, тіло, здоров'я) Отримані знання Ви легко зможете використовувати в реальному житті.\nВідгуки людей, які пройшли експрес курс\nДякую школі і викладачеві експрес курсу Мілі за професіоналізм і креативність в процесі навчання. Діалог англійською вже з першого заняття. В це складно повірити, але я спілкуюся англійською з новими друзями, які живуть за кордоном, я дивлюсь англійські фільми і розумію, про що говорять актори, я читаю сайти на англійській мові та розумію, про що там йдеться мова. Ми молодці! Буду сумувати за нашою групою.\nСьогодні чудовий день в моєму житті. Я закінчила навчання в школі Magic English на експрес курсі навчання розмовній англійській мові. У школі вчителі дуже високого рівня, а ще класна атмосфера і комфорт. Ніколи не могла подумати, що після 12 занять зможу говорити і розуміти англійську мову. Спасибі Мілі!\nЗавдяки побудові курсу, невеликій групі і тому, що ти активно береш участь в діалогах вже з першого заняття, рівень розмовної англійської підтягується відмінно. На заняттях даються структуровані знання і, що дуже важливо, розуміння особливостей мови. Окремо хочу подякувати Анастасіїї, дуже цікава і крута викладачка.\nРекомендую від щирого серця цей курс, якщо ви давно хочете навчитись говорити та розуміти англійську мову. Якщо брати за 10-ти бальною шкалою, то мій рівень мови виріс з 0 до 10. Тепер я можу спокійно спілкуватися англійською, працювати в сфері обслуговування за кордоном, дивитися фільми і серіали. Цей курс прибрав з мого життя кордони.\nЗа 6 тижнів мій рівень розмовної англійської значно виріс. І що найголовніше - я нарешті змогла розмовляти цією мовою після майже 20 років "бажання" навчитись говорити на англійській. За це хочу висловити величезну подяку школі Magic English, особливо викладачеві Мілі за її терпіння і професіоналізм.\nДо курсу мій рівень знань англійської був - "середня школа". За півтора місяці мій рівень мови виріс до того рівня, що я перестав боятися спілкування з іноземцями. Експрес курс у мене проводила Анастасія. Уроки веселі та цікаві, навіть граматика далася легко. А головне, що 95% уроку - це діалог англійською.\nЯ учасник 3-го потоку курсу. Мені було важливо навчитися розуміти іноземців. Після проходження курсу я перестала боятися говорити англійською мовою, я легко висловлюю свої думки англійською і не боюся відповідати на питання моїх англомовних друзів. Мені все дуже сподобалось!\nНавчання дуже сподобалося. Курс розмовної англійської хороший тим, що на ньому даються основи мови і багато, що було забуте, швидко згадується. А дружня атмосфера в школі дуже сприяє навчанню. Результат відчувається дуже швидко!\nВесь курс я займалася з викладачем Мілою. Дуже задоволена і рада, що пройшла це навчання. Міла - прекрасний викладач з різноманітною програмою навчання, на заняттях ніколи не було нудно або незрозуміло. Страх з приводу вивчення англійської мови у мене пройшов на першому ж занятті. Друзі, кому потрібна розмовна англійська для роботи - рекомендую!\nВаша школа значно підняла мій рівень мови, а отримані навички і знання допомогли на новій роботі. Однозначно рекомендую цей курс і цю мовну школу людям, які шукають знання за прийнятні кошти і час.\nУлюблена школа англійської! На перший потік курсу я прийшла зі своїм чоловіком. А на другий потік прийшли 3 моїх колеги, яким я у нас в офісі порекомендувала цей курс. Всім дуже сподобалося і всі задоволені результатом. А ще цей курс дав мені підвищення на роботі. Я щиро вдячна персоналу школи за турботу.\nОтримати конкурентну перевагу на ринку праці\nСпілкуватися з іноземними роботодавцями та клієнтами\nЧитати літературу, дивитися фільми англійською мовою\nЛегко розуміти англомовного співрозмовника\nВпевнено відчувати себе за кордоном\nСамостійно замовляти квитки, бронювати готель і вирішувати організаційні питання відпочинку\nСамостійно планувати свій маршрут, не залежати від гіда або перекладача\nЗавести нові знайомства і спілкуватися з іноземцями\nДІЗНАТИСЯ ВАРТІСТЬ >>>\nЯк ми Вас цьому навчимо\nВ нашій школі суворі критерії відбору викладачів. Курс веде вчитель, який вільно володіє англійською мовою і дієвими методиками викладання.\nНаша методика навчання англійської мови дозволить Вам заговорити англійською швидко і грамотно без "зубріння" і нудної теорії.\nВсі уроки курсу містять актуальні відомості та цікаву інформацію. Теми, що вивчаються: знайомство, особисті переваги, подорожі та відпочинок, відвідування магазинів і ресторанів, спосіб життя та звички, робота, спілкування по телефону, транспорт, погода, їжа та напої, кіно та музика, спорт.\n300 грн/1 заняття\n2 рази в тиждень, по 1,5-2 години\nЗаняття в групі до 12 людей\nДля занять необхідно\nІнтернет, комп'ютер чи телефон\nЯкщо Ви постійно відкладаєте вивчення англійської мови на потім, то знайте,\nщо відкладені справи ніколи не реалізуються!\nТому якщо Ви хочете навчитись розмовляти на англійській - РОЗПОЧНІТЬ НАВЧАННЯ ПРЯМО ЗАРАЗ, а не продовжуйте це відкладати у довгу шухляду!\nвул. Героїв Небесної Сотні, 2а, офіс 306


