Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek - Brno - Dárkové poukazy\nKaždý účastník projde patnácti-minutovým školením, kdy mu profesionální instruktor vysvětlí přesné funkce jednotlivých ovladačů v kokpitu a také princip fungování virtuální reality. Jeho zážitek tak bude co nejrealističtější a i co možná nejživější. Poté již nic nebrání užít si následujících 60 minut s kniplem v ruce, a ovládnout tak tento vzdušný koráb dosahující rychlosti až 750 km/hod. Zkrátka adrenalinem nabitá hodina s hlavou v oblacích a s nohama v bezpečí na zemi. Parááááda!\nDárkový poukaz na zážitek "Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek"\nDárkový certifikát k zážitku "Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek" pro vás připravil známý prodejce atraktivních zážitků - Adrop.cz.\nSimulátor L-39 vč. virtuálních brýlí - Brno\nFotogalerie - Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek\nVarianty k zážitku Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek\nLetecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek 60 + 15 minut instruktáž : : 1350 Kč\nLetecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek - Dárkový poukaz na zážitek\nDárkový certifikát k zážitku "Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek" pro vás připravil oblíbený prodejce atraktivních zážitků - Adrop.cz.\nRubriky Letecké simulátory a trenažéry, Vzduch, ZážitkyŠtítky Dárkové poukazy Brno, Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek Brno, Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek dárkový poukaz, Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek Jihomoravský kraj, Simulátor L-39 vč. virtuálních brýlí Brno, Simulátor L-39 vč. virtuálních brýlí Brno poukaz, Zážitek Brno, Zážitkový poukaz - Letecký simulátor stíhačky L-39 jako zážitek\nÚniková hra Kámen mudrců – poukaz na zážitek


Nepoučitelní | Duše a hvězdy\nJe to ode mne možná opovážlivé, co teď napíšu, páč nejsem a nikdy jsem nebyl ani knězem, ani profesorem teologie, ani řiditelem Caritas Internationalis pro Blízký východ a Severní Afriku, ani nejvyšším představeným řeholí v Egyptě. O tom, že bych dobře znal egyptskou hierarchii a bavil se s kardinály, si mohu jen nechat zdát. Média, v nichž vystupuji, mají nepochybně mnohem menší sledovanost, než ty, do kterých se dostane Henri Boulad, a rozhodně nepublikuji v 15 jazycích. A taky jsem ještě nenapsal svůj dopis papeži, takže jsem definitivně bezvýznamný…\nPřesto si myslím, že i bezvýznamný člověk může občas napsat něco rozumného a hodného přečtení a že i největší teolog a znalec hierarchie může napsat neuvěřitelnou snůšku nesmyslů. To první bych rád někdy dokázal, to druhé už má důkazů spoustu, a Bouladův dopis patří k těm nejpádnějším. Profesor Zrzavý nám v hodinách evoluční biologie říkával, že staré a překonané vědecké teorie a hypotézy končí nikoliv vyvrácením, ale až vymřením těch, co je zastávali a prosazovali. Profesor Zrzavý jistě není osoba, jejíž názory bychom měli dávat křesťanům za vzor, ale tenhle postřeh sedí a Boulad ho krásně potvrzuje…\nKde naplno vládne ideologie, rozum otročí. Otročí v okovech a mantinelech ideologie, která jej ovládla. Při zasvěceném pohledu zvenčí musí být každému jasné, že ono liberální ředění katolické víry a nauky, jehož je Boulad proponentem, je minimálně jedním z hlavních motorů církevní krize a že jeho prosazování je vyloženou autodestrukcí pozemské Církve. Ale to, co člověk zvenku vidí, mozek zotročený ideologií prostě přijmout nemůže. A jelikož nemůže popřít fakta, snaží se najít alternativní vysvětlení evidentního neúspěchu. A odpověď, kterou nachází? Víra byla naředěna ještě málo, proto to nefunguje, je třeba ředit víc!!\nNabízí se ovšem otázka: Jak je možné, že se protestantské denominace, které se již naředily na požadovanou úroveň, rozpadají ještě rychleji? Tu odpověď nám samozřejmě otec Boulad zůstane dlužen. Stejně jako odpovědi na další palčivé otázky… Tato krize Církve není první, už jich tu bylo vícero. Vždy se nakonec reformovala, věrná slibu Krista, že moci pekelné ji nepřemohou. A byla snad některá z těch reforem, které ji postavily na nohy, liberální?\nCírkev se nerozpadá a nedegeneruje, protože by byla příliš mravokárná, nudná, nebo staromódní. Už protože taková vůbec není. Církev dnes prostě není důvěryhodná ani přitažlivá. Její oficiální učení je ještě stále v pořádku, ale příliš mnoho kněží i laiků jí dělá ostudu, příliš dlouho a příliš okatě praxe i nejvyšší církevní hierarchie (ale i laiků) oficiální učení církve vyloženě popírá.\nNavzdory tomu, co církev učí, velká část kněží vysvětluje v rámci zdivočelého ekumenismu věřícím, že je jedno, zda je člověk katolíkem, nebo protestantem, a vlastně že nemusí být ani věřící, že úplně stačí Láska a že Peklo je nejspíš prázdné. Na jedné straně hlásá církev nerozlučitelnost manželství, na druhé straně církevní soudy chrlí kvanta absurdních zneplatnění manželství. Na jedné straně Církev učí, že potrat je smrtelný hřích a trestá jeho účastníky exkomunikací, na druhé politiky schvalující potratové zákony, což je zločin mnohem větší, neexkomunikuje. Když nějaký odvážnější biskup jim občas zakáže přístup k přijímání (takových je málo), přichází ještě větší pohoršení, protože politik přejede do vedlejší diecéze, kde sedí na biskupském stolci hodný liberál dle Bouladova gusta, a v rámci chápavé pastorační politiky přijímání dostane.\nZpověď, pokání a hřích představují často pouze zdegenerovanou karikaturu svého původního obsahu, kněží kvůli tzv. pastorační ohleduplnosti už mnohé vážné hříchy ani jako hřích neoznačují (antikoncepce, předmanželský sex) a totálně deformují pohled svých oveček na svědomí a věrouku, když nechávají tyto věci na „jejich svědomí“. Španělští biskupové nedávno předvedli, jak bezkrevnou a nedůstojnou se v jejich podání katolická církev stala, když popřeli jednu ze základních morálních tezí v Bibli: více je třeba poslouchat Boha, než lidi.\nVětšinu katolických škol od pohanských nerozeznáte, liší se jen (často nepovinným) náboženstvím navíc a považují to za přednost. Hlásání víry pohanům a bezvěrcům upadá, církevní představitelé dokonce někde uzavírají dohody s pohanskými náboženstvími, v nichž se zavazují k tomu, že se nebudou dopouštět proselytismu.\nNe, Katolická víra je víra pravá a skvělá, nepotřebuje ředit. Potřebuje být opravdově žitá, potřebuje věrohodné hlasatele, efektivní používání prostředků, které nám dává moderní doba. Právě naředěnost víry, nedůslednost a lenost laiků i duchovních, biskupský postoj „kněží je málo, takže ho nemůžu vykopnout, i když hlásá bludy a dělá ostudu“, slevování v důležitém – to je příčinou úpadku. Cesta otce Boulada ho jen urychlí a prohloubí.\nThis entry was posted on Středa 23.6.2010 at 08:07 and is filed under Katolická církev, Pospíšil, Ignác.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can leave a response, or trackback from your own site.\n33 Responses to Nepoučitelní\nGetsemany muze cist snad jen ten, komu dela bolest duchovni dobre :)\nJe to skvar.\nO tom nepochybuji, občas se ale vyplatí se podívat, co produkují odpadlíci usilující o likvidaci Církve zevnitř.\nNo, především jsou pěkné netýkavky – můj komentář s odkazem na tento nesouhlasný článek neschválili. Klasičtí liberálové.\nV 90. letech mne jeden starý dominikán provázel hudební školou – dnes už opět je to dominikánský klášter – a když jsme procházeli chodbami, ukázal na jedno místo a řekl: Tady bývala vždycky židlička a na ní (spiklenecky mrkl) byla nepřátelská literatura, a odtud si to bratři půjčovali a četli.\nMyslím, že je dobré číst vše. Abychom věděli…\nTo si zas tak úplně nemyslím…\nAle z té židličky si to půjčovali takoví bratři, jako byl P. Dacík, P. Braito a další. A proto tak dokonale dokázali kázat, protože věděli, do jakého světa kážou! Chci-li posoudit svět kolem sebe, musím znát souvislosti. Jak bych poznal dobrou věc. kdybych nevěděl, jak vypadá špatná? Ne, ne, trvám na tom, že je dobré číst (a kolem sebe vidět) vše. A vybrat si to správné srovnáním s tím ostatním.\nAle oni nečetli všechno, jen pár vybraných děl, co za to stály…\nPodle mě záleží na míře duchovní vyspělosti a zralosti. Zkušený kněz smí číst více braku než čerstvý konvertita či člověk zmítaný těžkými pochybnostmi. Navíc kazatelé mají zcela jiné povolání, než nějací rozjímaví mniši nebo třeba kostelnice a prodavačky.\nViz Nea. To co můžeme přijmout aniž by nás to ohrozilo opravdu závisí na duchovní vyspělosti a vzdělání ale také na víře a milosti Boží. Někdy i prosťáčci projdou tam kde by učenec padnul a Bůh si často pro svoje záměry vybírá právě ty. Máme být jako děti, jinak nevejdeme do Království.\nBýt jako děti neznamená být padlí na hlavu.\nDocela by mě zajímalo jak se ten soukromý dopis dostal do medií. Jestli si ho přál zveřejnit otec Boulad, Benedikt XVI. nebo se tam ocitnul podobnou náhodou jako třeba objemný spis o vyšetřování pana Čunka naší pravicovou policií. Ani nad tím se tehdy nikdo nepozastavil japato.\nMyslím si že každý z nás má právo na svůj názor. O tom co bude nebo nebude v naší církvi ale stejně nerozhodujeme my ale svatý otec a koncilium biskupů a hlavně a především samotný Bůh. Na otci Bouladovi se mi líbí přinejmenším jeho pokora, to že se obrací na svatého otce aniž by si činil nároky na nějakou neoprávněnou odezvu a aniž by ho pomlouval za zády a snažil se proti němu někoho poštvat a to že ho respektuje a poslouchá stejně jako koncil. Tak jak se sluší a patří na Ježíšova tovaryše. Jednou z hlavních náplní činnosti tohoto řádu je podporovat a poslouchat svatého otce, za což si vysloužili od Božích nepřátel čestnou přezdívku papežovi psi. Podobně jako se říká dominikánům psi Páně, dle jejich latinského názvu, boji proti herezi a snu matky svatého Dominika. Poslušností a úctou ke svatému stolci vynikal i svatý Ignác z Loyoly, duchovní otec a spoluzakladatel tohoto řádu. Měli bychom si z něho vzít příklad a prosit ho o přímluvu a ochranu.\nJestli se konečně dočkáme Kristova příchodu na který s touhou a láskou čekali již apoštolové tak je velice pravděpodobné že se naplní kniha Zjevení svatého Jana a že nás nečeká příliš mnoho světské slávy, peněz ani misijních úspěchů.\nPodobně jako otec Boulad si nemyslím že by latinská liturgie a neposlušnost vůči církevní autoritě nějak zvlášť oslovila dnešní mladé ateisty. Ani nevím proč ny měly být tak strašně důležité zrovna závěry koncilu v Tridentě. Liturgie se měnila víckrát a pan papež může svazovat i rozvazovat. Existuje třeba i ta kterou nám přinesl svatý Cyril a Metoděj a kterou schválil a posvětil tehdejší svatý otec, stejně jako jejich misi. Díky slovanskému jazyku přijali naši předkové dobrovolně křest, což mnozí současníci považovali za nemožné. Svatý Cyril a Metoděj také dokonale zmařili všechny politické kejkle a spekulace které provázely jejich vyslání. Láskou, poslušností a nadhledem.\nMožná byste si měl ten dopis a moji reakci znovu přečíst, jsou úplně o něčem jiném, než zde píšete.\nJinak pokud jde o poslušnost. Nedostává se jí hlavně odpůrcům tridentu. Nedávný zákaz tridentské mše v Prachaticích biskupem Paďourem je toho krásným důkazem.\nProsím Vás, Václave, nepište už takové nesmysly, už je to opravdu hrozně trapné a pohoršující.\nKlamete lidi a může je to svést na falešnou cestu. Prosím, zanechte toho už.\nJá to říkám pořád: měl by konvertovat ke katarům. To je teď velmi oblíbená akce internetových pošuků.\nNakonec vyjde najevo, že Václav je druhý Bernard. S českou klávesnicí :)\nona totiž začíná sezona melounů, jsou stále lacinější….\nAd Ignác Pospíšil – velmi výstižné! Díky.\nAd Václav – jste trochu naivní. A pokud opravdu nechápete, proč a nač byl Trident tak důležitý, zabořte se do (objektivního) studia dějin Církve. Potřebovali bychom v dnešní době nový Tridnet – a to festovní (o to víc, oč v horší situaci se církev dnes nachází oproti zmatkům souvisejícím s čerstvě nastupujícím protestantismem v 16. stol.)\nNebylo by lepší se zabořit do modlitby, do postu, almužny, Písma svatého a poslouchat Boha i církev ? Na druhou stranu je fakt že jestli Vás zajímají dějiny tak si můžete obstarat nějakou hodnotnou literaturu z Karmelitánského nakladatelství. Tenhle řád tradičně vydává knihy a podporuje vzdělanost. Stejně jako úctu a poslušnost k Bohu a církvi.\nKarmelitani zdaleka nevydavaji vse, co by vydavano byt melo.\nOvsem jednu knihu z jejich produkce vam doporucuji – katechismus. Ac ten Tomaskuv je lepsi.\nAd Václav: Ale kdo tu popírá důležitost modlitby, postu, četby Písma atd.?? Nic takového tu nevidím… Obávám se, že pokud jde o Vaše příspěvky,vystihl to přispěvatel Neab u článku Délka ordinaria v Prachaticích a další…\nKarmelito, právě proto Vám to nestojí za rozčilení ani údiv. Pan Václav se tu od počátku systematicky pokouší na neplnou hubu (na to je moc pokorný a poslušný) tisícerými rozvláčnými příspěvky off-topic usvědčovat okolí z hříchu, pýchy a neposlušnosti, oháněje se fiktivními náboženskými historkami.\nUživatel neab=Nea. Jen mi to tu občas přeskakuje, jak zároveň lezu do Word Pressu ;-)\nOn je pan Václav takový misionář mezi neposlušnými hříšníky, za místo obzvláštního úpadku v této věci zřejmě považuje tyto stránky. Slovo poslušnost se objevuje snad v každém jeho příspěvku a nabývá zvláštní zaťatosti.\nad Nea: Ano, budu se tím nadále řídit :-). Pokud si chce někdo mermomocí namlouvat, že je v dnešní cirkvi všchno v pořádku, protože pravdu by neunesl, je to jeho věc.\nJen doplnění: jsou protestantské denominace, které sice mají ženaté pastory, ale že by tam docházelo k nějakému ředění? Podívám-li se například na Církev bratrskou, která svými evangelikálními důrazy na život podle Písma je v některých ohledech konzervativnější než římskokatolická církev, vidím pozvolný růst. Vznikají nové sbory a kazatelské stanice, přibývá věřících, začínají prosakovat zprávy o nedostatku pastorů.\nŽivot podle Písma? Kdyby v CB, KS, CASD a jiných sektách žili doopravdy podle Písma, vzdali by se svých bludů a vstoupili do jediné Církve, kterou založil Kristus Pán na skále sv. Petra a svatých apoštolů až do konce časů – do Církve katolické.\nOni by tak učinili, kdyby katolická církev prosazovala na jedné straně neředěnou katolickou víru, ale na druhé skutečně vzdělávala a duchovně vedla. To ve většině případů nečiní.\nLatina by je netáhla, to je jasné. Ale mnohem více jim vadí katolická rozmělněnost a povrchnost.\nTo je pravda. A taky vlažnost. Proto se konvertité přidávají radši do radikálnějších sekt, kde „to žije“. Církev by měla ukázat, krom toho, že její učení je pravdivé a její prostředky milosti vedou ke spáse, že je v Ní také prostor pro tvrdou askezi a radikální život s Kristem a nemusí se proto chodit k charošům nebo katarům.\nPodobný úkol jako za časů sv. Dominika.\nPřesně tak, a už vůbec by se neměli přidávat k sedesvakantistům.\nAno, podobná situace je i u katarů a keltů. Zvláště ti si stěžují na flagrantní nedostatek druidů.\nMě už to nebaví číst na těchto stránkách. Včera schválilo Německou euthanasii, v německých školách se žáci učí masturbovat a k masturbaci jsou povzbuzováni, rodiče jsou vyzýváni k sexuálnímu vydražďování svých malých dětí. Taky v Německu. A na těchto stránkách jen kecy, o tom nic. Tolik vaty. A přece jsem se sem po třech dnech znovu podíval. A náhodou jsem začal číst tento článek. Přečtu kousíček a říkám si: Kdo to napsal? A jak dlouho mu ten elán vydrží. Přečet jsem to do půlky a pořád skvělý. A tak až do konce. Říkám si, to je stejně dobrý, jak ty Pospíšilovy statistiky návštěvnosti a ta jeho brilantní analýza skvělého a senzačního volebního zničení smrdutých lidovců. A dívám se na podpis – a on je to zase ten Pospíšil! Tak gratuluji.\nKomentáře jsou zde už vyměklé. Korunu svinstvu, jako obvykle nasazuje jakýsi Václav.\nNo tak já to tedy komentovat nebudu. Jenom upozorňuji, že i včera Svatý otec nabídl svou další hlubokou promluvu na vysoké duchovní úrovni. Věc španělskéo krále spadá do jeho kompetence. Určitě to španělské zvěrstvo (chtělo by to jiné slovo, třeba: krílovskou pras…nu) taky katolíkům celého světa hluboce a zbožně teologicky vyloží.\nSnad nebude on tím papežem, který bude kamsi prchat před prnásledovateli. Kdo seje vítr, sklízí bouři. Věci rychle spějí k závěru.\njsem na zprávy vpodstatě jediný, nemohu stíhat všechno. Když Ti tu něco chybí, tak to sepiš a pošli…\nTo je úděl každého, kdo dělá něco dobrého. Že je na to sám. Na lotroviny jich jsou davy.\nProcházím se noční hodinou napříč tématy a narazil jsem na téma pana Pospíšila, které mi připomnělo asi dva roky starou diskusi v Univerzu. V ní se mimo jiné diskutovalo o tom, zda Bůh může vědět to, co nelze vědět. Trochu mi to připomnělo kulatý čtverec z dob sv.Anselma z Canterburry. Proč zrovna tohle? Protože hovoříme o degradaci víry a poznání. Osobně mi jako vodítko v těchto časech slouží Kristus. Ptám se, jak by asi reagoval On, co by asi říkal, jak by asi myslel.


