Cesta elektromobilem Nissan Leaf kolem Evropy (8.) | Hybrid.cz\nHybrid.cz › Články › Cesta elektromobilem Nissan Leaf kolem Evropy (8.)\nredakce - 16 Září 2016\nElektromobily Nissan Leaf u The Green Britain Centre\nV Anglii ovšem, narozdíl od Skotska, není spaní volně v přírodě zcela legální. Většina pozemků je soukromá a v oblastech, jimiž jsme projížděli, byla krajina rozdělená na políčka nebo pastviny.\nNajít vhodné místo k přenocování bylo často detektivním úkolem. Obvykle jsme potom vstávali s východem slunce, rychle sbalili a jeli dál.\nPrávě u Cambridge nás krátce po rozbřesku zastihl na příjezdové cestě ke sklizenému poli, kde jsme spali pod hvězdami, kdosi z místních. Naštěstí se nejednalo přímo o farmáře, ale o dobrého muže, který nás naopak chtěl před farmářem varovat.\nS výrazem, v němž jako by bylo vytesáno „jenom představa, že ho tady potkám, mě děsí k smrti“, několikrát zopakoval, že bychom tam opravdu neměli být, ani když už je po sklizni. Jeho poslední věta „If the farmer catch you… pfffffff“ se vznášela ve vzduchu jako tichá hrozba ještě několik minut poté co odjel.\nFarmář nás ale nechytil a my zamířili za krásného rána k dobíjecí stanici sítě Ecotricity ve Swaffhamu v Norfolku. Dobíjecí stanice je situována přímo u „zeleného“ centra The Green Britain Centre, ekocentra národního významu.\nCentrum se zabývá otázkami ekologie a udržitelného rozvoje s důrazem na tři oblasti - doprava, zdroje obnovitelné energie a oblast stravování, pěstování plodin a zacházení s potravinami.\nNáš Nissan Leaf jsme zapojili do nabíječky hned vedle jejich vlastního vozu a přijali pozvání do centra, které toho návštěvníkům nabízí skutečně hodně.\nK vidění je tu třeba „Greenbird“, nejrychlejší vozidlo na světě poháněné větrem nebo „Nemesis“, sportovní automobil Lotus přestavěný na elektromobil. Přestavba stála celý milion liber, aktuální prodejní cena je však sotva desetina.\nThe Green Britain Centre pořádá nejrůznější osvětové programy týkající se například využívání obnovitelných zdrojů energie v dopravě, programy o hospodaření s potravinami nebo o nakládání s odpady a o recyklaci.\nBudova centra je nízkoenergetický dům s vlastní větrnou a solární elektrárnou, využívající solární energii pro ohřev vody. Jeho větrná elektrárna je jako jediná v Evropě přístupná veřejnosti, a vy tak můžete vystoupat až nahoru do její kabiny a podívat se k turbíně.\nNa přilehlých zahradách se pěstují organické plodiny, z nichž v místní kuchyni kouzlí skvělá vegetariánská a veganská jídla, na nichž jsme si i my pochutnali v místní kavárně.\nZastávka u dobíjecí stanice centra, které je přímo zapojeno do budování sítě nabíjecích bodů Ecotricity a v jeho vozovém parku se nachází výhradně elektromobily včetně vozů Nissan Leaf, se stala jednou z nejpříjemnějších na naší dosavadní cestě. Její návštěvu si při cestě Británií určitě nenechejte ujít!\nPo krásném dni stráveném výlety po hradech hrabství Norfolk, středověkých katedrálách a červenobílých útesech na pobřeží, jsme si v pozdním odpoledni nakonec v moři nesmočili ani palec u nohy. Vítr přivál od moře chlad, a tak jsme pro tentokrát koupání oželeli.\nVečer jsme v městečku Hunstanton znovu nabili v síti Ecotricity. Aplikace pro smartphone zde sice nefungovala, ale po přiložení karty, která již měla být nefunkční, se kontrolka nabíjení rozsvítila modře a my načerpali energii zcela zdarma.\nNásledující den jsme prosvištěli bez dlouhého zastavování k městečku Darlington, kde jsme nabili přes noc ze zásuvky našeho hostitele Jonathona. U něj jsme využili možnost přespání skrze síť Couchsurfing.\nPo registraci v ní můžete nabídnout svůj gauč (nebo klidně celý pokoj) pro přespání cestovatelům projíždějícím vašim městem a nebo v ní sami najít místo, kde složit hlavu třeba při cestách severní Anglií.\nJe to skvělý způsob jak se potkat s mnoha lidmi z jiného kulturního prostředí, sdílet s nimi své zážitky a zkušenosti a mnoho se přitom naučit. Do Skotska jsme dorazili následující den pozdě v noci. Vyhlídková jízda národními parky The Yorkshire Dále a Lake Distrikt nás zcela okouzlila.\nZejména Aleš, jediný řidič naší cesty, si řízení úzkými zakroucenými silničkami, z obou stran lemovanými kamennými zídkami, s dechberoucími výhledy a adrenalinovými setkáními s protijedoucími vozidly na místech širokých sotva pro jednoho, náležitě vychutnal.\nZdravím Aleše a Veroniku!\nVložil/a Elektron, Čt, 2016-09-22 12:30\nZdravím Aleše a Veroniku! Velice si vážím a obdivuji vaše odhodlání překonávat všemožné překážky současné elektromobility a otevřeně se dělit o nabyté zkušenosti!\nJá jsem se po procestování západní Evropy na Tesle rozhodl podniknout podobně dobrodružnou elektromobilní pouť, avšak opačným směrem, do méně známých oblastí na východě. Z Prahy jsem jel přes SC Humpolec a Sliač do Košic. Odtud jsem pokračoval s využitím bezplatné sítě zásuvek Mennekes ukrajinské společnosti OKKO a EVnet na Užgorod, Lvov, Rovno, Žitomir, Kyjev, Poltavu a Charkov do ruského Bělgorodu. Zde jsem dobil u firmy Altenergo a pokecal s jejich lidmi. Viz:\nTím ovšem relativní pohoda skončila a začala výprava do skutečného neznáma, neboť dál mne čekaly nekonečné ruské pláně bez jakékoliv známé infrastruktury. Nicméně, pár plechovek skutečného českého piva a znalost ruských reálií a mentality mi umožnily projet poblíž ukrajinské hranice přes Millerovo a Rostov na Donu do Novorossijska. Teď už pár dnů odpočívám u Černého moře a sbírám síly na další cestu. Dost mne překvapilo, že se sem zřejmě ještě nevypravil nikdo z moskevských majitelů Tesel. Bylo mi vysvětleno, že Tesly se v Moskvě provozují kvůli neomezenému parkování a jejich majitelé odpočívají v jinačejších destinacích...\nNějaké moje poznámky k nabíjení najdete na plugshare.com pod nickem Elektron. Zážitků mám fakt haldy, takže povyprávím třeba někde na srazu. Ukrajinský celník například neústupně požadoval sdělit objem nádrže a množství benzínu, měl na to povinnou kolonku ve formuláři. Jeho ruští kolegové zas měli výhrady k množství piva, ale pak mne zahrnuli dotazy na auto a ve finále vyklidili plac za celnicí, abych jim mohl ukázat to famózní zrychlení. Malí kluci z ruské vesnice poznali nabíjející se Teslu na dálku, ale když přišli blíž, tak zas okamžitě zdrhli. Později se vysvětlilo, že za to mohla moje cizí SPZka, díky níž mne měli za ukrajince.....\nMožnost nabíjení z třífázové zásuvky v zatím elektromobilní pustině jsem našel většinou v některém z mnoha pneuservisů podél cest, na zemědělských farmách a na stavbách. Dual charger, adaptéry na všechny typy zásuvek, 25m prodlužka a kabel od Inchanetu jsou tu nezbytnost. Zcela výjimečně se dá nabít i na benzínce. O tom se zmiňuji proto, že existuje rozhodnutí ruské Státní dumy, že od 1.11. musí všechny benzínky umožnit i nabíjení elektromobilů. Bohužel, podobně jako v české právní praxi, je zdánlivě úctyhodná radikálnost tohoto rozhodnutí v praxi anulována absencí jakékoli specifikace, jaképak zařízení má zákonodárce na mysli, a hlavně, co bude následovat, když nic nebude.....\nSpecifickým problémem byla mohutnost stavební aktivity podél ukrajinské hranice. Z parádní dálnice jsem zničehonic vletěl na kamenité podloží teprve budované dálnice. Ten stavební úsek navíc měřil 70km... Je fajn, že oni to do konce roku nejspíš i stihnou postavit, ale já měl na šotolině podstatně jinou spotřebu energie a žádnou infrastrukturu v dohledu, takže hrozilo tažení na laně.\nMezitím se o mé cestě dozvěděli elektromobilisti v Orlu, Moskvě a Petrohradu a s bezelstnou ruskou srdečností mne pozvali k nim na nabíjení. No co, vždyť je to k nim přece jen pár krůčků..... po mapě ))))).\nNo, chci tím říct, že v poměru k ruským vzdálenostem a hustotě nabíjecí infrastruktury je zde Tesla s 90kWh baterií mnohem "menším" autem, než Leaf v současné západní Evropě. Reálně se dnes na ruských cestách s elektromobilem nedá plánovat téměř vůbec nic, protože prostě netuším, kde a jak budu příště nabíjet. No aspoň bude jednou co vyprávět.....\nS přípitkem "maršal Malinovskij" zdravím všechny čtenáře a zvláště redakci Hybridu s jejím jubileem!\nTak to je bomba, to by\nVložil/a Radovan, Ne, 2016-09-25 22:23\nTak to je bomba, to by chtělo zvlášť článek s fotografiemi, mapou cesty, zážitky, klidně na pokračování. Ovšem chybí mi tu ruská reálie nabíjení přímo ze sloupu el.vedení přehozením obnaženého drátu se závažíčkem na konci přes drát na sloupu, jak bylo ukázáno na jedné fotce slovenského Tesla clubu v kategorii vtipy :-). Já si totiž myslím, že o vtip nešlo.\nDík za info. Elektronům\nVložil/a ozana, Čt, 2016-09-22 18:39\nCesta po stopách Leninovo\nVložil/a Kuk, Čt, 2016-09-22 15:14\nCesta po stopách Leninovo elektrifikace.\nTakyMartin: "+1" (před 3 min 22 sek)\nVenca: "Sám se označujete jako rasista, takže to má být i" (před 12 min 38 sek)\nzap: "Mate v podpisu uvedene, ze jste trumpista, tak vam asi uplne" (před 14 min 22 sek)\nrunner42: "Ovšem já nejsem zhrzený a Trump jako takový je mi" (před 21 min 13 sek)\nzap: "Jako zhrzeny trumpista si budete muset zvyknout, runnere, ze" (před 26 min 20 sek)\nzap: "Elektrifikace civilnich vozu uredniku, postovnich dodavek," (před 33 min 42 sek)\nrunner42: "Nelíbí se mi, že rasistickej komouš s businessem" (před 41 min 2 sek)\nLeodendula: "Oni meli moznost tu dnes hotovou generaci uz drive zastavit." (před 42 min 30 sek)


"To takhle jede Blatter v autě..." Mluvčí FIFA po vtipu odstoupil — FIFA v krizi — ČT sport — Česká televize\n"To takhle jede Blatter v autě..." Mluvčí FIFA po vtipu odstoupil\n11. 6. 2015 16:35, autor: ČT sport\nCurych - Mluvčí FIFA Walter de Gregorio odstoupil z funkce. Bývalý švýcarský novinář tak učinil dva dny poté, co v televizi žertoval na účet světové fotbalové federace, která je od květnové volby předsedy terčem vyšetřování kvůli korupci.\nDe Gregorio byl hostem diskuzního pořadu a byl moderátorem požádán, aby řekl svůj nejoblíbenější vtip. "V autě jede předseda FIFA, generální sekretář a tiskový mluvčí. Kdo řídí? Policie," odpověděl padesátiletý funkcionář, který ve federaci působil od září 2011 a do konce roku jí ještě bude k dispozici jako poradce.\nVe stínu korupční aféry také oznámil rezignaci předseda Sepp Blatter, který tak učinil jen pár dní poté, co byl popáté zvolen do čela FIFA. Ve vedení však zůstane až do mimořádného kongresu, na kterém bude zvolen jeho nástupce.\nKdy se bude volit šéf FIFA? Rozhodnout by se mělo v červenci, 10. 6. 2015\nEuroposlanci si berou na paškál korupci ve FIFA, 10. 6. 2015\nPodezřelá platba JAR do Karibiku? Blatter údajně o všem věděl, 8. 6. 2015


První letadlo se zdravotnickým materiálem na palubě přistálo v Praze v pátek 20. března. Do České republiky se tak dostalo až 1200 tun zdravotnické pomoci. Celkový objem odbaveného nákladu na cargo letech, včetně pravidelných nákladních linek, tím na pražském letišti za sledované období meziročně vzrostl o 26,5 %. Od 18. března odbavilo pražské letiště také celkem 33 repatriačních příletů a odletů s cestujícími na palubě. V jejich rámci přicestovalo do České republiky více než 3600 cestujících, většinou čeští občané vracející se ze zahraničí domů ke svým rodinám a blízkým. Naopak, z České republiky mohlo tímto způsobem odcestovat zpět domů přibližně 900 cizích státních příslušníků.\nVíce informací naleznete v oficiální tiskové zprávě Letiště Praha.