Кузьмін І. В.\nдоктор технічих наук, професор\n1956р. – закінчив Військово-Повітряну Інженерну Академію им.Н.Е. Жуковського за фахом Радіоінженер по авіаційному обладнанню.\n1959р. - кандидат технічних наук за фахом Радиотехника.\n1964г. - доктор технічних наук за фахом "Інформаційні системи".\nРобота у ВДТУ:\n- ректор (1977р.),\n- завідуючий кафедрою компьютерних систем управління (1989р.),\n- професор кафедри компьютерних систем управління (1992р.).\nРозробив теорії оцінки ефективності, якості і оптимальності складних автоматизованих систем контроля і управління; аналіза і синтеза складних авіаційних космічних і виробничих систем. Опублікував понад 400 наукових праць, в тому числі - 3 підручники, 10 навчальних посібників, 10 монографій, біля 100 авторських свідоцтв на винаходи.\nПідготував більше 100 кандидатів і докторів наук.\nНим виконано більше 50 науково-дослідних робіт, а саме:\nДосліджена зміна вихідних координат (частота та форма) залежно від розкиду первинних параметрів мультивібратора конструкції антен радіо локаційних станцій (РЛС) огляду і наведення. Розроблені генератор шуму і сигнавлів для фізичного моделювання процесів роботи РЛС огляду і наведення. Розроблена обчислювальна машина для фізико-математичного моделювання процесів автоматичної обробки інформації при огляді РЛС простору під час масового нальоту авіації. Здійснено моделювання на ЕОМ процесів тимчасової селекції сигналів і селекцій по рівню, проведена оцінка помилок першого і другого роду, точність оцінки розміру ЦІМ, азимута, висоти і дальності. Розроблені основи теорії оцінки ефективності великих систем з використанням виведенного їм узагальненого функціонально-статистичного критерію,\nСинтезовані оптимальні структури систем дистанційного керування ракетними комплексами (СДУК), систем підготовки і пуску ракет Н-1, Р-73 і Р-98, систем обробки інформації, що отримується зі спутників МЕТЕОР. Розроблені принципи сумісного проектування систем стабілізації і систем підготовки і пуску ракет. Був керівником НДР і ДКР по створенню: Багаторівневі системи ухвалення рішень при управлінні багатьма космічними апаратами. Лазерної системи виявлення та супроводу супутників. Систем автоматичної реєстрації координат підводного човна в підводному русі. Автоматизовані системи управління і життєзабезпечення дельфінів. Автоматизованих систем управління транспортним підприємством, вузом і сільським господарством.\nПобудував один інститут, організував 3 кафедри, створив 3 проблемні і 7 галузевих наукових лабораторій, 4 конструкторських бюро, побудував 2 заводи, заснував Вінницьку малу академію наук, організував раду по захисту кандидатських дисертацій.\nВіце-президент Академії Наук прикладної радіоелектроніки, Президент Вінницької малої академії наук, член спеціалізованих рад по захисту докторських дисертацій.\nПерсональний стипендіат Президента України


Напередодні візиту Кучми до Польщі.\n11 лютого 2004, 22:39\nВолодимир Павлів Напередодні візиту Кучми до Польщі.\nВаршава, 11 лютого 2004 - У четвер у Варшаві очікують візиту президента України Леоніда Кучми. Консультації президентів України і Польщі були спочатку заплановані на 19 січня, але тоді Леонід Кучма приїхати до Варшави відмовився. Напередодні візиту Кучми про зміст президентських консультацій повідомив радник польського президента з міжнародних питань Анджей Майковскі. А найповажніше польське видання “Газета виборча” опублікувало текст Віктора Ющенка, в якому він дає своє бачення того, що діється в Україні і куди Україна повинна рухатися у майбутньому.\nУ середу радник президента Польщі з питань міжнародної політики Анджей Майковський поінформував Польське Агентство Преси про зміст четвергових консультацій президентів Кучми та Кваснєвського. У цьому повідомленні вказуються три сфери, які обговорюватимуть польський та український президенти: плани продовження нафтопроводу Одеса-Броди до польського Гданська, військова та економічна співпраця в Іраку, а також українсько-польські стосунки після вступу Польщі до Європейського Союзу, що запланований на 1 травня цього року. Окрему увагу обидва президенти присвятять також планам проведення Року Польщі в Україні. Можна також припустити, хоч про це і не говориться на офіційному рівні, що у своїй розмові Леонід Кучма та Александр Кваснєвський торкнуться також внутріполітичної ситуації в Україні напередодні президентських виборів.\nОдним із сигналів, що цієї теми не вдасться уникнути, може бути публікація на сторінках “Газети виборчої” великої статті лідера блоку “Наша Україна” Віктора Ющенка. З певним узагальненням цю статтю можна назвати програмним текстом, оскільки в ньому з одного боку робиться досить детальний аналіз існуючої ситуації в Україні, а з іншого боку, Віктор Ющенко презентує своє бачення, куди Україна повинна рухатися у майбутньому. Програмний характер тексту підкреслює те, що він розбитий на конкретні блоки, а майже в кожному з блоків напрямки дій виділені окремими пунктами.\nОтже, щодо загальних планів, то тут немає жодних несподіванок: рух на зустріч НАТО та Європейському Союзові, побудова правової демократичної держави, свобода слова тощо. У розділі “Росія і ми” Віктор Ющенко пропонує п”ять принципів формування українсько-російських стосунків, серед яких головним є відсутність альтернативи для налагодження між обома країнами добросусідських стосунків. Найменшим і найзагальнішим є розділ під назвою “Варшава-Київ”, у котрому автор тексту здебільшого дякує польським друзям за підтримку та згадує про важливе значення польської політичної та громадської думки для української демократії. Однак, немає жодного пункту, котрий виявив би концепцію побудови подальших стосунків між Україною та Польщею. Зрештою, напередодні візиту президента України, може, Віктор Ющенко, як кажуть, не хотів “вискакувати поперед батька”. Втім, своє слово лідер української опозиції сказав. У четвер офіційна Варшава сподівається дізнатись, що на ці ж теми зможе сказати Леонід Кучма.


