Світ птахів – світ натхнення » Blog Archive » Передмова та післямова до книжки „Вітчизняна номенклатура птахів світу” (Українська-руська система назв птахів світу)\nПередмова та післямова до книжки „Вітчизняна номенклатура птахів світу” (Українська-руська система назв птахів світу)\nСукупність назв об’єктів, явищ і понять становить основу будь-якої мови. Неможливо обійтися без них і в науці, бо передусім предмет дослідження треба назвати, а вже потім, за необхідності, розтлумачити цей термін. Наукове називництво стосовно біологічних видів вирізняється дуже характерною особливістю: в наукових текстах будь-якою мовою для означення видів вживають латинські назви, обрання яких підпорядковане певним правилам. Утім коли починається інший етап пізнання – популяризація знань, тоді латинські назви, власне з неживої мови, зазвичай важко сприймаються широким колом користувачів, бо вони є чужорідними, переважно незрозумілими для носіїв рідної живої мови. Через те або латинські назви пристосовують до рідної мови завдяки транслітерації, або перекладають їх, або використовують існуючі іншомовні автентичні назви, або ж на ґрунті своєї мови утворюють нові назви як відповідники латинських.\nЧим більше в національній спільноті накопичено знань про котрусь групу тварин, тим докладніше в її мові розроблено склад назв різних видів цієї групи. Вивченість птахів у світі в цілому є однією з найбільших, тому національні системи їх назв є найрозвинутішими, наприклад у багатьох європейських мовах.\nУ нашій мові також існує реальна потреба формування складу національних назв птахів світу. Насамперед вони необхідні в музейній справі. Фондові колекції вітчизняних природничих музеїв містять багато екзотичних видів птахів, з якими відвідувачі можуть ознайомитися на стендових експозиціях, і кожен експонований вид мав би бути представлений не лише латинською, а й українською назвою. Національні назви птахів як спеціальні терміни є невід’ємним атрибутом наукових праць за результатами зоологічних досліджень, у тому числі тих, які стосуються не лише території нашої країни. Широкого використання вітчизняної номенклатури птахів світу вкрай потребують орнітологія, біогеографія, зокрема зоогеографія. Бібліотечна справа також очікує на розробку національного називництва, як і застосування міжнародних природоохоронних актів, що містять норми використання різних видів фауни світу. Видавнича галузь дедалі більше стикається з необхідністю оперувати не лише номенклатурою видів вітчизняної, а й світової фауни. Свої потреби у створенні вітчизняної системи назв птахів демонструють й інтернет-ресурси.\nПерші результати досліджень терену вітчизняного називництва птахів було представлено півтора століття тому в доробку мовознавця і природолюба Івана Верхратського, який з 1864 до 1879 р. опублікував працю «Початки до уложення номенклятури и терминологиі природописноі, народнёі» кількома частинами, у 1906 р. – підручник «Зоологія на низші кляси шкіл середніх», а у 1908 р. – статтю «Нові знадоби номенклятури і термінольоґії природописної, народної, збирані між людом». Публікації містять понад 2000 назв птахів з нашої мови, що побутували переважно в західній частині країни. Особливе значення для залучення національних назв до наукового вжитку мав доробок зоолога Миколи Шарлеманя. У 1927 р. він оприлюднив «Словник зоологичної номенклатури. Назви птахів», навів у ньому українську лексику стосовно майже 400 видів птахів переважно вітчизняної фауни – в цілому приблизно 1900 видових назв, з яких чимала частина є синонімічними.\nНадалі використання національної номенклатури птахів для наукових потреб стало набувати хоча і не цілком упорядкованого, проте систематичного характеру. Застосуванню національних назв і певному розвиткові всієї вітчизняної природничої номенклатури сприяли кілька знакових фауністичних праць прикладного змісту, що стали широко відомими не лише в наукових колах, зокрема публікація 1938 р. Миколи Шарлеманя «Птахи УРСР», книжка М. А. Воїнственського та О. Б. Кістяківського «Визначник птахів УРСР» (1952, 1962), польові визначники І. В. Марисової та В. С. Талпоша «Птахи України» (1984) і Г. В. Фесенка та А. А. Бокотея «Птахи фауни України» (2002).\nВід виходу словника назв птахів Миколи Шарлеманя минуло понад півстоліття. Упродовж цього часу закономірно зростала кількість видів птахів у вітчизняній фауні, збільшувалися музейні фонди, до яких потрапляли екземпляри нових видів. Через те все частіше виникала необхідність в обранні назв для птахів, які раніше не були означені в національній номенклатурі, тобто вітчизняне називництво конче потребувало подальшого розвитку. Запит на розширення можливостей нашої наукової мови було значною мірою задоволено появою у 1983 р. праці О. П. Маркевича і К. І. Татарка «Російсько-українсько-латинський зоологічний словник. Термінологія і номенклатура». У цьому словнику наведено назви приблизно для 860 видів птахів, що поширені переважно у Палеарктиці, з теренів якої здебільшого залітають до нас нові рідкісні види. Половина видів із указаної кількості належить до нашої фауни, решта – у нас не трапляються. За останній 30-річний період наведена у словнику номенклатура випробувана використанням орнітологів. Не все із запропонованого було сприйнято, та видання тримовного словника суттєво збагатило національну зоологічну лексику і наблизило її до прийнятної уніфікації.\nУкладена книжка містить пропозиції стосовно національних назв видів, родів, підродин, родин, рядів і надрядів птахів світової фауни. Увесь склад таксонів наведено відповідно до академічного рівня виданням “Handbook of the Birds of the World” (з 1992 по 2011).\nПредставлена розробка не є словником, у ній немає певних атрибутів видань такого типу. Не слід її вважати і докладним посібником із систематики, в якому роди в родинах та підродинах і види в межах кожного роду мали би бути розміщені відповідно до їхньої філогенетичної спорідненості. Власне, автор пропонує перелік латинських назв таксонів птахів з вітчизняними відповідниками. Засади обрання національних назв описано в пояснювальних частинах книжки. Крім основних латинських назв видів у багатьох випадках указано їхні синоніми, що часто містяться в різних першоджерелах. Послідовність рядів, родин і підродин у переліку подано за порядком класифікації зі згаданого англомовного видання. Роди і види в межах кожного роду наведено за латинською абеткою.\nВисловлюю глибоку вдячність усім, хто в будь-який спосіб і на будь-якому етапі долучився до підготовки цього видання. На початках роботи вагому технічну допомогу надала Вікторія Гірник: саме завдяки їй задум набув поштовху до здійснення. Надзвичайно фаховим став внесок Наталії Демиденко, яка з особливим ентузіазмом запропонувала свою допомогу. Можливість ознайомитися з певними першоджерелами люб’язно забезпечили Роман Ватрасевич, Олександр Пекло, Руслан Саламатін. Свою увагу рукопису приділили колеги Андрій Бокотей, Ігор Шидловський, Максим Гаврилюк. Детальний розгляд змісту цієї праці зробили шановані старші колеги Йосип Володимирович Царик і Йосип Іванович Чернічко.\nОсобливою підтримкою стали міркування Надії Прохорівни Масюк, яка встигла поділитися своїми враженнями з приводу проміжних етапів укладання цієї номенклатури. Поради-настанови, висловлені Надією Прохорівною, найбільшою мірою додали натхнення для продовження розпочатої роботи.\nВелика вдячність Ігорю Балашову, Катерині Басіній, Костянтину Біловусу, Юлії Блонській, Олександру Бобку, Віолеті Бойченко, Андрію Бокотею, Юрію Великороду, Інні Виниченко, Віктору Волошину, Максиму Гаврилюку, Оксані Гнатині, Леоніду Горобцю, Владиславу Ґедзюку, Тетяні Демченко, Інні Діденко, Олексію Дзизюку, Наталії Дзюбенко, Володимиру Дорошенку, Олексію Дубовику, Ростиславу Журавчаку, Олександру Ілюсі, Василю Ільчуку, Олені Калюжній, Сергію Кисельову, Віктору Кімаковичу, Вахтангу Кіпіані, Яремі Коту, Андрію Кохалику, Олександру Коцу, Світлані Кочерзі, Любові Кришко, Анні Майті, Олені Макаренко, Тетяні Манко, Олександру Матвійчуку, Юрію Милобогу, Інні Морській, Ользі Нек, Тетяні Нікуленко, Володимиру Новаку, Оксані Оливі, Руслану Павлюку, Костянтину Пилипюку, Володимиру Поліщуку, Христині Поступак, Олександру Приймаку, Валентині Пустотіній, Олександру Ручку, Руслану Саламатіну, Миколі Сахну, Ользі Сварник, Роману Скакуну, Наталії Скубрій, Володимиру Степанчуку, Ользі Стребковій, Юрію Струсу, Володимиру Тищенку, Андрію Турчику, Олександру Федуну, Михайлу Франчуку, Ірині Фрис, Надії Хаєцькій, Марії Чернишенко, Анні Чубенко, Юлії Шевченко, Ігорю Шидловському, Костянтину Шитюку, Юлії Юрченко, Максиму Яковлєву, Вадиму Яненку і добродіям, які не назвали свого імені, за меценатську підтримку у фінансуванні друку цієї праці. Спасибі Олександру Головачову, який запропонував чудові фотографії екзотичних птахів для опорядкування обкладинки, а також Марисі Рудській за графічні ілюстрації до неї.\nІ, безперечно, слід вшанувати народну мудрість, яка нагадує, що лише провидінню варто завдячувати тим, що впродовж багатьох років обставини поступово складалися так, що робота наблизилася до завершення.\nМабуть, у якості післямови до книжки тут не зайве торкнутися двох тем, які раз-по-раз спливали у спілкуванні з декотрими науковцями під час роботи над національною орнітономенклатурою, зокрема птахів світу. Зміст обох тем не пов’язаний лише з питаннями номенклатури. Одна з них стосується сприйняття будь-яких дослідницьких розробок, особливо тих, які не оперують даними фактів – датами подій, числовими показниками. Праця з номенклатури саме до них і належить. Друга тема торкається широкого усвідомлення того, в яких історичних умовах формувалося таке унікальне явище, як наша мова.\nТож у розробленій вітчизняній номенклатурній системі найбільшого опонування зазнавали однослівні назви родів; саме вони, як правило, слугували основою для укладання назв інших класифікаційних рангів. Варто зазначити, що у деяких випадках не виявилося значного вибору для обрання певної назви роду: звукова транслітерація з латини була немилозвучною (наприклад, Galloperdix, Melanoperdix, Gymnobucco тощо), а в складі решти переглянутих мов стосовно того самого роду можна було знайти один-два інші варіанти. Безперечно, на обранні назв позначилися й уподобання автора розробки. Власне, чинник впливу суб’єктивності проявляється певною мірою в кожному дослідженні.\nПричина заперечень з боку опонентів тієї чи іншої назви роду птахів полягала переважно в тому, що назва їм не подобалась. Але у кожного свої смаки. Чи варто різні уподобання приводити до стовідсоткової узгодженості? Навіть з науково-дослідницькою метою. Так, серед латинстких назв у класифікації безхребетних тварин бачимо: молюсків роду Aa і ракоподібних роду Gammaracanthusskytodermogammarus (Ковблюк, 2008). У першому випадку автор латинської назви, мабуть, у пориві змагальності таки досяг того, що його назва завжди, де згадуватимуть родові назви усіх біологічних видів, за абеткою стоятиме першою. За правилом документу «Міжнародний кодекс зоологічної номенклатури» (2003), латинська назва роду має складатися не менше ніж з двох літер. Тож згадана назва є ще й особливо лаконічною. У другому випадку інший автор виявив своє бажання вирізнитися, створивши надзвичайно довгу назву. Обидві латинські назви прийнято іншими науковцями для використання, позаяк їх узгоджено з усіма формальними правилами укладання латинської номенклатури. А зі смаками авторів цих назв ніхто не сперечався.\nУ національних номенклатурах живих мов не існує такої пріоритетної невідворотності вжитку вперше запропонованих назв, як в латинській номенклатурі. Щоб не залишитися голослівними у своєму оцінюванні «подобається – не подобається», опоненти можуть запропонувати заміну невподобаним ними вітчизняним назвам птахів, як годиться, з обґрунтуванням того, чим їхні варіанти є вдалішими. Таким чином, суто суб’єктивний підхід опонентів до оцінки номенклатури може стати одним із рушіїв її розвитку і об’єктивного виникнення нових назв-термінів. Можливо, справді вдаліших.\nДруга тема потребувала поглибленого розуміння нашої історії і стосувалася того, яку назву дати підготовленій до друку книжці. Найправильнішою назвою була би така – „Українська-руська номенклатура птахів світу”.\nІ тут треба одразу заявити, що поняття руський жодним чином не є синонімом поняття московський, навпаки – вони є різко антагоністичними. Хай хоч як сучасна Московія, як і в минулому, продовжує намагання вкрасти усе, що пов’язано з нашою славетною країною Руссю, слово руський за своїм змістом, як і у часи Богдана Хмельницького, означає те саме, що й український. Будь-хто може з цим погодитись, якщо більш-менш неупереджено подивиться на історичні факти.\nІсторіографія включає в себе, так би мовити, дві сторони медалі: перша сторона – як той чи інший народ сприймає, називає себе сам і свою країну; друга – яке про той самий народ, що проживає на певній території, і про адміністративний устрій на ній, мають уявлення його сусіди.\nУ Х столітті імператор Костянтин Багрянородний, який правив у Ромейській імперії (у колишній східній частині Римської імперії, яку вчені значно пізніше для власної книжної зручності стали називати Візантією, чого в історичній дійсності не було), залишив твори грецькою мовою, де згадує й Давньоруську державу. У своєму описі народ нашої країни він називає рос. Від цього означення греки-ромеї на власний розсуд тоді утворили назву держави – Росія. В обох словах у корені слова вжито голосну омега, якою позначали в ті часи і позначають нині звук о в грецькій мові. Й донині греки використовують друге слово для означення території, яка їм здається тотожною тій, про яку писав імператор Костянтин тисячу років тому. Залишається певною загадкою, чому імператор не використав у вказаних назвах голосну іпсилон, якою у давньогрецькій мові, що була зразком літературної мови в його часи у його державі, позначали звук у (у сучасній грецькій мові іпсилон позначає звук і). Таке огречування автентичної назви сусідньої держави Русь більше ніж через 700 років проявиться на геополітичному рівні у вигляді навмисного перейменування Московії тамтешнім царем та почне відгукуватися аж до наших днів поневоленням, етноцидом і кривавими жахіттями для усіх з боку москалів.\nУ славнозвісному творі кінця ХІ – початку ХІІ століття „Повісті минулих літ” його автор літописець Нестор, наш співвітчизник, повідомляє про початки становлення нашої державності, дивлячись на це, так би мовити, із середини. Він оповідає про утвердження її політичного центру, зосередженого на території слов’янського племені з назвою русь, стольним містом якого був Київ (власне, є й донині). Тією самою назвою він називає і саму державу – Русь, не роблячи, на відміну від згаданого ромейського імператора Костянтина, ніякої маніпуляції з назвою племені. Тож кому слід більше вірити, що назва країни була саме Русь? Нашому співвітчизнику чи іноземцю з країни, що була тоді за тисячу кілометрів від нас? Чи іншим іноземцям, які називали нашу країну ще інакше, ніж імператор?\nЯк місто Рим дало для усього світу назву цілій імперії, так назва племені русь стало назвою східнослов’янської давньої держави, яка у період свого розквіту за сутністю теж була імперією, бо включала племена різних етносів. Літописець Нестор перелічує поіменно усі слов’янські й неслов’янські племена, які опинилися під протекторатом домінантного адміністративно-політичного ядра, котрим стало плем’я русів. У Давньоруській державі в межах басейну верхньої Волги (в головному осередку майбутньої Московії) зосереджувалися неслов’янські племен голядь, меря, мурома та інші (балто-фінські за належність до етносів). Але і серед слов’янського люду, звісно, не було повної монолітності, що виявлялося, зокрема, і в тому, яку частину країни її мешканці вважали власне Руссю. У своїй недавній праці „Откуда пошла Руская земля” (її автор наголошує, що слово Руская московською-російською мовою він пише саме з одним с, як в літописах) Петро Толочко, ґрунтуючись на літописних джерелах, зазначає, що у Давньоруській державі власне Руссю вважали територію в трикутнику між містами Києвом, Переяславом (не плутати з Пєрєславлєм-Залєскім, що у Верхньому Поволжі) і Черніговом. Усі, хто мешкав в інших куточках країни і мав потребу дістатися до її центру, повідомляли в літописах, що вони їдуть на Русь. Згаданий Толочко, який є прибічником «масковскава міра”, власне констатує літописний факт, що ні Новгород, ні Псков, ні Полоцьк, ні навіть найближчий до Чернігова Смоленськ, знаходячись в межах Давньоруської держави, не були для тодішніх сучасників власне Руссю.\nЗа часів давньої Русі від її назви утворили кілька інших, якими позначали певні області в її межах: Чорна Русь – у басейні річки Німану; Червона Русь – територія, яку нині часто називають Галичиною; Біла Русь – у басейні Верхнього Дніпра зі Смоленськом включно, який з часом загарбала Московія, і врешті ця назва трансформувалася у назву країни Білорусь, яка розташована понад верхнім Дніпром. Питому ж Русь, без будь-яких кольорових означень, незмінно завжди пов’язували з областю навколо Києва, Переяслава і Чернігова. Звісно, головував серед них Київ через його історію як столичного міста Великих Київських князів і церковно-духовну значимість, тому очільники тих державних утворень, до меж яких потрапляло прадавнє місто з округою, вважали, що мають право використовувати титул руський.\nПісля втрати Києвом статусу великокняжого міста – катастрофічного руйнування його військом під орудою суздальців (1169 рік), вихідців з Верхнього Поволжя, а потім татарською Ордою (1240 рік) (цю імперського типу країну зараз називають Золотою Ордою, але це суто книжна назва, вигадана істориками для їхньої зручності; в дійсності ж країни з назвою Золота Орда не існувало) – політичний центр Давньоруської держави перемістився на захід, у Галицько-Волинське князівство, кероване Данилом Галицьким. І хоча князь Данило заснував місто Холм і визначив його столицею свого князівства, але до меж його держави входило і Київське князівство, яке для усіх залишалося за суттю первинно руським, а Київ продовжував бути церковною столицею руського християнства. Тож не дивно, що після коронації Данила Галицького в якості короля, визнаного Папою Римським, його державу також стали називати Руське королівство.\nВід часу розорення татарами у 1240 році протягом 80 років продовжувалася боротьба за володіння Києвом, яка завершилася тим, що литовський князь Гедимін разом з тими руськими князями, які не були васалами Орди, у 1321 (можливо, 1322) році розбили татарське військо на річці Ірпінь біля Києва, і Київське князівство разом з іншими східними князівствами увійшло до складу Великого князівства Литовського (Литви). За певний час до складу Литви увійшли і землі Галицько-Волинського князівства, оскільки рід Данила Галицького згас. Значний період свого незалежного існування нове потужне князівство в Європі мало офіційну назву Велике князівство Литовське, Руське і Жамойтське. У той час у ньому офіційною мовою освіти була руська мова, а саме київська руська мова (науковці класифікують її вже і як староукраїнську мову), на відміну від існуючого тоді північного варіанту східнослов’янської мови, що став витоком білоруської мови. Основою правочинства цього князівства була „Руська Правда”, укладена на Русі в Києві ще в ХІ–ХІІ століттях. Прихильністю влади користувалося і православ’я. Отриманий Литвою культурний спадок Києва як головного (можливо, тоді комусь здавалося, що час його лідерства минув назавжди) центру Русі тоді мав всебічну підтримку. Та після зближення, а згодом після об’єднання Литви з Польщею все сильніше наростало окатоличення та ополячення русинів-українців (як і русинів північної частини Литви – білорусів), і в адмініструванні та історіографії терміни Русь і руський поляки все більше намагалися замінити чимось іншим. Нині подібні дії називають шовінізмом.