Dědečkova zahrada: Midsomerské plískanice den 10\nKateřina 27. října 2016 19:19\nPetko, jako vždy skvělý příspěvek, směju a se a vrací se mi vzpomínky na moji návštěvu těchto končin v roce 96, ....dík za tolik fotek. Knihu neznám, nicméně vypadá báječně. Já tyhle anglický obchůdky milovala....zdraví tvořilka blogerka K.:-DDDDDDD\npetka 27. října 2016 21:35\nKoukala jsem, má ji Martinus v nabídce za tisícovku plus chlup. Zítra se chystám do místního antikvariátu, domů se vrátím nejspíš chudší než kostelní myš.\nVšednodennosti 27. října 2016 22:31\nPeto díky za skvělou reportáž. A chlapečci Vám ale pěkně rostou...svetr Melicharovi MOC sluší! Užij si je maličké, než zase budeš muset domů. Hezký zbytek dovolené Marcela\npetka 28. října 2016 13:28\nOba jako z vody, což se s ohledem na místní klima celkem dá předpokládat :-)\nZdenka J. 28. října 2016 9:03\nHledání obchodů s vlnou mám v Anglii podobné....letos jsem narazila na jeden miniobchůdek v Cantebury :-)) V Manchesteru jsem ještě nebyla.... A musím se zastat naší dráhy, to co neseberou cestující, dohledáme a vracíme :-)Přeji krásný zbytek pobytu :-))\npetka 28. října 2016 13:31\nDobře :-) Možná to není ani tak v drahách jako spíš v lidech obecně. Třeba tady v Midsomeru mají děti jako hlavní předmět kontaktní zdvořilost a ohleduplnost :-)\nLenka 28. října 2016 11:24\nPetro, krásněs to napsala a nafotila, tam bych se také ráda podívala.Taková místa mě lákají.\npetka 28. října 2016 13:59\nByla jsem překvapená, ale vlastně nevím, co jsem čekala. Moderní velkoměsto? Starou industriální Ostravu?\nJarka Panci 28. října 2016 15:09\nZajímavé psaní i fotky ... ovšem jako hlavní předmět kontaktní zdvořilost a ohleduplnost .. tak to mě dostalo ... předmět k nám jako dělaný ..\nVáš "cestopis" mě baví ..\npetka 28. října 2016 19:30\nZatím jsem se tu nesetkala s nikým, kdo by nebyl vstřícný a prvorepublikově zdvořilý, a to nemluvím anglicky, a tím pádem jsou se mnou problémy :-)\nNarya 28. října 2016 15:54\nÚžasná reportáž:-)Melicharův svetřík je parádní! Pytlíky s vlnou a jehlicemi Wool and the Gang znám, knihu bohužel ne:-) Craft and Design vypadá úžasně!Manchester musím někdy navštívit, abych svému saku ukázala, odkud pochází (tedy název):-)\npetka 28. října 2016 19:32\nCraft a design mě fakt dostal! Funguje to jako soubor ateliérů + obchůdků, výstavní síň a workshop i liduška, navíc s kavárnou a hromadou odkazů na všechny možné aktivity kolem.\nHáčky, čárky, zvířata... 28. října 2016 17:09\nMá milá, co jiného ti poslat v dnešní den: http://www.odpocetcasu.cz/ZzcdoE7/\nJe tam u tebe krásně, ale dnes bych nebyla jinde raději než, tam kde jsem - odcházím na Staromák. I za tebe :-)\npetka 28. října 2016 19:34\nPořád se mi to zdá nekonečné, Petruško!\nJako bych tam s Tebou byla :-) Tahat do těch úchylných trapností takového starého člověka, který přežil koncentrák, to už je do nejzazšího nebe volající!\nzuzu 28. října 2016 20:45\nTam teda je na co koukat! Na mě moc sympaticky působící město.


Orlický.net: Jubilejní autosalon opět s velkým úspěchem Orlický.net :: zpravodajství pro Orlické hory a Podorlicko\nhash tag #autosalon #ustinadorlici\nJubilejní 20. ročník Ústeckého autosalonu letos s podtitulem Československo a ekomobilita se v pátek 28. září uskutečnil v areálu dílen Střední školy automobilní v Ústí nad Orlicí. Od samého rána proudily do areálu školy davy návštěvníků pro které byl, stejně jako každý rok, připraven bohatý program.\nKromě ukázek nových motocyklů a automobilů na benzín a naftu prodejců z celého regionu patřila opět část autosalon dopravním prostředkům poháněným elektřinou. Návštěvníci měli možnost shlédnout historické Škodovky, Tatrovky, Pragy, Jawy, Čezety a mnoho dalších nejen československých značek.\nDále byla k vidění také vojenská technika, vybavení policie, hasičů, zemědělská a zahradní technika, modely všech druhů a mnoho dalšího. Škola otevřela zájemcům také dílny, ve kterých prezentovala svou výuku a činnost.


Rozdíl mezi dětmi 2 roky, praktické zkušenosti - str. 26\n@tital ve čtyřkolce je jen variante Verve\n@tital dela, jmenuje se hammerhead a tady se neprodava. Ctyrkolka je pak ten Verve, ale ja ho menila za Explorer. Je lepsi.\n@dana3262 I kdyz jsi myslim psala, ze se ti trikolka zda mene stabilni ?\n@tital urcite. Trikolku bych si dobrovolne neporidila, ale ten verve mi prijde hrozne nepohodlnej pro deti.\n@dana3262 a přitom ten verve by mě být nejpohodnější když má to polohování DK... je to zvláštní. Já zvažuju jestli nevyměnit Vibe za Explorer... 🙂 Ale k exploreru je potřeba nějaká tyč na Dk viď, u vibe je fajn že žádné adaptéry nejsou potřeba... já nevím...\nJá jsem jako mrtvola... Maty v noci ze spaní plakal a nebyl k utišení.... tak jsme ho vzali k nám do postele a než usnul pořádně tak se stále mlel a kopal mě.\nPak se vzbudila Anička a nechtělo se jí ve 3 ráno spát.... 😃\nTed tu taky nemůže usnout a to je houpaná....\nVčera jsme měli oslavu Matyho 2 let. Bylo to super. Odpoledne nechtěl usnout tak bylo náročný zabalit dárky a připravit chlebíčky a dort ale nakonec se to povedlo.\nByl tak vyřízenej, že usnul pak večer u televize v půl 8, což je u něj rekord.\nHoj taky vsem. Chci se zeptat. Mate nekdo zkusenost s trenovacimi kalhotkami ? Delaji se pro ruznou vahu a jestli to chapu spravne, tak maji cast saci, kdyz uz je dite bez plenek, ale sem tam se prihodi nehoda, ze to nestihne nebo si nerekne, tak aby stale nemelo mokre svrchni kalhoty. Rikam si jestli je nutne je porizovat. Kalhotky jsou asi za 150 Kc jedny, takze kdyz bych je chtela pouzivat, i v lete, abych jich mela nekolik na stridani... Pry je to dite v mokrem a lepsi si to uvedomi... Ja porad nevim, jak zacneme trenovat, sem tam se Bertika zeptam, ale nechce. On vi, ze na nocnicku se dela ciiiiiii, a na zachode my delame taky ciiiii, ale podle me si to s nicim nespojuje, neb na nem bez plenky sedet nechce a vycural se jen jednou, to byla nahoda.\nJinak noc taky nic moc. Bertik krici ze spani haji, a stoupa si, tak tam chodim a pokladam ho. A do toho na me zautocila chripka.... tak kdyz skoncily tehu nevolnosti, je tu zase neco jinyho. :-S\n@irenka taky jsem byla z oslavy druhých narozenin nadšená. Jak už Víťa tušil, o co jde, bylo to super 🙂 že gratulujeme 😉\n@tital tréningové kalhotky jsou látkové s nepromokavou vrstvou. Od různých značek sají různě, ale většinou udrží jen učůrnutí, rozhodně ne plnou dávku. Je to spíš taková pojistka. Mám na Víťu jedny Bambino mio, ale nakonec jsme to zvládli bez nich, stačila zásoba slipů. Tréningáče nechám třeba na cesty autem.\n@helulela Hm, tak na ty Babino mio jsem asi koukala. Tak ja zatim vyckam. Uvidime, jak nam to pujde v lete. Oslavicky vam zavidim. Ja na Bertikuv prvni rok prichystala krasnou indianskou oslavu v parku, pekli jsme burty, vsichni museli prijet v kostymu - i babicky a pribuzni... bylo to super. Na jeho druhe narozky, prave, kdy by si toho mohl vsimat a bavit ho to, budu nekde v porodnici a nebo tesne po prichodu domu, tak to asi nic nezvladnu, to me mrzi.... Nechce se mi poradat jen seslost nekde v "restauracce". Jedine, ze bych to sfoukla, jako oslavu 2. narozenin a prohlidka noveho clena domacnosti 😃 U nas doma, s lehkym odpol obcerstvenim....\nKalhotky jsem ted koupila v DM, budu testovat až pominou noční můry co má v noci Matysek.\nTaky to u nás bylo takové spíše kouknout na nového člena rodiny.\nNo tak to naplánuj ty narozky jak se to bude hodit tobě,ale jde to asi těžko co?\nBertík stejně neví kolikátého je, tak topkdyžtakposunete až budeš doma s prckem a budeš se cítit lípl.\nJá taky to chtěla odložit, že se na tolik lidí v garsonce porstě necítím..\n@tital týjo, to sis s tím dala práci 🙂 třeba to bude po porodu v pohodě. U nás byl první měsíc, jak kdybychom ani dvě děti neměli - Adámek jen spal a jedl a mezitím chvíli roztomile koukal...\nV létě to bude určitě jednodušší. Navíc bude Bertík starší. Kdyby mu to šlo už teď, byl by to spíš zázrak, určitě nemáte zmeškáno 😉\n@irenka ty z DM máš jednorázové?\n@irenka Téda tak koukám že máte doma veselo 🙂) Helenka bude mít taky narozeniny když bude malému měsíc, jsem na to zvědavá jak to oslavíme 🙂 a vůbec jak se zaběhneme 🙂))\n@tital narazila jsem na tyhle "plenky" měly by nechat pocit mokra, ale vyzkoušené nemáme... http://www.mimibazar.cz/foto.php?id=48199784&tab=1\nVšak oslavu druhých narozenin můžete posunout ne? 🙂 stejně něví kdy je má 😉\nTaky oslavu posuneme až budu schopná 🙂))\nAhoj holky! Už delší dobu vás čtu a mám dotaz - všem vám starší dítko spí přes den v posteli? Mě prcek (1,5r) spal doted zásadně v kočárku, už od porodnice, postýlku z nějaého důvodu přes den nenáviděl a vydržel max 20 minut, jinak v kočárku i 3h (doted). V srpnu se nám narodí (snad) druhé a druhý kočár kupovat nechci, když jen kvůli spaní, protože prcek do něj nechce přes den jen tak na procházky atd..to ho odmítá, má ho prostě jen na spaní, jinak všude dojde pěšky, nebo dál dojedem autem, na tříkole na tyči atd..\nKoupili jsme mu už i velkou postel, aby si začal zvykat a s naddějí, že třeba tam bude přes den spát. Spal, první týden, jak princátko, své tři hodinky. Ted v sobotu a dnes zas, bojkot, řev, odmítání... už nevím, co s ním. Se mnou tam být nechce, i dkyž říká mama hají, ale pak mě jen tluče, tahá za vlasy, vykládá mi ale spát ne-e, sám tam vydržel chvilku a pak slezl a dost, on spát nechce. Dneska jsem vyměkla a dala ho do kočáru spát, usnul okamžitě, bez jezdění, jen prostě tam.. tak nevím, jak ho to jinak naučit.\nPodotýkám, že minulé úterý dostal vakcínu priorixu, tak si říkám, zda nemohl spát v té posteli (a sám si klidně bez řevu a bez ejdiné věty usnout) jen kvůli únavě z té vakcíny?! JInak ho ukládám fkat unaveného, protože hodně brzy vstává...\nAhojky, mam rozdil mezi detma presne dva roky. Prvni je holka, druhy kluk, tomu je ted skoro sest mesicu. Taky jsem se toho obavala, ale muzu rict, ze je to lepsi nez predtim, je ted doma veseleji. Dceru jsme pripravovali tak, ze jsme o Simonkovi rikali, ze bude nase mimi, teda i jeji a ze se budem o nej spolecne starat. Kdyz se prisla za nama podivat do porodnice, dostala od miminka krasny darek. Nikdy na neho nezarlila, asi to nema v povaze. U nas je pravdou, ze druhe dite je mnohem klidnejsi, hodne spinka a kdykoliv mam na starsi dceru cas, tak spolu malujeme, nebo neco tvorime. Na nocnik se Ema, starsi, naucila tesne po narodeni syna. Do velke postylky, do vlastniho pokoje jsme ji dali asi tri mesice pred narozenim, aby nezarlila. Pro nas je tento rozdil idealni 🙂\n@tital kvůli pocitu mokra bych zkusila dát do jednorázovky třeba poskládaný látkový kapesník. Mým klukům je mokro úplně šumák.\nJsem vazne na materske uz dlouho.... vubec me nenapadlo, ze bychom narozky mohli slavit o tyden, dva, tri pozdeji. 😃 Mam termin 16. Bertik je 23. a manzel 24. 9., takze vsechno pak bude asi v jednom tydnu. Kdyz se syn narodil, slavil manzel 35, ale v zaplave gratulaci na miminko si toho nikdo nevsiml 😉 Tak vlastne holky diky za tip. Dojedu z porodky dom a az se budu citit, udelame "kukacku" na miminko a s tim spojenou oslavu tech mych chlapisek.\nJJ, jsou to jednorázovky... ještě jsem nezkoušela. TEd má Maty nějaký noční můry tak až potom. 🙂\nNo jasně, nejdříve porodit a pak oslavovat! 🙂 Bertíkovi to určitě vadit nebude a manžel si taky tu oslavu potom víc užije! 🙂\nA chci tento kočárek:\nNevíte o nějakém sponzorovi? 😃\nnašla jsem diskuzi, že tento kočárek Baby JOgger máš vyzkoušený. můžeš mi napsat postřehy prosím?\n@irenka 😃 😃 😃\nManzel. On to preci spiskal, ze mate dve deti 🙂)\nAlespon u nas to tvrdim. Muj muz totiz deti tak rychle za sebou nechtel. Ja prisla pred vanocema, ze chceme druhe miminko a on uplne nesouhlasil 😉 , pak stacilo jedno vasnive dopoledne a zapomel na to co vlastne rikal... a sup uplne nahodou cekame druhe.\nNa vysvetleni: Na Bertika jsme cekali presne dva roky, tak muj muz vychazel z toho, ze se hned taky nezadari.\n@tital - ségra zkoušela dávat klasické látkovky a nezabralo to.\nnaší starší bylo také jedno, jestli je počůraná a dokonce i pokakaná :-p\njinak, teď jsme ve fázi, že doma chodí jen v teplákách a já občas připomenu, aby šla na nočník. čůrání jakž tak vychytávám, jen kakání je pokaždé do tepláků. na procházku dávám plínku, ta je většinou suchá a hned po návratu domů musí jít na nočník. na spaní (přes den už nespí) dávám také plínku, pokaždé je počůraná, ale ráno se většinou vyčůrá. dokonce už mě jednou vzbudila ve 2h. v noci a chtěla na nočník. ale plínka byla stejně počůraná.\nTy jsi číslo!!! 😃\nNo jo,ale nový kočárek za tuhle ránu by mi asi neprošel... 😞\nBUd izolace , nebo nový kočárek... a vyber si, když potřebujeme co nejdříve bydlet vid? 😉\nTak já jsem s plínama na štíru... fakt sabotuje úplně vše.... řev když ho posazuju na nočník nebo na záchod...\nA když ho nechám běhat jen v trenkách tak mám hned všče počůrané i když se předtím 3x vyčůrá...\nNO už aby bylo jaro, léto, to ho venku nechám běhat bez plíny a bude! 🙂\n@beruska24.9. I tak je to dobry zacatek, chce to jen cas. O bobiku v teplakach uz jsem toho taky dost cetla. A tam to pry trva, nez to ty deti nejak prijmou za sve.\n@irenka - naše je o něco starší naž Matyášek. koncem měsíce bude mít 2,5 roku a zkoušíme od začátku února. takže jsme začali v jejích 2r.+4m. a ze začátku si moc na nočník sednout nechtěla, tak jsem vysvětlovala, vysvětlovala a snažila se navodit situaci, že chce sama 😃 (odmalička musí mít pocit, že se rozhodla sama, jinak s ní nikdo nehne). takže jsem posadila, ona se za chvíli zvedla a do 5minut počůrané tepláky. asi po týdnu se ji podařilo vyčůrat do nočníku, tak jsem se rozplývala nad nočníkem :-p 😃 chválila do nebe, nechala ji odnést nočník, spláchnout a za chvíli opět počůrané tepláky ]-( jsem nestíhala prát a sušit. začalo se to lámat teď, poslední týden, ale stále je to na mě - musím pořád připomínat, ať jde zkusit čííí, kolikrát i odvést k nočníku. dokonce si ráno i dobrovolně začala sedat na nočník (konečně, předtím to bylo z řevem).\nale bobek je pravidelně v teplákách. dokonce jsem ji jednou odchytla, jak si svléká tepláky a vyklepává bobek do nočníku 😃 jsem nevěděla, jestli se mám smát nebo nadávat :-x\njo, také se těším, až bude teplo. to zruším plínu na procházky. takhle by mi akorát nastydla, kdyby se venku počůrala.\n@irenka Hmmmm, to je fakt tezka volba 😉\nTaky nvyjimecne pouzivam intriku (i kdyz ja opravdu moc nemusim, mam opravdu chapaveho a hodneho muze), ze kdyz nechce, ze si to zaplatim z materske 😃 V pripade takoveho kocarku by jsi si na nej ale musela dost dlouho davat bokem, to je fakt. Jsem rada, ze mame termin az za pul roku. Bud uz budete vedet, jestli to ma opravdu vyznam, kupovat sourozenecky a nebo je budete plynule prodavat, a to ja se ozvu 😉\n@tital - vím. prý je pro děti těžší naučit se kakat do nočníku. no, i tak pořád vysvětluji, že jak ji to začne tlačit v prdelce (dokonce už ví přesně kde), tak musí rychle utíkat na nočník. no, snad ji to časem ´´docvakne´´ 😃\n@beruska24.9. Mam kamaradku, jeji syn mel 2 roky v listopadu. A maji stejny problem. Uz cura krasne pres den, rekne si, ale bobek jen do plenky. Pry uz z toho mel az trauma, protoze ho porad nutili na WC, tak ted cekaji, az se to srovna a proste si jednou sam rekne. Nechce bobek ani na nocnik ani na WC s redukci. Nez chce na velkou, pozada o plenku. Coz je vlastne mozna lepsi varianta nez kdyz je to do teplacku.\n@irenka Ahoj! Koukala jsem na nej jako na prvni. Uz asi ve 3 mesici 🙂 No a:\n1. Ma malo mistna na nohy. Eda uz je tenkrat cca15mesicu mel pokrceny. Ten prostor na nohy je ohraniceny kovem, takze mi prislo, ze treba ve fusaku tomu diteti visej nohy dolu pres ten kov (nebo plast? uz nevim) Kdyz oba leželi (je to ale poloha jak byvaj ted ty sportaky-takova ta kolibka, ze maj zadej niz a nohy vejš, ne uplna rovina) tak to mela snad 2metry a prislo mi, ze si cestu rozrasis hlavou predniho ditete, to je tam uplne nechraneny. Hlavne je teda strasne dlouhej. A ja tenkrat hlavne chtela, aby meli deti pohodli. Kdybych mohla mit jen jeden dvojkocar, tak urcite EasyWalker, fakt mi jde o to pohodli deti. V City joggeru nemaj ani uplny pohodli a ani ho uplne nemas ty. U toho Phil&Teds mas aspon dost velky pohodli ty. Mozna ten City Jogger neni spatnej kocarek..jen jsem ho zkousela v obchode, ale tohle jsou ty poznatky, kvuli kterym jsem se pro nej nerozhodla.