Уборка офисов в Киеве: клининг офисных помещений 🧹 «МЕГАПОЛИС»\nЦіна на прибирання офісів\nЧому прибирання офісів\nЗамовте прибирання офісів прямо зараз\nВам потрібна регулярне прибирання в офісі, якщо:\nВ офісах постійно знаходиться велика кількість людей, які можуть ходити у вуличному взутті та верхньому одязі. Через це пил і бруд швидко накопичуються на видних місцях, а також під столами, диванами, за шафами та у всіх кутах приміщень. Навіть якщо співробітники намагаються підтримувати чистоту, прибирають за собою сміття і загалом стежать за порядком, у будь-якому випадку може знадобитися професійне прибирання офісів.\nНайкраще з цим завданням впораються досвідчені клінери, яких можна замовити не лише на будинок (прибирання житла), а й скористатися їхніми послугами для наведення та підтримання чистоти в офісному приміщенні. Якщо не користуватися клінінговими послугами, то офіс з часом перетвориться на скупчення бруду. При цьому клієнти і партнери, які приходитимуть до нього, будуть бачити весь бруд, що в свою чергу їх відштовхуватиме. Тому будь-який власник компанії зацікавлений у тому, щоби замовити прибирання в офісі.\nВід чого залежить ціна прибирання офісів?\nРозцінки на прибирання можуть сильно відрізнятися, залежно від багатьох факторів. В основному ціна прибирання офісів залежить від таких критеріїв:\nЗагальна площа офісів – чим більша квадратура, тим вища вартість послуги;\nКількість труб, радіаторів, віконних рам, підвіконь;\nСтупінь забрудненості офісу;\nТип збирання – повсякденне, генеральне тощо.\nЗдебільшого ціна залежить від складності поставленого завдання та обсягів робіт. Чим більше обсяги і чим складніше об'єкт, тим більше часу йде на прибирання, тим більше клінерів задіюється. Завжди є різниця, просто помити підлогу та протерти пил, або ж відсунути всі шафи та столи, протерти комп'ютерну та офісну техніку, помити вікна тощо. Остаточну вартість послуги озвучує менеджер фірми з прибирання офісів після оцінки всіх критеріїв.\nЯкі види прибирання офісів?\nІснує кілька видів клінінгу:\nЩоденне прибирання. Таке прибирання є повсякденним і проводиться наприкінці кожного робочого дня. Її також називають підтримуючою, адже завдяки постійним старанням офісне приміщення завжди залишається ідеально чистим.\nТижнева. Таке прибирання проводиться один раз на тиждень. За тиждень, як правило, вже встигає накопичитися достатня кількість бруду та пилу.\nГенеральна. Має на увазі протирання всіх поверхонь і комплексне прибирання всіх приміщень. Зазвичай генеральне прибирання проводиться 1-2 рази на півроку.\nПрибирання після будівельних робіт. Якщо в офісі проводилися навіть незначні будівельні роботи, то після цього часто залишається велика кількість сміття, пилу, плям на поверхнях. Прибирання після будівництва включає видалення плям від фарби і будівельних сумішей, винесення легкого і не об'ємного сміття, протирання всіх поверхонь від пилу.\nКлієнт сам підбирає необхідну йому послугу. Тобто, прибирання офісів Київ може включати повний спектр послуг, а може включати в себе, наприклад, тільки миття підлог, протирання поверхонь від пилу і винос сміття. Від вибраних послуг залежатиме і вартість.\nЩо входить до послуги прибирання офісу?\nПрибирання офісів передбачає можливість замовити різні послуги:\nОбробка пилососом килимових покриттів;\nВидалення всієї павутини;\nВидалення бруду з вертикальних та горизонтальних поверхонь;\nГлибоке миття підлог;\nВидалення пилу з усіх поверхонь, включаючи важкодоступні місця;\nВидалення будь-яких плям зі столів, плінтусів, робочих поверхонь;\nМиття вікон, світильників, скляних поверхонь;\nНаведення порядку на робочих місцях працівників;\nЗбір та винесення сміття;\nПрибирання кухні, їдальні;\nРетельне миття місць, де готується та приймається їжа;\nВитирання пилу з комп'ютерів, моніторів, офісної техніки;\nПровітрювання приміщень та багато іншого.\nКоли краще замовляти прибирання офісу?\nОптимально замовити прибирання офісів у Києві вранці до приходу працівників на робочі місця або ввечері після завершення робочого дня. Це ідеальний час, адже ніхто не заважатиме клінерам добре виконувати свою роботу, а клінери своєю чергою ніяк не завадять робочому процесу. Проте висока якість сервісу клінінгової фірми має на увазі, що клієнт може вибрати будь-який зручний для себе час приїзду спеціалістів. Тобто, якщо клієнту необхідно, щоб офіс забирався вдень, він просто викликає клінерів на той час, що йому підходить.