Trauma, jímž si prošla Jarmila Orlová, protože ostatky jejího manžela shnily za pět dnů v Ústavu soudní patologie na pražském Karlově, zažilo i mnoho dalších lidí, kteří se MF DNES ozvali po zveřejnění včerejší reportáže.\nVadí mi neprofesionálnost novinářů, protože:\n- pán X. Y. (konkrétní případ ze včerejší reportáže) zemřel ve středu, ve čtvrtek byl pitván, v pátek si pohřební služba pro tělo nepřijela... a během víkendu se těla vydávájí jen ve výjimečných přípdech - to proto, že během víkendu jsou "na službě" jen pitevní laboranti a ne lékaři - a předchází se tak manipulaci s cennostmi... Pohřební služba však nepřijela ani v pondělí, tělo bylo vyzvednuto až ve středu... zde snad jen zmiňuji, že peníze od příbuzných nedostává lékař, ale pohřební služba, která má o "obřadní a pietní" ráz dbát a která chladícími boxy v dostatečné kapacitě disponuje; kapacita boxů ve Studničkově je plná proto, že jsou v nich dlouhodobě uložená těla neidentifikovaná a neznámá - což je dáno zákonem; pochybení není na straně Všeobecné fakultní nemocnice, ale zcela jednoznačně na straně pohřební služby.Celou reportáž povazuji za citově zabarvenou, tendenční, neprofesionální. A. Tomková, lékařka, nepracuji ve VFN :-)\nNebylo mi ani 18 let a museli jsme pochovat tatínka. Když jsme přicházeli ke krematoriu, šel nám naproti zaměstnanec, který však vypadal jak z hororového filmu. Ptal se, zda pana X chceme vidět. Při kladné odpovědi nám sdělil, že s tím nepočítali, že ho tedy připraví, ať počkáme. Pohled byl děsivý a od té doby se na nikoho nechodím dívat. Podrobnosti vynechám, dnes už nejsou důležité. Po pohřbu, když přišla faktura na zaplacení, byla cena i za svíce u rakve. Ovšem ve skutečnosti tam byla el. světla, ne svíčky. Šla jsem to reklamovat, ale odpověď zněla - reklamace do 24 hodin po obřadě. To mě tedy vyrazilo dech. Kdo má náladu se s někým dohadovat tak brzy po pohřbu? Naše zákony jsou opravdu dělané pro zákazníky.\nKdyž jsi v hluboké smutku moc nepřemýšlíš\nTaky se to označuje jako zneužití citové nouze.\nV každé normální zemi je podvodné konání s využitím citové nouze pozůstalých napadnutelné a jakákoliv taková podepsaná dohoda nebo smlouva, je neplatná.\nOvšem je otázka, zda-li je Česko normální země.\nKdyž si stará vdova chtěla vybrat oblíbenou písničku pro zemřelého, tak ji úřednice okřikla, že "teď se snad bude vyřizovat ta rakev!" Ten den to nebylo zdaleka poslední okřiknutí.\nTomu dost dobře nerozumím. Copak je jedna pohřební služba Pokud by semnou takto chtěla jednat tak jdu jinam a dál se sní nebudu otravovat.\nPříteli, až ta chvíle přijde, tak třeba pochopíte, že jsou v životě momenty, kdy po racionalitě ve vašem myšlení není ani památky...\nPochoval jsem bratra i maminku tak vím, že já truchlím až když je po všem. Naopak jednám až nezvykle racionálně.\nAvšak každý jsme jiný. Když mě odešel bratr tak po pohřbu jsem se nemohl vzpamatovat téměř rok.\nVěřím, je mnoho lidí kteří ve stresových situacích dokáží jednat racionálně a ´´ sesypou se ´´ až když je po všem.\nA o tom to je. Ta paní z videa je výjimka, většina pozůstalých se nechá odřít, nemají na nějaké dohadování sílu ani chuť. Posuďte: za jedno parte vytištěné z počítače, formátované podle šablony, 20 Kč za kus. Věnec 3000, co s ním potom udělají, když je kremace a žádný hrob... Lednice 3500 na 6 dní, ale žádné vystavení těla potom, takže klidně mohli zesnulou nechat v teple, a nikdo to neví. Celkem 30000 za odvoz oblečené zesnulé, uskladnění (kde?) 6 dní, malá obřadní síň a hudba z nahrávky, 3 věnce, 2 kytice, 25 ks parte.\nJo a ještě kremace.\nHm, možná jsem měl štěstí, ale já narazil (pravda, na osobní doporučení příbuzné) na pohřební službu, kde poradili, jednali naprosto výtečně, vyřídili veškeré papírování. Pomohli vybrat od všeho tu "zlatou střední cestu", sama paní funebráková mi občas navrhla variantu cenově v jejich neprospěch. Celkové náklady, pravda, taky kolem snad 24 nebo 27 tisíc, ale se vším všudy: "uskladnění" asi šest dní, věnce, kytky, doprava, pronájem hrobu, obřad, pohřeb do země. Záleží na tom, na koho natrefíte. Když se mne někdo bude ptát, můžu jenom pochválit.\nBabička mi zemřela v nemocnici ve Dvoře Králové a převezena byla do Hradce Králové, kde měla týden po smrti pohřeb, který zajišťovala hradecká pohřební služba. V den pohřbu v hradeckém krematoriu se nás nejdříve zeptali, zda chceme zesnulou vidět - jenom nejbližší rodina, řekli jsme že ano a babička byla tak upravena, že vypadala jako když spí. Člověk by na pár kroků málem nepoznal, že je mrtvá. Naposledy jsem ji pohladila po ruce tak, jak to vždy babča dělala mně a jen ten dotyk byl takový zvláštní, kůže byla jakoby papírová a zvláštně chladná.\nOvšem citlivé chování k pozůstalým a úcta vůči zemřelé byly dobrou vizitkou všech zainteresovaných na poslední cestě ....\nMalo boxu, hodne mrtvol!\nS tim nic nenadelate. Kdyby fugoval system priplatku za chladici box a za "konzervu" by se nic neplatilo (konzerva je slangove zinkova nadoba, kde telo hnije pri bezne teplote), tak byste videli, kolik lidi by jeste chtelo i za chladici box usetrit! Kdyz do hrobu, tak jedine se vsi paradou! A to si vezmete, ze na Zapade se tela i treba balzamuji a pozustali za to radi zaplati...\nRe: Malo boxu, hodne mrtvol!\nZ konzervy už ale nejde udělat kremace a to jsou pak několikanásobně vyšší náklady na hrob.\nto očumování mrtvol na pohřbech se mi nijak zvlášť nelíbí. Jednou jsem se zúčastnil smutečního obřadu, kde na katafalku stála jen urna s popelem, protože dotyčný zahynul v zahraničí a tělo nebylo možné převézt z technických (a nejspíš i finančních) důvodů. A vůbec to nebylo špatné, člověku se aspoň nevkrádaly myšlenky, jak ten nebožtík v rakvi asi vypadá, jestli už třeba nezavání atd. Podle mne je z hlediska etiky naprosto jedno, jestli se rozloučení koná s celou tělesnou schránkou, nebo jen popelem zemřelého. Asi tak.\nJenze je rozdil, kdyz je to s telesnou schrankou v "normalnim" stavu, nebo s telesnou schrankou v rozkladu. To jiste uznate!\nVzdalenemu pribuznemu nebo znamemu mrtveho to muze byt jedno, v jakem stavu je pohrben, ale pro nejblizsi rodinu zemreleho to jedno vubec neni. Je dulezite mit moznost se nejak rozloucit se zemrelym. Pokud tato moznost neni, je z toho psychicke trauma, neuzavrena bolestna zalezitost. Asi jako kdyz telo zemreleho neni nalezeno a neni tedy stoprocentni jistota, ze je mrtev. Take je to neuzavrena bolestna zalezitost.\nZřejmě jsem zůstal nepochopen.\nLaxní primář patologie?\nteplotu v chladicím boxu kotroluje zřízenec,poruchu hlasí správci nemocnice\na ten pošle opravaře.Primář má jiné starosti.\nRe: Laxní primář patologie?\nVčera se psalo ne o poruše, ale o nedostatku chladících boxů.\nPodle reportaze ma primar hlavne starosti, jak si nenechat mluvit do sve prace, ackoliv je kritika opravnena. Sam prohlasim, ze se stane pouze NEKDY, ze neni dostatek chladicich boxu. Kdyz se ho reporter zeptal, proc v tom pripade nezavolaji pohrebni sluzbu, ktera ma chladicich boxu dost, aby si telo odvezla, primar odpovedel: To neexistuje, jsem tady tricet let a neexistuje, ze bych nekomu volal.\nTypicky zaprdek, neschopny prijmout nejakou zmenu (jeho odbornost mu neupiram).\nNikdo po nem prece nechce, aby osobne obvolaval pohrebni ustavy, ale ma snad proboha nejakou asistentku, ne???\nNež jsem to napsal, začaly se tu porovnávat ceny pohřbu u nás a v cizině... o tom se tam nahoře vůbec nemluví?! Kreténi.\nOd ceny pohřbů se odvíjí i možnosti pohřební služby zaplatit kvalitní personál. Samozřejmě, že ideál je, aby s pozůstalými komunikoval za pohřební službu člověk, který vystupuje profesionálně, ale s pochopením, decentně a pietně, nejlépe třeba absolvent vyšší odborné školy zaměřené na sociální práci, který je empatický, dokáže těm lidem ulehčit v jejich strádání a ukázat jim, že starost o důstojné poslední rozloučení je jeho jediným zájmem. Nelze ale povětšinou čekat, že když na jeho místě je slečna či paní, která je vyučená prodavačka, tak bude schopna rozlišit rozdíl mezi prodáváním rakviček v cukrárně (Další, prosím. Co to ještě bude?) nebo rakví pozůstalým.\nJe neskutečný co všechno si nechají lidi líbit!\nUpřímně, baba v legínách by mě okřikla přesně jednou, pak bychom si ujasnili kdo je tady zákazník a tu nádheru platí no a nebo ne.\nRe: Je neskutečný co všechno si nechají lidi líbit!\nA proč by jste si vybírala pohřební službu, která s vámi nejedná od začátku s náležitou úctou a pietou Ona "baba v legínách" je možná ještě to lepší, co v takové službě je a nechtějte raději vidět pracovníky na manipulace. Vše odvisí od peněz\nTak ono ve městě, kde jsou dvě pohřební služby (a jedna za osmnáct a druhá bez dvou za dvacet) si člověk moc vyskakovat taky nemůže.\nNo to se divím\nže se tu nikdo nezačal ohánět ptákama a růžičkama, vždy našli nějakou souvislost .... Že by náš lid pořád ctil alspoň poslední věci člověka? Už bych tomu málem nevěřil....\nA co ti lidi za ty peníze chtějí???\nV Německu by za pohřeb zaplatili mnohonásobně více.\nDoporučuji shlédnout cenové kalkulace zde:\nNejlevnější pohřeb se zpopelněním a bez obřadu stojí 995 Euro, tedy více než zaplatila paní za pohřeb s rakví a smutečním obřadem\nRe: A co ti lidi za ty peníze chtějí???\nAmiane, Amiane, vy jste ale hlupák.\naaaa,pán je od fochu,dle jeho příspěvku tyky pěkná zrůda.Článek byl přece o něčem jiném.\nČlánek by měl být o tom, že když chci kvalitní službu, musím jí být schopen také náležitě zaplatit\nČlánek je o tom že je přeplněno a o línejch zadcích pohřebáků, doktore.\nNejsme v Německu, tupoune.\nVšechny vstupy (enegrie), zařízení (např. kremační pec) i potřeby (rakve) se dneska pořizují za evropské ceny. Pokud chci kvalitní personál, musím jej být schopen zaplatit. Pozůstalí ale volí zejména dle ceny, tak se nemohou divit, že když někdo poskytuje služby za dumpingovou cenu, musí se to někde projevit\nNa uskladnění mrtvoly jsou slevy? My se tu nebavíme o papírových rakvích.\nPodle stále platné vyhlášky MZ při úmrtí ve zdravotnickém nebo sociálním zařízení hradí toto zařízení náklady spojené s uložením těchto ostatků po dobu 48 hodin. Když zemře v nemocnici a není v chl. boxu, tak se prostě ušetří.\nteda takovou pitomost napsat, to chce kuráž\nProto taky jezdí Němci pohřbívat sem. Když je někdo nenažranej, tak nakonec nažrat nedostane.\nZaplatili jsme 30 tisíc, nevystavili ji. My jsme v tom smutku ani nevzpomněli, že by to tak mělo být. Nejspíš shnila, za lednici jsme ovšem zaplatili...