ABAX.CZ Eshop : Náhradní díly na notebooky ASUS L8 series\nE-shop → ASUS → ASUS L8 series\nE-shop : Náhradní díly - notebooky ASUS L8 series\nASUS L8 series L84\nASUS L8 series L8400B\nASUS L8 series L8400C\nASUS L8 series L8400Ce\nASUS L8 series L8400F\nASUS L8 series L8400K\nASUS L8 series L8400L\nASUS L8 series L84B\nASUS L8 series L84C\nASUS L8 series L84F\nASUS L8 series L84K\nASUS L8 series L84L\nHledáte náhradní díly pro notebooky ASUS L8 series\nVyberte prosím nyní z nabídky v levém sloupci model Vašeho notebooku ASUS L8 series.\nNení-li v nabídce model Vašeho notebooku ASUS L8 series, který hledáte, vyhledejte požadovaný náhradní díl v eshopu obecné náhradní díly pro notebooky , kde specifikujete modelovou řadu a model notebooku ASUS L8 series po vložení hledaného dílu do košíku.\nVětšinu náhradních dílů pro notebooky ASUS L8 series nakupujeme u výrobce ASUS. Jelikož jsou některé speciální náhradní díly ASUS L8 series považovány výrobcem notebooku za servisní materiál určený k opravám notebooků ASUS, nejsou považovány za spotřební zboží a je na ně poskytována záruka 6 měsíců. Na ostatní díly spadající do kategorie zboží (zdroje, baterie, disky, paměti, přídavná zařízení) je záruka 24 měsíců. Doba záruky je uvedena na stránce každého konkrétního dílu ASUS L8 series.\nUpozorňujeme, že podle zákona nejsou náhradní díly do notebooků ASUS L8 series oprávněny vyměňovat a osazovat osoby bez elektrotechnické kvalifikace s platným osvědčením k Vyhlášce 50/1978Sb. Notebooky ASUS L8 series jsou elektrotechnickým zařízením podléhajícím příslušným elektrotechnickým normám.\nVýjimkou z tohoto pravidla jsou pevné disky, paměti, napáječe, přídavné karty a externí připojitelná příslušenství k notebookům ASUS L8 series. Na tyto díly na notebooky ASUS je poskytována záruka 24 měsíců a jejich montáž není podmíněna vlastnictvím oprávnění k práci na elektrickém zařízení.\nNechcete-li podstupovat rizika opravy nebo rozšíření Vašeho notebooku ASUS L8 series svépomocí, veškeré díly k notebookům ASUS L8 series, které naleznete na tomto eshopu, Vám mohou odborně namontovat, vyměnit a otestovat naši vyškolení techničtí specialisté. Vaší výhodou pak bude jistota, spolehlivost a záruka na kompatibilitu a funkčnost.


OBRAZEM: Bezručovo údolí: vyhledávané místo relaxace - Ústecký deník\nOBRAZEM: Bezručovo údolí: vyhledávané místo relaxace\nSeverní Čechy - Toto údolí je nejhlubší, nejdelší a podle mnohých znalců přírody také nejkrásnější v Krušných horách. V celé délce třinácti kilometrů je protkáno říčkou Chomutovkou s průzračně čistou vodou.\nOblast Bezručova údolí (rozloha 6500 ha), která byla v roce 2002 vyhlášena přírodním parkem, je vyhledávaným místem relaxace a odpočinku obyvatel Chomutovska.\nVyznavači pěší turistiky, cykloturistiky nebo třeba in-line bruslaři zde mají vytvořeny velmi dobré podmínky pro svého koníčka.\nZa krásami přírody na kole i pěšky\nOd severozápadní části města Chomutova, kde Bezručovo údolí začíná, je v délce pěti kilometrů nově vybudovaná cyklostezka, která končí u Druhého Dolského mlýna.\nCelá trasa vede krásnou přírodou a je doplněna několika odpočívadly, informačními tabulemi a množstvím dřevěných mostů přes říčku Chomutovku. Občerstvit a odpočinout si je možné v restauracích Prvního Dolského mlýna, kolem kterého stezka prochází.\nSouběžně s cyklostezkou vede silnice pro motoristy a po pravém břehu Chomutovky šest kilometrů dlouhá naučná stezka s množstvím informací o této lokalitě.\nTato stezka končí u bývalého Třetího Dolského mlýna, odkud je možnost se po dalších značených turistických stezkách a cyklotrasách dostat k přehradám Kamenička (postavena v letech 1899-1904) a Křímov (1953 -1959), nebo do obcí Blatno, Hora Sv. Šebestiána a do dalších koutů Krušných hor.\nSoučástí přírodního parku je i rezervace Novodomské rašeliniště, které je největším na Chomutovsku, a další rezervace Buky nad Kameničkou, kde je možné vidět přes 200 let staré javory, jilmy a smrky a některé vzácné druhy fauny a flóry. Celé údolí je také rájem houbařů a sběratelů lesních plodů.\nDo této lokality se dostaneme z nádraží v Chomutově po modře značené turistické trase, z města linkou MHD č. 3 na konečnou a pár minut chůze, pro motorizované je připraveno parkoviště na začátku Bezručova údolí.\nZPRACOVAL Jiří Wetzler


Jasný cíl: zpět do horních pater - Sokolovský deník\nJasný cíl: zpět do horních pater\nSokolov -V sobotu startuje jarní část druhé fotbalové ligy. Sokolov vstoupí do do bojů z 11. příčky.\nPo letním odchodu Daniela Šmejkala do Teplic byl na post hlavního kouče druholigového FK Baník Sokolov překvapivě nominován do té doby asistent Jiří Dreiseitl. Škarohlídi měli jasno, postoupit Sokolov nechce, byla tak nasazena „figurka", která bude držet tým mimo postupové pozice. Umístění Baníku po podzimní části dává pesimistům za pravdu. Hornický klub okupuje za poslední dlouhá léta nejhorší příčku, až 11. místo. To je pohled zvenku, ten bližší tak tragický není. Naopak. Baník sice tolik bodů neposbíral, mladý tým často srážely individuální chyby, ale diváci se při utkáních nenudili. Hrál se zajímavý fotbal. Ostatně, tak jak bylo avizováno před sezonou. I když od původního rozestavení s více útočníky musel Dreiseitl ustoupit. „Vyhodnotili jsme, že na něj ještě nejsme tak úplně připravení. Nicméně nám to přineslo rozšíření taktického myšlení hráčů, lépe teď můžeme přejít na hru se třemi, nebo pěti obránci, můžeme rozestavení pružněji přepínat podle vývoje zápasu," vysvětluje kouč Baníku.\nPožadavky Jiřího Dreiseitla na zimní posílení týmu byly splněny tak napůl. „Chtěli jsme přivést brankáře, to se podařilo. Příchod typologicky vysokého útočníka, který nám pomůže v případě, že se nám nebudou dařit kombinace po zemi, se nepovedl," lituje sokolovský trenér.\n„Zavděk" tak musel Dreiseitl vzít dvěma rychlostními typy do ofenzivy, hradeckým Filipem Zorvanem a Tomášem Valentou ze Slavie Praha, který střelecky zářil ve třetiligových Dobrovicích. „Oba jsme si vyhlédli již v létě. Filipa Zorvan má velký potenciál. Tomáše Valentu jsme sledovali, věřím, že nám naši důvěru vrátí," je přesvědčen Dreiseitl.\nKlubu se také podařilo „ulovit" levonohé hráče do obrany. „Těch moc není, na podzim tam museli hrát přes nohu Medveděv nebo Mejdr, tady máme v podobě Domagoje Krajačiče a Pavla Čermáka trochu nadplán," přiznává kouč Baníku.\nTo samé platí o angažování obránce Martina Dobrotky. „Je to velký bonus, moc jsme s tím nepočítali, už jsme měli vytipované jiné hráče," prozrazuje Dreiseitl.\nV Sokolově zůstává defenzivní dvojice z prvoligových klubů, Marek Strada z Teplic a Lukáš Sadílek z 1. FC Slovácko.\nNaopak hornický klub se po pěti letech rozloučil s Víťou Vrtělkou, do druholigového kádru se neprosadil Jakub Blažek, brankář Jakub Dvořák, Petr Průcha, Daniel Boček, Ludvík Tůma, Marek Kodr, David Klusák ani Rostislav Vokáč.\nMajitel FK Baník Sokolov a klubové vedení chtějí vidět svůj tým tradičně v horní polovině tabulky. To se nemění ani pro jaro. Trenér Jiří Dreiseitl chce jít ale postupnými kroky. „Půjdeme zápas od zápasu. Věřím, že když zvládneme první dvě kola, tak se nastartujeme. Nechceme koukat na konkrétní umístění, ale budeme se snažit posbírat co nejvíce bodů a posunout se tak co nejvýše. Hráčům tak můžeme i pomoct nastartovat jejich prvoligovou kariéru," míní lodivod Sokolova.\nPrvní utkání čeká sokolovský Baník v sobotu v Prostějově. „Nic nepodceňujeme, vyrážíme již v pátek. Chceme si přivézt tři body," má jasno trenér Jiří Dreiseitl.