\nНавіщо замовляти прибирання офісів?\nЄ чимало причин, чому краще скористатися послугами професійних клінерів:\nНе потрібно витрачати час працівників, призначати чергових. Звичайно, підтримувати чистоту і підмітати розкидане сміття офісні співробітники можуть і самі, але якщо йдеться про якісне та повноцінне прибирання, то на це їм доведеться витратити чимало часу та сил. А так використовувати співробітників – це не зовсім правильно та раціонально.\nВисока якість прибирання. Досвідчені клінери завжди приберуть офіс набагато якісніше, ніж це зробить проста людина.\nНе потрібно витрачати гроші на інвентар та засоби для чищення. Клінінг офісу в Києві має на увазі, що фахівці клінінгової фірми приїжджають не з порожніми руками, і привозять із собою весь необхідний інвентар та засоби. Таким чином, не доведеться витрачати зайві гроші.\nВикористання дорогих миючих засобів. Нерідко люди використовують засоби для чищення, навіть не читаючи, що написано на етикетці. Це може призводити до того, що вони використовують надмірно агресивні та шкідливі засоби, що викликають подразнення на шкірі та алергічну реакцію. Але клінери нашої фірми завжди використовують тільки безпечні та перевірені миючі засоби. Крім того, кожен засіб підбирається під конкретний матеріал та тип забруднення. Наприклад, поширені випадки, коли офісні співробітники, бажаючи самостійно прибрати офіс, використовують невідповідні кошти та псують дорогі підлогові або настінні покриття. Якщо ж скористатися клінінговими послугами, такі ризики виключені, адже хороші фахівці завжди уважно підбирають кошти.\nМожна замовити перелік робіт. Клієнт не просто викликає до офісу професійних клінерів, він ще й самостійно визначає обсяг робіт. Іншими словами, клієнт вибирає перелік робіт, а також викликає фахівців на зручний для нього час.


Звільнити цю відьму. Розділ 22 - Творча майстерня Silver Raven\nSilver Raven Новели, Переклади 13.03.2021 Release That Witch, Переклад, Українською\nРозділ 22. Декларація\nНаступного дня дощ припинився, Прикордонне Місто знову ожило, і багато жителів містечка зібралися на майдані та чекали виступу четвертого принца.\nНапередодні Роланд вивісив оголошення, де повідомив, що ті, хто прийдуть послухати його промову, отримають порцію пшеничної каші та шматок хліба. Для містян це означало безплатний обід, тому людей на майдані було набагато більше, ніж коли вони приходили подивитись на страту відьми.\nБлижче до полудня Роланд піднявся на попередньо підготовлену сцену.\nВін збрехав би собі, якби сказав, що не нервує, стикаючись з такою кількістю людей. Раніше він в основному мав справу з комп’ютерними моніторами. Навіть на зустрічах він був серед тих, хто аплодував речнику. Тому йому вперше доведеться зіткнутися з такою юрмою.\nТа він повинен це зробити, щоб утримати жителів у Прикордонному Місті потрібна загальна мобілізація.\nРоланд махнув рукою, щоб заспокоїти всіх.\nВін багато разів практикував цю сцену, та коли піднявся на поміст у роті трохи пересохло:\n– Мої піддані, добрий день. Я четвертий принц Королівства Ґрейкасл, Роланд Вімблдон. Я зібрав вас усіх тут, щоб повідомити важливу новину!\nЧотири дні тому прибув посол фортеці Лонгсонг, щоб забрати видобуту руду. Всім відомо, що місяць тому стався нещасний випадок і шахта Північного Схилу обвалилась. До цього дня виробництво ще не відновилося повністю. Через обвал минулого кварталу ми добули руди тільки на два місяці.\nЯ пояснив ситуацію посланцю і сподівався, що він зможе виділити Прикордонному Місту їжу в повному обсязі, а ми підготуємо потрібну кількість руди після зими. Та він відмовився! І не погодився на переговори. Він відмовився дати нам більше їжі, як і два роки тому.\nНатовп вибухнув криками, показавши, що нестача їжі два роки тому сильно на них вплинула.\n– Цього разу буде гірше. Астролог Королівства Ґрейкасл повідомив мені, що цьогорічна зима буде набагато довшою, ніж раніше, і Місяці Демонів триватимуть понад чотири місяці. Це означає, що кожен може зіткнутись з двомісячним браком їжі. Два роки тому ви втратили двадцять відсотків жителів. Хтось втратив брата, хтось дитину. Скільки ви готові втратити цього разу?\n– Ні! Ваша Високосте, допоможіть нам! – знизу хтось голосно закричав, і його крик підхопило багато людей: – Ваша Високосте, будь ласка, допоможіть нам!