RECENZE | Fit Dorty\nNa tomto odkaze najdete recenze a hodnocení našich zákazníků\nRadka Minaříková napsal(a) recenzi na Cukrárna u Kateřiny – Hvězdičky (5)\n11. června 2018 ·\nChteli bychom timto moc podekovat pani Katerine a jejimu manzelovi za uzasny 21 kg dort, cupcaky a kolacky na nasi svatbu.Dort byl opravdu luxusni, lepsi jsem nejedla, vse bylo z kvalitnich surovin a byl jeste lepsi nez na fotce, kterou jsem pani dala.Je videt, ze to dela s laskou�Dekujeme.\nJana Ungrová Balušíková napsal(a) recenzi na Cukrárna u Kateřiny– Hvězdičky (5)\n25. června 2018 ·\nKateřina je skvělá cukrářka. Dortík byl bezkonkurenční a po sladkém baru se jen zaprášilo. Moc děkujeme! <3\nPáťuš Stachurová napsal(a) recenzi na Cukrárna u Kateřiny – Hvězdičky (5)\n5. června 2018 ·\nDort už nikde jinde!!!!!!! Jenom sama Chvála! Opravdu mohu jedině doporučit! Navíc jsou strašně milá rodinka! Příjemné jednání a ta chuť? Wiooow! V celých Krkonoších za mě nej!!!!!!\nNikola Stříhavková napsal(a) recenzi na Cukrárna u Kateřiny – Hvězdičky (5)\n2. srpna 2016 ·\nDort byl přímo pohádkový!!!!! Všem moc chutnal!!! V restauraci nám řekli,že nejhezčí dort co tam kdy měli. Měli jsme s živými květy i přes odrazování že květy budou do druhého dne na dortu zvadlé jsem se nenechala odradit,byl fakt NÁDHERNÝ!!! DĚKUJEME!!! Uvítali bysme aby jste měli otevřeno i o víkendu :-)\nPřejem spousty spokojených zákazníků-jako my..\nPeťka Šulcová napsal(a) recenzi na Cukrárna u Kateřiny – Hvězdičky (5)\n5. června 2017 ·\nDěkujeme za vynikající lehký svatební dort, po kterém se jen zaprášilo a křehoukné koláčky ( hlavně ty s hruškovými povidly) !!! Mňam :-) Je vídět, že se zde pracuje s láskou a s chutí dělat lidem radost! :-) Skvělý přístup, ochota, domluva. Kateřina a její tým odvádí super práci :-) Jsme nad míru spokojeni. Petra a Miloš\nTereza Žídková napsal(a) recenzi na Cukrárna u Kateřiny – Hvězdičky (5)\n29. srpna 2016 ·\nTimto bychom chteli podekovat za prekrasny tripatrovy dort - smetanovy s ovocem. Dort byl vyborny, stejne jako dalsi zakusky! Jeste na snidani se po nich svatebcane shaneli :) Dekujem! Terka a Vlada\nAnna Stromko doporučuje Cukrárna u Kateřiny.\n17. října 2018 ·\nRozhodně doporučujeme! Sladký servis na svatbu byl připraven skvěle! Vše mělo ohromný ohlas. Díky!\nPetra Prštická doporučuje Cukrárna u Kateřiny.\n11. října 2018 ·\nMoc dekuji pani Katerine za dort a minidezerty na svatbu. Dort vypadal uzasne, vsichni svatebcani ho sli zvedave obhlizet,kdyz jsme ho prinesli a chutnal neuveritelne. Predcil vsechna moje ocekavani\nŠárka Loukotová doporučuje Cukrárna u Kateřiny.\n4. září 2018 ·\nSvatební dort od paní Kateřiny byl výborný. Všichni hosté, včetně novomanželů, si na něm pochutnali a nezbyl ani kousek. Mockrát děkujeme za perfektní práci a všem mohu jen a jen doporučit.\nJana Bečvářová napsal(a) recenzi na Cukrárna u Kateřiny – Hvězdičky (5)\nLepší dorty nikde nenajdete!!! Pět hvězdiček ani nestačí... Objednali jsme si zde svatební dort a sladký bar, ještě po měsíci nám dort všichni chválí. Nadšení jsme byli nejen chutí, ale za mě především taky vzhledem, který předčil očekávání. Už teď se těšíme, až si tu zase něco objednáme, ale už na jinou příležitost :) Děkujeme <3