\nЗа Великого князя Литовського Вітовта існував ще один термінологічний поділ руських земель: на північ від Львова вздовж Західного Бугу до Берестя (нині Брест) включно була розташована Нижня Русь, а на південь від Львова – Верхня Русь, або регіон, який ми нині називаємо Поділлям.\nЯк бачимо, за розподілом назв територій, похідних від основної назви – Русь, які входили до Давньоруської держави й пізніше, всі вони розташовувалися або по Дніпру, або на захід від нього. Верхнє Поволжя з його неслов’янськими племенами в тогочасній дійсності ніхто ніколи не називав Руссю, хоча воно й було в межах держави в час її найбільшого територіального розширення. Верхнє Поволжя називали Залещанською землею, тобто такою, яка десь за лісом; нині ми б назвали його Заліссям. Навіть імперсько-московські історики пишуть, що там концентрувалася людність з ворожим ставлення до Русі, що зрозуміло, бо там існували відмінні від Русі природні умови, інший, неслов’янський етнос (переважно фінський, про що більшість імперських істориків намагалися не згадувати). Наприклад, Русь була чужою для князя Андрія Кривавого, який у 1169 році пограбував та попалив великокняжий Київ, чого раніше і в думці не припускали собі інші князі Рюриковичі, котрі іноді приступом брали місто. Згаданий Андрій не лише дозволив грабувати майно киян, вбивати жінок і дітей, але й влаштував погром церков та монастирів, привласнював церковне майно і на останок вкрав ікону Вишгородської Божої Матері, подаровану його батьком Юрієм Довгоруким Вишгородському монастирю, що під Києвом. За злою іронією титулування москалі нині називають його – Андрій Боголюбський, а вкрадену ікону Вишгородської Божої Матері перейменували у Владімірскую ікону і вважають її своєю найбільшою церковною святинею (досягненням людовбивста?). Після такого жахіття Київ не зміг повністю відновитися аж до приходу Орди. Власне, нищення 1169 року було однією з головних причин, чому місто не встояло перед татарами у 1240 році.\nУ відносно недавньому політичному зарубіжному вжитку існував термін Підкарпатська Русь, яким у першій третині ХХ століття називали частину території на сході Чехословаччини, заселену переважно русинами-українцями, і який згодом, що цікаво, ті таки чехи замінили на Карпатська Україна, тим самим поставивши знак рівності між означеними словами Русь і Україна, бо це так і є.\nВище вже описано, що у греків-ромеїв назва держави Русь перетворилася на Росія. І цей грецький витвір дав про себе знати в історіографічній термінології після вторгнення Орди в межиріччя Дніпра і Волги. Слід не забувати, що право висвячування на митрополитів для Русі тоді належало Константинопольським патріархам, тобто грекам-ромеям, і тоді у них виникли терміни Мала Росія і Велика Росія. Першим вони позначали різні за обсягом і часом території новоствореної ними церковної митрополії (поза Ордою), але майже усі вони включали (наче греки цього не помічали) Київ (центр власне давньої Руської митрополії з тодішньою 250-річною історією) і розташовувалися в басейні Дніпра або західніше. Другий термін, мабуть, був вигаданий для означення місця перебування Київського митрополита: на початку XIV століття Київський митрополит ховався у місті Владімірі, що на річці Клязьмі, тобто у Верхньому Поволжі. А його Київська кафедра знаходилася, як і годиться, у Києві. Обидва терміни мають церковно-адміністративну причину виникнення і не відображають того, як у ті часи насправді іменували різні території їхні господарі. Греки вчергове наплутали: Київ з його стародавньою, багатовіковою (в минулому і майбутньому) митрополичою кафедрою опинився, як вони собі писали, у Малій Росії на території нової митрополії, а втікач-митрополит – поза кафедральним Києвом у Великій Росії. Власне, через грецьку необізнаність „хто, що і де” потім виникли терміни великорос і малорос, за які так ухопилася Московія. На самообман греків піддалося духовенство та владна верхівка й у власне руських землях, бо стали наслідувати грекам та ще й зробили переклад з їхніх термінів – Мала Русь і Велика Русь. Як грецькі терміни, так і переклади з них не є автентичними; вони небезпечні, бо врешті стали словесною облудою для пропагандистського обґрунтування москалями захоплення слов’янських земель. Тож таке грецьке термінотворення дуже зашкодило питомій Русі.\nХоч як би те не здалося незвичним або і неймовірний, та назва Київська Русь не менше, а може, й більше шкідлива за згадані грецькі. Київська Русь – це суто книжна назва, яку зумисне чи ні вигадали писці. Держави з такою назвою в історичній дійсності не існувало. Була Русь, яку для книжної зручності доволі коректно можна б називати Давньоруська держава. Більшості здається, що приєднання до справжньої назви Русь означення Київська возвеличує Київ. Проте у назві Київська Русь закладено натяк, що існувала ще якась Русь за назвою іншого міста, не Києва. І це як раз принижує Київ. Один з московитських істориків цим натяком скористався і спробував ввести в книжний вжиток назву Московська Русь, що є відвертою фальсифікацією історичної дійсності. Власне, цю дійсність фальсифікує і термін Київська Русь. Держава з єдино правильною назвою Русь була одна, а нині вона має офіційну назву Україна. Київ же як тисячоліття тому, так і тепер є її столицею.\nВикористання назви Русь як тотожної назві Україна має беззаперечні історичні підстави, а поєднання їх у формі Україна-Русь відображає історичну державницьку спадковість. Врешті, поряд з офіційною назвою Нідерланди, однієї з західноєвропейських країн, ми чи не частіше користуємося й іншою її назвою – Голандія, принаймні сир же голандський, а не нідерландський. Московія ж як у минулому, так і тепер називатиме себе як завгодно і прикидатиметься ким завгодно, аби справляти враження цивілізованої країни, що насправді не так. Не можна дозволяти їй користуватися нашою давньоруською історією, а слід самим за будь-якої можливості розтлумачувати всьому світу правду про нас. Проте навіть зараз багато українців-русичів, того не розуміючи, відштовхують поняття руський від ідентичного йому поняття український, коли говорять чи пишуть, що українців намагалися чи намагаються русифікувати. Українців русифікувати апріорі не можливо, бо вони і є русами, русичами, русинами, руснаками, руськими. Так, як для угорців є тотожною назва мадяри. Українців хіба що можна спробувати зросійщити, або омоскалити, що москалі й намагалися робити упродовж століть. Не від України слід відривати поняття Русь і руський, бо це буде помилкою, а від сучасної Московії.\nМосковію часто намагаються „пришити” до історії Русі завдяки династії Рюриковичів, що посідала Київ, коли кажуть, що одне з відгалужень саме цієї династії стало основою правлячої верхівки у Верхньому Поволжі, неслов’янському за етнічним складом. Та не забуваймо, що якщо династія почалася від Рюрика, можливо, за походженням з норманів Данії або Скандинавії, то вже за 2–3 покоління князювання в Києві вона цілковито ослов’янилася і стала ідентифікувати себе в якості місцевої руської, бо опікувалась інтересами Русі. І навіть в разі, якщо ця династія походить не від норманів, а від прибулих у Придніпров’я полабських (з річки Ельби на Балтиці) слов’ян (західних слов’ян), то від часів Ігоря – першого Рюриковича, що князював у Києві в першій половині Х століття, до Володимира Великого, князювання якого припало на кінець Х – початок ХІ століть, представники династії стали усвідомлювали себе руськими. Дуже швидкий перехід від позиціювання себе іноземцем до розуміння, що вони стали русами, зокрема в політично-культурному і церковно-духовному плані.\nНе менш швидкий перехід в наступну політично-культурну якість відбувся з гілкою Рюриковичів, яка в ХІІ столітті стала вкорінюватися в Залещанській землі, у Верхньому Поволжі. Раніше зазначено, що своїми діями Андрій Кривавий з Владіміра, який сплюндрував Київ у 1169 році, показав, що Русь для нього є чужою. Залещанська гілка Рюриковичів існувала серед неслов’янських племен, і в подальшому вона незмінно загарбницьки діяла стосовно східних слов’ян. Якщо Давньоруська держава знаходилася під значним впливом грецької культури (з Ромейської імперії), яка стала цивілізаційною основою Європи в цілому, тобто Русь від своїх початків була європейською, то до Залещанської землі ХІІ–ХІІІ століть доходили лише крихти грецького просвітництва, а із завоюванням тієї землі Ордою вона цілковито потрапила під залежність тюркського етносу. І в цих нових умовах тамтешні Рюриковичі знову стали перевтілюватися – отатарюватися. Значна частина Рюриковичів на Залещанській землі була просто знищена татарами, а інші стали їм прислужувати і родичатися з ними. Навколокняжа ж еліта у верхньоволзьких улусах (у майбутній Московії) в часи Орди і значно пізніше цілком складалася з іменитих татар, а нижня верства населення була татаро-фінською. Залещанські Рюриковичі, з чужинським ставленням до Русі, розпочалися від Андрія Кривавого (про це пишуть самі москальські історики), а закінчилися там у сформованій згодом Московії із завершенням правління Івана IV Жахливого.\nПісля того Романови, представники нової царської династії Московії, ще майже століття не робили спроб змінити свою власне ординську політично-культурну основу державного устрою. Хоча державною релігією там було православ’я (релігія високоосвічених греків), але там його довели до дрімучо-декоративного стану. Політично-культурні центри, які підживлювали розвиток спочатку залещанського Верхнього Поволжя, а потім виниклу в ньому Московію, попервах знаходилися на Русі, а потім у ставках Великих ханів Орди. Тож не дивно, що етнічно неслов’янська Залещанська земля та її наступниця Московія платили данину ханам, зокрема і прямим нащадкам Орди кримським ханам династії Гиреїв (називалась данина – поминки, бо слугувала спомином про те, що Московія є їхнім васалом), понад 460 років, з 1237 року після спалення Рязані до 1700 року.\nВідмовившись від сплати данини, московський цар намірився цивілізувати Московію і притягти її за вуха до Європи. Зокрема, для цього треба було привласнити історію України-Русі, споконвічної європейської держави, а щоб цьому не заважали цінні історичні документи як свідчення неруського характеру Московії, агенти московського царя на початку XVIII століття спалили бібліотеку Києво-Печерської Лаври (пізніше у тому самому XVIII столітті за їхньої цариці згоріла бібліотека Києво-Могилянської академії). І хай як там не величають нашого високоосвіченого співвітчизника архієпископа Феофана Прокоповичає, якого безграмотний цар вважав своїм найближчим сподвижником, ймовірно, саме він вигадав як слід перейменувати Московію, а саме у Російську імперію. Відбулося це у 1721 році, тож Російській імперії, а тепер Росії немає ще й 300 років. Прокопович у зрілому віці був діячем православної церкви, а отже церкви грецького обряду, і грецьке слово Росія замість автентичної назви Русь було для нього рідніше, як ріднішою стала Московія замість України-Русі, де він народився (в Києві). Власне, тим самим він зрадив інтереси питомої Русі, але підклав сучасній Московії, того не бажаючи, своєрідну свиню, бо наразі значно важче було б домогтися правди, якби тоді до Московії приліпили назву Руська імперія. Нині ж гасло „Ангола – не Англія, Росія – не Русь” є цілком зрозумілим. Московія кілька десятиліть упродовж XVIII століття вбивала в голови очільників європейських країн, що вона стала Росією, і використала при цьому латинську назву Русі – Russia, що врешті заплутало західних європейців остаточно. Почала представляти себе начебто європейською країною, та її споконвічний деспотично-варварський характер не змінився і досі.\nПроімперський московитський історик Ключевський середини ХІХ – початку ХХ століть, коли його запитували – „Так всьо же, как ґаварілі дрєвніє русічі?”, відповідав – „Паєдьтє в сьола пад Кієвам, і ви услишитє рєчь дрєвніх русічєй”. Таким чином ще сто років тому навіть їхній титулований історик визнавав, що під Києвом живуть нащадки Давньоруської держави, і як доказ наводив єдність мов русичів і сучасного населення навколо Києва – центру питомої Русі. Добре знаючи одне з таких сіл, якому має невдовзі виповнитися 400 років і звідки родом моя мама (народилася вона як раз на початку ХХ століття), можу запевнити, що в них говорили й говорять донині, як зараз прийнято кваліфікувати, сучасною українською мовою. Ніякої московської-російської мови там не було й немає.\nМосковська-російська мова виникла головним чином з церковнослов’янської мови, яка не була власне руською мовою, а походила з балканських земель слов’ян (батьківщини Кирила і Мефодія, які у середині ІХ століття створили слов’янську абетку, відмінну від латинської і грецької). У межах Верхнього Поволжя церковнослов’янською мовою користувалися спочатку нечисленні церковники. Просте ж населення було угро-фіномовним. За часів захоплення усіх приволзьких територій Ордою серед знаті, як і поміж простолюддя прибулих татарських родів, там стала процвітати тюркомовність. Слов’яномовність, але неруську, після розпаду Орди стали насаджувати серед місцевого неслов’янського населення завдяки наявності там православ’я. Врешті нащадки фінських племен мещера, меря, мурома та інших втратили власну мовну автентичність і стали слов’яномовними, хоча етнічно залишилися фінами. А тюркський етнос значною мірою зберіг свою мовну культуру, хоча нині потерпає від слов’яномовного фінства.\nБудь-яке явище має свій природний розвиток, зокрема й мова. Часто вчені намагаються неперервний процес розвитку розбити на певні етапи і дати виділеним відрізкам особливі назви: наприклад, як вже було зазначено, на почату існування Великого князівства Литовського, Руського і Жамойтського мовою освіти була в ньому руська мова київського зразка, яку вчені вважають вже староукраїнською мовою. А якби після назви Русь на тій самій території не виникла інша, паралельно існуюча назва – Україна, то й назви етапів розвитку власне однієї й тієї самої мови були б іншими. Мабуть, усі ці назви мали б у своїй основі означення руська.\nУже було наведено суто книжні терміни, якими нині часто користуються, в тому числі й науковці, для означення давніх держав – Візантія (Візантійська імперія), Золота Орда, Київська Русь. У дійсності держав з такими назвами не існувало. Проти неправдивості двох перших книжних назв, на жаль, мало хто буде протестувати, бо відповідні країни залишилися у минулому. А пояснення світові того, що питома назва Русь відповідає назві Україна, є нині особливо необхідним.\nХай як там сучасна Московія з її московською-російською мовою намагається зубами тримати майже загарбаний руський спадок, та ми були і залишаємося як русами, так і українцями, і наша мова є українською і водночас руською. Прикро, що багатьом нашим співвітчизникам ще тільки доведеться це усвідомити, тому для підготовленої до друку книжки було обрано нейтральнішу назву. А мала б вона називатися „Українська-руська номенклатура птахів світу”.\nПісенна, мелодійна, милозвучна,\nПро мову українську каже світ.\nЛірична, чарівлива, словом влучна,\nЇй кілька сот, а, може, й тисяч літ.\nСколихана у пралісах Полісся,\nНапоєна водою хвиль Дніпра,\nСповита шовком Степу, мова-пісня\nБажає людям щастя і добра.\nВід Кия, Щека, Хорива і Діра,\nВід Ольги й інших київських князів\nВона набрала сил, загомоніла\nПо всій Русі – від давнини часів.\nВід Холма Руського на заході до сходу,\nДо річки з назвою Неруса, мова ця\nЛунає з щирих уст мого народу,\nТеплом, звитягою наповнює серця.\nЗа річкою Нерусою земля неруська.\nНазви річок промовисті й влучні.\nА Чорна і Червона Русь і Білорусся\nЗ родини Київської-Руської землі.\nПізніше обшир Києва й навколо\nВкраїною назвали сіячі.\nСплелись дві назви краю в нероз’ємне коло,\nЯк журавлів пролітних два ключі.\nІ в час Мазепи людність України\nНародом руським звали писарі.\nОрдинець-москвофін – він із чужини,\nЗ ворожим наміром до Руської землі.\nВкраїнська мова – мова руська.\nЄдине ціле і єдина суть.\nБудь-хто хай каже інше. Хоч і лусне,\nНад правдою гори ніколи не здобуть.\nВкраїнська-руська мова – диво дивне.\nПлекаймо нашу мову повсякчас!\nМрійлива і ласкава, легкоплинна.\nВона свята, в ній скарб життя для нас.\n2007, 2016 роки\nЯ руський, русич я і українець.\nМоє коріння тут, на Київських горах.\nЯ не з’явивсь зненацька, як чужинець.\nМій рід віддавна тут торує долі шлях.\nРусь-Україна – край єдиноцілий.\nТи викохав багато поколінь\nНароду, для якого ти безцінний\nІ в радості надбань, і в розпачі гонінь.\nВ іменнях-назвах руського народу\nВідгомін славної історії луна.\nНам є пишатись чим, бо ми міцного роду,\nЗдолати нас ні в кого сили не було й нема.\nПоліщуки, що більшість волиняни,\nІ галичан, і буковинців рід,\nІ слобожанці любі, й подоляни\nКраїни нашої розкішно-пишний цвіт.\nУ наддніпрянців і у закарпатців,\nУ придунайців і у тавричан\nРадіє серце від зорі уранці,\nВід почуттів до Батьківщини, до краян.\nІз русичів ми стали козаками,\nЛитвинами багато звались з нас.\nТа, як дитя у сні гукає: „Мамо! Мамо!”,\nТак до Русі в думках вертались ми не раз.\nУсі, хто зветься так або інакше,\nСвій рід шанують з сивини віків.\nЇм Україна-Русь снаги давала завше.\nВід бід їх заступала упродовж віків.\nРусини-русичі – ми зараз українці.\nНам наших витоків цуратися не слід.\nЗгуртуймося щільніш, не будьмо поодинці\nІ Древню Русь захистімо від бід.\nЗемля батьків, Русь-Україна рідна,\nДобром й теплом частуєш ти дітей.\nХай наша мрія буде тебе гідна\nІ знищмо ворогів твоїх – катів усіх людей.\n2008, 2018 роки\nПропонований для наукового і щонайширшого вжитку перелік вітчизняних назв птахів світу містить понад 12,5 тис. таксонів таких рівнів, як надряд, ряд, родина, підродина, рід, вид. Перелік укладено на основі класифікаційної системи, яку використано у багатотомному зведенні “Handbook of the Birds of the World”. Назви птахів походять з різних джерел і ґрунтуються на транслітерації, перекладі, прототипах, прямому запозиченні з восьми європейських мов: латинської, англійської, іспанської, німецької, словацької, польської, російської, французької. Значною мірою використано синоніми власних національних назв птахів, запропоновано неологізми. Описано принципи і вказано способи, за якими укладено вітчизняну систему назв птахів. Особливу увагу приділено обранню назв родів як основи укладання означень інших таксономічних рівнів.\nКнижка стане в пригоді викладачам орнітології, біогеографії, науковцям-природничникам різного профілю, філологам, усім причетним до популяризації наукових знань.\nЗапис створено 22 Жовтня 2018. Рубрики: Нове.\nкоментарі 2 to “Передмова та післямова до книжки „Вітчизняна номенклатура птахів світу” (Українська-руська система назв птахів світу)”\nМ.І. Собко, А.А. Собко :\n25 Жовтня 2018 о 0:16\nДякуємо Вам, вельмишановний Геннадію Васильовичу, за цю титанічну працю Вашу – “Вітчизняна номенклатура птахів світу”. Низький уклін Вам за це від нас – викладачів біології, еколоїї, керівників гуртків юних орнітологів, а також – від учнівської та студентської молоді.\nЦя праця дуже необхідна взагалі для науки, не лише для орнітології. Вона слугуватиме тим людям,хто зацікавлений вивченням світу птахів. Вважаємо, що книжка “Вітчизняна номенклатура птахів світу”- потрібна всім бібліотекам навчальних, середніх-спеціальних та вищих закладів України.\n31 Жовтня 2018 о 12:45\nДуже вдячний за добрі слова!\nУсі бажаючі можуть звернутися по книжку до автора за електронною адресою [email protected]\nЮрій Роговий до Полохлива горлиця звичайна