\nСхоже, підготувати кількох людей було розумним рішенням. Роланд підняв руку, стишуючи галас юрби:\n– Звичайно, я не залишу своїх підданих, жодну людину! Ви можете не знати, що вартість пшениці та хліба, яку відправляє фортеця Лонгсонг, не еквівалента вартості руд, що вона забирає. Відповідно до ринкової ціни, руди, видобутої за два місяці, достатньо для обміну на піврічний запас їжі! Я продав руду крамарям Вербового Міста, їхнє вантажне судно, повне їжі, незабаром припливе до Прикордонного Міста. Крім хліба, буде ще сир, вино та в’ялене м’ясо! Вистачить на всю зиму!\nМайдан вибухнув криками ура.\n– Однак це означає, що ми припиняємо наші стосунки з фортецею Лонгсонг, і вона більше не прийматиме наших містян. Тож цю зиму ми проведемо у Прикордонному Місті. Більшість уже бачила, що на заході Прикордонного Міста будується міцна стіна. Я знаю, що багато людей стурбовані чи зможемо ми зупинити демонічних звірів. Я хочу сказати вам, що демонічні звірі не набагато сильніші за лісових. У них міцна шкура, та якими б великими та сильними вони не були, вони не здатні лазити по стінам та гризти каміння. Вони просто легкі мішені!\nСкажіть мені, мої піддані, що ви оберете: сховатися в халупі, яку виділить фортеця, та померти з голоду чи під моїм керівництвом боронити Прикордонне Місто до останнього, захищаючи своїх родичів і дітей? Обіцяю, усі містяни, що будуть брати участь в обороні на міській стіні до кінця Місяців Демонів, отримають винагороду – 25 срібних драконів. А сім’ї тих, хто пожертвує своїм життям, отримають компенсацію у п’ять золотих драконів!\n– Ми будемо битися за Вашу Високість! – під керівництвом людей принца, які ховалися в натовпі, дедалі більше людей кричали та обіцяли битися до смерті. Відчувши їхній піднесений настрій, Роланд скористався можливістю і велів видати обід. Він не очікував, що всі залишаться у Прикордонному Місті. Він був упевнений, що якщо залишить лише половина, цього вистачить, щоб зупинити демонічних звірів тут і не дати їм пройти далі на схід.\nПейло не знав, що про нього говорив четвертий принц. Коли він повідомив новини шістьом знатним сім’ям, вони просто засміялися.\n– Ти кажеш, що невмілий принц справді хоче відкинути демонів сам? Насмілитися квапливо будувати стіну до початку зими, не знаю, чи варто хвалити його за мужність чи сміятися з його самовпевненості?\n– Відсутність хоробрості в його високості відомий факт, коли це четвертий принц знайшов у собі мужність? Він просто невіглас, не більше!\n– Так, у нього навіть каменярів нема, він навалив купою неполірований камінь, перемазавши його якимось мокрим брудом. Боюся, стіна обвалиться, як тільки досягне певної висоти.\n– У будь-якому випадку, це добре. Якщо він прибіжить до фортеці Лонгсонг, то, очевидно, залежатиме від нашої милості. А якщо помре у Прикордонному Місті… ми зможемо швидко закінчити цей фарс.\nГерцог, який думав, заплющивши очі, раптом сказав:\n– Пейло, що ти думаєш?\nПейло стрепенувся, він не очікував, що герцог фортеці Лонгсонг поцікавиться його думкою.\n– Ну, я спочатку хотів зберегти монополію, навіть купуючи руду по ціні нижчій на 30% за ринкову – це все одно вигідна для нас угода, проте… – він швидко розібрався у своїх думках, – проте Його Високість немає наміру продавати всю руду фортеці Лонгсонг, він навіть готовий продавати її за ціною на 50% нижчою за ринкову, що означає, принц планує збільшити видобуток руди в наступному році. Якщо вони зможуть подвоїти видобуток порівняно з попередніми роками, ми можемо заробляти більше, ніж раніше. Він також планує самостійно виробляти металеві вироби для продажу, такі товари дуже популярні і їх легко перепродати. Однак… це не найважливіше.\n– О? І що ж важливіше?\n– Якщо він зможе утримати Прикордонне Місто, це також буде гарною новиною для нас. Нам не доведеться щороку зосереджуватися на боротьбі з демонічними звірами, що може заощадити нам великі кошти. Друга перевага – в тому, що величезна кількість землі між фортецею та Прикордонним Містом буде у нашій власності. Чи то обробка землі, чи використання її для розселення нових людей, обидва ці варіанти непогані. Це може полегшити поточну ситуацію перенаселення фортеці. – Пейло говорив свої ідеї одна за одною: – І четвертий принц не залишиться у Прикордонному Місті назавжди. Боротьба за королівський трон триватиме лише п’ять років, а через п’ять років ми отримаємо більш розвинуте Прикордонне Місто, а потім ми б могли приєднати його до фортеці. Тоді б територія фортеці стала б третьою за величиною територію в усьому королівстві. То ж я пропоную… – Він поглянув на герцога й обережно сказав: – Фортеця має постали людей, щоб допомогти Його Високості побудувати стіну та допомогти в обороні Прикордонного Міста.