Karel Gott nestárne. Slaví pětasedmdesát - musicserver.cz\nKarel Gott nestárne. Slaví pětasedmdesát\n14.07.2014 08:00 - Milan Menčík | foto: facebook interpreta\nNestárnoucí a nesmrtelný Karel Gott právě dokončil třetí pětadvacítku let svého života. Času neskutečně bohatého na krásné zážitky, velké pocty, ale občas i méně příjemné okamžiky. Ale končit? Kdeže! Stále má v sobě tolik elánu a výzev, že by mu je mohl leckterý mladík jen závidět.\nKdyž se 14. července 1939 v plzeňské porodnici poprvé rozezněl jeho tehdy ještě kňouravý hlásek, porodník nemohl tušit, koho na svět přivedl. Začátky ale nebyly pro Karla Gotta zrovna lehké: v útlém věku zažil období druhé světové války a po třech letech bydlení na venkově se v roce 1948 celá jeho rodina přestěhovala do Prahy. Moc se ovšem neví o tom, že původní Gottovou láskou bylo malování. Tomu se Karel rozhodl už v mládí zasvětit svůj život. Nakonec ale vše dopadlo jinak. Pojďme se podívat na některé fragmenty jeho kariéry, které stojí za připomenutí.\nZpěvák se totiž pokoušel dostat na Akademii a umělecky malovat. Jako malý zachycoval pohřby a různé bizarní situace. "Když dlouho nikdo neumřel, našel jsem si přejetou kočku nebo zmrzlou vránu a vystrojil jsem jí slavnou poslední cestu," vzpomíná na své malířské začátky. Pohřeb byl také hlavním tématem jeho první malby - oleje na plátně. Od maminky dostal kompletní malířskou výbavu a pustil se do cesty za svým snem. Při přijímacích zkouškách na UMPRUM si představoval, že bude kreslit jako model nahou ženu. Nakonec dostal ale zadání v podobě staré odřené boty se žraločím jazykem. I když sám byl se svou prací velmi spokojen, nevzali ho. A jako druhou ránu musel přijmout fakt, že nastoupil jako učeň elektromontér do pražské ČKD Stalingrad.\nMalování ale nikdy neopustil. I díky tomu, že ho živí muzika, má na svá díla vždy dostatek času, a dokonce ani nemá spočítáno, kolik obrazů vlastně namaloval. O jeho malířskou tvorbu je zájem u nás i v zahraničí. Vystavoval je dokonce i v Českém národním domě v New Yorku, kde vzbudil zájem umělecké veřejnosti, a o rozhovor ho požádala i reportérka newyorského módního časopisu Naomi Donolstreetová.\n© archiv KG\nKarel Matějíček své úplně první vystoupení absolvoval na amatérské soutěži Volné Tribuny. Ano, čtete dobře. Gott totiž nechtěl, aby se o vystoupení dozvěděli jeho rodiče, proto vystoupil pod pseudonymem. Jak dopadl? Samozřejmě vyhrál. "Zpíval jsem nějaký western - a když volná tribuna, tak volná tribuna. Obohatil jsem tu píseň nejen jódlováním a scatováním, ale navíc jsem ještě napodoboval Ellu Fitzgeraldovou a Armstronga. Aby to celé nezůstalo fádní, přidával jsem grimasy a pohyby jako nějaký šaman. Pamatuji si, že jsem tehdy na jevišti cítil menší zábrany jako dnes. Lidé se nechali zřejmě strhnout spíš opičkami, jež jsem předváděl, než zpěvem," řekl kdysi populárnímu měsíčníku Melodie.\nNa podzim roku 1957 však vystoupil v soutěži Hledáme nové talenty. Nevyhrál, avšak zaujal slovutného Karla Krautgartnera. Ten Gotta oslovil s nabídkou vystupovat spolu s ním každou středu ve Vltavě. O dva roky později už interpret zpíval v kavárně Alfa a pomalu ale jistě se stával profesionálním zpěvákem. I tu pěveckou konzervatoř nakonec vystudoval. K tomuto období patří i první televizní vystoupení s písní "Kos a švec". Dopadlo katastrofálně, protože píseň byla určena pro hluboký hlas typu Rudolfa Cortéze (viz audio). Nicméně i tak se dveře velké kariéry Gottovi pomalu začaly otevírat dokořán...\nPrvní sladby začal ve studiu nahrávat v roce 1960. Zlomová byla jeho interpretace Manciniho písně "Moon River", kterou v roce 1964 představil za pomoci textu Karla Jelínka jako "Měsíční řeku". Pak už přišla od Suchého se Šlitrem nabídka na účinkování v divadle Semafor ve hře "Zuzana není pro nikoho doma" a zpěvák začal z rukávu sypat první hity. Westernová "Zdvořilý Woody" je díky svému humornému televiznímu zpracování populární dodnes, Gottovi však pod kůži příliš neleze: "Vím, že mi Woody přinesl popularitu díky televiznímu filmu a jsem mu za to od těch dob vděčný. Ale nikdy jsem nezpíval nic tak nerad. Nechť mi autoři laskavě prominou." Došlo i na spolupráci s Olympicem v písních "Adresát neznámý" a "Trezor". "'Trezor' jsme točili ve sklepě činžáku s amatérskou technikou - sletované lampy a podobně, druhý mikrofon se umístil do chodby, čímž ta nahrávka dodnes skvěle zní, jako by vznikla ve větším prostoru. Zahrálo se to dvakrát třikrát a bylo," řekl v rozhovoru pro Magazín DNES. A skutečně bylo. Gottova talentu si totiž začali pomalu všímat i v zahraničí.\nV roce 1966 se Karel Gott účastnil soutěže Bratislavská lyra. V publiku sedělo mnoho zástupců mezinárodních hudebních vydavatelství včetně ředitele Deutsche Grammophon Ossiho Drexlera. Toho interpretace skladby "Pošli to dál" okamžitě zaujala a odtud už nebylo daleko k podepsání smlouvy s Polydorem. Jejich spolupráce k dnešnímu dni čítá na stovku samostatných alb. Netřeba ani příliš dodávat, že si i díky tomu Gott podmanil celou německy hovořící část Evropy. Koncertoval či hostoval téměř ve všech evropských zemích, zazpíval si v Kanadě, v Americe (zde vystupoval v Las Vegas a nověji je třeba zmínit pokoření Carnegie Hall v rámci společného vystoupení s Helenou Vondráčkovou), v Japonsku či v bývalém Sovětském svazu. Proč je však zvlášť v německy mluvících zemích tolik oblíbený? Sám pro to má jasné vysvětlení : "Jak známo, Němci si vždycky oblíbí nějakého tenoristu. Před válkou to byl Joseph Schmidt, po válce neměli nikoho domácího, a tak až do doby, než přišel Fritz Wunderlich, měli v oblibě Maria Lanzu. Když si takového zpěváka najdou, řeknou si: 'Máme ho!' Proto u Němců pociťuji takovou jistotu, mám tam vlastně stejné publikum jako doma, jsem pro ně 'unser Karel'. Je to obecenstvo, které tě pokládá za vyvoleného, za idol, a proto si tě váží."\nVztah ke komunismu\nPáteř Gottovy kariéry ležela v nechvalně proslulé době. Cenzorova ruka drtila mnohé talentované umělce, neúprosným sítem propadlo jen mizivé procento opravdu dobrých a originálních kapel a interpretů. Gott však svoji slávu neztratil ani za dob tuhé normalizace, což je příčinou mnoha spekulací. Jisté je, že chtěl hlavně zpívat, a udělal proto i několik nepopulárních kroků a vyložených chyb. "Patřil jsem a patřím dodnes k signatářům Anticharty. S tím už nic nenadělám. Byl jsem hloupý, naivní a blbý, prostě jsem skočil na perfektně vykonstruovanou a organizovanou akci někoho, kdo dostal za úkol dát nás všechny dohromady, abychom mluvili v Divadle hudby o kultuře. A jen tak mimochodem jsme podepsali nějaký papír, který vypadal jako prezenční listina. Teď už vím, že člověk nemá něco hned tak podepisovat, ale nic nezměním na skutečnosti, že jsem se tenkrát podepsal. Nikdo nám tehdy neřekl, že se podpisem stavíme proti Chartě. O tom nepadlo ani slovo. Ale nemá žádný smysl teď něco vysvětlovat nebo se obhajovat," vzpomíná.\nNa začátku sedmdesátých let zpěvák emigroval do Německa a to se STB tuze nelíbilo. Dle serveru Aktuálně.cz mu policie tehdy zabavila veškerý byť jen zdánlivě podezřelý majetek, jeho rodiče byli dlouze vyslýcháni a také hrozilo, že pokud se nevrátí, propadne veškerý jeho majetek státu. To dohnalo interpreta ke změně názoru a vrátil se zpět do vlasti. Tvrdí však, že s STB nikdy aktivně nespolupracoval. Pravdu vědí jen dva bohové. Ten na zemi (míněno Gott sám) a ten na nebesích.\nGott v roli pěvecké star zatoužil okusit také herecký chlebíček. Příležitostí k tomu dostal nemálo, a tak si vyzkoušel slasti i úskalí tohoto povolání. On sám dobře vnímá své herecké kvality jako omezené. Ve filmech často představoval sám sebe: a i když si prošel divadelní průpravou, s herectvím to u něj je podobně jako s tancem. Ale člověk nemůže umět vše. První roli si zahrál v muzikálu "Kdyby tisíc klarinetů", ale opravdovou zkoušku ohněm zažil až o deset let později v hudebním velkofilmu "Romance za korunu". "Nejobtížnější pro mě bylo, že film se točí na přeskáčku a každý den jsem hrál jinou životní situaci. Začínali jsme točit v Karlových Varech a druhý den jsme už byli ve Strakonicích a točili jsme začátek a závěr filmu. Těžko jsem si také zvykal na určitou únavnost práce. Jedna scéna se třeba točila celý den. Čekalo se na počasí, pak nebyl spokojen režisér a tak dále. Člověk přitom musí zapomenout na vzácnost času." Na další velkou příležitost si počkal do roku 2001, kdy mu v pokračování pohádky "Z pekla štěstí" přidělil režisér Zdeněk Troška dvojroli boha a ďábla. Titulní píseň filmu "Máš-li s kým" pak samozřejmě nemohl nazpívat nikdo jiný než on sám.\nKdybychom zde však měli vyjmenovávat všechny filmové skladby, které slavík nazpíval, potřebovali bychom k tomu samostatný článek. Stejně tak jako u jeho herecké a televizní kariéry. Pokud však zůstaneme u pohádek a pořadů pro děti, zapomenout nesmíme na dva nejzásadnější pořady, které už budou s Gottem spojeny navždy. V roce 1973 vznikla v česko-německé koprodukci dnes už legendární pohádka "Tři oříšky pro popelku". Píseň Karla Svobody a Jiřího Štaidla "Kdepak ty ptáčku hnízdo máš" se stala na MFF v Karlových Varech druhou nejoblíbenější skladbou z českých pohádek u příležitosti stého výročí české kinematografie. Byla natočena v mnoha dalších méně i více povedených verzích a stala se slavnou takřka po celém světě. "Včelka Mája" byl kreslený seriál, který vznikl jen o tři roky později. U nás se ale začal vysílat až v roce 1985 a samozřejmě v našem rodném jazyce, do kterého musel píseň přezpívat i Gott. V Česku Svobodovu skladbu otextoval Zdeněk Rytíř, na Slovensku rozkmital své pero Kamil Peteraj. Oba kousky jsou dodnes velmi žádané na koncertech a patří ke Gottovým největším šlágrům.\nŽenská stopa v tvorbě\nRomantický tenor nemůže mít nikdy daleko k ženám ani v soukromí, ani na pódiu. Skladba "Až nám bude dvakrát tolik", kterou mistr natočil s jazzovou zpěvačkou Vlastou Průchovou v roce 1962, byla dokonce první regulérní gramofonovou SP deskou zpěváka. I díky jeho angažmá v Semaforu došlo už v šedesátých letech na mnohé nezapomenutelné spolupráce, z nichž můžeme vypíchnout třeba tu s Hanou Hegerovou ("V opeře"), a hlavně s Evou Pilarovou ("Dotýkat se hvězd"). Dalších hudebních setkání s něžnějším pohlavím bychom našli desítky. V roce 1987 se na albu "Posel dobrých zpráv" objevila Svobodova a Šípova píseň "Čau, lásko" s tehdy velmi populární rusovláskou (a Šípovou manželkou) Marcelou Holanovou. Snad ještě slavnější song ale napsal už o dva roky dříve Jiří Zmožek. "Zvonky štěstí" Gott interpretoval s mladičkou Darinkou Rolincovou, zdejší úspěch byl ale ničím v porovnání s přijetím v západní Evropě. Zde se skladbě "Fang das Licht" dařilo vskutku nebývale.\nAni po sametové revoluci příval Gottových spoluprací se ženami neustal. Vzpomeňme alespoň na album "Duety" s Lucií Bílou či na společná turné s operní pěvkyní Evou Urbanovou a Helenou Vondráčkovou. Ani zahraniční hvězdy mu nebyly cizí. S Boney M si střihl společný duet "Stille Nacht, heilige Nacht" v období, které má mimořádně rád...\nVánoce jsou ho vždy plné\nS žádným jiným umělcem u nás nejsou nejkrásnější svátky v roce spojovány tolik jako s Karlem Gottem. Vydává speciální alba, vystupuje v televizi, rozhovory si žádají mnohé noviny a časopisy. Počátek všeho hledejme v roce 1969, kdy v pražském Týnském chrámu natočil LP "Vánoce ve zlaté Praze". Deska vyšla v mnoha reedicích, byla velmi vlídně přijata jak fanoušky, tak jindy nemilosrdnou kritikou. Dalším Gottovým vánočním českým albem byla nahrávka "Bílé vánoce", která vyšla o třináct let později. V roce 1995 se stal "Zázrak vánoční" a jako poslední disk s touto tematikou se na trhu objevil "Svátek svátků", který Gott nazpíval s Evou Urbanovou.\nKdyž někdo nevydá dvanáct let autorské řadové album, řeknete si, že je buď mrtvý, nebo se zpíváním praštil. Karel Gott má tu výhodu, že si může dovolit plnit si své sny jinými způsoby. Fanouškům totiž nebude vadit, když ukročí směrem k jazzu a swingu na desce "Sentiment", k lidovkám ("Lidovky mého srdce") nebo si vypůjčí známé popové a rockové hity z celého světa ("Dotek lásky" a "Láska je nádhera"). Kritika často vrže zuby, ale zpěvákovi věrní se nenaštvou ani když Gott spolupracuje s tolik kontroverzním německým rapperem Bushidem.\n"Moje gramofonová firma mi tuto spolupráci rozmlouvala. Říkali, že Bushido je velmi kontroverzní člověk, že budu šokovat své stálé publikum, které si mě oblíbilo jako romantického tenora. A dnes potkávám v Německu mladé lidi, kteří říkají - to je ten Gott, co zpíval s Bushidem! I tím jsem si rozšířil spektrum posluchačů směrem k mladému publiku. Videoklip zhlédlo na YouTube osm a půl milionu lidí a firma, která mi tu spolupráci rozmlouvala, na tomto hitu nakonec postavila celé album," vysvětluje.\nKarel Gott sice vystupuje jako již několikrát zmíněný romantický tenor, není však zahleděný jen do sebe, zakonzervovaný, ale dokáže to leckdy pořádně (nejen) hudebně osolit. Rád navštěvuje rockové i metalové koncerty, kamarádí se s mnoha protagonisty tvrdších žánrů a občas dokáže hodně překvapit. Jako když vystoupil loni na festivalu Rock for People. "Gott kdysi křtil v hospodě Na Kovárně desku Třem sestrám a já tam hrál tři písničky, ty nejtvrdší prasečiny," citoval znojemského písničkáře Záviše Magazín DNES. "Gott se hrozně smál. Přišel celej červenej, podal mi ruku a řekl: 'Takhle jsem se dlouho nepobavil!' Druhej den zavolal Fanánkovi a objednal si celou moji diskografii, tak jsem mu ji poslal," řekl interpret, kterému se přezdívá kníže pornofolku a svoji poslední desku nazval "Nevytahuj mi ho, prosím, na veřejnosti".\nNemá problém udělat si legraci klidně i ze sebe samotného, není mu cizí žádný hudební styl. Rád zpívá i s českými mladými umělci. Fanoušky ale bude jistě víc zajímat, co sám interpret chystá.\nNová autorská deska vyjde v září. Měly by se na ní objevit písně zpívajících autorů Michala Malátného z Chinaski, Radka Bangy z Gipsy.cz, Martina Chodúra, Petra Hapky, Vaša Patejdla, Michala Davida, Mira Žbirky či Petra Bendeho. Posledně jmenovaný v původním rozhovoru, který vyjde na musicserver.cz již brzy, prozradil: "Spolupráce s Karlem Gottem je splněný sen. Je to věc, kterou dělám rok a půl. Karel oslovil spoustu autorů po celé republice, aby mu napsali píseň, a buď si ji vybral, nebo ne. Mě si vybral, text napsal Tomáš Roreček a koncem června jsme to po roce příprav natočili. Moje kapela dělala základy a v září by to mělo vyjít na CD."\nKonečně to tedy vypadá, že fanoušci po dávkách živých vystoupení, DVD z koncertů i televizních pořadů a nejrůznějších kompilací dostanou nálož zbrusu nové muziky. Dlouho připravované a mimořádně očekávané. Jestli v ní bude alespoň polovina toho drajvu, chuti a elánu, co má Gott stále v sobě, bude to jenom dobře.\nPokud by snad někoho zajímal další pohled na KG (dj.giovanni, 19.07.2014 10:44) Reagovat\ntak se může podívat na recenzi jeho právě vydané biografie v Německu:\nProBoha jak vás napadlo, že Gott NESTÁRNE? Jeho... (Anonym, 20.07.2014 22:59) Reagovat\nProBoha jak vás napadlo, že Gott NESTÁRNE? Jeho zpěv stojí za hovno od roku 1985, dneska se na jevišti tak trápí, že by mu člověk dal nejraději ránu z milosti. Jediné v čem byl tento prominent opravdu dobrý, je ve schopnosti přilísávat se k mocným v každém režimu a vládě\nRe: ProBoha jak vás napadlo, že Gott NESTÁRNE? Jeho... (KKT GOTT, 12.08.2014 00:49) Reagovat\nLépe bych to nenapsal. Je to těžkej z-d, který mohl utéct, ale místo toho se raději vrátil a dělal komunistům tvář anticharty. Jinými slovy: Šel proti ostatním svědomitým umělcům, kteří se raději vysrali na kariéru, slávu a peníze a bojovali proti tehdejšímu systému tím, že říkali pravdu. Nechápu a nepochopím, proč tuhle krysu lidé obdivují po téměř čtvrt století od pádu demokracie.\nkomentáře pobavily :-)) (valine, 23.08.2014 16:20) Reagovat\nSvědomití umělci (kteří bojovali proti režimu a říkali pravdu) o Karlovi nemluví jako vy, ve vašich vylhaných a nenávistných komentářích, kde vytváříte mylný dojem, že mluvíte za ně či dokonce za pravdu a lásku.\nPohled do českých hitparád - 27. týden 2020 Pohled do českých hitparád - 26. týden 2020 Pohled do českých hitparád - 25. týden 2020 Český hudební průmysl v roce 2019 posílil, nejvíc se prodávala alba Karla Gotta Olympic vybere klávesistu konkurzem v přímém přenosu Pohled do českých hitparád - 21. týden 2020 Petr Bende - Je čas jít dál Chinaski - Kapradí (lyric video) Pohled do českých hitparád - 17. týden 2020 IMT Smile - Zmena rytmu