Karabiny a konverze na pistolové náboje - Stránky 104 - Rozpad.cz\nPrávě je 07.03.2021 15:37\nPříspěvek od skagerak » 01.10.2020 10:36\nBtw po ktre konkurenci ze se opici?\nA pevna pazba na uzi asi nebude urcena pro nekoho kdo to mini nosit pod kabatem, vozit v pohotovosti v aute atd...\nPříspěvek od Ray » 01.10.2020 11:58\nPříspěvek od Noir » 01.10.2020 22:35\nUž jste někdo zkoušel Striboga A3 - tedy s polouzamčeným závěrem?\nMěl jsem možnost střílet s MP5 a EVO3 a ikdyž je škorp výrazně ergonomičtější (hlavně pro leváka) tak chod MP5 je prostě lepší.\nKoukal jsem na rozborku A3 a nějak ve mne nebudí ten malý čep, co zajišťuje brzdění, důvěru. Navíc Kuračina testuje na lidech, takže je důvod k opatrnosti (měl jsem K100 mk6 a byly problémy s čepy a odštípnutím ližiny závěru).\nPříspěvek od Radek07 » 02.10.2020 4:22\nVerzi A3 mám včetně několik stovek vystřílených ran a funguje bez problémů.\nPříspěvek od MartinSk » 02.10.2020 6:09\nMám Stribog A3, hlaveň 16 palců. Nastříleno přes tisícovku ran. Prozatím bez závady. Používám náboje SB 115 gr.\nPříspěvek od viktor » 02.10.2020 13:32\npropozice ke stazeni nejsou, snad bude pristi rok 3 kolo, ( covid s lescim pekne mava ) nekdy zas v zari.\n4 situace a vlozeny závod "mirenka"\nkovove terce musí padnout v papiru min 2 rany, střílelo na vzdalenosti od cca 2m do 25m, něco povinne jednou rukou, něco jen od pasu, hodnoceni cas plus trestne sec. ( + 5 sec za nesplněnou ulohu atd.. )\n" mirenka " terc takovy ten "kostroun" na 25m, stred byl za 10, figura za 5 bodu, zbran v ponosu se zásobníkem nenatazena cas omezen na 5 sec. vitez mel 75 bodu ..\nPříspěvek od hrd » 04.10.2020 21:31\nMůžete někdo změřit, kolik má vnitřní a vnější průměr dioptru na UZI a MiniUZI? Chtěl bych si ho zkusit udělat na Škorpion, tak ať mám z čeho vyjít. Dík.\nPříspěvek od skagerak » 04.10.2020 21:43\nZrovna mne prijde dioptr na uzi strasne malej (ted nezmerim).... je otazka zda je to neco co by se melo kopirovat. Vzdalennost od oka bude stejna?\nPříspěvek od hrd » 05.10.2020 4:26\nNa UZI se mi zdá také malý, na MiniUZI akorát, jenže právě vzdálenosti jsou asi jiné, tak jen abych nějak začal, pak uvidím.\nPříspěvek od viktor » 05.10.2020 10:07\nzmerit ti to muzu ale bude ti to HRD asi prd platne. UZI izraelske army mělo a ma male diry odhadem cca 1 - 1,5 mm a dost siroky okraj dioptru. Exportni typy měli nekdy prevrtane hledi dioptru ( to na 200m ) na cca 5 - 6mm.\nMaly prumer dioptru funguje dobre v dobrem svetle a na delší vzdalenosti. Za sera je k nicemu a na male vzdalenosti se s tim musíš naucit a je to pomale. Takze spise bych to videl tak co od toho cekas a na co to chces.\nPrikladem muze byt mini uzi ktre me vetsi diry a také daleko mensi okraj diptru, coz je supr na male vzdalenosti ale zas horsi na vesti ( proste je tam ztrata presnosti ) takze pokud bych to resil ja udelal bych preklapeci jako je to na export typech velkého UZI a to male a velke, podle podmínek, samozrejme hraje roli vzajemna vzdalenost dioptru a musky a samozreme oka. Pro Skorpika bych to odhadem podle me videl tak na diru cca 3mm a max velikost okraje 2 mm pokud to chces na akcnejsi strelbu\nPříspěvek od pepaf » 05.10.2020 19:48\nMůžete někdo změřit, kolik má vnitřní a vnější průměr dioptru na UZI a MiniUZI? Chtěl bych si ho zkusit udělat na Škorpion, tak ať mám z čeho vyjít. Dík\nUZI SMG :\n100 i 200´- otvor 1,5 mm\nšíře hledí - 11 mm\nVzdálenost hledí-muška = 315\n1 - otvor 3,2 mm\n2 - otvor 1,6 mm\nšíře hledí - 8 mm\nVzdálenost hledí-muška 235 mm\nFYI - UZI MICRO:\nhledí otvor 3,6 mm\nšíře hledí - 10,5 mm\nVzdálenost hledí-muška = 185 mm\nPříspěvek od lagardere » 12.12.2020 14:25\nUž jste měl někdo tu čest s puškami Beretta M38/49, co teď nabízí ZS? Slušná alternativa k Uzi (že Viktore ).\nPříspěvek od Ulfhednar » 12.12.2020 14:32\nPřed lety jsem na to sháněl zásobník. Byl to porod. Tenkrát za 1500,- Takže pokud je mají a budete to kupovat, rovnou jich vemte víc. Sice také střílí z otevřeného závěru, ale s UZI bych to nesrovnával. Je to takové "puškové". Nevím jestli všechny, ale mělo to kompík na ústí hlavně. Na otevřený závěr to bylo kultivované. Víc se nepamatuji.\nPříspěvek od viktor » 12.12.2020 22:39\nosobne si myslim ze jedine z valecnych dob co dokaze konkurovat UZI je PPS 43. Az na tu pro me nestastnou razi.\nNe ze by naboj 7,62 Tokarev byl spatnej, ale je proste pro me ve srovnani s 9mm Luger drahej.\nPPS je sice neuveritela "plechárna" ale naprosto presne splnoval a splnuje podninky od nej ocekavane a to v rade konfliktu asi dodnes..\nK Berette 38/49. Jak uz psal Ulf. Je to proste predvalecna konstrukce jakasi modifikace pusky nez " samopal " co si myslime dnes, tj,mala skladna a lehce ovladatelna zbran používající pistolove naboje a s efektivnim dostřelem max 150m. UZI a MINI UZI je v této kategori asi nejlepší soubor kompromisu a to se mi na nem libi.\nProste krysa je asi v necem lepsi nez potkan, ale potkani zvitezili protože sice nejsou v necem lepsi nez krysy ale v celem souboru vlastnosti jsou lepsi. Jsou zbrane co jsou presnejsi, lehci a jde na navesit vic prislusenstvi nez si dokazes představit nez UZI, ale tahle "plechárna" je takovy nenarocny "delnik" co nakonec prezije vse.\nPříspěvek od Ray » 18.12.2020 22:40\nVčera jsem měl poprvé možnost vyzkoušet a přímo porovnat své CSV-9 M4 a klasický S1 EVO. Nehodnotím přesnost, jelikož kolega neměl na škorpu nastřelený kolimátor. Všichni říkají, jak má CSV nahovno spoušť, ale proti EVO (a to už mělo něco odstříleno) mi přišla o hodně tvrdší, nepoddajnější. I to předsazené natahování, byť má EVO určitě lepší páku, mi taky vůbec nesedlo (to je ale asi zvyk). Nicméně, celkový pocit z držení zbraně a střelby nesrovnatelný. Těžko se to popisuje. EVO, byť váhově prakticky stejné, mi přišlo jako kus prkna, pocitově takové hrozně tvrdé, ne moc příjemné. Když jsem potom hned vzal CSV, tak to bylo jako bych do ramene opřel housle a začal na ně hrát Kolega sice po vyzkoušení CSV jen kulantně pochválil, ale bylo vidět, že příjemně překvapený byl o dost víc, než dával ve skutečnosti najevo Druhý kolega, který s k nám jen přidal a ani nemá zbroják, pak zcela nezávisle vyzdvihl CSV. Nevím no. Každému, kdo tápe jestli EVO nebo CSV, asi hodně důrazně doporučuji si obě flinty vyzkoušet naráz a ne odděleně.\nPS: jinak zas mám tu moji flintu zase o kousek raději. Je velmi potěšující v padající mlze slyšet na 40 m pravidelné cinkání do stromku s ocelákama o velikosti pivního tácku, když člověk střílí prakticky na mizející siluetu.\nPříspěvek od Bill Masen » 19.12.2020 0:33\nRay píše: ↑18.12.2020 22:40 ...jinak zas mám tu moji flintu zase o kousek raději...\npistoli Rayi, pistoli. Jinak moje porovnávání bylo podobné, CSV-9 je daleko zodpovědnější nástupce SA61, než evo.\nPříspěvek od bivoj » 19.12.2020 4:51\nRay píše: ↑18.12.2020 22:40 ...Každému, kdo tápe jestli EVO nebo CSV, asi hodně důrazně doporučuji si obě flinty vyzkoušet naráz a ne odděleně...\nJj, taky jsem to tak měl, když jsem se rozhodoval co za pistolovou karabinu pořídit. Jednoznečně zvítězilo CSV. Navíc má tu drobnou leč nezanedbatelnou výhodu, že, jak už podotknul Bill, je to papírově pistole...\nCSV má za mě jednu jedinou chybu, a to jen v případě použití "ve válce" či hardcore PA - ty dlouhý díry na chod napínací páky na obou stranách závěru - při válení se v blátě/písku se tamtudy může dostat bordel do těla zbraně. Strana, kde momentálně není napínací páka se dá ještě jakž-takž pořešit, ale tam kde je páka moc nevím, jak na to... Zatím to neřeším, ale přemýšlím o nějakém vylepšení.\nPříspěvek od Nicotinick » 19.12.2020 8:56\nEVO je dobře nadizajnované, ale má divně navržený poměr hmotnosti závěru a sílu pružin, navíc to bakelitové pouzdro působí jako zesilovač zpětného rázu. Tak proto.\nPříspěvek od PaF » 19.12.2020 12:28\nNo, Evo se nepovedlo, nebo lépe řečeno, zdaleka nedostálo očekávání.\nPo mnoha letech vývoje se CSV dostalo na úroveň produktu s již vychytanými mouchami. Všechna provedení kromě verzí AR (to už mi připadá jako zbytečně velké heblo) jsou příjemně kompaktní zbraně s velkým uživatelským komfortem. Sám bych svoji Berettu Cx4 Storm klidně za verzi M4 vyměnil... ale při té ceně, co jsem za ni dal a skutečnosti, že mám i konverzi BT pro G17, do toho asi nepůjdu.\nPříspěvek od Ray » 19.12.2020 16:44\nMě aji trochu sere, jak na YouTube všecky US kanály o zbraních pořád jen onanují nad produkcí CZUB, i ten Stribog už se tam dodrápal (a dokonce i trošku s ostudou) ale odladěné dospělé CSV furt hovno. Už jsem na pár kanálů osobně psal, i na jejich FB, ať zavnímají i tuhle super hračku, ale zatím bez reakce\nSere mě to hlavně z toho důvodu, že US trh by výrobou doplňků za chvíli posunul tuhle fli....pistoli na úplně jiný level. CSV je jako modulární platforma na tohle přímo stvořená víc, než kterákoliv jiná karabina na trhu, snad krom AR9.\nPan Kudláček je asi málo ambiciózní Spojil teď sice síly s nějakou firmou AD-SEC, která CSV tlačí dolů do Rakous a vedle do Rajchu, ale tyhle země, kde střelci musí jezdit na střelnici pomalu se staženou prdelí, jsou dobré akorát tak na to suché zvýšení odbytu a nic víc


Xiaomi Black Shark - herní smartphone představen - Dotekomanie.cz\nXiaomi Black Shark – herní smartphone představen\nPřemysl Vaculík • 13. 4. 2018\nDomů » Články » Xiaomi Black Shark – herní smartphone představen\nSpolečnost Razer možná odstartovala mini závody v oblasti herních smartphonů. Svým modelem Razer Phone firma zaujala. Zřejmě tak moc, že se Xiaomi rozhodlo do tohoto segmentu také vstoupit, aspoň do jisté míry. Novinka se jmenuje Black Shark Gaming Phone.\nKonkrétně si Xiaomi vytvořili subznačku Black Shark, která tedy přichází se smartphonem orientovaným zejména na hráče.\nNový smartphone rozhodně zaujme nejen svými specifikacemi, ale také designem. Nešlo se cestou běžného vzhledu. Už jen samotná záda novinky přímo vybízejí, že by se mělo jednat o herní „mašinku“. Specifikace jsou na úrovni kdejakého top modelu, jen u displeje nečekejte vysoké rozlišení, nabízí se „jen“ Full HD+. Pro běžné hraní se jedná o dostatečný parametr, ale pro virtuální realitu se nehodí.\nVýrobce myslel i na chlazení, zakomponoval vylepšený systém heatpipe, který má docílit snížení teploty procesoru až o 8° C. Myslelo se i na zvuk, ale místo zakomponování stero reproduktorů, tak novinka má jen jeden, ale je vyveden do čtyř směrů, díky čemuž se docílí iluze sterea.\nAby se jednalo o opravdový herní mobil, k dispozici je příslušenství v podobě herního gamepadu. Ten disponuje vlastní 340mAh baterií a nabízí D-Pad. Bohužel není součástí balení a je zapotřebí si jej dokoupit zvlášť.\nNovinka také disponuje dedikovaným herním tlačítkem, které slouží na zvýšení výkonu. Co se týče ostatních specifikací, tak se firma nemá za co stydět. Dokonce i foťáky nabízejí papírově dobré specifikace. Ačkoliv se jedná o subznačku Xiaomi, ve výbavě není MIUI nadstavba Androidu. Black Shark Gaming Phone je vybaven Androidem s úpravou nazvanou JOY UI. I tak se zde najdou aplikace od Xiaomi.\ndisplej: 5,99 palců (2160 × 1080 pixelů), Full HD+, 18:9, 97% DCI-P3\nprocesor: 2,8 GHz Octa-Core Snapdragon 845\n6GB LPDDR4x RAM, 64GB (UFS 2.1)\nprimární: 12 MPx, f/1.75\nsekundární: 20 MPx, f/1.75\npřední – 20 MPx, f/2.2\nDual Smart PA, Hi-Fi Audio\nrozměry: 161,6 × 75,4 x 9,25 mm, 190 gramů\n4G VoLTE, WiFi 802.11ac dual-band (2×2 MU-MIMO ), Bluetooth 5, GPS/GLONASS/Beidou, USB Type-C\nbaterie: 4000 mAh + Quick Charge 3.0\nZákladní model se začne prodávat za cenu 2999 juanů (cca 9 800 Kč) a vyšší verze za 3499 juanů (cca 11 400 Kč). Herní ovladač se bude prodávat za 179 juanů (cca 590 Kč). Oficiální prodej začne 19. dubna v Asii. Jestli se Black Shark Gaming Phone dostane do Evropy, zatím nevíme.\n13. 4. 2018, 22:59\nDocela málo paměti na tož že to má být herní 256GB+512GB by byl ideál klidně si připlatím k 18K a k tomu sd kartu.., a mohli dát i 10GB RAM když už to má být herní, a taky lepší rozlišení než jen FHD+. A 120Hz jako bonus, HDR display. No uvidíme co ukáže Nubia.\n13. 4. 2018, 15:07\nVypadá dobře, akorát je škoda že je bez miui…\n16. 7. 2018, 23:42\nJeště že je bez MIUI, to by dopadlo…