\n– Правильно, – посміхнувся герцог, – але це думки купця, якого цікавлять лише прибутки та збитки.\nСказавши це, він випростався, його очі повільно пройшлися по кожному із учасників розмови, а його голос набув ваги:\n– Однак для людини мого рангу ситуація не зводиться лише до прибутку. Чому я маю допомагати тому, хто не знаходиться під моїм контролем? Тому що люди ведуть з ним торгівлю? Деяких правил потрібно дотримуватись, а якщо вони порушені, то винуватець повинен бути покараний. Незалежно від того, чи буде Прикордонне Місто процвітати чи буде зруйновано, важливим є те, що ніхто навіть думати не повинен, щоб забрати у мене владу, – навіть якщо це принц, він не є винятком.\n← Старший брат\nЗвільніть цю відьму. Розділ 61 →


День «Ізоляції» 2016 — Платформа — Афіша\nДень «Ізоляції» 2016\n9 червня Ізоляція відзначає другу річницю вимушеного переселення з Донецька до Києва. У програмі вечора – відео-арт від учасників резиденції «Турбореалізм (Прорив)» та Tenpoint, artist talk та DJ-сет Даніеля Малона (Нова Зеландія), а також концерт експериментальної електронної музики за участі Sport and Music, Diser Tape та Qod.\n9 червня 2014 року територію заводу ізоляційних матеріалів, на якій розташовувався фонд, захопили озброєні представники так званої «ДНР», заявляючи про свій намір використовувати приміщення для зберігання російської гуманітарної допомоги. Насправді, територія донині використовується як військова база, в'язниця і склад викрадених автомобілів. Евакуювавши команду, Ізоляція продовжила роботу за межами Донецька, здійснюючи свою діяльність на Сході України, в Києві та за кордоном.\nЦього року Ізоляція представляє програму, пов'язану з резиденцією і виставкою «Турбореалізм (Прорив)», які відбулися у Донецьку в 2012–2013 рр.\n«Турбореалізм» – один із жанрів наукової фантастики, який отримав свій розвиток у літературі 1990-х. Автори, які пишуть в цьому стилі, розмірковують про альтернативи історичного розвитку, про неминучість глобальних війн і катастроф та різні реальності, в яких може одночасно перебувати людина. Резиденція «Турбореалізм (Прорив)», яка зібрала українських та зарубіжних митців, що працюють у жанрі moving image, проходила в Донецьку – місті, яке, як виявилося, зависло між кількома реальностями: радянською, пострадянською, перехідно-капіталістичною та постмодерністською – місті з насиченою і суперечливою історією.\nПримітно, що один із найяскравіших і найпродуктивніших авторів турбореалізму – донецький письменник-фантаст Федір Березін, який описує в своїх книгах сценарії, за яких розпад Союзу не відбувся, і радянські республіки виграли Холодну війну – деякий час обіймав посаду заступника міністра оборони «ДНР».\nВиставка, що виникла в результаті резиденції, показує переживання митців, які стикнулися з різними формами «турбореалістічного» життя в Донецьку. Учасники резиденції зафіксували стан міста і суспільства та фактично передбачили в своїх роботах усі наступні події – останні дні роботи експозиції в Донецьку припали на листопад 2013 року.\nУ рамках «Турбореалізму» в 2012–13 році в Ізоляції працював Даніель Малон. Він створив серію масштабних rave-вечірок на території заводу й звукову інсталяцію, яка діяла протягом місяця. Інсталяція представляла собою мікс із аудіозаписів місцевих музикантів, звуків промислових машин, простих звуків радянського синтезатора та інших інструментів, знайдених у сховищі. З огляду на події, які розгортаються в Україні, Малона запросили на річницю вимушеного переселення Ізоляції з Донецька до Києва, щоб знову відтворити оновлений DJ-сет.\n18:00 – відкриття виставки та artist talk Даніеля Малона. На виставці буде представлено відео-роботи Олексія Салманова, Пола Чейні, Луїзи Нобреґа, Марселя Тюрковскі та Еліз Флоренті (учасників виставки «Турбореалізм (Прорив)»)\n19:00 – Donbass Symphony (1990Now!) – DJ Mix від Даніеля Малона\n19:30 – концерт експериментальної електронної музики. Проекти: Sport and Music, Diser Tape, Qod, DJ Salmanov. Відео-арт від Tenpoint.