Filip Huněk | Filip Huněk – KOALICE PRO7\nCo prosazuje Koalice PRO 7\nOtevřená a efektivní radnice\nDoprava pro moderní město\nČistota, zeleň a veřejný prostor\nBezpečnost – méně kamer, více strážníků\nPraha 7 – kulturní centrum metropole\nPodpora seniorů a kvalitní zdravotnictví\nVýstavba a rozvoj – s citem k Praze 7\nKandidátní listina Koalice PRO 7\nProč v Praze 7\nPraha 7 je mým nově nabytým bydlištěm a místem, kde mě baví žít. Ač původem z Jižního města mě s Prahou 7 pojí celoživotní příbuzenské pouto. Je až s podivem, jak tato menší městská část žije. V Praze 7 je ZOO, Výstaviště, stadion, Národní galerie, nejlepší česká nezávislá galerie, Stromovka, kino, divadlo, kavárny či restaurace. Ale též herny, tunel Blanka či nezrealizovaná Kaplického knihovna. Chtěl bych mít možnost ovlivnit, v jakém místě budou vyrůstat mé děti.\nProfesně se profiluji a působím v oblasti internetové komunikace, nových médií a sociálních sítí. Za sebou mám zkušenosti s vymýšlením a realizací kreativních online řešení pro komerční i neziskové organizace. Zároveň akademicky působím na katedře Mediálních studií FSV UK. Podílel jsem se též na oceňované předvolební social media kampani pro Stranu zelených v posledních parlamentních volbách a naše úzká spolupráce trvá dodnes.\nNebát se tvořit\nV určité fázi života člověka přestane bavit poslouchat, že nemůže nic změnit. Je to právě naopak, všichni utváříme svět kolem sebe a tím, že tvrdíme, že nic změnit nelze, vytváříme právě takový svět. Věřím, že zastupitelská demokracie je funkční a, jde-li to tak říci, správný systém, který umožňuje, abychom se na rozhodování o sobě samých mohli aktivně podílet.\nZveme vás ke komunálním volbám v Praze 7\nPolikliniku v Praze 7 udržíme, ctíme závazný výsledek místního referenda!\nKošťata přistála – úklid Prahy 7 začíná\nPředstavujeme návrh revitalizace okolí metra nádraží Holešovice


Divá Bára – JINÉ KNIHY\nFormáty: PDF, ePDF, EPUB, MOBI Kód: EB0177 Autor: Němcová Božena Štítky: 19. století, klasická próza, próza, romantismus, venkov Nakladatel:\te-bohém\nPovídku Divá Bára, příběh venkovské dívky, které okolí neřeklo jinak než Divá Bára, zveřejnila Božena Němcová poprvé v roce 1856, rok po vydání slavné Babičky. Autorka v nevelkém textu oslavuje dobrotu lidského srdce a lidskost. Bára žije na kraji vesnice jen se svým otcem a mezi ostatními dívkami vyniká silou, odvahou i chováním. Svou výjimečností si pochopitelně vysloužila nejen svou přezdívku, ale také pohrdání, takže lidé z obce se jí vyhýbají. Přesto má přátele: Elšku z fary, kostelníkova Josífka a psa Lišaje.\nBuďte první, kdo pošle recenzi na e-knihu „Divá Bára“ Zrušit odpověď na komentář


Poprava je passé, nebuďme ale lhostejní - Českolipský deník\nZločin z Volfartic je neomluvitelný. Opilý soused rozstřílel legální pistolí souseda, když ho žádal o ztišení bujaré pitky. Na veřejné cestě. I když je pak volání šokovaných lidí po trestu smrti pochopitelné, není reálným řešením. Je jasné, že za čas na sítích proklejí i soudce kvůli vynesenému rozsudku…\nOpakování podobné vraždy, dalším zničeným rodinám či chabým trestům pro pachatele ale nezabráníme tím, že na netu zakřičíme „zub za zub“. Pokud nechceme v době narůstající hrubosti a nesnášenlivosti mít z domova „Divoký Západ“, pak musíme jednat jako skuteční občané. Tedy ti, co nejsou lhostejní k nepravostem kolem sebe.\nPak je naděje na změnu k lepšímu. Přesto, že tomuto typu zločinu nelze úplně zabránit. Nebýt odbytých zákonů, nebo jejich špatného uplatňování, ubyla by některá neštěstí, i frustrace občanů. Třeba z nedávno přijaté a ke grázlům zase benevolentnější - novely trestního zákoníku.\nU pravidel pro držení zbraní mají legislativci také co vylepšovat. O střelci z Volfartic lidé věděli, že je nevyrovnaný, i tak měl doma arzenál. Chybou je, že není podmínkou pro získání zbrojního průkazu důkladné psychologické vyšetření. Žadateli dává štempl jen praktický lékař. Zákon bere zdravotní způsobilost příliš liberálně. Právo na zbraň má mít jen perfektně prověřený občan.\nNáprava ovšem není jen o novelách norem, nových zákonech. Je hodně i o tom, jak se k sobě chováme v každodenních maličkostech. Pokud nějaká naděje na zlepšení existuje, tak je v nás. Každý den, každou minutu.\nÚpadek respektu k zákonu je znát. Bude potřeba přitvrdit\nSenát smysl má. Senátor se má hlavně starat o zákony\nVýsada nechodit k volbám je zcestná. Kdo si stěžuje, měl by nejdříve volit


Glosa: Co si přát od nového roku - Tachovský deník\nGlosa: Co si přát od nového roku\nJiří Kohout - Není jednoduché napsat přání do nového roku aby nevyznělo jako klišé.\nVětšinou si lidé při novoročním přípitku přejí vzájemně zdraví, štěstí, spokojenost a úspěchy. Ano, zní to jako klišé, ale je to klišé? K životu přece opravdu nepotřebujeme nic jiného, než to zdraví, štěstí, spokojenost a úspěchy. Zažil jsem silvestrovskou oslavu ve společnosti lidí, mezi kterými vládla pohoda, dobrá nálada, vnitřní klid. A říká se – jak na nový rok, tak po celý rok. A proto bych k novoročnímu přání přidal právě pohodu, dobrou náladu a vnitřní klid. Já vím, není to vždy jednoduché si všechny tyto vlastnosti uchovat po celý rok a je jasné, že se někdy třeba dobrá nálada vytratí. Snad je v takovém případě proto vždy vážný důvod. Přejme si tedy všichni od nového roku zdraví, štěstí, spokojenost, úspěch, pohodu, dobrou náladu, vnitřní klid. A nezapomínejme, že jsou mezi námi lidé, kteří občas potřebují naši pomoc.