Vsetín zná konečnou podobu TOP 10 příležitostí a problémů – Novinykraje.cz\nHomeZlínský krajVsetín zná konečnou podobu TOP 10 příležitostí a problémů\nVsetín zná konečnou podobu TOP 10 příležitostí a problémů\n11. 7. 2019 Kateřina Špačková Zlínský kraj, Zprávy\nVSETÍN – Do konce června měli občané možnost vyslovit svůj názor v anketě na webu města. Na prvním místě se umístil záměr investora postavit v Luhu spalovnu, na druhém adaptační opatření ke klimatickým změnám a na třetí příčce skončila podpora zubních lékařů a dalších odborníků. Celkově se hlasování zúčastnilo osm set padesát osm lidí, což je méně než v loňském roce, kdy svůj hlas zaslalo patnáct set obyvatel Vsetína.\nProti Spalovně odpadů se vyslovilo čtyři sta osmdesát hlasujících. „To, že Vsetíňané vnímají jako největší problém projekt nové spalovny, pro nás není žádným překvapením. Vnímáme jejich obavy, zejména o možné dopady tohoto zařízení na životní prostředí. I my přistupujeme k projektu velmi obezřetně,“ uvedl místostarosta Tomáš Pifka. Zastupitelstvo již nyní rozhodlo, že pokud spalovna skutečně vznikne, bude zpracovávat pouze odpady z vlastního správního obvodu a nebudou dováženy odjinud.\nJednasedmdesát obyvatel by uvítalo modernizaci zastávek MHD, pětačtyřicet zase cyklostezku městem a osmatřicet se přiklonilo k vybudování venkovního amfiteátru. Zbytek hlasů patřil speciálnímu školskému zařízení pro děti s poruchami chování, zachování a rozvoji systému financování sociálních služeb, vytvoření motivačních pobídek pro příchod učitelů a rozšíření prostoru pro knihovnu, vzdělávání a kulturní akce. „ Všemi problémy a podněty z této desítky se budeme zabývat,“ ujistil Pifka.\nNáklaďák silným nárazem zdevastoval osobní auto, zasahoval vrtulník\nPožár domu způsobil škodu za milion. Majitelka se zhroutila\nTýden plný kávového opojení provoní Zlínský kraj. Přijďte ochutnat!\n27. 9. 2019 Kateřina Špačková Co se chystá, Zlínský kraj\nZLÍNSKÝ KRAJ – Milovníci kávy se mohou radovat. Již v pondělí začíná jejich oblíbený Kávafest, který nabídne týdenní kofeinový maraton s účastí pětadvaceti různých kaváren z kraje. Vše […]\nVsetínské vratné kelímky se dočkají nové edice. Setkáte se s nimi už v prosinci\n4. 11. 2019 Kateřina Špačková Zlínský kraj, Zprávy\nVSETÍN – Úspěšným projektem „Je to čistě“ vyhlásilo město Vsetín boj jednorázovým plastům. V letošním roce si kelímky s ovečkou získaly nejen oblibu návštěvníků veřejných akcí, ale […]\nVýstava Perníčky na zámku Vsetín\n7. 11. 2019 Ivana Ptáčková Co se chystá, Zlínský kraj\nVSETÍN – Pokud máte rádi vůni čerstvě napečených perníčků, je pro vás tato výstava ideální. Chcete se dozvědět více o historii perníčků? Nezapomeňte navštívit zámek […]


Marie Petrová z Beskyd oslavila 100 let. Jaký je její recept na dlouhý život? - Frýdecko-místecký a třinecký deník\nMarie Petrová z Beskyd oslavila 100 let. Jaký je její recept na dlouhý život?\n/FOTOGALERIE/ Překrásné sté narozeniny oslavila 20. srpna paní Marie Petrová v Ostravici. Popřát jí přijel také náměstek hejtmana Moravskoslezského kraje Jiří Navrátil spolu se starostkou obce Ostravice Pavlínou Stankayovou.\n100 let oslavila Marie Petrová v domově pro seniory Medela v Ostravici. | Foto: Archiv obce Ostravice\nPaní Marie se narodila 20. srpna 1920 a dle jejího receptu na dlouhý život stačí být akční, pracovitý, mít zájem o veřejné dění, překonat všechny životní krize a mít smysl pro humor.\nPaní Maruška je ze tří sourozenců a narodila se jako nejstarší, oba sourozence přežila, stejně jako svého prvního manžela, který zemřel v koncentračním táboře a svého syna Pavla. Se svým druhým manželem vychovali dvě děti, postavili rodinný domek, a pomáhali i s výchovou čtyř vnoučat. V současné době se rodiny rozrostly o další 4 pravnoučata a 2 prapravnuky.\nVítání občánků se ve Frýdku-Místku obnoví v září\nVitální seniorka celý život pracovala v továrně, věnovala se ručním pracím, zahrádce, vnoučatům a měla zájem o dění v obci. V důchodu pracovala ve škole v Tiché, kde připravovala dětem svačinky. Časem se musela Marie vyrovnat také se smrtí druhého manžela. Dodnes ji navštěvují její sousedky, spolupracovníci a vzpomínají i známí. Ona sama často a ráda vzpomíná také na paní ředitelku školy v Tiché Jarku Vlčkovou.\nKdyž Marie onemocněla a nemohla žít sama, našla si byt v Domě s pečovatelskou službou ve Frenštátě pod Radhoštěm. Později, po zhoršení zdravotního stavu, začala žít v domově pro seniory Medela v Ostravici, kde ji pravidelně navštěvuje i její rodina.


Notice: Undefined variable: errtype in /DISK2/WWW/rosicko-oslavansko.cz/www/_include/_fce.php on line 444 Rosicko-Oslavansko na počátku 20. století / Hornictví / Historie / Vlastivědný spolek Rosicko-Oslavanska\nO člověku platí, že jen nestačí, aby byl schopný a nadaný, ale musí mít také trošičku štěstí být v pravý čas na pravém místě, aby měl možnost své schopnosti a ambice uplatnit. Také obce a města mají své osudy, ale je tomu naopak, musí mít štěstí, aby zde byli ve správný čas správní a schopní lidé. Oslavany, Zbýšov a celé Rosicko-Oslavansko toto štěstí na počátku 20. století mělo.\nNa sklonku roku 1900 zemřel tehdejší centrální ředitel Rosické báňské společnosti Hugo Rittler. Na jeho místo nastoupil 1. ledna 1901 ing. Jaroslav Jičínský, mladý báňský odborník na slovo vzatý. Bylo mu teprve 31 roků. Před tím působil na několika dolech v Moravské Ostravě, kde byl dlouhá léta centrálním ředitelem jeho otec Vilém Jičínský. Jaroslav se stal pokračovatelem jeho práce. Před nástupem do našeho revíru byl vedoucím závodu dolu Terezie. Zúčastnil se také výstavby dolu Oskar, tehdy nejmodernějšího dolu v Ostravě a při nepřerušené těžbě řídil přestavbu tehdejší hluboké jámy Terezie. Navíc vykonal řadu náročných studijních cest do uhelných revírů jak v Rakousku-Uhersku, tak v Německu, Polsku, Belgii, Francii, Holandsku, Srbsku a Anglii. Všechny své zkušenosti v plném rozsahu uplatnil po svém nástupu na Rosicko-Oslavansku.\nV roce 1900 pracovalo v dolech a zastáveckých železárnách v našem revíru celkem 3 300 zaměstnanců, mezi nimi i zbýšovští občané. Ve Zbýšově těžila společnost Láska Boží dvěma doly, a to dolem Antonín (zaražený v roce 1846, těžit začal v roce 1848) a dolem Jindřich (zaražený v roce 1854, těženo od roku 1856). Rosická báňská společnost působila v té době nejen na Zastávecku, ale také ve Zbýšově , Padochově a Oslavanech. Zbýšovské a oslavanské doly zakoupila v roce 1882 od vídeňské Innerberské společnosti, která tyto doly zakoupila v roce 1869 od Müllerova těžařstva. Ve Zbýšově v té době těžila dolem Simson (zaražený v roce 1848, těženo od roku 1853), na který byla koncem 19. století převedena těžba i z důlního pole dolu Anna. V Padochově RBS těžila dolem Františka (zaražený v roce 1848, jehož veškerý movitý a nemovitý majetek získala v roce 1865). Fúzí těchto dvou těžařských společností došlo ke změně, neboli doplnění vedení RBS, kam vstupují těžaři Kleinové a dr. Ullrich a Bedřich Klein vstupuje do vedení železáren. V severní části revíru bylo v té době těženo uhlí dolem Julius v Zastávce (zaražený v roce 1870 a v roce 1877 uvedený do provozu) a dolem Ferdinand v Babicích (zaražený v roce 1856).\nV Oslavanech se v té době prakticky uhlí netěžilo. Důl Kukla, zaražený v roce 1861 (tedy před 150 lety), byl jámou větrací a odvodňovací pro těžící důl Františka v Padochově. Pokud se nějaké uhlí z dolu Kukla vytěžilo, bylo spotřebováno pro vlastní provoz, sporadicky také pro oslavanský cukrovar. Ten byl vybudován v roce 1850, celoročně zaměstnával asi 40 pracovníků a v sezóně jich zde pracovalo až 700. Cukr se vyvážel i do zahraničí, dokonce až do Japonska. V Oslavanech v té době pracovalo několik drobných řemeslníků, dva mlýny, cihelny a vápenka. Kromě oslavanského statku zde větší pracovní příležitost kromě dolů nebyla. Samostatnou kapitolu si zaslouží činnost velkého cukrovaru rosického, činnost rosických skláren a dalších provozoven tehdejší doby.\nPo nástupu ing. Jičínského dochází k obrovským změnám v modernizaci dolů. Do té doby byly všechny těžní věže v revíru dřevěné. Pod vedením ing. Jaroslava Jičínského jsou budovány železné konstrukce těžních věží, doly jsou modernizovány a vybavovány novými, výkonnějšími těžními stroji, v dole se modernizuje větrání, doprava, zavádí se využívání stlačeného vzduchu ,budují se visuté dopravní lanové dráhy atd.\nJe také pozoruhodné, jak se po nástupu Jaroslava Jičínského mění i národnostní složení vedení těžařské společnosti. Do té doby byla těžařská Rosická báňská společnost vyloženě německou společností, rovněž tak obec Zastávka s německými školami. Ing. Jaroslav Jičínský se za svého působení v RBS snažil dosazovat na úřednická místa Čechy. Ve vedoucích místech do té doby byli převážně jen Němci.\nNejvětším oříškem se stala jižní část revíru. Uhelné zásoby nevytěženého důlního pole přímo vyzývaly k těžbě. Jenže horší kvalita uhlí z této části revíru neměla odbyt. V roce 1903-06 přichází Jaroslav Jičínský poprvé s návrhem - vybudovat v Padochově u dolu Františka elektrárnu, která by byla zařízená na spalování uhlí horší kvality právě z této jižní části revíru. Tehdy záměr neprošel. V té době měla RBS elektrárnu ve Zbýšově na koksovně a na třídírně dolu Jindřich a také na dole Julius. Byly to elektrárny jen závodní. Jenže brněnský průmysl se rozrůstal a hlad po elektřině rostl a tím i tlak na vybudování přespolní elektrárny. Vše svědčilo pro Oslavany. Byl zde potřebný zdroj vody z řeky Oslavy a především zde byly nevytěžené zásoby uhlí, které existenci elektrárny umožňovaly. Bez tohoto zdroje by záměr na vybudování elektrárny vůbec nevznikl.\nA v roce 1911, tedy právě před 100 lety, vypukl v Oslavanech nebývalý stavební ruch. Byla zahájena mohutná rekonstrukce a přestavba dolu Kukla na centrální důl celé jižní části revíru. Projekt vypracoval ing. Jaroslav Jičínský. Všechny staré budovy dolu byly zbourány a vybudovány nové. Důl byl prohlouben, vybetonován, byla zde vybudovaná železobetonová těžní věž , do které byl umístěn těžní stroj. Podrobnosti rekonstrukce jsme si popisovali ve zpravodaji již několikrát. Důl Kukla se zkrátka stal jedním z nejmodernějších dolů tehdejšího Rakouska Uherska.\nVe stejném roce, tedy v roce 1911, se začala podle projektu německé společnosti AEG UNION budovat oslavanská elektrárna. Za neuvěřitelný rok a půl byla elektrárna dána plynule do provozu. V roce 1913 již dodávala elektrický proud až do Brna. Oslavanská elektrárna byla první přespolní velkokapacitní elektrárnou v našich zemích a dodávala do Brna elektrický proud o nejvyšším napětí v tehdejším Rakousku-Uhersku. Stala se také jednou ze čtyř elektráren, které dostaly za úkol elektrifikovat celou Moravu. A v roce 1913 si oslavanští občané, ale také zbýšovští občané, poprvé rozsvítili ve svých domovech žárovku a mohli sfouknout svíčky a petrolejky. Byl to tehdy naprostý zázrak. Jen obyvatelé Oslavany-Dolina si na elektřinu počkali až do 15. března 1946, teprve tehdy si mohli poprvé posvítit elektrickými žárovkami.\nJeště k jedné obrovské události v té době došlo. V souvislosti s výstavbou oslavanské elektrárny byla dána do provozu železniční dráha Kounice – Ivančice - Oslavany (KIOD). Dne 14. července 1912 přijel z Dolních Kounic do Oslavan první vlak.Do té doby museli cestující z Oslavan jezdit na kounické nádraží dostavníky a kočáry. Dopravu zboží a materiálu z kounického nádraží obstarávaly formanské vozy. I těžké stroje pro stavbu elektrárny musely být ještě z části dopravovány formanskými vozy taženými třemi páry volů. Poslední stroje byly již převáženy železnicí. O něco později byla vybudována ještě železniční vlečka, která vedla na uhelné prádlo, nebo-li třídírnu uhlí. Třídírna byla zprovozněna v roce 1914 pod dolem Kukla v Oslavanech a uhlí z dolu bylo dopravováno do třídírny Bleichertovou dopravní lanovou dráhou. Na objekty třídírny navazovala elektrárna. Železniční vlečka z třídírny, jednokolejka, pokračovala dále po mostě přes řeku Oslavu až do cukrovaru.\nPřipomeňme si ještě další díla ing. Jičínského. V létech 1906-8 vybudoval u dolu Simson koksovnu. Stala se jednou z nejmodernějších koksoven ve střední Evropě. Koksárenské baterie a celé technologické zařízení dodala firma Heinrich Koppers Essen-Ruhr. Ke koksovně patřila chemická továrna na zpracování vedlejších koksárenských produktů. Vyráběl se zde koks, dehet, síran amonný a surový benzol. Byla zde také vybudována elektrárna, která vyráběla elektřinu z odpadního koksárenského tepla. Na Simsonu nechal Jičínský vybudovat nové uhelné prádlo. V témže roce dokončil také budování pokusné štoly na zkoušení výbušnosti uhelného prachu. Výbušnost prachu byla po obrovských důlních výbuších řešena v té době celosvětově. Babická Jičínského štola byla druhou dlouhou pokusnou štolou na světě. První byla v Anglii a třetí v Americe.\nJeden smělý záměr ing. Jičínského nebyl naplněn. Ze zkušeností, které získal z pracovních cest v zahraničí, vycházel jeho návrh na výstavbu plynárny ve Zbýšově, kde měl promyšleně rozpracováno využívání uhlí ze střední části rosicko-oslavanské pánve. Ze Zbýšova měl být vybudován plynovod, který by vyrobeným plynem zásoboval Brno. Na tehdejší dobu, snad i na dnešní, opravdu smělý záměr. Avšak v důsledku neshody báňských společností tato snaha, kterou sledoval také to, že se poslední dvě těžařské společnosti v revíru mohou spojit, neuspěla. Ke sloučení RBS a těžařské společnosti Láska boží došlo až v roce 1935.\nPřed sto lety pracovala v Zastávce briketárna, šamotárna, ve Zbýšově koksovna a chemická továrna, byly zde v provozu doly Julius, Ferdinand, Jindřich, Antonín, Simson, Františka, Kukla, Dědičná štola v Oslavanech. V Zastávce pracovala železárna s martinskou pecí, kovárnou, dobře vybavenou válcovnou se 14 pudlovacími pecemi. Bohužel, martinská pec a válcovna byly 1. 1. 1903 ing. Jičínským zastaveny pro poruchovost, ale v roce 1910 již zde vyvíjela činnost německá firma Strebelwerke z Mannheimu.V revíru byly v provozu cukrovary, cihelny, pekárny, sklárny atd. Rosicko-Oslavansko v té době patřilo k nejprůmyslovější části Brněnska.\nIng. Jaroslav Jičínský po dovršení modernizace v našem revíru v roce 1914 odešel do Maďarska-Pětikostelí (Pécs), kde do té doby působil jako technický poradce. Vyhověl tak žádosti majitelů První dunajské paroplavební společnosti a pak ve funkci ředitele realizoval rozsáhlou rekonstrukci celého revíru s několika doly a výstavbu elektrárny. Mimo jiné zde vybudoval důl, který byl věrnou kopií dolu Kukla v Oslavanech (má být ještě v provozu). V roce 1913 udělila rakouská vláda ing. Jičínskému za zásluhy o hornictví čestný titul c. k. horního rady a v roce 1922 mu udělila Vysoká škola báňská v Příbrami titul doktor honoris causa.\nProf. dr. ing. Jaroslav Jičínský byl mimořádnou osobností nejen v české montanistice, ale i v zahraničí. Ve Zbýšově nám jeho osobnosti připomíná těžní věž dolu Simson, která byla spolu s přestavěnou původní těžní budovou vyhlášena v roce 1987 památkově chráněným objektem. V Oslavanech osobnost Jaroslava Jičínského připomíná těžní věž dolu Kukla a i tato těžní věž se stala v roce 2009 památkově chráněným objektem a v současné době prochází úžasnou památkovou rekonstrukcí.\nJen s velkým obdivem a úctou můžeme s odstupem sta let hodnotit aktivitu, schopnosti a výsledky práce tehdejší generace.