Різниця у віці - Страница 3 - Шепетівка ( Шепетовка ) - міський форум\nШепетівка ( Шепетовка ) - міський форум » На дозвіллі » Love'n'Sex » Різниця у віці\n25.10.2008, 01:23 #21\nА можливо ви просто друзі??\n01.11.2008, 22:05 #22\nвже не можливо...це вже насправді так))))))))) :D\n02.11.2008, 04:15 #23\nЦя тема немає підгрунтя. Точніше різниця у віці не важлива.\nЯк казав класик: "Все дело в головАх"\nЯкщо одного з партнерів "барбі в голові" або вихований на"ДОМі -2" тоді все ясно....\nА коли світогляди співпадають і в сєкасі всі довольні то все буде Ок! :D/\n02.11.2008, 18:47 #24\n
(Boogor @ 2.11.2008, 3:15) [snapback]51562[/snapback]
\nШановний Boogor якщо різниця у віці неважлива, то чому ти не займаєшся секасом зі старим луб'ям?\n02.11.2008, 20:15 #25\nА мені здається це досить актуальною темою, тому що коли різниця віці велика (а не 3-5 років) то світогляди не завжди співпадають, не кажу вже про все інше.\n03.11.2008, 01:08 #26\n
(forester @ 2.11.2008, 17:47) [snapback]51595[/snapback]
\nМій дорогий кєня, якщо ти уважно прочитав мій пост ти не міг не зважити фразу:"і в сєкасі всі довольні".\nПоки що я не зустрів "старого луб"я" з яким хотів займатися сєкасом (значить я не був би довольним), можливо колись таке і трапиться, не буду зарікатися (хоча цікаво було б дізнатися хто в твому розумінні підпадає під критерій "старе луб"я"). Бувало мав стосунки і старшими за себе дівчатами, всі задоволені.\n2 Натуся: сама кажеш: "не завжди співпадають" але буває що таки співпадають, так само як і в однолітків вони не завжди мають бувають однаковими.\n07.03.2009, 12:24 #27\nВідповідь: Різниця у віці\nвзагалі-то різниця у віці -це прийнята суспільством неписана норма, як і наприклад те що в парі Ч має бути вищим Ж, а не навпаки.. Але бувають в житті моменти, коли начхати можливо і на більш важливі норми. Хто потрапляв, чи бачив прилади -зрозуміє.\n10.04.2009, 18:22 #28\n12.05.2009, 16:12 #29\nСообщение от ~REFLEXA~\nЯ вважаю, що різниця у віці це сповна нормальне явище на сьогоднішній день. У мене є знайомі, в яких різниця близько 30 років. Ні для кого не секрет, що чоловіки вибирають молодих жінок, щоб породити на світ здорове потомство, а жінки відчувають собе упевненіше з партнерами старше за себе.Погодитеся, безглуздо не зустрічатися з людиною яка тобі подобається, лише тому, що у вас дивна різниця у віці.\nКапец, так само хотів написати:) Немає різниці який вік, головне щоб діти родились і гроші були:)\n12.05.2009, 17:53 #30\nесть разница, к примеру, мне 30 моей любимой 18, мне 40 ей 28, мне 50 ей 38, я уже какбы старичок, а она в расцвете.... ну то как потом.....измена и тому пободное.... если еще раньше до этого не дойдет, у самого мама на 12 лет младше отца, и поверьте проблымы были....


Як розібрати за складом слово «жабеня»?\nМорфемный аналіз (розбір за складом) іменника ЖАБЕНЯ\nСлово «жабеня» розбирається за складом досить просто. Зараз ми це побачимо:\nлягуш— корінь слова «жабеня»;\nонок— суфікс слова «жабеня»;\nзавершення слова «жабеня» буде нульовим основа слова буде дорівнює самому слову, тобто жабеня.\nРозбираємо слово за складом: лягуш/онок/ннл.оконч. Суфікс ОНОК має значення невзрослости для осіб і тварин, основа перед суфіксом скорочується, порівняти: качка — каченя.\nOlyaSh [17.8 K] :\nВиділимо морфеми в слові жабеня, а простіше кажучи розберемо це слово за складом, визначимо корінь, префікс, основу, суфікс, закінчення.\nЖабеня — це іменник, чоловічий рід, однина. Почнемо морфемный розбір заданого слова з визначення закінчення. Для цього просклоняем слово — жабеняті, жабеням, про жабеня, жабеня, жабеня. Отже, закінченням слова жабеня буде нульове закінчення.\nПерейдемо до кореня слова. Для цього підберемо однокореневі слова — жаб’ячий, жаба. Коренем слова жабеня є «-лягуш-«.\nСуфіксом у цьому слові є буквосполучення «-онок».\nОсновою слова жабеня буде все слово цілком.\nСпробуємо розібрати за складом слово ЖАБЕНЯ, використовуючи правила російської мови.\nВ першу чергу, це слово має нульове закінчення.\nВиділяємо корінь ЛЯГУШ (порівняємо ЛЯГУШка, ЛЯГУШечка, Жабник).\nІ суфікс ОНОК. Вийшло ЛЯГУШ-ОНОК.\nКорінь -ЛЯГУШ (жаба, лягушкообразные);\nСуфікс -ОНОК (разом з суфіксом -ЕНОК виступає в значенні =маленький або =дитячий, як наприклад «внучонок» або «мишеня»);\nОснова -ЖАБЕНЯ (все слово).