janamaluveckova - Komentáře u knih | Databáze knih\nTohle bylo překvapení. Nic jsem od toho nečekala, rozjezd pomalý, ale pak člověk naskočí a je to jízda až do konce. Typ knihy, kdy je vám líto, že už končí a vy musíte z jejího světa pryč.\nAsi nejlepší vstup do světa knih Olgy T.\n8 01. února\nGott: Československý příběhPavel Klusák\nTakhle by se mělo psát o popu. Gott usazen do širokých souvislostí společensko-politických, podobně jako Švehlův Magor.\n7 01. února\nZa AlpamiDavid Zábranský\nGrafomanský blábol s podivným politickým podtónem (skorofašounským). :(\nKrásně to popsal v Respektu P. A. Bílek:\n"(...) Chce Zábranský klást nepříjemné otázky, jít proti proudu a být kontroverzní, nebo je vskutku přesvědčen, že v sofistikovaném fašounkovství je jediná naděje? Z románu soudit nejde, tak odfláknutý polotovar se uchopení vzpírá. První polovina je odvarem z Nesnesitelné lehkosti bytí – vypravěč jednání postav neustále komentuje a zobecňuje, ale místo břitkosti jde o upocené pitvoření, jež si žádá dávku čtenářského masochismu. To asi autor cítí, takže nechá skrz vzpomínky a deníky mluvit hlavní postavy, matku a syna. Efekt je jediný: fašounci, ironizovaní dříve vypravěčem, se nám stanou blízkými – mluví k nám a my jim rozumíme. Od čehož je jen krok k pocitu, že to jsou vlastně docela sympatičtí lidé."\nKundera: Český život a dobaJan Novák\nTrochu předimenzované a mělo se škrtat, ale jinak skvělá vlna do českého zatuchlého rybníčku.\nA zavaž si tkaničkyRoman Szpuk\nPalán v Hospodářkách to napsal líp než já: "Szpuk vrací do literatury i několik zdánlivě ztracených principů. Tím prvním je popis krajiny, ono klostermannovské brouzdání se močály a postávání před rozeklanými velikány, které, zdálo by se, vynálezem fotografie a filmu ztratilo své opodstatnění. Proč složitě popisovat něco, co lze jednoduše ukázat, že? —— Szpuk tuto mrtvolu přesto dokázal resuscitovat. Recept? Vzdělání meteorologa a vztah k přírodě zpečetěný tím, že autor od brzkého jara do pozdního podzimu často spí venku a v bouřích vyráží na vrcholky. Szpuk v krajině nehledá ztišení a nějakou konejšivou moc. V bezohledné nekompromisnosti jejích zákonů nachází spíš rezonanci k vlastní zkoušené duši. Snad proto všechny ty noční pochody, mráz a vichr. "Stoupám po břehu Pravětínského potoka. Noc bez měsíce mě kryje lépe než hrob. Jdu poslepu, čtu terén chodidly." —— Druhým Szpukovým darem moderní české literatuře je návrat rozervaného romantického hrdiny. Pravda, středobod světa dovede sám ze sebe uplácat každý psavec, tímto výhradním zájmem ale oslovuje jen svou babičku, maximálně subkulturu. Szpuk také píše o sobě, žije však tak specifickým životem, že žádnou subkulturu ani nemá, a řádky o tom, jak ho manželka posílá − naprosto pochopitelně − z domu, tvoří jeden z podstatných proudů jeho deníků. Kdo mu porozumí? Každý. "Jdeme stopovat. Auta nás míjejí. Chvějeme se mrazem. 'Proč jsou tak zlí?' komentuje projíždějící auta Dominik. 'Nejsou zlí,' říkám. 'Je jim to jedno'."\nTakový "euroromán", od všeho trocha a nic pořádně, uspokojí průměrnou chuť, ale ne labužníka.\nRomán? Pamflet zapšklého nenávistníka Čechů. Dočteno se sebezapřením. Slabé myšlenkami i literárně.\nTak nějak nevím. Nikam to její spisování nevede, točí se na jednom - pohodlném, teplém - místečku.\nČlánky z časopisu by se neměly natahovat na knihu. Je to dojemná miniaturka do nedělní přílohy, ale kniha to není. Muži jménem Ove to sotva líže paty.\nFejetonky, podezřele poslepované do celku, hluboko pod úrovní autorovi obvyklou.\nStrhující, inspirativní, detailní.\nKniha smíchu a zapomněníMilan Kundera\nRozhodně nekupujte vydání Atlantisu. Je autorem "vylepšeno", mj. tam chybí celá slavná pasáž o Gottovi jako idiotovi hudby.\nNedělňátko aneb S Cimrmanem v zádechMiloň Čepelka\nZ recenze na iliteratuře (Jan Lukavec): "Rekapituluje v ní nejen vznik a vývoj divadla, díky kterému se asi nejvíce proslavil, ale i další činnosti, jimž se věnoval; dává nahlédnout do svého rodinného zázemí i do své soukromé metafyziky. Čepelka vystudoval Vysokou školu pedagogickou a pak tři roky učil na základní škole v Novém Kníně. V roce 1961 nastoupil jako redaktor do Československého rozhlasu, kam jej přivedl jeho přítel Jiří Šebánek (1930–2007). Oba pak byli zakládajícími členy Divadla Járy Cimrmana. Když se Šebánek „odtrhl“, byl Čepelka jediným člověkem, jenž hrál se Zdeňkem Svěrákem a Ladislavem Smoljakem i v „konkurenčním“ Salonu Cimrman. Čepelka obdivně mluví o Svěrákovi, o jeho vtipu, umění vyprávět, zato o Smoljakovi a jeho údajných rychlých názorových zvratech se vyjadřuje s velkou rezervou. S úctou vzpomíná i na svého přítele Šebánka, i když souhlasí s poněkud drsným Svěrákovým výrokem, že Šebánek prospěl divadlu JC dvakrát: „poprvé tím, že ho založil, a podruhé tím, že z něj odešel“. A osvětluje i spory, které mezi zakladateli panovaly. Například Šebánkovu nelibost nad filmem Jára Cimrman ležící, spící: podle něj měl být Cimrman člověk, o kterém se neví, jak vypadal, „a najednou dostane Svěrákův ksicht“, zlobil se prý. Čepelkův pohled jistě není nijak přelomový, zásadně objevný ani provokativní a čtenář v publikaci nemůže hledat prohlášení o tom, že cimrmanovci údajně přinášejí „veskrze tradiční a ustálenou podobu vnímání naší minulosti, jež sama volá po dekonstrukci“, jak před časem napsal jeden teoretik. Ovšem svým pohledem do zákulisí dokresluje a doplňuje již známé skutečnosti."\nSeverní vodyIan McGuire\nZručné řemeslo; zápletka vlastně omletá a banální, jako z šestákové detektivky 19. století, jen obalená do postmoderního kabátu "historického" a "exotického" vyprávění. Čte se dobře, ale je to celé takové chladné a bez života, paradoxně s ohledem ke všem těm zvěrstvům a expresím v textu.\nV lesíchTana French\nPro milovníky pomalého vyprávění, pak skvělé. Kdo hledá rychlovku plnou dějových zvratů, bude zklamán. Posloucháno jako audiokniha - výborně načtená Petrem Jeništou.\nAnomálieHervé Le Tellier\nKniha se čte sama, navíc - jako bonus - je doslova prošpikovaná odkazy na jiná díla, lidi, filmy, hlášky... Takový postmoderní koktejl, trochu v duchu Binetovy Sedmé funkce jazyka. Pokud nemáte rádi scifi, tak se nebojte - není to klasická scifi a celý scifi prvek je tu spíš jako podkres...\nČlověk si musí zvyknout na styl vyprávění a pochopit, jak je kniha udělaná. To je docela těžké. Kdo to dá, užije si. Nápad i konec jsou 100%.\nSedmá funkce jazykaLaurent Binet\nNeskutečný nářez. Literární Pulp Fiction pro inťouše. Nejde přestat číst.\nKrálovna horDaniel Wisser\nSkvělé téma (život v pečovateláku, euthanasie), ale hlavně skvělá forma. Člověk propadne na místo hlavního hrdiny jako Alenka králičí dírou a má pocit, že se to všecko odehrává kolem něj.\nKnihy JakubovyOlga Tokarczuk\nDá fušku se začíst a hlavně dočíst, ale když se vám to celé pospojuje. je to čistá radost.\nZpověď Jonatána Papírníka - Memoár nadiktovaný Michelle CuevasovéMichelle Cuevas\nKniha má dobré jádro, ale jinak je to produkt amerických škol kreativního psaní, moc vaty a nudy. — Pro zajímavost: v pražském divadle Minor to uvádějí jako představení, vykuchali to a nechali jen to jádro a najednou je to síla. Stojí za vidění.\nSlovenské stoletíPavel Kosatík\nNeskutečně čtivé. Jsem paf, kolik toho o Slovensku a Slovácích nevím.\nHladový lánAndrew Michael Hurley\nHezky napsané, hezky napínavé. Člověk si nad tím nemůže nepřipomenout Rosemary má děťátko...\nLido di DantePetr Borkovec\nPřekvapení - dobrý básník napsal skvělou prózu. Čte se jedním dechem.\nDetektiv Bondybej 001Vojtěch Steklač\nDisease: To těžko, odvárek. Kniha vyšla dva roky před Ž. Robertem.\nKořenové dětiSibylle von Olfers\nZ říše hmyzuNikolaj Nikolajevič Plavilščikov\nDavny objev z antiku. Chytre cteni o prirode, i jdyz od Rusaka.\nPřízrak Dochartovy šachtyJules Verne\nJedna z nej- dramatizací. Napínavé.\nKlika byla vysokoRoman Szpuk


Svaz zrušil pokutu pro Litvínov za Hořavovu kritiku rozhodčích - Sport.cz\nSvaz zrušil pokutu pro Litvínov za Hořavovu kritiku rozhodčích\n11. prosince 2014 17:38 - Praha\nLitvínovský hokejový klub nakonec nemusí zaplatit pokutu 10 000 korun za kritiku rozhodčích z úst asistenta trenéra Miloslava Hořavy po listopadovém utkání ve Zlíně. Rozhodl o tom dnes výkonný výbor hokejového svazu, který zrušil trest udělený ředitelem extraligy Josefem Řezníčkem.\nKamarády sestřelil a pak projevil lítost. Nikomu tohle nepřeju, obzvlášť Slavii ne, přiznal Kadlec\nSlávistické příděly s novým koučem skončily, prohry nikoli. Novák však vidí pozitiva\nNovák se vítězné premiéry nedočkal. Slavia po plzeňském obratu padla posedmé v řadě\nOlomouc dostala další pokutu za chování fanoušků\nŠéf Mountfieldu ztrácí trpělivost. Můžou přijít trejdy i finanční postihy


Pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice)\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice), pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chaty Hvozdec (České Budějovice), a to chaty na prodej Hvozdec (České Budějovice), pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice), dražby chat Hvozdec (České Budějovice).\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii chaty k pronájmům Hvozdec (České Budějovice) nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích chaty Hvozdec (České Budějovice), chaty na prodej Hvozdec (České Budějovice), pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice), dražby chat Hvozdec (České Budějovice).\nNehledáte pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) ?\nPokud jste v této kategorii pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice) omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice)\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice), si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice). Určitě lépe naleznete pronájem chaty Hvozdec (České Budějovice), který hledáte.


Estée Lauder: Bronze Godess Azur paletka očních stínů – Číčulky blog\nEstée Lauder: Bronze Godess Azur paletka očních stínů\npřed několika měsíci jsem si pořídila nádhernou paletku očních stínů od značky Estée Lauder. Paletka se jmenuje Bronze Godess Azur a zlákala mě na ni Lucka z elbeauty blogu. Udělala jsem výjimku a koupila si ji na oficiálním eshopu značky. Jako dárek jsem dostala nějaké miniatury a taky slevu. Jsem moc ráda, že jsem s paletkou spokojená a nemusím litovat toho, že jsem za ni platila plnou cenu (většinou high end kosmetiku kupuji z druhé ruky).\nPaletka má naprosto dokonalé balení. Moje vnitřní straka jásá. Obal mi připomíná nějakou veliký medailonek. Jinak se jedná o plast, ale opravdu to vypadá jako kov:-) Plast je určitě praktičtější a paletka díky tomu neváží tunu a dá se s ní bez problémů cestovat (tedy až to půjde).\nSkladba barev je zde naprosto úžasná. Já jsem s ní vytvořila už několik looků (nafotila jsem je, najdete je na konci článku). Líbí se mi, jaké barvy tu jsou, základní matné, které používám na celé víčko, do ohybu a pak na ztmavení vnějších koutků. Vše se dá vyšperkovat jemně třpytivými stíny ve zlaté, bronzové, tyrkysové, tmavě modré a tmavě zelené.\nSe stíny se pracuje dobře. Matné jsou úplně perfektní, ty středně hnědé jsou naprosto úžasné, do těch jsem se zamilovala. třpytivé jsou také dobré, jen to chce nějaký hrubší štětec. Nejsou tak měkké jako třeba MUR, ale jejich intenzita se dá skvěle vrstvit. Paradoxně jim swatche na ruce spíše ubližují, v reálnu jsou ty barvy mnohem intenzivnější.\nNafotila jsem i nějaká líčení, kde vidíte všechny barvy v akci. Fotit vlastní oko fakt neumím, většinou jsem se k tomu dostala, až když jsem odněkud přišla domů, takže vidíte jejich výdrž po několika hodinách v akci. a fotkách mám super mastné čelo a jsem samozřejmě bílá jako sýr, ale to je u mě normální:-)\nNa celém víčku mám nejsvětlejší barvu, která je krásně béžová, matná a vydrží celý den. Ohyb mám vystínovaný těmi matnými hnědými, které se krásně doplňují. Ve vnitřním koutku mám sytou zlatou, dále jsem pokračovala třpytivou tyrkysovou a vnější půlka je tmavě modrá. Úplně do vnějšího koutku jsem ťupla trochu té tmavě hnědé matné, která je i na spodním víčku. Díky této tmavé barvě je oko více „plastické“.\nZáklad je pořád stejný – světlá barva přes celé víčko a středně hnědými stíny jsem podtrhla ohyb. Do vnitřního koutku jsem opět dala sytou zlatou, kterou jsem propojila na středu s bronzovu. Vnější část je už celá matně hnědá. Tato tmavá barva je i na spodním víčku.\nNakonec tu mám moji milovanou zelenou:-) Začátek líčení je pořád stejný (líčím se takto vždy), takže opět světlá a obě středně hnědé. Do vnitřního koutku jsem opět dala tu zlatou, ale jen trošinku. Celé víčko jsem pak vystínovala tou tmavě zelenou. Na spodní lince je pak tmavě hnědá.\nS paletkou jsem moc spokojená, líbí se mi skladba barev, přijde mi, že je ideální i na cestování, protože se s ní dá vytvořit bez problémů velmi jemné líčení, ale i něco dramatického.\nJak se vám líbí tato paletka? Zkoušeli jste už něco od Estée Lauder? Která barva se vám líbí nejvíce? Napište mi:-)\nTagged on: dekorativní kosmetika, Esteé Lauder, Recenze\nBy ciculka | 19. 11. 2020 | Krása | 12 komentářů |\n← Přečteno: říjen 2020\nOpium a absint – recenze →\n12 thoughts on “Estée Lauder: Bronze Godess Azur paletka očních stínů”\nLucie 19. 11. 2020 at 16.00\nAhoj, jak balení, tak odstíny, tak to, co jsi s nimi vykouzlila na očích překrásné. Abych pravdu řekla, docela jsem po ní zatoužila, pokud bych na ni někde, ideálně z druhé ruky narazila, tak rozhodně bych neváhala.\nciculka Post author 20. 11. 2020 at 22.30\nfakt neváhej. Já jsem ji tedy kupovala novou, což u mě není úplně typické. Jsem s ní ale opravdu moc spokojená:-)\nStáňa 19. 11. 2020 at 22.33\nHani, fakt moc pěkný. Jak paletka, tak líčení\nciculka Post author 20. 11. 2020 at 22.29\nMarta 20. 11. 2020 at 6.01\nHani, no děláš jim hezkou reklamu. Paletka je moc hezká a tvoje líčení s ní krásné. Měj pěkný pátek.\ns paletkou jsem moc spokojená a na začátku podzimu jsem ji hodně nosila (teď se vůbec nelíčím, jsem jen doma), takže ji fakt ráda pochválím:-)\nHelena 20. 11. 2020 at 6.31\nHani, s barvička to umíš! Paletka je krásná, na mě moc výrazná, ty tmavé barvy by mi zbyly… To prostřední nalíčení, to je přesně něco pro mě :o)\nEL jsem měla, už to je hodně let.\nciculka Post author 20. 11. 2020 at 22.26\ndíky moc! Já právě nosím tmavé barvy na očích dost, protože mám hodně tmavé oči, takže to utáhnu. Hnědozlaté líčení je taková klasika, kterou nikdy nic nezkazím:-) Já myslím, že je to asi můj první kousek dekorativní kosmetiky od této značky. Jsem moc spokojená, což je dobře, protože jsem ji kupovala za plnou cenu novou.\nWhatafancyworld 20. 11. 2020 at 12.34\nVeľmi pekné balenie paletky 🙂 Ja sa modrých očných tieňov trocha bojím, ale ak s nimi ľudia vedia pracovať, vyzerajú na oku krásne 🙂\nciculka Post author 20. 11. 2020 at 22.23\nto balení je fakt nádherné, tomu jsem naprosto podlehla:-) Já mám tmavě modré moc ráda, bledě modré mi moc nesedí.\nErika 21. 11. 2020 at 15.13\nAhoj Hani, krásná paletka, nádherné balení. Na mne by byly barvičky asi moc výrazné, obávám se, že bych je neunosila. Jsem prostě hrozná konzerva a nosím dokola to stejné nude líčení, ani oční linky nenosím. Ovšem, Tobě sluší, moc a moc!!! Krásné!!! ♥♥\nciculka Post author 22. 11. 2020 at 15.04\nzase nosíš více výrazné rtěnky. ty já mám taky ráda, ale jak v práci pořád mluvím, tak je to náročné na údržbu. Díky moc!