Při pátečním programu v rakouském Linci se z českých jezdců nejlépe dařilo Lindě Portychové, která zvítězila s Copin’s Boyem v soutěži s výškou překážek do 135 centimetrů. Ve stodvacítce byl nepřemožitelný Viktor Skutecký a Jolly Joker.\n16.04.2021 20:52 Rubrika: Sport\nTaké v sobotu 20. února předvedlo několik českých jezdců pěkné výkony při Sunshine Tour ve španělském Vejeru de la Frontera. Nejlepší umístění zaznamenala Kristína Vítek s Kamirezem van Orchid´s. Dařilo se i Lindě Portychové s klisnou Falino.\n20.02.2021 19:05 Rubrika: Sport\n18.02.2021 19:36 Rubrika: Sport


Čínský Prezident Si Ťin-pching:Historické forte čínsko-českých vztahů\nNa pozvání prezidenta Zemana vykonám státní návštěvu České republiky. Je mou první v ČR poté, co jsem se stal prezidentem Čínské lidové republiky. Těším se, že s prezidentem Zemanem a dalšími českými představiteli pozvedneme za nové situace úroveň čínsko-českých vztahů a podrobně si vyměníme názory na významné mezinárodní i regionální otázky.\nČesko je země skvělých lidí. Je to země s půvabnou krajinou a bohatým kulturním a historickým dědictvím. Českou republiku jsem poprvé navštívil již v 90. letech minulého století. Pracovitý a nadaný český lid, rychlý ekonomický i společenský rozvoj země a česká kultura symbolicky napájená řekou Vltavou ve mně zanechaly hluboký dojem.\nVaše země je jednou z prvních, které uznaly novou Čínu a navázaly s ní diplomatické styky. Po 67 let od tohoto okamžiku se naše tradiční přátelství stále prohlubuje. V 50. letech minulého století navštívil Čínu slavný český malíř Zdeněk Sklenář a spřátelil se tu s čínskými výtvarnými umělci Wu Zuorenem, Qi Baishim a dalšími. Po návratu do vlasti vytvořil Sklenář mnoho ilustrací pro čínský román Opičí král o neohroženém opičáku Sun Wukongovi, který zvládá 72 proměn. Jeho obrázky si vysloužily přezdívku „73. proměna opičáka Suna“. „Krtečkovy příhody“ jsou zase první zahraniční animovaný seriál, který běžel v Číně, a roztomile naivní, laskavá a statečná animovaná postavička Krtečka si mezi čínským dětským publikem vydobyla velkou oblibu. V Číně jsou všeobecně známé i symfonická báseň Má Vlast Bedřicha Smetany a román Jaroslava Haška Dobrý voják Švejk.\nUž čtyři setkání\nRozvoj čínsko-českých vztahů v posledních letech připomíná vozidlo, které se zařadilo do rychlého pruhu. Během dvou let jsem se čtyřikrát setkal s prezidentem Zemanem, s nímž jsme dosáhli širokého souhlasu v posilování výměny na vysoké úrovni, v prohlubování strategické vzájemné důvěry a růstu spolupráce v nejrůznějších oblastech. Na konci roku 2015 podepsaly naše vlády memorandum o porozumění a o společné podpoře iniciativy „Pásmo a Stezka.“ To otevřelo ještě širší prostor pro výměnu a spolupráci v různých oblastech.\nČína je již mnoho let největším obchodním partnerem ČR mimo Unii a Česko je druhý největší obchodní partner Číny ve střední a východní Evropě. V roce 2015 dosáhl obchod ČLR-ČR 11 miliard USD. Čínsko-česká spolupráce v jaderné energetice, financích, letectví, vědě a technice i zemědělství se trvale rozvíjí a její úroveň má stoupající trend. Společnosti z Číny i z ČR investují a podnikaají v druhé zemi. Tyto aktivity se rozvíjejí rychlým tempem.\nPřímé kontakty mezi lidmi a kulturní výměna obou zemí nabyla na živosti. ČR se stala pro čínské turisty destinací snů. V roce 2015 navštívilo Česko už přes 300 tisíc čínských turistů, nejvíc v historii. Cestovní ruch je skvělou vizitkou čínsko-české spolupráce. V Česku začala pracovat první klinika čínské medicíny ve střední a východní Evropě. Na vzestupu jsou čínsko-česká spolupráce ve filmu a televizi. Čína bude v roce 2022 pořádat Olympijské hry. To otevírá dobrou příležitost k posílení sportovní výměny.\nMoje nynější návštěva ČR je také mou první v zemích střední a východní Evropy ve funkci hlavy ČLR. Čínu se zeměmi střední a východní Evropy (SVE) pojí dlouhé a hluboké přátelství. Díky silné politické vůli obou stran a s oporou ve veřejném mínění se tato kooperace pod názvem „Spolupráce 16+1“ rychle rozvíjí. Během posledních čtyř let Čína a země SVE se vzájemným respektem, všestranným prospěchem a otevřeností společně vytvořily systém k naplnění této spolupráce činorodostí. Společná podpora postupně dala „Spolupráci 16+1“ už vyzrálou úroveň - a tak sklízíme první výsledky. Součinnost Číny a zemí SVE v rámci iniciativy „Pásmo a Stezka“ a posilování vzájemných strategických vazeb pak „Spolupráci 16+1“ dodaly nový impuls a otevřely jí širší prostor.\nv rozvoji spolupráce\nEvropská unie je ve všech ohledech strategickým partnerem Číny. Během mé návštěvy v sídle EUe v březnu 2014 jsme s unijními představiteli navázali partnerské vztahy ve čtyřech základních směrech: týkající se míru, hospodářského růstu, reforem a kulturního rozvoje. Tím jsme vytyčili strategický směr čínsko-evropských vztahů v novém období.\nV roce 2015, kdy se slavilo 40. výročí navázání diplomatických styků Čína-EU, se obě strany rozhodly podpořit propojení rozvojových strategií – iniciativy „Pásmo a Stezka“ a Investičního plánu pro Evropu, a založit společný Čínsko-evropský investiční fond a platformu pro interoperabilitu. Tím vznikl nový rámec pro praktickou spolupráci. Vztahy mezi Čínou a Unií jsou tak právě v nejlepší fázi své existence a stojí před bezprecedentními historickými příležitostmi.\nV současnosti Čína i EU prosazují strukturální reformy a posilují tempo ekonomického a sociálního rozvoje. Čínský lid právě usiluje o komplexní vybudování stabilní společnosti a neúnavně prosazuje „dva stoleté cíle“ a velké obrození čínského národa neboli „čínský sen“. Nový národní pětiletý plán ekonomického a sociálního rozvoje akcentuje inovativní, koordinovaný, ekologický, otevřený a sdílený koncept rozvoje. Jde o stabilní růst, o změnu způsobu rozvoje a o strukturální změny tak, abychom v příštích pěti letech udrželi středně vysoké tempo růstu. Unie právě usiluje o zachování dynamiky hospodářského oživení a výrazně zvyšuje konkurenceschopnost ekonomiky. Na tomto pozadí si rozvojové strategie Číny a EU do velké míry odpovídají a spolupráce obou stran má výrazný potenciál a perspektivu. Čína je ochotna táhnout s Unií za jeden provaz a v duchu win-win spolupráce, tedy výhodnosti pro obě strany, společně přispívat k rozvoji světové ekonomiky.\nSpolupráce Číny se zeměmi střední a východní Evropy a rozvoj vztahů Čína- EU potřebují oporu v silných bilaterálních vazbách. Čína a ČR v současnosti stojí před významnou historickou příležitostí pro rozvoj vzájemných vztahů. Těším se, že díky nynější návštěvě společně s představiteli ČR pozvedneme vztahy na novou úroveň a podpoříme další rozvoj „Spolupráce 16+1“ a čínsko-evropských vazeb.\nO co tedy jde především:\n- posílit politickou důvěru, a tím jasně vytyčit směr rozvoje.\n„Aby strom vyrostl do výšky, je třeba zpevnit jeho kořeny.“ Čínská a česká strana by měly neprodleně zvýšit pozici vzájemných vztahů, nahlížet na ně ze strategického nadhledu a z dlouhodobé perspektivy a na základě zásad vzájemného respektu a svrchovanosti identifikovat a podporovat klíčové zájmy druhé strany. Tak dlouhodobě zajistí zdravý a stabilní rozvoj i celkové směřování vzájemných vztahů.\n- posílit strategické vazby, a tím uvolnit potenciál spolupráce.\nČínská a česká strana by měly využít podpisu memoranda o porozumění mezi vládami obou zemí o společné podpoře iniciativy „Pásmo a Stezka“ jako významné příležitost a na jejím základě trvale prohlubovat propojení rozvojových strategií a vizí. Jde o to dál společně vybírat a připravovat významné projekty, aby se brzy dostavily výsledky .\n- posílit ekonomickou a obchodní spolupráci, a přinést tak prospěch obyvatelům obou zemí.\nBěhem více než třiceti let reforem a otevírání se světu si Čína vybudovala poměrně silné postavení v kapitálové, technologické i výrobní sféře. Její přednosti jsou zjevné především ve výstavby železnic a jaderných elektráren. ČR leží v srdci Evropy a kromě výhodné polohy mezi její přednosti patří silná průmyslová základna. Jejími jedinečně silnými stránkami jsou strojírenství, automobilový a letecký průmysl. Čínská strana je ochotna vzít odvětví průmyslu jako základ, podpořit spolupráci výrobních kapacit a podporovat praktickou spolupráci ve finančnictví, komunikaci, průmyslu vyspělých technologií, nanotechnologiích i ochraně životního prostředí, aby obyvatelé obou zemí měli z této spolupráce stále větší prospěch.\n- posílit přímé kontakty mezi lidmi a kulturní výměnu a přizpůsobit je požadavkům doby.\nČínský a český lid si vždy vážil kultury druhé strany. O to více je to patrné v posledních letech. Chceme pokračovat v rozšiřování kultury, vzdělávání, filmu a televize, cestovního ruchu i zdravotnictví a podporovat přímé kontakty mezi mládeží a studenty, aby se tradiční přátelství předávalo z generace na generaci a bylo stále pevnější.\n- posílit regionální spolupráci a využít její širokou platformu.\nČR vždy aktivně podporovala a aktivně se účastnila spolupráce mezi Čínou a zeměmi SVE, při kooperaci ve zdravotnictví a regionů se mezi zeměmi střední a východní Evropy byla vždy v popředí a ve spolupráci „16+1“ hrála aktivní a důležitou roli. Jsme ochotni společně se zeměmi střední a východní Evropy včetně ČR usilovat o větší a silnější „Spolupráci 16+1“.\n- posílit spolupráci mezi Čínou a EU a společně vytvářet příznivou budoucnost.\nČína a Evropská unie by měly v souladu se současnými trendy míru, rozvoje, spolupráce a společného prospěchu trvale prohlubovat strategickou vazbu v rozvoji obou stran, posilovat komunikaci a koordinaci na mezinárodní scéně a společně usilovat o stále vyšší úroveň komplexního strategického partnerství Čína-EU .\nNa závěr to vše vzletně vyjádřím takto: Zahrajme společně forte v symfonii čínsko-českých vztahů! Pracujme rukou společnou a nerozdílnou pro rozkvět ve spolupráci mezi Čínou a zeměmi střední a východní Evropy a čínsko-evropských vztahů!