Золочівський район, 6 кімнатні, від 4000 до 6000 грн, Оренда будинків довготривало, винайняти будинок\nОренда будинків, Золочівський район, 6 кімнатні, від 4000 до 6000 грн\nЗняти будинок довготривало, Золочівський район, 6 кімнатні, від 4000 до 6000 грн\nЯкщо Ви вирішили орендувати будинок довгостроково, Золочівський район, 6 кімнатні, від 4000 до 6000 грн, то наш сайт зробить пошук оренди будинку у Львівській області максимально простим. Ми реалізували сучасний пошук будинків в оренду за допомогою мапи. Ви маєте можливість переглядати оголошення про довготривалу оренду будинків рухаючи мапу і в результатх пошуку буде відображено пропозиції саме на цій ділянці мапи. Також до Ваших послуг розвинений фільтр, який надає можливість як спрощеного пошуку оголошень за допомогою посилань так і детальніша версія, де Ви можете ввести потрібні Вам памраметри ціни, площі, типу будинку.\nЯкщо Ви не знайшли підходяхий варіант, то Ви маєте змогу зберегти пошук і періодично переглядати нові будинки, Золочівський район, 6 кімнатні, від 4000 до 6000 грн не витрачаючи час на налаштування фільтра. Також ми відправимо Вам повідомлення, якщо з'являться нові будинки, що будуть підходити під збережені параметри пошуку. Винайняти будинок Золочівський район, 6 кімнатні, від 4000 до 6000 грн з допомогою нашого сайту не так і важко.