Automat Codename: Jackpot online zdarma - Hraj 4000+ automatů zdarma!\nAutomat Codename: Jackpot online zdarma\nAutomat Codename: Jackpot se právě nahrává...\n Diamond Monkey\nPopis online automatu Codename: Jackpot zdarma\n5-válcové Herní Hrací Spinomenal 17/03/2017\nPokud se vám líbí akce a vzrušení, neměli byste váhat, a měli byste si vyzkoušet online výherní automat zdarma Codename: Jackpot! Tento povedený stroj si pro hráče připravil dohromady pět válců, na kterých můžeme napočítat 50 výherních linií. Výhry jsou na liniích vyhodnocovány zleva doprava, a k tomu, abyste svoji výhru získali, potřebujete alespoň tři stejné symboly na jedné výherní linii vedle sebe.\nOnline automat Codename: Jackpot si pro vás připravil také mnohé bonusové symboly. Tím prvním je symbol free spin. Ten hráčům nabízí možnost zahrát si až 15 volných spinů navíc. Získat tak můžete skvělé výhry. Druhým bonusovým symbolem je wild a to i expanding wild, který obsadí celý válec, tak i surprise wild, který se objeví nečekaně. Tyto symboly pro změnu nabízí hráčům nahrazení symbolů v nepovedených kombinacích tak, aby mohla vzniknout kombinace nová, za ještě více kreditů. Posledním bonusovým symbolem pak je bonus. Ten vám umožní zahrát si bonusovou minihru, díky které můžete získávat další peníze.\nNeváhejte proto a vyzkoušejte si jedinečný online výherní automat Codename: Jackpot ještě dnes, a začněte získávat skvělé peníze s každým vaším spinem!\nSkvělé grafické provedení plné animací\nTagged automatautomati zdarmaautomatove hryautomaty hryautomaty hry onlineautomaty online zdarmaautomaty online zdarma bez registracecasino automaty zdarmaherní automatyhrací automaty zdarma bez registrace


Veolia v Přerově snižuje využití uhlí | Biztweet\nVeolia Energie dostala povolení EIA pro instalaci dvou plynových kotlů v Teplárně Přerov. Dojde tak k postupnému odstavení výroby tepla z uhlí.\nJde o součást dlouhodobé strategie, vyvolané emisními regulacemi Evropské unie. Na odstavení uhlí v elektrárnách a teplárnách vynakládají Veolia i další hráči miliardy korun.\n„Předkládaný záměr instalace dvou nových plynových kotlů v hlavní kotelně představuje samostatný záměr, jehož smyslem je řešení provozu zdroje do konce roku 2022. Tento záměr je zakomponován do celkové strategie řešení zdroje Teplárna Přerov v dlouhodobém časovém horizontu,“ uvádí investor v projektové dokumentaci.\nNové zdroje mají být provozovány jako záloha při výpadku některého ze stávajících kotlů a zároveň umožní provoz výroby tepla v případě potřeby nižších výkonů, kdy je provoz velkých uhelných kotlů neekonomický. Budou tedy dorovnávat potřebný výkon, který by jinak byl zajištěn stávajícími kotli.\nNejpozději od 1.1.2023 bude ukončen provoz uhelných kotlů o celkovém výkonu 169 MWt a kotle, které budou instalovány nyní, budou provozovány jako zdroj pro zajištění potřebného výkonu do soustavy k základnímu zdroji o předpokládaném jmenovitém tepelném výkonu 40 MWt.\nVeolia provozuje v Přerově zdroje pro výrobu tepelné a elektrické energie. V Teplárně Přerov provozuje dvě kotelny. Hlavní - spalující převážně černé uhlí a záložní - kotelnu spalující zemní plyn.\nPředkládaný projekt představuje první etapu dlouhodobého záměru „Ekologizace Teplárny Přerov“. Tato první etapa proběhne v roce 2019. Na dodavatele nových plynových kotlů ještě nebylo vypsáno výběrové řízení.\nSpolečnost Veolia Energie zajišťuje výrobu a dodávky tepelné a elektrické energie pro domácnosti, veřejné objekty a průmyslové závody ve městě Přerově. Teplo ve městě je distribuováno prostřednictvím parní a horkovodní sítě centralizovaného zásobování teplem. Elektrická energie je dodávána prostřednictvím distribuční společnosti do rozvodné sítě.


Vesnický páj (cottage pie) - Recepty.cz - On-line kuchařka\nVynikající jednoduchý pokrm pocházející z Anglie má skvělou plnou chuť a krásně zahřeje v chladných dnech. Jde o směs mletého masa a zeleniny, zapečenou pod pokličkou z bramborové kaše.\ng mleté maso směs\nplechovka rajčatové pyré malá\ntymián pás snítek\ng brambory varný typ C\nNa lžíci oleje orestujte dohněda maso a odložte stranou. V kastrolu rozehřejte zbylý olej a vsypejte nadrobno nakrájenou cibuli, na kostky pokrájenou mrkev a řapíkatý celer a zeleninu restujte na mírném plameni doměkka, asi 15 minut. Vmíchejte nasekaný česnek a rajčatové pyré a ještě pár minut restujte. Do kastrolu přidejte maso, přelijte ho vývarem a přidejte worcester, bobkové listy i tymián. Na mírném plameni vařte bez pokličky asi 45 minut. Poté vyndejte bobkové listy, tymiánové větvičky a vmíchejte hrášek.\nZatímco se dusí maso, uvařte brambory v osolené vodě doměkka. Vodu slijte a z brambor nechte odejít horkou páru. Ohřejte mléko a vlijte k bramborám, přidejte máslo, špetku muškátového oříšku, sůl a rozšťouchejte. Tip: Pro bohatší chuť můžete do kaše přimíchat nastrouhaný čedar nebo goudu, případně ji před pečením posypat parmazánem.\nRADA: VIDEO, jak na bramborovou kaši\nTroubu rozehřejte na 200 °C. Maso v omáčce rozprostřete do zapékací mísy a navrch rozetřete kaši. Pečte 30 minut. Hotový páj vytáhněte z trouby a nechte před podáváním 15 minut odpočinout.\nKategorie: Maso & ryby & mořské plody Maso Hovězí Uzeniny & mleté maso FOOD\nPečení Restování Slovník pojmů\nPoužité ingredience v tomto receptu: Bobkový list Brambory Česnek Cibule Hovězí vývar Máslo Mléko Mleté maso Mražený hrášek Mrkev Muškátový oříšek Olivový olej Rajčatové pyré Řapíkatý celer Sůl Tymián Worcestrová omáčka


Modelka tatty18 - profilová stránka a informace\nPoslední přihlášení: 14.6.19 22:11:28\nKliknete-li na tlačítko, tatty18 získá na 60 sekund první pozici na hlavní stránce. Během této doby se modelčině chatovací místnosti zvýší viditelnost a tím pádem i její popularita! Oznámení o Vašem štědrém činu se objeví v chatu, kde ho uvidí modelka i ostatní uživatelé chatu. tatty18 Vám bude za toto gesto nepochybně nesmírně vděčná!\nDůležité detaily o tatty18\nPracovní doba - tatty18\nAmatérské klipy uživatele tatty18\nSeznam Přání - tatty18


Ruční kosmetická péče s liftingovou maskou | Slevomat.cz\nKosmetická péče a liftingové ošetření včetně masáže obličeje, krku a dekoltu\nRezervace: Nutná předem na tel. 603 930 306. Při objednávce nahlaste kód voucheru.\nRezervace provádějte Po–Pá: 10.00–19.00 hod.\nV Salónu Marcela pracují výhradně s kvalitní izraelskou dermakosmetikou Christina. Je to kosmetika špičkové kvality, maximální účinnosti a šetrnosti. Její dokonalý účinek je viditelný hned po ukončení procedury.\nÚčinky kosmetického ošetření:\nKosmetické ošetření je vhodné pro všechny věkové kategorie. Pozitivní ohlasy na ošetření si můžete přečíst v hodnocení.


Jak se sny malují na hedvábí: Bylo těžké nalézt, co chci vlastně dělat, řiká mladá designérka Anna - Studenta.cz\nAnna Schwitzer je designérkou a podnikatelkou, jež vytváří limitované edice hedvábných šátků. Nadaná umělkyně žije svůj sen. Snění jí pomáhá nejen vytrvat při ne vždy snadném fungování v oděvním průmyslu, ale také při tvorbě motivů na své šátky. Co by poradila ostatním začínajícím? A co dalšího krom Prague design week má za lubem?\nVaše studium je široké: učila jste se od malby po fotografii a multimediální design. Proč právě hedvábí?\nVěnovala jsem se víc oborům najednou, a nemohla jsem se rozhodnout, co vlastně chci dělat. Na co se plně soustředit, a jelikož mám ráda i módu, tak jsem malbu a kresbu s konceptem propojila se šátky. Hedvábí je skvělý materiál s mnoha vlastnostmi a jednou z nich je, že se na něj dá malovat jako na malířské plátno. A tak jsem to pojala. A když mě osud jednoho dne zavál do města, kde hedvábí patří k tradici už od 17. století, neváhala jsem.\nŘíkáte o sobě, že je pro vás inspirací příroda a, co mě zaujalo, vaše sny - co si pod tím mohu představit?\nJsem člověk, který hodně rád sní a každý sen si pamatuji, zapisuji si ty nejzajímavější a z toho čerpám. Vybavuji si velmi barevné a živé sny. Často se mi stává, že mám problém rozlišit co se mi zdálo, a co se doopravdy stalo. Ostatně tímto tématem jsem se zabývala i ve své diplomové práci. Byl to tenkrát jiný obor, vystavovala jsem sérii fotografií. Realita versus fikce. Sny mě velmi intenzivně ovlivňují od dětství. Jak pozitivní tak i ty negativní.\nFoto: archiv Anny Schwitzer\nCo bylo to nejtěžší na vaší cestě?\nMyslím, že jednou z nejtěžších věcí na mojí cestě bylo nalézt sama sebe a co vlastně chci dělat. Teď už to vím, a snažím se na sobě pracovat každý den.\nVýrobu hedvábí podle vašich představ jste nalezla až v zahraničí - ve francouzském Lyonu. Jak se taková věc přihodí, jak to bylo náročné?\nNajít zázemí jednoduché nebylo, několik měsíců jsem hledala firmu, která by pracovala s francouzským hedvábím a to v té nejlepší kvalitě. Doslova jsem obíhala obchod za obchodem, nikdo mi nechtěl dát kontakt. Až jsem nakonec narazila na pána, který kdysi pracoval pro Hermés a kontakt mi předal. A k tomu ještě další cenné rady.\nMomentálně spolupracuji s lyonskou rodinnou firmou už přes rok a jsem velmi spokojená. V lednu jsem dokonce objevila, nebo tedy spíše mě oslovili lidé, kteří pracují se sítotiskaři v ateliérech v Lyonu. Kde se vše tiskne ručně. Což je takový můj další sen. Je to takový "tajný" spolek uměleckých řemeslníků, kteří mezi sebe jen tak nějakého cizince nepustí. Avšak tento proces je velmi technologicky náročný. Ale v budoucnu plánuji tisknout i s nimi.\nCo vůbec obnáší jít si za podobným snem v oděvním průmyslu?\nTrpělivost, které se mi někdy moc nedostává. Lidé tu nejsou moc zvyklí nakupovat od designérů. A co tedy pozoruji je, že hedvábné šátky si u mě kupují převážně cizinci, nebo lidé, kteří už nějaké doma mají a ví, jak je nosit.\nByla chvíle, kdy jste to chtěla vzdát? Co byste v takovou chvíli doporučila ostatním?\nTakových chvílí bylo pár bylo, ale snažím se vytrvat. Doporučila bych se asi obrnět trpělivostí a jít si za svým snem. Myslím, že sny se plní, i když na můj vkus někdy trochu pomalu.\nUvažujete o nějakých dalších plánech nebo se plně a pouze soustředíte na tento směr?\nUvažuji o větším propojení s uměním, ráda bych rozšířila svou tvorbu o malby a plakáty, kterých jsem už pár vytvořila. Zároveň pracuji na dalších návrzích na design šátků. A jak jsem říkala moc bych si přála tisknout sítotiskem a ne digitálním tiskem jako doposud. Zkouším i opravdu velké formáty, které jsou velmi těžké. Mám také v hlavě spoustu nápadů na další doplňky a oblečení s hedvábí. Avšak cesta od návrhu po realizaci je dlouhá. V budoucnu budu otevírat eshop mé značky Anna Schwitzer a ráda bych se soustředila na zahraniční trh. Také jsem se zúčastnila pop up butiku Life is fashion, a bude možnost mě vidět na Prague design weeku v květnu, to se moc těším.