Těžké chvíle pro veřejnoprávní média teprve přijdou - EchoPrime.cz\nJde o skutečný milník vývoje českých veřejnoprávních médií?\nŘeditel Českého rozhlasu René Zavoral před radou veřejnoprávního média kritizoval práci reportéra Janka Kroupy, který se zaměřil na firmu Agrofert a její hospodaření na 1700 hektarech jí nepatřících pozemků a pobírání dotací na ně. V podobném duchu se vyjádřil i v rozhovoru pro TV Barrandov v rozhovoru s Alex Mynářovou. Podle kritiků je Agrofert v podobné situaci jako mnoho jiných zemědělců, kteří pracují i na pozemcích, jejichž vlastnický status je – třeba kvůli restitucím – neujasněný. Reakce na Zavoralův postup byla možná ostřejší, než čekal, kauza byla široce medializovaná a interpretovaná jako příznak politického glajchšaltování veřejnoprávního média. Proti ředitelovu postupu se v dopise ohradilo i více než dvě stě zaměstnanců ČRo. Po setkání se zaměstnanci ředitel svoje prvotní vyjádření zmírnil. O tom, jestli otevřený konflikt ve veřejnoprávním rádiu byl první vlaštovkou důraznějšího utužování poměrů nejenom v médiích, a možném dalším vývoji Týdeník Echo hovoří s právníkem a někdejším novinářem Tomášem Němečkem, publicistou a spolupracovníkem ČRo Adamem Drdou a bývalým členem Rady Českého rozhlasu Ivanem Tesařem. Představuje podle nich Zavoralovo vystoupení proti Kroupovi skutečně nějaký milník vývoje českých veřejnoprávních médií?\nTesař: Když se podívám na způsob, jakým se v té věci chovala rozhlasová rada, tak to pro mě přelomové je. Na jejím jednání v listopadu vystoupili místopředseda Tomáš Kňourek a radní Vítězslav Jandák proti Kroupově reportáži, protože problém se podle nich týká i jiných zemědělců a vysílání reportáže bylo špatně načasované. Přitom rada přímo do podoby vysílání zasahovat nesmí a za mého působení v ní taky podobné věci neřešila, do jednotlivých reportáží nevstupovala. Už to se dá považovat za přelomové. Dá se v tom vidět předstupeň cenzury, stavu, kdy rada bude rozhodovat o podobě vysílání, o tom, kdo a jakým způsobem bude to které téma zpracovávat.\nNěmeček: Žijeme teď ve zmatené době, země je bez „dopravního značení“. Od roku 2013 byly prakticky předefinovány některé základní instituce – třeba prezidentský úřad, politická strana nebo hlavní média v zemi. Z toho plyne také zmatek a dezorientace. A René Zavoral se zorientoval a možná preventivně se přihlásil na stranu toho, kdo v tom zmatku působí jako nejsilnější. Máme-li ale mluvit o přelomech, milnících, tak mě překvapilo, kolik lidí uvnitř Rozhlasu se proti ředitelovu postupu ohradilo.\nDrda: Už pět let tu probíhají zásadní změny ve veřejném životě, což se projevuje mimo jiné tím, že z dříve okrajových jevů se stává norma. Místopředseda rady ČRo pan Kňourek by byl ještě před pár lety vnímán jako zástupce marginálního extrémního názorového proudu, ale teď má funkci a ovlivňuje veřejnoprávní Rozhlas. Když se podíváte na slaboduché agresivní texty, které publikuje v Parlamentních listech a které jsou přímo protiklad zásad, jimiž se veřejnoprávní žurnalistika řídí, uvědomíte si, jak je to absurdní. Ředitel Zavoral postupoval s tímhle člověkem ruku v ruce, používal přitom babišovskou rétoriku (obvinil autory reportáže z „účelového načasování“) a dal najevo, že v tématech, jako je Agrofert a Babiš, by se měli zaměstnanci držet při zdi. To mi připadá přelomové. Kdyby proti tomu redaktoři nevystoupili a kdyby se o té kauze tak široce nepsalo v jiných médiích, tedy kdyby to prošlo, bylo by to bezprecedentní. Ředitel narazil, musel vzít trochu zpátečku. To je dobré, ale neřekl bych, že tím potíže končí.\nAno, ředitel ČRo seznal, že nějak „zabrousil“, a musel proto pak „vybrušovat“. Souvisí to ale s unikátností současné situace, kdy – jak říká Tomáš – chybí dopravní značení. Jenomže to tak asi dlouho trvat nebude. Přijde čas, politická situace bude stabilizovaná a vyjasněná a značky budou na místech. Co pak? Může i potom ten způsob protestu, jaký jsme viděli v případě Kroupovy reportáže, být i nadále účinný?\nTesař: Já jsem skeptik, i když mě těší to vzepětí zaměstnanců Rozhlasu. Už v téhle době, která není úplně konsolidovaná, rozhlasová rada sedmi hlasy podpořila ředitele a jeho interpretaci jedné ze třech analýz, které v té věci zadal. Probíhá to tak, že členové rady dostanou v jedenáct večer před dnem zasedání mailem tři analýzy, jejichž vypracování zadal ředitel. Dřív si přitom analýzy rada zadávala sama a na jejich prostudování měli členové dost času. Teď ale jdou na zasedání, kde jednomyslně odhlasují, co ředitel potřebuje. Vyslechnou, že dvě z těch tří analýz nesplňují nějaké podmínky, že správně je jenom jedna, která říká to, co ředitel prezentuje. Ale když si ty tři analýzy přečtete, zjistíte, že všechny došly k plus minus stejným závěrům, operuje se v nich pojmem „veřejný zájem“, konstatuje se v nich, že Agrofert je kvůli velikosti firmy a politické a mediální moci Andreje Babiše něco jiného než drobný soukromý zemědělec. A i tak členové rady odhlasují, co je potřeba. Předcházejícího dne jsem přitom od některých z nich dostával hodně esemesek, kde psali, že budou hlasovat jinak. Nenašel se nikdo, kdo by se aspoň zdržel.\nDrda: Veřejnoprávní média jsou ve zvláštním postavení, zákon jim sice garantuje nezávislost, ale nové poměry se v nich projevují, protože zákony nestačí, když není dobrá vůle. Ten konflikt, tedy snaha o jejich pacifikaci, bude dál probíhat. Těžko říct, co by třeba novináři v Rozhlase měli v takové situaci dělat. Vzepětí, ke kterému teď došlo, by muselo být trvalé, ale novinářskou práci nemůžete dělat v soustavném konfliktu s nadřízenými, takhle se nedá pracovat. Zaměstnanci Rozhlasu se nemohou opřít o Syndikát novinářů, protože to je směšná organizace, která nemá autoritu, nijak zvlášť jim nepomohou odbory, v Radě ČRo nesedí nikdo, kdo by razantně hájil volnější novinářskou práci. Signatářů protestního dopisu je přes dvě stovky, v ČRo ale pracuje několik tisíc lidí. Ředitel Zavoral tenhle nepoměr v rozhovoru pro DVTV taky připomínal.\nZleva Ivan Tesař, Tomáš Němeček, Ondřej Štindl a Adam Drda. - Foto: Jan Zatorsky\nNěmeček: Když jsem v posledních týdnech mluvil s některými lidmi z Rozhlasu o tom, co se v téhle situaci dá dělat, říkal jsem: Napište otevřený dopis, nikdo ať z Rozhlasu neodchází, pokud by někdo dostal výpověď, ať se brání. Bavím se tady o nějaké politické odpovědi na to, co se stalo. Já si ale myslím, že by měla být především novinářská. Byla tady otevřena nějaká kauza, která souvisí s firmou Agrofert. Ta kauza by měla být nějak dokončená, dění kolem té firmy by se měla věnovat náležitá pozornost. Tímhle způsobem může Rozhlas ukázat, jak na tom teď je, jestli tam třeba bude i něco o televizi Barrandov, kam chodí pan Zavoral ukazovat, jak hraje badminton, a stěžovat si paní Mynářové na svoje podřízené. Samozřejmě je taky možné, že to tu půjde podobnou cestou jako na Slovensku, kde nový ředitel RTVS zrušil pořad Reportéři, a investigativní skupiny a pořady, které v českých veřejnoprávních médiích existují, budou postupně zanikat.\nVe sporech o veřejnoprávní média se často a už dlouho operuje s představou vyváženosti, která by měla spočívat v tom, že všichni si ke všemu řeknou to svoje, médium to jenom zaznamená.\nDrda: To je taková stará bolest veřejnoprávních médií. „Vyváženost“ by měla znamenat, že třeba novináři Rozhlasu nebudou zvýhodňovat nějakou politickou stranu jen proto, že je jim názorově blízká, že nezamlčí její potíže, že když informují o nějakém sporu, dají vždycky prostor argumentům pro a proti. Rozhlas také dosahuje vyváženosti tím, že je to obrovská instituce, která si může dovolit pojednávat témata v různých časech a na různých stanicích z různých úhlů „Vyváženost“ ovšem neznamená, že slovo má v každé politické reportáži dostat každý, ať říká cokoli, navíc má novinář taky odpovědnost vůči pravdě a vůči demokracii. Dřív platilo, že některé politické proudy jsou natolik extrémní a eticky sporné, že by jejich představitelé neměli dostávat prostor k vlastní propagaci. To se mění a Rozhlas teď musí najít způsob, jak pracovat v podmínkách rozkladu demokracie, kdy je extremistické a autoritářské myšlení v politice mohutně zastoupeno.\nNavíc lidé jako Tomio Okamura nebo Miloš Zeman jsou na veřejnoprávní média, a především na Českou televizi, silně fixováni. Řekl bych až nevěcným způsobem. Veřejnoprávní média o výsledcích voleb nerozhodují, velký vliv na ně nemají. Ta fascinace jimi může působit až neprakticky, i když jistě, každý nepřítel, proti kterému je možné mobilizovat, se hodí.\nDrda: Tenhle typ lidí prostě z principu štve všechno, co je trochu nezávislé, co nemají pod kontrolou.\nTesař: Už tady zaznělo, že lidé ve veřejnoprávních médiích nemohou pracovat ve stavu permanentního konfliktu s nadřízenými. Proto si myslím, že dojde-li k tomu utužení poměrů, které taky může trvat o hodně déle, než si teď třeba myslíme, je boj o veřejnoprávní média prohraný. To ale neznamená, že by se proti politickým snahám podmanit si je nemělo protestovat, psát proti nim.\nDrda: Já se to snažím nevidět úplně černě. Dokud se v ČR udrží funkční politická opozice a otevřená debata o svobodě slova, bude se ta svoboda snáz probojovávat i ve veřejnoprávních médiích. Český rozhlas v současné době není docela zglajchšaltovaná instituce a není v něm cenzura. Ve společnosti taky nezačala obdoba komunistické normalizace ve smyslu brutálních čistek na všech úrovních a ve všech oblastech. Když dneska Rozhlas poslouchám, uvědomuji si, jak je důležité, kdo to které vydání nějakého pořadu právě dělá. Pokud je to někdo, kdo se nebojí, tak vzniknou lepší rozhovory a dobrý program, pokud je za mikrofonem předstrašený člověk, je to okamžitě znát a vysílání pak bývá takové nijaké. A to je myslím hlavní cíl těch snah: dostat veřejnoprávní média pod kontrolu. Nikoli vytvořit média, která budou v první řadě oslavovat politické vedení a nabádat obyvatelstvo, aby ho milovalo, ale vytvořit šeď a nijakost. To zatím stačí.\nNěmeček: Ale je pravda, že v Rozhlase ta vnímavost vůči potřebám politiky byla vždycky trochu silnější. Pamatuji si, jak před lety vznikla úplná aféra kvůli mému sloupku pro křesťanské vysílání ČRo, tehdejší ředitel Kasík se kvůli němu omlouval Václavu Klausovi a jel se omluvit i do Brna na Ústavní soud, aktivně se do toho sporu zapojil Milan Uhde, o němž pak Jiří Peňás napsal v sloupku, že se chová jako král Lávra. Současná rozhlasová rada je ale intelektuálně nejpodřadnější ze všech, které tu po roce 1989 byly. Třeba ten pan Kňourek, o kterém tu byla řeč. Pamatuji si ho, jak vedl radniční noviny v Praze 8, kde jsem byl zastupitelem. Nenapadá mě, co nežalovatelného by se na jeho adresu dalo říct.\nDrda: Český rozhlas má současně výhodu i nevýhodu, že se na něj soustřeďuje menší pozornost než na Českou televizi. Je v něm víc prostoru, dá se tam dělat dost smysluplných věcí, ale současně se tam dají politické tlaky uplatňovat, aniž by to budilo takové pozdvižení jako v případě ČT. Prudká a veřejná reakce na Kroupovu reportáž vznikla i proto, že byla součástí hlavního proudu, byl to objev rozhlasových investigativců, razantní věc. Já mám do budoucna obavu spíš z toho, co je méně vidět, ale bude to mít horší dopad, z toho, že budou sílit různá pádná doporučení, aby určití lidé tolik nevystupovali v běžném vysílání, aby redaktoři nepoužívali určité termíny, aby určitá témata ignorovali atd. A rád bych připomněl ještě jednu věc: bavíme se o veřejnoprávních médiích, ale zásadní změnou procházejí i soukromá média. To, že Babiš koupil Mladou frontu a Lidové noviny, mimo jiné znamená, že zmizely listy, které dříve otevíraly témata, jež od nich pak přebírali i ostatní, veřejnoprávní média na ně musela reagovat. Tohle se vytrácí.\nMluvili jsme tady o tom, že novináři by měli umět vystupovat jako stav. To je ale dnes těžko možné. Jak by mohlo vypadat společné vystoupení, dejme tomu, lidí z Babišových médií, veřejnoprávních médií, televize Barrandov a Respektu? Bavíme se o nezávislých médiích, kdo ale mezi ně dnes patří?\nNěmeček: To bylo vidět na dopise prosincovém šéfredaktorů k té Kroupově kauze. Společné vystoupení šéfredaktorů důležitých médií má v téhle zemi tradici. Pamatuji, že před lety, když jsem ještě vedl Respekt, jsme se tímhle způsobem protestovali proti snaze šéfa slovenské kontrarozvědky Ivana Lexy zničit novináře Štefana Hríba. Když se podíváme na ten poslední dopis, vidíme na něm sice obdobná jména jako dřív, jenomže třeba Robert Čásenský už neřídí Mladou frontu DNES, ale časopis Reportér.\nTesař: Důležité je, aby to tím dopisem neskončilo, aby se média situaci ve veřejnoprávních médiích věnovala dál.\nDrda: V tom sporu kolem Kroupovy reportáže hrálo roli, že o něm obsáhle a dobře referovaly třeba Hospodářské noviny a Aktuálně.cz. Tedy tituly z nakladatelství Economia, o kterém se už dlouho povídá, že ho Zdeněk Bakala bude muset prodat. To by znamenalo konec nějakého dalšího prostoru pro nezávislejší žurnalistiku. Nakonec tady mohou zbýt jenom dosahem malé tituly jako Hlídací pes, Forum 24 nebo Echo, které budou těžko moci skutečně pohnout veřejným míněním. Ale myslím, že jako brzda snah média úplně zpacifikovat může fungovat členství v Evropské unii, kvůli níž ještě politická moc může mít nějaké zábrany.\nVeřejnoprávní média patří mezi instituce, které by měly fungovat nezávisle na výkonné moci. Jejich úloha bude v případě snahy utužit v Česku poměry velice důležitá. Mohou obstát?\nNěmeček: Myslím, že se tu po roce 1989 podařilo vybudovat poměrně robustní instituce. Jaroslav Faltýnek třeba dal jasně najevo, že si nepřeje, aby policie poslala další žádost o vydání Andreje Babiše. A stejně se tak stalo. Zdejší justice má respekt dokonce i mezi „padouchy“. Samozřejmě záleží na tom, jak soustavný a jakými prostředky vedený ten útok bude. Ale zatím nemůžu říct, že by si české instituce vedly špatně.\nTesař: Ale ty těžké chvíle teprve přijdou.\nJak nás tak poslouchám, je možná naivní představa, že v těch přicházejících nových poměrech bude možné udržet v mediálním a třeba vůbec společenském světě nějaký nikoli bezvýznamný ostrov, řekněme, normality. Sféra, kde by se daly dělat i ty nákladné formy novinářské práce – třeba investigace.\nNěmeček: Mohlo by to tak být, pokud budou existovat osvícení investoři, ochotní třeba riskovat to, že jejich podpora nezávislým médiím jim může přinést zvýšenou pozornost finanční správy.\nDrda: Jenže i tak se zřejmě budou informace, které tahle žurnalistika zjistí, dost těžko šířit.\nTesař: Já jsem z dlouhodobého hlediska optimista. Jasně, čeká nás těžké období, asi delší než pár měsíců nebo let. Ale každý tlak vzbuzuje nějaký protitlak. Má význam snažit se už teď něco dělat, třeba s vědomím, že teď to vyjít nemusí, že je zápas na hodně dlouhou dobu.