Кім Кардашян показала ідеальне тіло в чорній білизні (фото)\nСпекотна Кім Кардашян показала всю себе у відвертій білизні: ці форми так і манять\n29 квітня, 21:33\nКім Кардашьян поділилася стильним знімком в білизні, продемонструвавши вражаючу талію\nЗірка американських реаліті-шоу навіть на карантині не забуває про свій бізнес і продовжує демонструвати шанувальникам різні екземпляри з власної колекції нижньої білизни. Як повідомляє Politeka.net, Кім опублікувала у своєму Instagram новий знімок, який, за її власними словами, був зроблений ще до карантину.\nШанувальники тут же закидали Кім лайками і захопленими коментарями, підкреслюючи її красу.\nРаніше ми писали, що Кардашьян показала новий образ. На фото Кім стоїть в білих штанях і сорочці. Останню Кардашьян закрутила і показала свій плоский животик. Волосся у Кардашьян були білого кольору. Можна припустити, що модель перефарбувалася. На тлі можна побачити лавочку і зелень.\nФанати встигли поставити майже мільйон лайків, серед яких була Кайлі Дженнер. Також користувачі написали безліч коментарів, в яких згадували про турків і Туреччини.


Після Трускавця можуть звільнити віце-прем'єра Любченка, - ЗМІ - «ФАКТИ»\n21:33 «Він знімав звірства рашистів»: у Харкові знайшли вбитим відомого фотокореспондента\n20:50 Рулет з ревенем, яблуками та вишнями: тонке та хрустке тісто з кисло-солодкою начинкою\n20:10 Праця на окупованих територіях: як не стати фігурантом кримінального провадження\n20:08 Українець Зінченко став чотириразовим чемпіоном Англії у складі «Манчестер Сіті» (відео)\n20:07 Саджайте помідори у відкритий ґрунт методом «лежачи в траншею» і підгодуйте лаврушкою: оригінальні способи збільшення врожаю (відео)\n20:00 Рада зробила послаблення для однієї з груп пенсіонерів: про що йдеться\n19:50 Здавав ворогові прізвища учасників АТО та тероборони: на Київщині затримано «мера"-зрадника\n19:45 Поки Тіна Кароль «мучить» кота Степана у Каннах, Віра Брежнєва зіткнулася з проблемами у центрі допомоги біженцям (відео)\nПісля Трускавця можуть звільнити віце-прем'єра Любченка, — ЗМІ\n01.10.2021 386300 8 22:09 — 1 жовтня 2021\nПричетність першого віце-прем'єра Олексія Любченка до «скруток» податку на додану вартість обговорять на «кадровій» частині засідання фракції «Слуга народу» в Трускавці. Про це повідомляє видання «Дело» з посиланням на джерела у фракції.\n«Одним із завдань створення такого „білого шуму“ було заглушити негатив, пов'язаний з серйозними звинуваченнями у причетності до багатомільярдних „скруток“ податку на додану вартість. За час, поки Любченко мав відношення до керівництва державної фіскальної служби, через „скручування“ було втрачено близько 30 млрд грн. Це податки великого та середнього бізнесу, які не надійшли до бюджету, але які б дуже там знадобилися», — пише «Дело».\nЗМІ публікували списки із сотень компаній з різних регіонів України, які нібито причетні до «скруток», а також список осіб з оточення Любченка, які продовжують контролювати цю сферу.\nЯк пише «Дело», серед «слуг народу», які вирушили до Трускавця, нібито є парламентарії, які зацікавилися «скрутками» ще коли про них заявляв народний депутат Олександр Дубинський. Цей інтерес посилився після гучного виступу на цю тему позафракційного нардепа Гео Лероса під час призначення Любченка віце-прем'єром.\n«Як стало відомо від деяких учасників заходу в Трускавці, вони мають намір підняти питання про профпридатність першого віце-прем'єра на його посаді, оскільки його нульову ефективність в Мінекономіки неможливо не помітити», — йдеться в матеріалі.\nТакож є питання й до «командної гри» Любченка. Наприклад, у кулуарах Кабміну відомо, що він є категоричним противником роботи з парламентом у форматі «стратегічних трійок», які також презентують у Трускавці.\nКрім питання причетності до «скруток», Любченко також замішаний в організації сумнівного конкурсу на главу Бюро економічної безпеки, що також викликає невдоволення у депутатів, орієнтованих у своїй діяльності на захист підприємців від посягання правоохоронних органів.\nЯк пише «Дело», Любченка чекає як мінімум великий звіт Мінекономіки за чотири місяці його діяльності, а також відповіді на запитання народних депутатів під час години запитань до уряду. Також розглядається питання про виклик Любченка на закрите засідання фракції.\n«Крім того, джерела у „трускавецькій групі“ СН підтверджують, що від імені ряду депутатів готується заява про дії Любченка на посаді глави ДПС, яку відправлять в НАБУ і ДБР і в основу якої ляжуть матеріали звіту тимчасової слідчої комісії і дані, раніше опубліковані у ЗМІ», — сказано в статті.\nНамагаються відтягнути переозброєння ЗСУ: у Зеленського пояснили, у чому полягає завдання Росії на нинішньому етапі


для группиі з 8-ми осіб знижка 15%\nВеспер Людмила Леонидовна\n16.02.19, начало в 10:00\nКиев, Київ, Арена сіті, вул. В.Васильківська, 5а\nвласники бізнесу, СЕО, топ менеджмент, відділ аналізу і контролю, тренери, управлінці вищої ланки, керівники медіа компаній, рекламодавці, лідери громадських організації, керівники департаментів державної служби. Керівники виборчих штабів\nОптимізація управління як цілих організацій так і окремих відомств, управлінь, відділів, програм, проектів, керівників та прийнятих ними рішень.\nНалагодження рекламних кампаній на підприємстві та у медіа,\nЦе дозволяє суттєво заощадити кошти, планувати діяльність, залучати та утримувати нових клієнтів, розподіляти рекламні бюджети тощо.\n1. «Моніторинг у роботі громадських організацій»:\nОсобливу увагу приділено таким питанням як:\nмоніторингові технології контролю програм та проектів\nмоніторинг дотримання виконання програм та проектів, використання коштів, громадський моніторинг та контроль, у тому числі конкурентна розвідка\nмоніторинг інформаційних ресурсів, вивчення цільових та контактних аудиторій, створення та просування бренду неурядової організації.\nметодологія та інструментарій проведення моніторингу\nформулювання проблематики дослідження,\nпідбір методології та розробка інструментарію,\n2. «Використання моніторингових технологій у бізнесі»: мета семінару:\nпідвищення ефективності діяльності підприємства через:\nзапровадження системи оперативного планування та коригування діяльності у реальному часі. Зменшення видатків підприємства через стратегічне планування та моніторинг\nпідготовка підприємства до сертифікації за міжнародними стандартами (зменшення видатків на експертизу та аудит)\nпідвищення кваліфікації управлінських кадрів – довгострокова програма мотивації персоналу (прості і безпрограшні правила мотивації персоналу, зменшення видатків та залучення висококваліфікованих спеціалістів)\nзапровадження міжнародних стандартів управління на підприємстві\nконкурентна розвідка, вплив на перерозподіл ринків, нецінова експансія ринку\nавтоматизовані системи управління сучасним підприємством\n3. «Моніторинг та оцінка у діяльності державних органів» :\nстратегічне планування, визначення мети та пріоритетних напрямків розвитку,\nпостановка завдань; коригування діяльності у реальному часі;\nзапровадження системи оперативного планування та коригування діяльності у реальному часі;\nконтроль видатків та зменшення фінансових ризиків (розподілення відповідальності, контроль за поточною діяльністю окремих секторів / напрямків / відділів);\nпідвищення результативності діяльності (співставлення короткострокових та стратегічних планів, усунення неефективних, затратних ланок діяльності);\nміжнародні стандарти управління на підприємстві;\nконкурентна розвідка, вплив на перерозподіл ринків, нецінова експансія ринку;\nавтоматизовані системи управління сучасним підприємством.\nмоніторинг: ринків, соціальної сфери; моніторинг та оцінка ефективності виконання проектів/програм; розподілення і витрачання коштів при реалізації програм/проектів; моніторинг роботи окремих департаментів, відділів на предмет оптимізації діяльності; моніторинг та оцінка положення компанії на ринку;\nмоніторинг ринків з метою підвищення конкурентоспроможності підприємства;\nмоніторинг менеджменту на підприємстві;\nмоніторинг якості обслуговування (банки, торгівля, ресторанний бізнес, послуги зв’язку, побутові послуги та ін.);\nмоніторинг ефективності реклами – для компаній-рекламодавців, медійних компаній. Моніторинг допомагає оптимізувати видатки і співставити мету, завдання реклами із потребами клієнта, рекламодавця і медійної компанії;\nмедіа моніторинг, у т.ч. англомовних видань використовується компаніями-рекламодавцями та медійними компаніями для підвищення продаж товарів, що рекламуються.\n(067) 398-80-64 Показать\n20 тренингов, 32 тренера, 156 новостей, 37 статей