\nTiaRee [17K] :\nУ слові жабеня «лягуш-» — це корінь, «-онок» — уменьшительный суфікс, а нульове закінчення. Це досить важливий момент — наскільки знаю, при розборі слів і словоформ з нульовим закінченням, воно все одно обов’язково вказується.\nІ так, разбирем слово за складом » Жабеня». Коренем слова » лягуш», суфіксом слова » онок», Закінчення від слова жабеня буде нульовим. І основою слова буде слово цілком тобто, » жабеня». Ось і розібрали слово за складом.\nДаша Тихонова  :\nслова жабеняти,корінь -лягуш, суфікс -онок\nЯкщо звернутися до значення слова ЖАБЕНЯ, то це маленька ЛЯГУШ-ечка, дитинча жаби.\nЗакінчення, вираженого звуком, у слові немає, але воно з’являється в інших формах (лягушонк-А), тому виділяємо нулеое, ставимо порожню рамочку після основи ЖАБЕНЯ-_.\nУ самій основі знаходимо обов’язково корінь ЛЯГУШ- (лягуш-ат-а)\nі суфікс, що це буде -ОНОК- (за аналогією цыпл-енок, медвеж-онок).\nОтримуємо в результаті: ЛЯГУШ-ОНОК-_. Кожну морфеми виділяємо в ході розбору графічно.\nЦікаве слово, неодноразово чув у правилах російської мови.\nРозбір слова Жабеня за складом\nЛягуш — це корінь, за ним йде суфікс — Онок.\nПісля суфікса є закінчення — нульове.\nОснова — все слово.


У Луцьку почалося святкування ювілею Лесі Українки. ФОТО\n25 Лютого 2011 13:43\nУ Волинському національному університеті 25 лютого відзначили 140-у річницю від дня народження відомої української письменниці Лесі Українки.\nСаме з урочистої академії у стінах ВНУ розпочалися ювілейні заходи з нагоди ювілею славетної волинянки.\nВіддати шану поетесі на урочистість, окрім студентів, викладачів, науковців та духовенства, прийшли і перші особи Волині та Луцька – голова Волинської ОДА Борис Клімчук, голова Волиньради Володимир Войтович та луцький міський голова Микола Романюк.\nУ своєму виступі волинський губернатор нагадав, що нинішній рік в області оголошено роком Лесі Українки, відтак цьогоріч на Волині посилено популяризуватимуть її творчість.\nКлімчук зазначив, що українці недостатньо знають глибокоідейний творчий доробок «українського генія». Насамперед тому, що нині видається надто мало її книг. Тому цьогоріч в області видадуть низку книг про життя та творчість Лариси Косач.\nКрім того, за кошт обласного бюджету вже придбано близько тисячі книг, які передадуть усім бібліотекам області.\nГолова ОДА також пообіцяв, що вже в цьому році, «як тільки потепліє», в Луцьку постане погруддя матері Лесі Українки Олені Пчілці. А у селі Заруддя Камінь-Каширського району та в урочищі Нечимне Ковельського району встановлять меморіальні дошки Лесі Українці.\n«Тема Лесі Українки мені особливо близька. Вона тісно переплелась з долею моєї родини, яка жила в маєтку Косачів. Моя мама виростала в сірому будиночку. А дідусь тісно спілкувався з братом Лесі Миколою», – поділився високопосадовець.\nА голова облради Володимир Войтович висловив сподівання, що такі дійства даватимуть поштовх до нових досліджень та популяризації творчості «однієї з найпалкіших патріоток України». Університету Войтович подарував портрет Лесі, який написала нинішня студентка ВНУ Іванна Дацюк.\nПід час урочистої академії вчений секретар науково-дослідного інституту Лесі Українки Сергій Романов представив публіці книгу «Волинський скарб». Видання підготували спеціально до ювілею письменниці. Вмістили у книгу твори, які були написані на території Волині.\nПроректор з навчально-виховної роботи ВНУ Ірина Констанкевич вручила іменну премію Лесі Українки, яку щороку призначають найкращому студенту вузу. Цьогоріч премію отримав студент факультету романо-германської філології Юрій Матвійчук.\nЗавершили урочисту академію літературно-мистецькими композиціями талантів університету.\nУ пам'ять видатної землячки 25 Лютого 2015 14:15\nТака різна, але така мальовнича: краса луцької осені. Фото 17 Жовтня 2021 18:08\nЛуцькі білки вийшли на променад 12 Червня 2015 19:00\nнестор Показати IP 2 Березня 2011 19:12\nДо 140-річчя від дня народження Лесі Українки. В мужика землянка вогка, В пана хата на помості; Що ж, недарма люди кажуть, Що в панів біліші кості. У мужички руки чорні, В пані рученька тендітна; Що ж, недарма люди кажуть, Що в панів і кров блакитна! Мужики цікаві стали, Чи ті кості білі всюди, Чи блакитна кров проллється, Як пробити пану груди?" «Давня казка». Українка Леся Геніальна поетеса. Пророк.\nпророк Показати IP 3 Березня 2011 10:10\n...отож Леся Українка зве на борню - нищити багатіїв. І ви це святкуєте???