Rok zlomu. Evropské politiky čeká zátěžový test - Euro.cz\nDaniel Deyl, 11. 12. 2016\nPříští rok rozhodne, jestli si Evropa udrží svoji unii, mír a prosperitu.\nVíce než sto dětí zemřelo poté, co základní školou v ukrajinském Doněcku otřásl pumový výbuch. Na vině jsou podle všeho polovojenské jednotky spřažené s Kyjevem. Všechny oběti patří k rusky mluvící většině obyvatel oblasti, která je technicky vzato stále Ukrajinou, ale ve skutečnosti je spravována ruskou armádou a jejími sympatizanty.\nReakce Moskvy na sebe nenechala dlouho čekat. Rusko-ukrajinskou hranici, již tak fungující pouze na papíře, překročily ještě ten večer desítky, možná stovky ruských tanků. Původně se mělo za to, že jejich cílem je pod obvyklou záminkou ochrany zájmů (pro)ruské ukrajinské menšiny oblast definitivně ovládnout. Tanky a obrněné transportéry se však v Doněcku nezastavily a pokračovaly na Kyjev.\nTouž dobou se vypravila směrem na východ stejná síla těžké vojenské techniky z Kaliningradu, ruské exklávy vklíněné mezi Polsko a Litvu; z devadesát kilometrů vzdáleného nejzápadnějšího cípu Běloruska jí vyjeli naproti kolegové ve zbrani. Než nastal rozbřesk, obě skupiny se nedaleko polského města Suwałki, tedy na území členského státu NATO, setkaly. Pobaltské státy, další členové Aliance, se najednou ocitly v ruském obklíčení.\nPas nechte doma – zatím\nPokud po přečtení předcházejících řádek běžíte pro cestovní pas, prozatím zadržte; příběh je smyšlený. Hluboké oddechnutí však také není namístě: autorem příběhu totiž není nějaký pomatený rusofobní novinář, nýbrž muž, jehož úsudek jsme si zvykli respektovat – dokonce tak automaticky, že jeho jméno laická veřejnost obvykle ani nezná.\nGenerál sir Richard Shirreff, nejvýše postavený britský voják v hierarchii NATO, byl do roku 2014 zástupcem velitele aliančních sil v Evropě. Příběh ruské invaze na Ukrajinu, jež s sebou nese ovládnutí pobaltských zemí a vpád do Polska, popsal v knize nazvané Válka s Ruskem v roce 2017: Vážné varování z armádního velení, která vyšla letos na jaře. Nestala se bestsellerem; mimo jiné proto, že sir Richard ji psal sám, ač není literát. „Je to literární neštěstí,“ napsal v recenzi střízlivý list Financial Times, ale jako geopolitická vize první třídy má hlubokou důležitost.“\nAutorem předmluvy ke knize je Shirreffův někdejší nadřízený, americký admirál James Stavridis, bývalý vrchní velitel sil NATO v Evropě a muž, o němž Hillary Clintonová dlouho uvažovala jako o možném viceprezidentském kandidátovi. Apokalyptický výjev v úvodu nepochází z pera pološíleného vojáka, nýbrž z mainstreamového politického myšlení.\nZásadním sdělením knihy je, že instituce, které chrání východní Evropu před ruskou agresí, tedy vojensky NATO a politicko ekonomicky Evropská unie, valem slábnou. Tento text má za cíl popsat onen proces slábnutí, jak bude s největší pravděpodobností probíhat v roce 2017. V roce, jenž podle všeho podrobí životaschopnost především Evropské unie zkoušce daleko náročnější, než jsme si v posledních blahobytných a mírových desetiletích zvykli.\nShoda okolností tomu chtěla, že na rok 2017 připadá po celém světě velké množství voleb hlav států a šéfů vlád. Většinou přitom nejde o rutinní proces předávání moci z rukou jedné mocenské skupiny do rukou skupiny jiné, nýbrž o zásadní události ovlivňující budoucí směřování dotyčných zemí.\nUvážíme-li, že volební sezona dává vždy vyniknout politicky výstřednímu jednání, už to samo by vydalo na pěkně živý rok. Důvodem je volební smršť, jež se přežene Evropou. Nejde o pouhý počet zemí, v nichž se o něčem hlasuje; třeba výsledky norských parlamentních a albánských prezidentských voleb by osud kontinentu neměly zásadním způsobem proměnit. Kromě toho však budou Evropané rozhodovat o moci v klíčových zemích, na jejichž budoucím jednání stojí osud současného uspořádání.\nV sázce je mnoho, zajištěním základní bezpečnosti počínaje a udržením relativní prosperity konče. V tomto smyslu, jak bylo řečeno, je klíčovým parametrem politická vůle k jistému stupni jednoty. Posun v očekávání je v tomto smyslu zjevný: kdo si dnes vzpomene na frázi o „stále těsnější Evropské unii“, jež ještě nedávno číhala na každém bruselském rohu?\nRakousko a Hofer\nV případě rakouské prezidentské volby, kterou nakonec vyhrál Alexander Van der Bellen, jde o příběh, na nějž si již začínáme zvykat: populisticky laděný politik zakládá svoji přitažlivost na nesouhlasu s proimigrační politikou Evropské unie, antipatii vůči islámu a na skepsi vůči politickému establishmentu obecně a Bruselu zvláště.\nZvolení Norberta Hofera prezidentem by na praktickém politickém kurzu Vídně mnoho neměnilo (ačkoli před volbami se Hofer kasal, že by propustil vládu, pokud by se nepostavila proti imigraci dostatečně tvrdě). Zvolení první otevřeně antiunijně smýšlející hlavy západoevropského státu by však jistě oslabení evropské jednoty znamenalo, o symbolické podpoře podobným postojům napříč kontinentem nemluvě.\nV italském příběhu ústavního referenda je to ještě horší. Nejpalčivějším problémem jsou tamní banky – jsou tragicky předlužené, když 18 procent jejich půjček nevydělává. Potřebných 360 miliard eur k jejich ozdravení však vláda nesmí (kvůli unijním pravidlům o státní pomoci) ani nemůže (kvůli neveselému stavu státní kasy) bankám poskytnout. To samo o sobě hrozí průšvihem.\nAby toho však nebylo málo, upletl si na sebe premiér Matteo Renzi nepochopitelný bič v podobě ústavního referenda, které nakonec prohrál. Jeho hlavním smyslem bylo posílení exekutivní moci; vítězná strana, i kdyby měla třeba jen deset procent hlasů, by obsadila v dolní komoře parlamentu nejméně 54 procent křesel. Horní komoru, jejíž pravomoci by byly drasticky omezeny, by tvořili regionální vůdci (obvykle ti nejzkorumpovanější politici ze všech, jak skepticky podotýká týdeník The Economist).\nItálie a Grillo\nRenzi podmínil úspěchem referenda svou politickou budoucnost a odstoupil. To znamená předčasné volby, patrně do půli roku 2017 (řádné by se musely konat do května roku 2018). Protože Italové celkem pochopitelně vnímají referendum jako hlasování o spokojenosti s prací stávající vlády, lze očekávat, že Renzi prohraje i volby.\nTakový vývoj by do vlády vynesl opozici v čele – příznačně – s komikem jménem Beppe Grillo. Zneklidňující na tom je, že jeho „pětihvězdičkové hnutí“ hodlá v takovém případě Itálii vyvést z eurozóny. To by byl úder společnému evropskému projektu patrně ještě těžší než brexit. Investiční banka Morgan Stanley odhaduje, že osm největších bank by v případě Renziho rezignace zkolabovalo kvůli ztracené důvěře investorů.\nLe Penová a ti ostatní\nPak to jde ráz na ráz. Francouzi budou v květnu volit prezidenta; podle všeho bude na výběr mezi konzervativcem thatcherovského střihu (jenž ovšem chce rozšiřovat spolupráci s Ruskem) Francoisem Fillonem a Marine Le Penovou, jejíž partaj Kreml zčásti rovnou platí. K Fillonovi se upírají naděje establishmentu; Francie pod otevřeně protibruselsky orientovanou Le Penovou by jistě nebyla tahounem Evropské unie.\nNebude to však mít lehké – s myšlenkou na propuštění půl milionu státních zaměstnanců a zvýšením důchodového věku můžete skončit jako aristokrat na lampě i ve chvíli, kdy proti sobě nemáte populistku formátu Le Penové. Průzkumy veřejného mínění předpovídají, že stejně jako její otec Marine pohoří ve druhém kole voleb; ale věřte průzkumům.\nObzvláštní drama se očekává v Německu, kde spolková kancléřka Angela Merkelová má slušnou naději na čtvrté volební období i přes vlastní přiznání, že by dnes uprchlickou krizi řešila jinak než de facto všeobecným pozváním do své země. Také však lze očekávat, že její pozice bude oslabena.\nPokračování velké koalice se sociálními demokraty se jeví jako pravděpodobné; ale zemské volby ve třech spolkových zemích, jež budou těm federálním předcházet, ještě mohou vydatně podpořit skeptickou Alternativu pro Německo Frauke Petryové. Jednoznačný evropský závazek bude i v Berlíně pod silným tlakem.\nTo je špatná zpráva, protože mezitím se chystají volby rovněž v Nizozemsku, kde má největší šanci na vítězství Geert Wilders. Muž, jenž se profiluje především jako odpůrce radikálního islámu a do role euroskeptického vůdce se dostal jaksi mimoděk, je v současnosti nejoblíbenějším nizozemským politikem. Vládu nejspíš nesestaví, protože se očekává vznik široké koalice právě za účelem nepustit jej do exekutivy. To samozřejmě může průšvih dočasně zažehnat, přičemž klíčové slovo je „dočasně“.\nOd Pekingu po Brasilii\nK tomu přičtěme, že na podzim se chystá obměna politických špiček v Číně. Paradoxně právě v tajnosnubném Pekingu je výsledek znám už předem (pokud nedojde k něčemu naprosto neočekávanému). Po pěti letech vlády prezidenta Si Ťin-pchinga a premiéra Li Kche-čchianga zůstanou na svých místech právě jen oni dva; výběr dalších pěti členů napoví leccos o tom, co považuje prezident Si za priority pro své druhé funkční období.\nTou dobou už bude půl roku ve funkci nový prezident i v druhé politicky nejvýznamnější zemi Orientu, v Íránu; na druhém konci světa budou Brazilci volit parlament, dokonale zdecimovaný korupčním skandálem; jihoafrický prezident Jacob Zuma, asi nejbizarnější politik v dějinách bizarnosti, bude čelit výzvám k odstoupení. Pro pořádek je třeba uvést, že prezidenta budou volit i Indové, ačkoli tamní systém formální hlavě státu mnoho důležitosti nedává a okolnosti tamní volby nejsou obzvlášť dramatické. V Jižní Koreji skončila prezidentka, kdežto v Thajsku budou po více než 70 letech vybírat nového krále. Důvodů k nervozitě je dost a dost.\nNeznámá jménem Trump\nTen největší ovšem sídlí v domově někdejší jistoty, Spojených státech. Veškerá pozornost domácí politické scény bude upřena na nástup administrativy Donalda Trumpa a jeho nominace do celkem čtyř tisíc státních funkcí. Evropa však má v dobré paměti Trumpovo prohlášení o ukončení disproporčně vysoké americké finanční podpory NATO a o skepsi (dost možná realistické) vůči praktické platnosti článku 5 Severoatlantické smlouvy. Dokud platí, že napadnete-li Litvu, napadnete i Spojené státy, mají menší členové Aliance relativní klid. Můžeme si však být jisti, že v Moskvě velmi dobře sledují míru politické vůle k vojenské akci, již závazek vyplývající z článku 5 vyžaduje.\nTím se obloukem vrací řeč do Evropy. Trumpův požadavek na to, aby členové Aliance platili za vlastní bezpečnost více, je logický, ale přichází ve chvíli, kdy na evropské straně není moc z čeho brát, ať už je řeč o penězích samotných, nebo – a to je podstatnější – o vůli. Přičtěme k tomu, že Evropané musejí vyřešit další restrukturalizaci řeckého dluhu, britské spuštění článku 50 o odchodu z EU, finanční černou díru zvanou italské banky a třeba ještě dopad referenda v Katalánsku o nezávislosti na Španělsku. To všechno bude klást na evropskou jednotu vyšší nároky než kdykoli předtím, ve chvíli, kdy její lídři budou slabší v kramflecích než kdykoli v minulosti.\nNervozita si nachází mnoho ventilů. „Všechny členské země Evropské unie by měly zavést euro,“ zareagoval šéf Evropské komise Jean-Claude Juncker na letošní britské referendum o brexitu. „Maďarsko by mělo být vyloučeno z Evropské unie,“ řekl jeho krajan, lucemburský šéf diplomat Jean Asselborn, když Maďaři v říjnu odmítli imigrační politiku EU. Je jistě známkou nejvyššího myslitelného stupně inkluzivity, když podobně razantní zahraničněpolitické názory padají z úst představitelů země, jejíž armáda čítá plných osm set mužů, ale mnoho praktického to nevyřeší.\nRozklad evropské jednoty se přinejmenším prodraží, jak během posledního roku poznali všichni, kdo chtěli projet přes náhle znovu kontrolované jednotlivé unijní hranice. Bezpečnostní dopad může být ještě citelnější; a jakkoli si lze představit i konflikt v nitrounijní, dá se spíše počítat s eskalací konfliktu již existujícího, byť dosud jen v doutnající podobě. V něm nevypadají evropské šance lákavě – a Vladimir Putin to ví nejméně stejně dobře jako Evropané.\nAutoritářský populismus v Evropě\nKolik procent by v říjnu roku 2016 odevzdalo hlas stranám, v jejichž programu hraje významnou roli autoritářský populismus. O metodologii se dají vést spory (například ve Francii jsou započítány hlasy sympatizantů establishmentových republikánů), ale hrubý obrázek je na světě.\nZdroj: The Guardian, YouGov\nEvropa vyzvala k novému začátku v kontrole zbrojení\nPutin promluvil k národu: Máme vnitřní problémy