MustHave для вчителів-предметників та адміністрації: дайджест майбутніх вебінарів від «На Урок» — Журнал «На Урок»\nMustHave для вчителів-предметників та адміністрації: дайджест майбутніх вебінарів від «На Урок»\n7 березня 2021 2681 Читати: 11 хвилини\nЯк провести майбутній тиждень цікаво і з користю? Дізнатися щось нове та додати найцікавіші ідеї до педагогічної скарбнички! А щоб ви нічого не пропустили, ми створили для вас добірку майбутніх вебінарів від «На Урок». Ви точно знайдете виступ, який варто відвідати цього тижня! І навіть якщо щось пропустите, нічого страшного – адже всі вебінари можна переглянути в записі.\nНавчаємося не тільки за партою, або рухливі ігри з інтелектуальним навантаженням на уроках суспільного і гуманітарного циклу\nФізична активність – запорука не тільки хорошого самопочуття, а й розвитку когнітивних здібностей. Експерти застерігають, що постійне сидіння за партою може знизити ефективність освітнього процесу. Тож учителі мають бути напоготові! Адже це проблема і молодших, і старших учнів: більшу частину часу в школі діти проводять сидячи. А вдома теж хочеться відпочити, тому діти (та й учителі!) у вільний час не рухаються.\nЯк убезпечити учнів від захворювань, покращивши освітній процес? Радимо застосовувати рухливі ігри, але не звичайні, а з інтелектуальним навантаженням. Так учителі поєднають приємне з корисним: урізноманітнять навчання та розвинуть життєво необхідні компетентності школярів.\nЯкі компетентності можна розвинути за допомогою рухливих ігор?\nХронологічна компетентність – навичка, яка найчастіше засвоюється у процесі вивчення історії, та сприяє формуванню власних життєвих ідеалів та здатності аналізувати світові події.\nПросторова компетентність – навичка, яка дозволяє школярам орієнтуватися в просторі, оцінювати світові події з огляду на їхню географію.\nМовленнєва компетентність – навичка, яка дозволяє ефективно спілкуватися з людьми, застосовувати вербальні та невербальні способи виразності мовлення тощо.\nАксіологічна компетентність – навичка, що полягає в критичному осмисленні поведінки людей та вмінні оцінити їх відповідно до власних цінностей.\nНевже цьому можна навчитися за допомогою фізичних вправ? Так, і це доведе Наталія Понежа під час свого вебінару. Буде цікаво!\nДе? Освітній проєкт «На Урок».\nКоли? 9 березня о 18:00.\nШкільне діловодство. Документація заступника директора з навчальної роботи\nЕфективна робота закладу освіти неможлива без простого та зрозумілого шкільного діловодства. Цю роботу складно переоцінити, адже щоденно школа отримує безліч наказів, розпоряджень, листів та інструкцій. І все це необхідно ретельно дослідити та врахувати у роботі!\nЯк не загубитися у світі шкільних паперів? Як трактувати інструкцію з діловодства для шкіл? Якими бувають накази та розпорядження? Заступник директора з навчальної роботи має відповідь. І поділиться своїми знаннями на вебінарі.\nНормативні документи, без яких точно не обійтися:\n1. Закон України «Про освіту» (2017)\nЦей закон – Конституція для навчальних закладів. Вона роз’яснює такі запитання: скільки дітей має бути у класі? Чим відрізняється гімназія від інших шкіл? Чи може адміністрація розформувати школу та закрити її? Чи контролює ЗЗСО управління освіти, атестуючи та інспектуючи? Чи мають бути присутніми експерти в сфері освіти на конкурсі з обрання директора школи?\n2. Закон України «Про повну загальну середню освіту» (2020)\nЗакон 2020 року є логічним продовженням законодавчого врегулювання реформи системи освіти, початок якого поклав Закон України «Про освіту». Він відповідає на такі важливі запитання: який юридичний статус закладу освіти? Які освітні програми можна використовувати у закладах? Хто може практикувати індивідуальну освітню траєкторію?\n3. Про затвердження Інструкції з діловодства у ЗЗСО (2018)\nІнструкція встановлює загальні вимоги щодо документування управлінської інформації та організації роботи з документами у державних і комунальних закладах загальної середньої освіти, зокрема й в електронній формі.\nІ це ще далеко не все! Робота з документами – це завжди складно. Утім, впоратися теж реально! А про те, як це зробити, розкаже Дар’я Демчук-Маригіна на своєму вебінарі, який відбудеться.\nКоли? 10 березня о 18:00.\nФасилітація для продуктивної групової роботи\nНедарма без фасилітатора не обходиться жоден тренінг! Адже вони – експерти з налагодження співпраці між людьми (особливо, якщо вони мають ну дуже різні погляди на ситуацію). Саме завдяки фасилітації опоненти можуть екологічно конфліктувати, обговорювати проблему та навіть приймати спільне рішення. То чому б не застосовувати цей дієвий інструмент у школі?\nСуть фасилітації – в організації такого простору, де школярі можуть колективного розв’язувати проблему та приймати спільне рішення. І кожен учитель може стати фасилітатором! Для цього потрібно лише залишатися нейтральною стороною у суперечці. Також бажано володіти певними навичками: бути щирим і правдивим, довіряти і приймати школярів, розуміти їх. Не так уже і складно!\nЯкі інструменти фасилітації стануть у пригоді на уроці?\nВихід за межі звичного та заохочення до креативу. Наприклад, замість фліпчарту можна використовувати звичайну дошку, стіл, підлогу, тканину тощо. Головне – не втрачати ідею!\nГрафічна фасилітація. Учителі можуть пояснювати складну інформацію, «запаковуючи» її у просту візуальну форму.\nРетроспектива проєкту. Завдяки цьому методу діти розумітимуть стратегію використання інформації та розглядатимуть процес навчання системно.\nСфокусована бесіда. На перший погляд простий, але дуже ефективний прийом! Чудово працює із дітьми старшої школи на етапі актуалізації або узагальнення знань.\nУже цікаво, чи не так? Тож неодмінно приходьте на вебінар Ірини Дядюшкіної!\nКоли? 11 березня о 18:00.\nSoft Skills – навички професійного успіху\nМи чи не щодня чуємо про м’які навички, без яких школярам не обійтися. А які ж уміння варто розвивати викладачам? Адже сучасний світ змінюється дедалі швидше: якщо зупинитися на місці, можна втратити багато можливостей. Крім цього, школа вимагає від учителів багатофункціональності! Наприклад, бути лідером, менеджером, фасилітатором та вихователем...\nІ як знайти баланс? Робити лише те, що вам до душі. І якщо ви хочете опанувати нові навички, які зроблять вас більш успішними та експертними, то не обмежуйте себе! Без професійного зростання, опанування нових та покращення здобутих навичок, не обійтися. А ваші учні тільки подякують!\nЯкі м’які навички повинен розвивати вчитель майбутнього?\nУміння бути фасилітатором, тобто посередником.\nВолодіння аналітичними навичками, що допомагають знаходити індивідуальний підхід до кожного учня.\nКомунікативність! Із відкритими до нової інформації людьми завжди легше працювати.\nКреативність. Із натхненного та цікавого вчителя хочеться брати приклад школярам!\nДисциплінованість. Без неї сьогодні та у майбутньому – ніяк.\nА щоб дізнатися більше, завітайте на вебінар Олесі Кирилюк.\nКоли? 12 березня о 18:00.\nfacebook 6 viber 2 telegram 3 Twitter 1\nЕфективна взаємодія з учнями та колегами: дайджест майбутніх вебінарів від «На Урок»\nКазкові інструменти у скарбничку вчителя: дайджест майбутніх вебінарів від «На Урок»\nBe smart: мобільні додатки для розвитку логічного та креативного мислення


Купити подушку на стілець color оптом від виробника | DOTINEM, Харків, Україна\nГлавнаяКухонний декорПодушка на стілець\n-\tСклад: 53% бавовна, 47% ПЭ\n-\tЩільність: 220 г/м2\nНаповнювач: Меблева вата\n-\tБавовна 50 %, ПЭ 50 %\n-\tМокрий асфальт\nПодушка на стілець COLOR\nЯкщо ви хочете доповнити ваш інтер’єр приємними дрібницями, виберіть для стільців м’яку та комфортну подушку на стілець від фабрики Dotinem. Наша команда пропонує якісне пошиття подушок на стільці. Ці атрибути стануть не тільки окрасою інтер’єру, але і практичним доповненням: ви зробите сидіння на твердому стільці більш зручним і комфортним.\nВласники готелів, ресторанів, кафе можуть замовити подушки для стільців оптом (дрібним і великим) за вигідною ціною, вибравши параметри, дизайн, декоративне оздоблення, або, підібравши готовий зразок подушок для стільців в нашому онлайн-каталозі. Якщо ви не підібрали готовий варіант, ви можете замовити пошиття подушок за індивідуальним замовленням.\nВиробництво подушок для стільців\nКомпанія DOTINEM займається виготовленням текстилю для дому, в тому числі ми виробляємо подушки для стільців, для яких характерне:\nвисока якість: в їх основі натуральні матеріали (100 % бавовна) і якісні наповнювачі;\nстильний дизайн: вся продукція виконана з урахуванням останніх тенденцій моди – як в яскравих і насичених тонах, так і в більш стриманих відтінках;\nгіпоалергенність: для виробництва подушок ми використовуємо два екологічно чистих матеріалу – холлофайбер і меблеву вату;\nпрактичність: ці вироби не вибагливі у догляді. За ними легко доглядати. Досить зачистити вручну місце забруднення використовуючи м’яку мочалку і спеціальний засіб для очищення. Наша продукція прослужить довгі роки не втрачаючи свій зовнішній вигляд;\nпідвіщеній рівень комфорту: во время виробництва подушок для стільців вікорістовується якісний наповнювач, який відмінно утрімує форму, стійкий до деформації та «просідання». Саме тому на них так приємно сідіті. Кроме того, подушка захіщає стілець від пошкоджень і допоможе заощадіті бюджет: поміняти чохол на стілець завжди дешевше, ніж купити новий меблевий атрибут.\nКупуючи м’які і стильні подушки на стільці, ви не тільки зможете перетворити інтер’єр ресторану, кафе, кухні або їдальні, але і захистіть ексклюзивні меблі від пошкоджень.\nЯк купити подушки на стільці оптом на фабриці Dotinem?\nЩоб купити оптом подушки на стільці від виробника, оформіть замовлення по телефону, повідомивши нашого менеджера:\nтип доставки по Харкову і Україні (самовивезення або послуги компанії-перевізника).\nЯкщо ви поки не вибрали підходящий варіант, ви завжди можете розраховувати на консультацію наших менеджерів, які нададуть максимум інформації про матеріали, дизайні, правилах експлуатації виробів.\nЗамовляйте подушки на стільці оптом за демократичними цінами на фабриці Dotinem!


Як заманити гроші у своє життя в 2018 році: названі 5 дієвих кроків . МаркерУА : МаркерУА – Аналітичний портал новин\nЯк заманити гроші у своє життя в 2018 році: названі 5 дієвих кроків\nЄ кілька надійних правил для того, щоб зловити фінансову вдачу, і магія тут ні до чого.\nЧимало українців, змучених безгрошів’ям, напевно загадали собі під Новий рік головне бажання – «побільше грошей». Це раніше ми чекали від новорічної ночі неймовірних чудес, а зараз наші бажання стали набагато практичнішими. Але, виявляється, для «фінансового перевороту» одного загаданого бажання мало – доведеться докласти трохи зусиль і змінити деякі звички.\nКрок 1. Щоб залучити гроші, змініть установки\nВсім, хто хоче стати багатим і успішним, слід змінити свої «фінансові установки».\nПерше, потрібно перестати думати, що заробити гроші можна тільки «потом і кров’ю». Психологи кажуть, що це негативна установка, а тому – неправильна.\nДруге, слід змінити своє ставлення до людей, які багато заробляють, із заздрості – на повагу і схвалення.\nТретє, перестаньте обговорювати тему «грошей немає» з іншими. Виходить, що проблему власної неспроможності ви прокручуєте вже не тільки у своїй голові, але й в розмовах з іншими людьми. Якщо не можете стримувати себе, щоб не обговорювати цю тему, то підійдіть до неї з іншого боку: не з точки зору безгрошів’я, а можливостей для збільшення заробітку.\nЧетверте, ставитеся до грошей шанобливо і серйозно. Не варто зневажливо говорити: «хіба це гроші?», «мені платять копійки», «дріб’язок» тощо. Психологи кажуть, що потрібно цінувати будь-які суми, і тоді гроші відповідатимуть вам взаємністю».\nМіжнародні фондові ринки: як почати заробляти\nП’яте, носіть гроші в хорошому гаманці і стежте за тим, щоб він ніколи не був порожнім. Якщо ви зберігаєте гроші вдома, то не кидайте їх, де доведеться, а помістіть в симпатичну скриньку або коробку.\nШосте, позбавтеся від звички позичати гроші, та й самі давайте в борг дуже обережно». Психологи пояснюють, що це круговорот, в якому ви практично постійно комусь заборгували.\nІ, нарешті, хоча б трохи витрачайте на благодійність. Гроші завжди повертаються до тих, хто щиро допомагає нужденним. Погодьтеся: навіть якщо ваш заробіток на рівні мінімальної зарплати, 20-50 грн. в місяць, надіслані на допомогу хворій дитині, не зроблять ваше життя біднішими.\nКрок 2. Щоб залучити гроші, ведіть сімейний бюджет\nМи вже писали про те, що вести сімейний бюджет необхідно незалежно від того, скільки ви заробляєте. Економісти запевняють: це самий дієвий спосіб зробити так, щоб у вашому гаманці завжди водилися гроші. Правда, є одна проблема: про цей важливий крок знають усі, але переважна більшість його не втілює у життя.\nОтже, візьміть аркуш паперу, розділіть його на дві графи. В одній з них запишіть всі витрати за минулий місяць (в тому числі посиденьки з друзями і поїздку на таксі в п’ятницю ввечері), а в іншу – всі доходи (не забуваємо про підробіток і про те, що як раз нещодавно товариш повернув борг, взятий кілька місяців тому).\nТепер проаналізуйте картину, яка склалася: скільки витрачаєте на продукти, скільки – на комуналку, а скільки – на необов’язкові дрібниці. І якщо останній пункт змусив вас задуматися, значить, пора щось змінювати.\n«Думаю, що облік і контроль сімейних фінансів необхідний, і кращого способу збільшити кількість грошей у власному гаманці просто немає, – каже економіст Андрій Мартинюк. – Загальне правило таке: спочатку потрібно навчитися економити, потім – більше заробляти. В іншому випадку навіть величезні заробітки будуть просто вилітати в трубу» і грошей завжди хронічно не вистачатиме».\nОблік доходів і витрат доведеться перетворити на звичку. Тільки у такому випадку через кілька місяців ви отримаєте більш-менш об’єктивну картину, куди летять гроші. А це вже стане відмінним фундаментом для складання не «приблизного», а реального бюджету, з якого мінімум 10% йтиме в «скарбничку».\nКрок 3. Спочатку плануйте, потім купуйте – це допоможе залучити гроші\nРозпоряджайтеся грошима з розумом. Забудьте про спонтанні та імпульсивні покупки, не купуйте перше, що вам сподобалося, всі покупки спочатку плануйте, а потім робіть. До речі, саме так роблять насправді багаті люди, які вміють заробляти і рік від року примножують свій капітал.\nА психологи дають ще одину несподівану пораду: вести себе варто так, як ніби у вас вже все є. Потрібно постаратися створити навколо себе атмосферу достатку, не впадаючи при цьому в крайнощі. До речі, відоме правило «ми не настільки багаті, щоб купувати дешеві речі» – саме з цієї «опери».\nТобто суть в тому, щоб не тринькати гроші на дешеві дрібнички, а купувати тільки те, що дійсно потрібно.\nКрок 4. Залучити гроші допоможе візуалізація\nТим, хто вірить в те, що думки матеріальні, допоможе «візуалізація». Від неї в будь-якому випадку буде користь, про що б ви не мріяли – хороший відпочинок, нова машина або затишна квартира. Психологи кажуть: якщо уявити собі бажаний об’єкт в найдрібніших подробицях, він неодмінно «матеріалізується».\n«Звичайно, якщо лежати на дивані і просто мріяти, ключі від нової квартири навряд чи зваляться на вас з неба, – говорить психолог і бізнес-коуч Марина Деркач. – Справа в тому, що візуалізація – це не пусті мрії, а спосіб конкретизувати свою мету. Тобто це не «чари», як багато хто собі уявляє, а ще один спосіб мотивації».\nУявіть людину, яка начебто й хоче купити новий автомобіль, але поки не вирішила який. Очевидно, що його мотивація відкладати гроші мінімальна – бо ж цілі немає. Зовсім інша справа, якщо людина знає, що саме вона хоче, до кольору, а фото машини-мрії висить у неї на видному місці, кожен день перед сном вона уявляє, як поїде на новому автомобілі в подорож Україною або Європою. Зрозуміло, що тут найвищий рівень мотивації, і людина не тільки відмовить собі в порожніх витратах, але і буде шукати способи нових заробітків і підробітків.\nЗарплати в Україні стрімко зростають: наскільки краще стало жити\nСловом, поки новий рік тільки набирає обертів, саме час обміркувати свої фінансові цілі. Останнім часом стало популярно оформляти свої мрії у вигляді «дошки бажань», ця традиція прийшла до нас із Заходу. Дошка бажань – це колаж на видному місці (наприклад, на стіні, яку ви бачите засинаючи і прокидаючись), куди ви наклеюєте фотографії своїх найзаповітніших бажань.\nЗагалом, вирізуйте, клейте та надихайтеся!\nКрок 5. Щоб залучити гроші, шукайте додаткові джерела доходів\nІ ось, нарешті, ми наблизилися до останнього кроку – збільшити заробітки. Цікаво, що ті, хто вважають його першим кроком, як правило, зазнають невдачі: адже заробляти, не вміючи витрачати, фактично нема сенсу.\nУ справі збільшення заробітку велике значення мають навички. Одним вдається вдало монетизувати хобі, інші шукають підробіток або додаткову віддалену роботу в своїй сфері, треті для початку інвестують в себе (підвищують кваліфікацію, отримують освіту, проходять навчальний тренінг) і тільки потім шукають більш грошову роботу.\nСловом, розгляньте свою конкретну ситуацію з усіх боків, зважте всі «за» і «проти» і беріться за справу. Шукайте нові шляхи, цікавтеся можливостями, не здавайтеся, і тоді фінансова удача неодмінно повернеться до вас обличчям.


Однакові чи ні? Нова оптична ілюзія збиває з пантелику Мережу\nГлавнаяНовиниОднакові чи ні? Нова оптична ілюзія збиває з пантелику Мережу\n10.02.2018, 15:52 458\nФотографії, які викликали шквал коментарів у мережі, опублікував користувач онлайн-сервісу Reddit під ніком djeclipz6\nНа колажі з двох знімків ми бачимо провулок з плиткою та авто. Спершу нам здається, що це дві геть різні фотографії: на першій дорога розміщена прямо, а на другій – правіше. Однак всіх чекало розчарування: ці знімки абсолютно ідентичні!\nІ, звичайно, цьому є наукове пояснення. Людський мозок приймає один і той же знімок за два геть різних фото через перспективу і кутів на вихідній світлині. Наш мозок думає, що дороги, розміщені на передньому плані повинні зійтися. Це пов’язане з тим, що мозок людини сприймає двомірне зображення як тривімирне і додає до нього свої деталі.\nТе саме можна і сказати про наступний колаж, в якому об’єднані, знову ж таки, абсолютно однакові фото.


Комітет Ради рекомендує скоротити кількість нардепів до 300 – Сумські Дебати\n14:27 / 14 января 2021\nДжерело: рух “Чесно”\nДослівно: “За відповідне рішення на засіданні комітету проголосували 17 із 22 народних депутатів – членів комітету. Для ухвалення законопроєкту Верховною Радою в цілому потрібна конституційна більшість – 300 голосів”.\nДеталі: Як відомо, восени 2020 року в опитуванні “5 питань від президента” Володимир Зеленський запитав українців, як вони ставляться до ідеї скорочення кількості нардепів до 300 осіб. Активісти наголошують, що цим він вийшов за межі закріплених законом повноважень глави держави.\nОфіс президента так і не відповів журналісту рух “Чесно” на інформаційний запит щодо правових підстав для проведення такого опитування та переадресував запит до партії “Слуга народу”.\nОлексій Пасюга, редактор газети "Ворскла"* 15%, 396 голосів\n← Охтирчани під мерією протестували проти високих тарифів\nВ Германии не справляются с количеством умерших от Covid-19. В Нюрнберге устанавливают холодильники для трупов →


Вибираємо назву Вашого бізнесу – будівельний магазин - Porada.PP.ua\nГоловна » Бізнес » Вибираємо назву Вашого бізнесу – будівельний магазин\nВибираємо назву Вашого бізнесу – будівельний магазин\nЯк вибрати назву будівельного бізнесу – назва для будівельного магазину.\nВибираємо назву Вашої будівельного бізнесу.\nПравильно вибрати ім’я для компанії, яка буде займатися будівництвом, нелегко. Здавалося б, чого простіше придумати яку-небудь назву? Але не тут-то було! Яке слово буде добре звучати, подобатися клієнтам і підвищувати впізнаваність Вашого бізнесу? Можливо, є якісь правила?\nАлгоритм вибору того самого – правильного – слова?\nЄ! З цього ми й почнемо. Ось кілька нескладних рекомендацій, які допоможуть Вам дати будівельного бізнесу відповідну назву. По-перше, потрібно враховувати характер цільової аудиторії. Хто повинен запам’ятати назву Вашої фірми? Якщо Ваші послуги будуть затребувані у приватних клієнтів, то не варто вибирати для компанії складне і погано запам’ятовується ім’я. Виберіть що-небудь простіше, щоб назва фірми легко виявилося на слуху.\nА от якщо Ви плануєте отримувати замовлення від юридичних осіб або іноземних організацій, то назва в першу чергу повинно відповідати уявленням про стабільному і респектабельному підприємстві. Великий клієнт повинен бути упевнений, що на Вас можна покластися.\nПо-друге, слово, які Ви оберете в якості назви, має бути безпосередньо пов’язане з будівельною тематикою. Це дозволить потенційному клієнту зрозуміти, чим займається підприємство, навіть якщо він чує цю назву вперше.\nПоєднання заголовних букв – абревіатура – не завжди вдалий вибір. Клієнт не зможе її розшифрувати і, тим більше, перевести на іноземну мову. Крім того, абревіатура зазвичай замінює дуже довгу назву, яке важко вимовляється і так само важко сприймається.\nНаведемо приклади назв вже існуючих будівельних фірм:\nСтройСити, Буд-Бетон, СтройКомфорт, Еко-буд, СтройТрейд, АрсеналСтрой, Звід-лад, Будинок-буд, Буд комплект, Буд-інтер’єр, Майстер, Вікна-буд, Буд-Тент, Декор-лад, Техно-буд, СтройКонтинент, Моноліт-Буд, Будінвест, Енергобуд, СтройГрад, Будпроект, СтальСтрой, Кредит-Лад, Прогрес-Буд, Монтажстрой, Євро Стрій, Буд-Альянс.\nХочеться вірити, що ці приклади допоможуть Вам знайти те слово, яке найкраще підходить саме Вашій будівельній компанії. Перед тим, як вибрати остаточний варіант, обов’язково протестуйте назву.\nЗапитайте у максимальної кількості людей, з чим асоціюється придумане Вами слово. Не забувайте, що ім’я компанії – це актив, вартість якого буде зростати по мірі збільшення Вашого бізнесу, тому обрана назва повинна викликати тільки позитивні емоції і відповідати життєвим цінностям Ваших потенційних клієнтів.\nЯ змінюся заради тебе! Жити своїм життям або знехтувати ним заради партнера?


Стилістика як окрема й особлива галузь знань про мову, про найдоцільніше використання всіх мовних одиниць з властивою їм функцією (функціями) найповніше виявляється на синтаксичному рівні, в елементах синтаксичної будови кожної мови, котра сформувалась з таких складових мовних одиниць, як словосполучення, члени речення, речення і слова-речення, тобто своєрідні функціонально-стилістичні замінники речень: Ні; Хіба!; Геть!, Ой! і т. ін. Отже, в стилістичному синтаксисі розглядаються функції мовних структур. їх прийнято називати синтаксемами.\nБудь-яка синтаксична конструкція, навіть однослівна — це завжди певне впорядковане ціле: Сонце. Надвечір — граматична, передовсім синтаксична організованість обох односкладних номінативних речень полягає в обов'язковій для них формі називного відмінка. З весною!! — еліптична структура, але: 3 весною вітаю Вас; Я вітаю вас з весною — обидва речення повні, перше з них односкладне, друге — двоскладне; 3 весною! — речення неповне (еліптичне); повнозначне слово в орудному відмінку з прийменником зстворює морфолого-синтаксичну облаштованість речення, яка своєрідна також і стилістично, бо слугує максимально стислою й узвичаєною формою вираження вітань, побажань. Синтаксична конструкція Чудовий ранок — речення (односкладне, поширене), але не будучи інтонаційно оформленою як речення, вона є підрядним словосполученням узгоджувальним зв'язком, тобто потенційною стилістичною одиницею, не зорієнтованою комунікативно: чудовий ранок.\nНа відміну від окремих слів і фразеологізмів, речення поділяють на стилістично марковані (які закріплені тільки чи переважно за якимсь окремим стилем мови) і стилістично немарковані (які нейтрально чи за певною емоційною ознакою вживаються в усіх мовних стилях) і не класифікують за стилями мови, тобто на речення офіційно-ділові (офіційно-ділового мовлення), розмовно-побутові, наукові, художньо-літературні чи публіцистичні. Водночас є певний сенс у такому поділі (заперечний), якщо зважити на найтиповіші ознаки синтаксису кожного із стилів, жанрів мови, на оформлення структури речень у кожному з них. Наприклад, заява має, як правило, усталені початкову і завершальну форми. Однак немає речень загальновживаних і таких, які використовуються тільки в якомусь одному стилі. Навіть початкове речення заяви, будучи типовою структурною ознакою офіційно-ділового стилю, може без синтаксичної зміни вживатися в інших стилях. Речення не поділяються також на речення із зменшувальним значенням, речення із значенням пестливості чи згрубілості або зневажливості, непошанованості. Цих та інших значень, функцій може набувати речення будь якої структури — двоскладне речення й односкладне, повне й неповне, поширене й непоширене, а також речен-ня різної комунікативної сутності, зорієнтованості -розповідне, питальне чи спонукальне. За словами О. Пономарева, «можна говорити лише про певні обмеження у вживанні окремих конструкцій чи зворотів у якомусь різновиді мовлення, а не про пов'язаність цих конструкцій з одним функціональним стилем».\nСинтаксична будова мови, будучи безмежно розгалуженою як структурно, так і функціонально, переважно виявляється у порівняно нечисленних структурних типах синтаксичних конструкцій — однослівних, дво-, кілька- і багатослівних речень. Саме у структурі всіх різновидів речення найбільше реалізовується те, що прийнято називати стилістичним синтаксисом. Його мета полягає в тому, щоб виявити стилістичну спроможність кожного із структурних типів синтаксичних одиниць — словосполучень, членів речення, речень, функціональних (не структурних!) замінників речення.\nДля культури мовлення важливим є стилістичне використання всієї різноманітності словосполучень у структурі речення. Словосполучення — лексико-семантична й граматична цілість щонайменше двох повнозначних слів, поєднаних підрядним або сурядним зв'язком.\nСловосполучення становить речення або його частину: Розвинена мова; Любов і ненависть; Невже тебе не нервує, — як наш народ в труді росте? (П. Тичина), словосполучення поза реченням (сонячний день, читаю статтю, працюю наполегливо) не є комунікативною одиницею.\nДля теорії і практики стилістики становлять інтерес її підрядні словосполучення, які більш частотні структурно і за змістом різноманітніші, так і сурядні словосполучення. У підрядному словосполученні зв'язок між компонентами підрядний, бо форма залежного в ньому компонента (найчастіше окремого неповнозначного слова), часто в поєднанні з прийменником (часткою) детермінується, зумовлюється семантикою морфологічними властивостями головного слова, а також і його синтаксичною функцією в реченні. В підрядному словосполученні зв'язок підрядний: або узгодження (безсмертний подвиг), або керування (зневага до дарів), або прилягання (відвідаю завтра). Слова у словосполученнях (і реченнях) завжди поєднуються семантично й граматично. Таке поєднання обов'язкове. Без нього словосполучення неможливе, поєднання слів дерев'яне озеро, носити озеро безглузді за змістом, у них наявна тільки морфологічна модель таких різновидів словосполучення, пор.: глибоке озеро; гати озеро. У поєднанні слів глибоким озеро, немає нормативної граматичної (морфологічної) моделі словосполучення. В підрядному словосполученні завжди наявне граматично незалежне слово (головне, стрижневе, опорне, підпорядковуюче, пояснюване, означуване) і граматично залежне підпорядковане, пояснююче, означаюче). Сурядні словосполучення формуються сурядним зв'язком, який забезпечує поєднання синтаксично рівноправних, незалежних один від одного компонентів, кількість таких компонентів у закритих сурядних словосполученнях сягає двох одиниць: Не тільки розумом, а й ділами любіть Україну; натомість у відкритих сурядних словосполученнях і кількість може бути багатокомпонентною, кількісно обмеженою: Словом, я до безумства люблю небо, траву, зорі, задумливі вечори, ніжні осінні ранки (М. Хвильовий).\nСтилістика словосполучень, тобто їх функції, виявляються тільки в контексті, у реченні. В окремо взятому словосполученні: сонячний ранок наявна лише модель (семантична й морфологічна) підрядного словосполучення — номінативна одиниця з двох елементів. Ця словесна модель може стати синтаксичною й комунікативною одиницею (реченням) і набувати різних модифікацій, змін, виявів: Сонячний ранок; Сонячний ранок!; Сонячний ранок?; Сонячний ранок!? і т. ін. Отже, словосполучення поза реченням тільки існує, а будучи реченням, стилістично діє. З повною комунікативною самостійністю словосполучення виявляється лише у структурі речення.\nОснова розмежування лексично адекватних словосполучень (сонячний ранок) і речень (Сонячний ранок!) дещо руйнується спільністю семантики цих мовних одиниць, однак таке руйнування не ліквідовує принципової індивідуальної своєрідності словосполучення порівняно з однозвучним реченням: сонячний ранок — що тільки найменування певного явища природи за тісні самою ознакою (він, ранок, — сонячний): і сьогоднішній, і вчорашній, і той, який був тиждень тому, та ін.; натомість Сонячний ранок! як конкретне речення з'являється тоді, коли йдеться про ранок саме той, а не інший, наприклад, тільки про сьогоднішній, учорашній або якийсь інший ранок. Стилістичне використання таких мовних одиниць, як слова, словосполучення, сполучення слів, реалізується в реченні. Будь-яке речення це наслідок індивідуальної, зрідка колективної мовленнєвої творчості.\nТермін «сполучення слів» неадекватний терміну «словосполучення»: у словосполученні два члени речення (підрядне словосполучення) або два, кілька чи багато членів речення (сурядне словосполучення), у сполученні слів — лише один: Чорне море; Вінницька області.; Микола Іванович; Ніна Лаврентіївна Івасюк; піду подивлюсь, переді мною, з тобою, ідіть же і т. ін. Предикативна основа в реченні На збори з'явилась більшість студентів сформувалася з одного словосполучення (два члени речення), але з двох сполучень слів: з'явилась більшість (узгодження) і більшість студентів (керування); Я буду працювати: одне словосполучення з двох членів речення і два сполучення слів: Я буду (узгодження), буду працювати (прилягання).\nОкреме словосполучення прийнято розглядати тільки на власне синтаксичному рівні (із застосуванням до нього терміна «член речення»), а також на рівні лексико-морфологічному — як підрядне чи сурядне поєднання щонайменше двох повнозначних слів. У словосполученнях, особливо підрядних (значно численніших), широко представлена синоніміка мовлення, яка усвідомлюється і реалізовується не тільки в контексті речення, а й тоді, коли лексично й стилістично близькі словосполучення розглядають парами, навіть і не в реченнєвому контексті, напр.: «Заповіт» Шевченка —Шевченків «Заповіт»; розповідь Миколи — Миколина розповідь; синочок батька — батьків синочок; любов матері — материна любов; подарунок брата — братів подарунок — значення присвійності й офіційності виразніше виявляється у словосполученні з двох іменників. Ще активніше в усному і писемному мовленні вживаються:\nØ синонімічні словосполучення з відносним прикметником, який синтаксично підпорядкований іменникові, і словосполучення, в яких замість прикметника вживається іменник: нічна тиша — тиша ночі; дивізійний штаб — штаб дивізії (повністю термінологічне словосполучення); міські вулиці — вулиці міста, делегація заводу — заводська делегація;\nØ синонімічні безприйменникові й прийменникові і словосполучення різної частиномовної побудови: річний звіт — звіт за рік; приміський ліс — ліс при місті; безсловесна пісня — пісня без слів; безтурботна старість — старість без турбот; вихідного дня — у вихідний день; придорожні будинки — будинки вздовж, дороги; пор. також: будинки від дороги й будинки через дорогу (їх синонімічність менш очевидна);\nØ синонімічні словосполучення з віддієслівним іменником (особливо в публіцистичному мовленні): питання про вступників (не розв'язане) — ...із вступниками; нарада про тваринництво (...з тваринництва). Пор.: бути відсутнім через хворобу — стилістично майже нейтральне, бути відсутнім з причини хвороби — книжне сполучення слів.\nСинонімічними, отже й стилістично розрізнювальними, вважаються словосполучення п'ятиповерховий палац і палац із п'яти поверхів; при сорокаградусній температурі і при температурі в сорок градусів.\nНе менш розгалужена синоніміка в системі дієслівних словосполучень. Наприклад, у реченні Українська мова утверджується як державна (3 газети) синтаксич но залежну частину підрядного дієслівного словосполучення утверджується як державна можна трансформувати, зокрема, на: у функції державної, на правах державної, на державному рівні.\nРізні структурні форми, а на їх ґрунті й стилістична своєрідність синонімічних дієслівних словосполучень, пояснюються здатністю певних дієслів підпорядковувати собі іменники (або субстантивовані слова) із залежним прийменником: плакати від радості — плакати з радості; страждати від сорому — страждати із сорому; придатний до життя — придатний для життя; працювати з дозволу — працювати за дозволом; підібрати під колір — підібрати за кольором; неприємність через нерозуміння (...від нерозуміння, ...з нерозуміння); не прийшов через хворобу (...по хворобі); увійшов до кім нати (...в кімнату); просіяти крізь сито(...через сито); їхати в метро(...на метро); жити між людьми (...між людей); літати над хмарами (...над хмари, ...понад хмари); працював вечорами (...по вечорах); летіти на літаку (...літаком) та ін.\nУ сурядних словосполученнях синоніміка дещо менш розгалужена, але також досить широка й стилістично виразна, пор.: Працею людина і сильна, і красива (О. Гончар) і Працею людина сильна, красива (багато важить інтонування таких словосполучень).\nКожне із словосполучень мови, яке використовується на синтаксичному рівні, завжди позначене певною стилістичною функцією. Нестилістичних словосполучень (як і слів) немає.


Новости - На регіональних ринках довгого прокату зміна цінових трендів\nПро компаніюНовиниНа регіональних ринках довгого прокату зміна цінових трендів\nЗростання цінового тренду довгого прокату в серпні - першій половині вересня на $60-95 в регіонах змінилося падінням котирувань у другій половині вересня.\nПричиною негативних тенденцій стало падіння цін на брухт у ЄС, США і Туреччини. Так, в Туреччині котирування брухту на імпортному ринку після першої декади вересня впали на $56 до $298/т cfr.\nВажливим фактором формування негативних очікувань на ринку стало зниження попиту в Китаї, результат - падіння внутрішніх китайських цін в останні дві декади вересня на $30-50. Тиск на регіональний ринок спричинило рішення влади обмежити металургійне виробництво в ряді провінцій з жовтня п.р. до закінчення опалювального сезону для поліпшення екологічної ситуації. Це підштовхнуло виробників заповнити портфелі замовлень в найкоротші терміни. Також планується обмежити будівельні проекти в зимовий період, що в свою чергу викликає побоювання скорочення попиту. Низка негативних факторів змусила виробників вийти на експортні ринки, які пропонуються більш привабливі та конкурентні пропозиції. В результаті до початку жовтня експортні ціни на китайську заготовку знизилися до $505-510/т fob ($520-530/т cfr ПСА), що на $30 нижче, ніж в середині вересня. Експортні ціни на арматуру і катанку впали на $36 і $50 до $525-535/т fob і $550-560 т. fob.\nВ умовах формування знижувального тренда покупці стали займати більш жорстку позицію і виставляти ще нижчі зустрічні пропозиції, вимагаючи поступок від постачальників в більшості регіонів. У Туреччині за останні три тижні внутрішні й імпортні ціни на заготовку впали на $28 і $38 і на початку жовтня становили $500-510/т exw і $505-515/т cfr. Виходячи з поточних цін на лом і арматуру, прокатники вважають цей рівень імпортних цін завищеними, виставляючи зустрічні пропозиції не вище $470/т cfr.\nМаючи достатній запас міцності по собівартості та маржі продажів, постачальники готові надавати знижки в $5-10 для залучення покупців і якнайшвидшого укладання угод. Таким чином, падіння цін в найближчі тижні жовтня продовжиться.\nУ жовтні негативні тенденції на ринку довгого прокату будуть посилюватися. Традиційна оптимізація і скорочення складських запасів до кінця року зумовить зниження замовлень на поставки в листопаді та грудні. Додатковий тиск на ринок буде надавати здешевлення брухту і руди.


У Грузії затримали сімох українців\nМВС Грузії підтвердило затримання сімох українських громадян у Тбілісі\n15:09, 2 грудня 2018\nМіністерство внутрішніх справ Грузії підтверджує затримання сімох українських громадян на вулиці Лихаурській у Тбілісі, передає «Ехо Кавказу».\n«Розслідування ведеться за статтею КК Грузії, що передбачає незаконні придбання та зберігання вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв групою осіб», — йдеться в повідомленні.\nТакож повідомляється, що операція із затримання була проведена на світанку в тбіліському готелі «Альянс». Серед затриманих — грузин Лука Чхетія, який воював в Україні, на Донбасі. До цього він двічі побував в Афганістані в рамках миротворчої місії.\nУкраїна перевіряє інформацію про можливе затримання українців в Грузії, повідомив заступник директора Департаменту консульської служби - начальник управління консульського забезпечення МЗС Василь Кирилич.\n2 грудня телеканал «Руставі 2» повідомив, що у Тбілісі спецназівці затримали пʼятьох громадян України, серед них бійця АТО.


“Маруся” Квітки-Основ’яненка: утвердження в ідеалізованих образах високих морально-етичних якостей простої людини\nЛітературна діяльність Квітки-Основ’яненка припадає на двадцяті – початок сорокових років XIX століття – на період загострення суперечностей, викликаних кризою кріпосництва в Росії. Г. Квітка-Основ’яненко своїми повістями дав перші зразки художньої прози в українській літературі, орієнтуючись на тогочасну російську літературу, зокрема на художню прозу Пушкіна і Гоголя. Повісті й оповідання Квітки-Основ’яненка, писані українською мовою, вийшли окремою збіркою в Москві під заголовком “Малороссийские повести, рассказьіваемне\nУкраїнські прозові твори Г. Квітки діляться на дві групи: сатирично-гумористичні і сентиментально-реалістичні. Повість “Маруся” належить до сентиментально-реалістичних творів. У ньому Квітка-Основ’яненко майстерно змальовує колоритні картини побуту українського народу, опоетизовує найкращі риси його національного характеру.\nПоказуючи високу моральність простої людини, автор наділяє її такими рисами, які оспівані в народно-пісенній творчості. У найвидатнішій повісті Г. Квітки-Основ’яненка “Маруся” зображено ідеальне і разом з тим нещасливе кохання Василя\nі Марусі. Молоді люди показані в повісті втіленням досконалості, як її розумів автор. Елементи ідеалізації відчуваються навіть у змалюванні самої зовнішності Марусі. І справді, Маруся – надзвичайна красуня: “Висока, прямесенька, як стрілочка, чорнявенька, очиці, як тернові ягідки, брівоньки, як на шнурочку, личком червона, як панська рожа, що у саду цвіте…” Портрет змальований поетично, але в ньому немає індивідуальних рис, це – образ у дусі загальних фольклорних висловів про дівочу красу.\nДовершується портрет Марусі докладним описом її вбрання, що має цілком етнографічний характер. Біла сорочка, пишні рукава, вишиті червоними нитками, черчата плахта, шовкова запаска, каламийковий пояс, мережана хустка коло пояса. Ідеальні, як їх розумів автор, і риси характеру Марусі. Сам автор рекомендує її так: “О, там вже на все село була і красива, і розумна, і багата, і звичайна, та ще ж к тому тиха, і смирна, і усякому покірна”. Подібними рисами наділений і Василь: “Хлопець гарний, русавий, чисто підголений; чуб чепурний, уси козацькі, очі веселенькі, як зірочки; на виду рум’яний, моторний, звичайний…” За доброту, працьовитість і чесність родина Дрота шанобливо поставилась до Василя.\nТа перешкодою до одруження була лиха царська солдатчина і майнова нерівність. Таке трактування є виявом реалістичного зображення дійсності. Василь благає Наума змилуватись над сиротою і віддати за нього свою дочку. Але старий Дрот невблаганний. І Василь кориться долі.\nЩоб заробити на найомщика, він змушений іти в найми до купця, де навчився грамоти. Щоб відтворити тяжке духовне хвилювання героя, письменник звертається до розмовних інтонацій: “А як побачив свою Марусю, яка, замість, щоб на посаді сидіть, лежить на лаві під церковним сукном, хоч і убрана і заквітчана, та не до вінця з ним, а у яму від нього іти! Як се побачив, закричав жалібно, застогнав, поблід як смерть, та тут же і впав, мов неживий!..” В образі Василя втілено глибокі переживання, пов’язані з втратою надії на щастя.\nУ позитивному плані Квітка змалював образ Наума Дрота, наділивши його ідеальними рисами українського селянина. Письменник ідеалізує становище селянства в умовах феодально-кріпосницької дійсності. Відомо, що жоден кріпак не міг чесною працею забезпечити собі таке щасливе і заможне життя, як у Наума Дрота. Обмеженість і консерватизм автора “Марусі” виявляється в ідеалізації кріпосництва, в умовах якого чесні, працьовиті селяни, подібні Науму Дроту, ніби можуть забезпечити собі добробут.\nЯк бачимо, важливим у повісті є те, що Квітка-Основ’яненко показав, яким душевним багатством, якою моральною чистотою наділені представники народних мас, і цим викликав симпатії до них. Для того часу, коли виступав письменник, це мало певне прогресивне значення. Позитивним є, безперечно, й те, що Квітка-Основ’яненко вважав релігійність однією з основ усяких чеснот і високої моральності людини.\nТема. І. Квітка-основ’яненко. “Маруся” – перша українська повість НОВОЇ УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРИ 1. Уперше Василь познайомився з Марусею… А Під час збирання у лісі грибів і ягід. Б Перебуваючи на ярмарку. В На одному із весіль. Г...\nОбраз Наума Дрота та його дружини Насті в повісті “Маруся” Г. Квітки-Основ’яненко В образі Наум” Дрота Квітка показав ідеального, на його погляд, селянина. “Наум Дрот був парень на усе село, де жив. Батькові і матері слухняний, старшим...\nНародні обряди в повісті Г. Квітки-Основ’яненки “Маруся” Григорій Федорович Квітка-Основ’яненко – фундатор нової української прози – прагнув правдиво відображати дійсність, прагнув до народності у своїх творах, до національної самобутності. Його заслужено називають...\nМаруся – моя улюблена героїня з повісті Г. Квітки-Основ’яненка Повість “Маруся” вперше була надрукована 1834 року. Головні герої її Маруся і Василь – ідеальна пара, двоє закоханих людей. Маруся – це дочка Насті і...\nПоетичний образ Марусі (за повістю Г. Квітки-Основ’яненка “Маруся”) Видатний український письменник Григорій Квітка-Основ’яненко створив багато надзвичайно яскравих образів, які є окрасою всієї української літератури. Але найбільше вдався авторові, мабуть, саме образ Марусі з...\nТвір на тему повісті Г. Квітки-Основ’яненка “Маруся” Як пояснює письменник Квітка – Основ &;#8216;яненко виникнення задуму повісті ” Маруся “? Квітка-Основ’яненко почав писати українською мовою в роки миколаївського гніту, коли реакційними колами...\nМіж життям і смертю, твір за повістю Г. Квітки – Основ’яненка “Маруся” Ви, мабуть, читали “Вечори на хуторі біля Диканьки” М. Гоголя? Так от, твори Г. Квітки-Основ’яненка – це ніби продовження цієї повісті. Тільки там немає ні...\n“Маруся – моя улюблена героїня з повісті Григорія Квітки-Основ’яненка” Головним героєм повісті відомого українського автора Григорія Квітки-Основ’яненка є молода дівчина Маруся. Вже з самого початку повісті стає зрозуміло, що цей герой – суто позитивний....\nМаруся – моя улюблена героїня повісті Квітки-Основ’яненка Мені припала до душі головна героїня Маруся. Її автор дуже яскраво, з симпатією змалював у своєму творі. Ось як описав Квітка-Основ’яненко її портрет: “Висока, прямесенька,...\nКоротко про “Маруся” (1832) Літературний рід: епос. Жанр: повість (сентиментально-реалістична, соціально-побутова). Тема: зображення життя українського селянства, праця, побут і звичаї народу. Головна ідея: оспівування високих морально-етичних якостей простої...\nАналіз “Маруся” Квітка-Основ’яненко ” Маруся ” аналіз твору – тема, ідея, жанр, сюжет, композиція та інші питання розкриті в цій статті. ПАСПОРТ ТВОРУ Рід літератури: епос. Жанр “Маруся”:...\nОбраз Василя в повісті “Маруся” Г. Квітки-Основ’яненко Образ Василя гармонує з образом Марусі. Василь – бідний селянський парубок, сирота, працює свитником у місті. Він розумний, гарний, працьовитий і релігійний. Портрет його змальований...\nЗображення життя та побуту українського селянства в повісті Г. Квітки-Основ’яненка “Маруся” “Маруся” – повість, що за своїми філософськими мотивами та літературними ознаками належить до сентименталізму, літературної течії, що панувала наприкінці XVIII – початку XIX століття. Після...\nТема соціальної нерівності у повісті Г. Квітки-Основ’яненна “Маруся” Невелику за обсягом повість “Маруся” Григорій Квітка-Основ’яненко розпочав дидактичним вступом, у якому розмірковує про швидкоплинне життя і вічні питання, які люди ставлять перед собою. Це...\nЗображення життя і побуту українського селянства у повісті Г. Квітки-Основ’яненка “Маруся” Повістю “Маруся” Г. Квітка-Основ’яненко хотів переконати упередженого читача, що можливості української мови не вичерпуються бурлеском, що нею можна передати відтінки почуттів, розчулити читача та змусити...\nОцінка поведінки героїв повісті “Маруся” – ІІ варіант – ГРИГОРІЙ КВІТКА-ОСНОВ’ЯНЕНКО 9 клас ТВОРИ З УКРАЇНСЬКОЇ ЛІТЕРАТУРИ II варіант Після виходу в світ “Енеїди” Івана Котляревського в дворянських колах побутувала думка про те, що можливості української...\nЗНО – Тест № 5 1. Ким, за словами Т. Г. Шевченка, є Г. Квітка-Основ’яненко? А Засновником нової української прози; Б засновником української сатири; В пропагандистом волелюбних ідей; Г борцем...\nСкорочено “Маруся” Квітки-Основ’яненко Наум Дрот та його дружина були людьми богобоязними та праведними. В усьому вони дотримуються Божого і морального людського закону. За це Бог допомагає їм. За...\nОбраз Марусі в однойменній повісті Г. Квітки-Основ’яненка І. Зворушливо-трагічна історія кохання сільської дівчини та міського парубка. ІІ. Змалювання головної героїні. 1. Краса та розум Марусі. (“Кращої за неї не було в усьому...\nPrevious Post: Твір для початкових класів: Це щастя, що існують шпигуни-ласуни\nNext Post: Твір на тему: Як створити затишок у домі


BlackSeaNews | «Справа Мустафи Джемілєва»: в Криму повторно викликають до суду ексголову МВС Сергія Абісова\n«Суд» у Криму має намір повторно відправити повістку колишньому «міністру» внутрішніх справ окупованого Криму Сергію Абісову (2014-2018) для допиту як свідка у справі голови Меджлісу кримськотатарського народу Мустафи Джемілєва, якого судять у Криму заочно.\nВідповідне клопотання було задоволено під час чергового «судового засідання» Армянського міського «суду» 5 серпня.\nПід час «засідання» допитали двох свідків захисту – активіста кримськотатарського руху Нарімана Джеляла і заступника голови ЦВК Курултаю кримських татар Назіма Меметова.\nЗа інформацією кореспондента, Джелял зазначив, що «не бачив ніяких знаків, що вказують на наявність державного кордону» (між Кримом і материковою України – КР), а також «жодних посадових осіб у тій місцевості, де зупинився Мустафа Джемілєв». Також він зазначив, що «добре чув, як Джемілєв повідомив, що не прямуватиме до Криму, щоб не спровокувати зіткнення».\nНазім Меметов ув «суді» сказав, що не зміг пройти через оточення невідомих озброєних осіб в уніформі без розпізнавальних знаків. Мустафу Джемілєва він так і не побачив.\nНаступне «засідання» у цій справі заплановане на 6 серпня.\nРаніше лідер кримськотатарського народу, народний депутат Верховної Ради України Мустафа Джемілєв отримав повістку з вимогою з'явитися на судове засідання в «суд» в Армянську у його справі.\n30 квітня «суд» в Армянську почав допитувати свідків захисту.\nРаніше у ФСБ заборонили контактувати з українськими правоохоронцями у «справі Джемілєва».\nДо цього на «засіданні суд» з другої спроби задовольнив клопотання захисту про виклик до суду як свідка співробітника ФСБ.


Що таке FreeXXXSexGames?\nFreeXXXSexGames-це одна з найбільших безкоштовних порноігр в світі з одним з кращих ігрових спільнот на додачу! Кожен день тисячі людей приходять в FreeXXXSexGames, щоб вивчити наші різні сценарії, налаштувати своїх сексуальних персонажів і спробувати виконати всі наші безкоштовні сексуальні квести.\nЧи повинен я платити, щоб грати в FreeXXXSexGames?\nУ FreeXXXSexGames можна грати безкоштовно і завжди буде грати. Наша команда взяла на себе зобов'язання забезпечити, щоб наша назва була повністю тематизована навколо моделі freemium, але при цьому всі покупки були повністю необов'язковими. Коротше кажучи, вам не потрібно буде нічого купувати, але ви можете підтримати нас, якщо хочете.\nРізні органи з ліцензування ігор по всьому світу зобов'язують нас надавати нашу гру тільки людям старше 18 років. Для боротьби з неповнолітніми особами, які намагаються отримати доступ до FreeXXXSexGames, ми використовуємо унікальну систему аутентифікації кредитних карт для перевірки віку всіх гравців.\nЧи є реальні гравці всередині FreeXXXSexGames?\nВи можете грати в FreeXXXSexGames як в многопользовательском, так і в одиночному форматі! Велика частина нашої уваги була звернена на однокористувацький досвід, але ми плануємо випустити купу нових функцій і інструментів для поліпшення багатокористувацького геймплея в не надто віддаленому майбутньому-слідкуйте за оновленнями!\nТак. А також підтримкою iOS і Mac, FreeXXXSexGames також має можливість для користувачів мобільних пристроїв Android, щоб грати. Поки у вас є доступ до Chrome, Safari або Firefox, у вас не буде проблем із завантаженням FreeXXXSexGames за допомогою будь-якого пристрою, який ви побажаєте. Це фантастична річ-це дійсно так!\nЯк згадувалося вище, FreeXXXSexGames в даний час дозволяє будь-якому користувачеві підключитися до гри, якщо у нього є Firefox, Safari або Chrome на будь-якому пристрої.\nТак. Підключення до FreeXXXSexGames здійснюється по протоколу HTTPS. Ми також зберігаємо тільки вашу адресу електронної пошти, ім'я користувача і хеш пароля в запису-ось і все.\nЧи потрібно мені щось встановлювати, щоб грати в FreeXXXSexGames?\nНі. Поки у вас є браузер Firefox, Safari або Chrome, ви зможете грати в FreeXXXSexGames, нічого не завантажуючи на свій пристрій.