Pozemky Rantířov | TISCALI, s.r.o.\nAktuální nabídka pozemky Rantířov denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pozemky Rantířov než Vás někdo předběhne.\nKategorie pozemky Rantířov se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pozemky Rantířov neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pozemky Rantířov právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pozemky Rantířov\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pozemky Rantířov, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující pozemky Rantířov, a to pozemky na prodej Rantířov, pronájem pozemku Rantířov, dražby pozemků Rantířov.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii pozemky Rantířov nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pozemky Rantířov, pozemky na prodej Rantířov, pronájem pozemku Rantířov, dražby pozemků Rantířov.\nstavební pozemky k dražbě Rantířov\nkomerční pozemky k dražbě Rantířov\nzahrady k dražbě Rantířov\nzemědělské půdy k dražbě Rantířov\nlouky k dražbě Rantířov\nlesy k dražbě Rantířov\nrybníky k dražbě Rantířov\nSady, vinice k dražbě Rantířov\nAčkoliv se nacházíte a hledáte svoji nemovitost v pozemky Rantířov, je možné že bez omezení druhu prodeje (prodej, pronájem, dražba) toho naleznete daleko více. Pokud nejste rozhodnuti pro pozemky Rantířov, zkuste si rozšířit hledání vhodné nové nemovitosti právě zde :\nNehledáte pozemky Rantířov ?\nPokud jste v této kategorii pozemky Rantířov omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pozemky Rantířov\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pozemky Rantířov, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pozemky Rantířov. Určitě lépe naleznete pozemky Rantířov, který hledáte.


Pullmantur Cruises, Lodní společnosti, Plavby lodí po celém světě | PT Tours\nÚvod Lodní společnosti Pullmantur Cruises\nSpolečnost Pullmantur byla založena v roce 1971 ve Španělsku. Ze začátku fungovala jako tour operátor organizující autobusové zájezdy po Španělsku a později po celé Evropě. V 80. letech Pullmantur otevřel charterové aerolinky létající na krátké vzdálenosti, hlavně po Evropě. Na počátku 90. let společnost absolvovala svůj první let do Karibiku.\nNa konci 90. let se Pullmantur připojil k mořskému průmyslu. V roce 2005 Pullmantur zahrnul do svojí nabídky plavby All Inclusive. Společnost nabízí i plavby po Karibiku s přeletem z Madridu v ceně, dále jsou v nabídce plavby po Středozemním, Baltském a Černém moři.\nNaše webové stránky bohužel nejsou napojené na rezervační systém lodní společnosti Pullmantur Cruises a kromě plaveb s naším průvodcem tady jiné plavby nenajdete. S Pullmantur Cruises ale máme smlouvu o spolupráci i přístup do jejich rezervačního systému. Máte-li tedy zájem o plavbu s touto společností, vyberte si ji přímo na jejím webu , pošlete nám na ni odkaz a my Vám připravíme nabídku.\nLodě společnosti Pullmantur Cruises


Solenoid 3/4", 12V, elektromagnetický ventil G3/4, NC | Autodiagnostika EasyDiag - VAG KKL, ELM327, měřící přístroje\nNISSAN DataScan II, SUBARU FreeSSM\nVgate iCar, VLinker\nSolenoid 3/4", 12V, elektromagnetický ventil G3/4, NC\nElektromagnetický ventil, 12V DC, G 3/4", NC. Nepropouští vodu v klidovém stavu - Normally close. Napájecí napětí: 12V DC.Napájecí proud: 0,6A DC.Přík... celý popis\nElektromagnetický ventil, 12V DC, G 3/4", NC.\nNepropouští vodu v klidovém stavu - Normally close.\nNapájecí napětí: 12V DC.\nNapájecí proud: 0,6A DC.\nPříkon: cca 8W (při 12V).\nZávit: G 3/4".\nPracovní tlak: 0,02 - 0,8MPa, 0,2 - 8 bar.\nTeplota vody: do 100°C.\nRozměry: cca 52mm x 60mm x 80mm.


Urovnávám stezku, po které kráčíš Moudrost je dána pokorným a prostým (TLIG Message)\nUrovnávám stezku, po které kráčíš\nMoudrost je dána pokorným a prostým\n27. března 1989\nJá jsem to, milovaná. Mé Království přijde.\nDovol Mi použít tě ke Své Slávě. Neopustím tě, i když se někdy zdá, že tvůj duch je daleko ode Mne, tvého Boha. Důvěřuj Mi, opři se o Mne, nejdražší dítě. Dovol Mému Duchu, aby v tobě plně a volně dýchal. Odškodňuj Mě, Mé dítě, tím, že budeš poslušná a budeš sledovat jen Mé zájmy. Jsem vždycky před tebou, proto neměj strach projít tímto údolím, bez přístřeší, bez pastvin, pustým a vyprahlým. Vím, že jeho pochmurnost děsí tvou duši, ale je o Mně známo, že ti, které jsem vedl pouští, nikdy nezahynuli žízní. Jsem před tebou, abych tě Svou Láskou chránil před vysušujícími větry. Živím tě Svým Slovem.\nJak jdeš, urovnávám tvou stezku, odstraňuji kameny a skaliska, abys neklopýtla, odstraňuji je, abych ti otevřel cestu. Má Svatá Přítomnost zahání do dáli Mé nepřátele, kteří jsou i tvými nepřáteli. Když vyraší trní a křoví, Moji andělé, kteří tě obklopují, je rychle vyseknou a spálí. Já, tvůj Spasitel, nedovolím žádnému z těchto trnů, aby tě zranil, Mé dítě. Nejdražší bytosti, spolehni se na Mne. Já Jsem Všemohoucí, Já Jsem Nejvyšší. Nechci od tebe nic než lásku, lásku, lásku, proto pojď a děl se o všechno se Mnou. Dovol Mi být tvou radostí. Ach, Vassulo, miluj Mě a těš Mě svým srdcem dítěte. Pojď a dej spočinout Mé Hlavě, buď Mým útočištěm, buď Mým Nebem. Dovol Mi vést tě tímto údolím smrti. Brzy tě vezmu z tohoto vyhnanství do Svého Domu, který je i tvým Domem, Mé dítě. Buď se Mnou jedno, ó nejdražší dítě. Chceš Mne potěšit, svého Spasitele?\nPožehnán bud Pán,\nkterý pro mne koná zázraky lásky!\nPane, jak velká je Tvá dobrota\nke všem, kdo se Tě bojí,\nprokazuješ ji těm, kdo se k Tobě utíkají,\npřed zraky všeho lidstva!\nRadujte se ve svém Pánu a Spasiteli,\njásejte ctnostní, křičte radostí,\nvšechna upřímná srdce!\nStrhnu masku všem Svým nepřátelům a Svým Dechem smetu všechny, kdo zahrazují cestu ke Mně. Ještě jednou odhalím Svou Svatou Tvář a v této pustině se rozhostí Čistota, Svatost a Neporušenost. Láska a Pokoj budou s vámi, budou mezi vámi prodlévat, vidíš? Což jsem neřekl, že budu přítomen uprostřed vás a že budete Moji vlastní?\nMé dítě, připomeň jim, jak se Mému Duchu protiví chvástaví lidé a že Moudrost je dána pokorným a prostým.


Zadaný Justin Bieber touží po neznámé krásce. Hledá kopii Iriny Shayk. Nejsi to ty?\nJen co dal idol dívek Justin Bieber na svůj Instagram fotku neznámé krasavice, tak se strhla mela. Zpěvák chtěl tajemnou holku najít a rázem z ní udělal i nechtěně celebritku. Kdo vlastně kráska podobná Irině Shayk je? My jsme to pro vás zjistili.\nOsobnosti: Irina Shayk (147 článků) , Justin Bieber (1386 článků)\nOsobnosti: Emma Watson (319 článků) , Justin Bieber (1386 článků)\nOsobnosti: Emma Watson (319 článků) , Selena Gomez (376 článků) , Justin Bieber (1386 článků)


Knihomolův koutek: John Green- Příliš mnoho Kateřin\nPříliš mnoho Kateřin je knížka, která to už od začátku neměla zrovna nejjednodušší, vzhledem k tomu, že u nás vyšla až po peckách, jako jsou Hvězdy nám nepřály nebo Hledání Aljašky. Kateřiny jsou jako malé dítě, které vyrůstá ve stínu starších sourozenců. Jsou neustále srovnávány s Greenovými ostatními knihami a spousta čtenářů se do nich pouští s nereálnými požadavky. Řekněme si to narovinu- John je sice dobrý, ale už asi žádná jeho kniha nezpůsobí takový boom jako Hvězdy. Je proto škoda, když je někdo zklamaný jen protože čekal víc kvůli tomu, že se prostě jedná o Johna Greena.\nNemám ráda matematiku. Dobře, nemám ráda je možná slabý výraz. Kdybych měla tu možnost zbavit svět nějaké věci, vybrala bych si matematiku. Teď si asi říkáte, proč jsem se proboha pouštěla do knížky, kde matika v podstatě hraje prim. Protože jsem to nevěděla. Protože Johnovi se povedlo podat to tak, aby to zaujalo i mě. Ne sice tak, abych se o matiku začala zajímat, ale dost na to, aby se mi líbilo, jak to celé pasuje do sebe. Nebojte se, že to nebudete chápat, protože pravděpodobně nebudete. Nechci podceňovat ničí schopnosti, ale já ani po tom dodatku nejsem o moc chytřejší. Ale ono to v konečném důsledku ani tak moc nevadí, protože vám garantuju, že tu knížku si užijete i bez toho.\n"Přesně takhle začínají hororové filmy. My tě vyložíme, dojdeme k nějakým cizím lidem, a za pět minut mi nějaký cvok půjde mačetou po koulích a jeho schizofrenická manželka bude nutit Colina dělat sedy-lehy na žhavým uhlí. Pěkně pojedeš s náma."\nNež se John pustil do psaní o umírajících teenagerech, jeho knížky nebyly tragické, ale šílené. Kateřiny jsou bláznovina od začátku do konce. Námět, dialogy, provedení, postavy. Tak si to shrňme- super chytrý položid dostane kopačky od Kateřiny, stejně jako je dostal od sedmnácti Kateřin před ní, a tak se vydá se svým tlustým nejlepším kamarádem, který je mimochodem Arab, na road trip, aby našli smysl života. Ať už Green bere cokoliv, chci to taky.\n"Takže jsi jen tak důležitý, jak jsou důležité věci, na kterých ti záleží."\nJako obrovské plus beru poznámky pod čarou, které si pro nás autor přichystal. Většinou nějakým způsobem doplňují text nebo nás informují o něčem zajímavém. Je jich tam opravdu požehnaně, ale vůbec by mi nevadilo, kdyby jich bylo ještě víc, protože jsem se na každou hrozně těšila. Celou knihu to ozvláštní a dá jí to jakési kouzlo. Spokojená jsem i s překladem, který nebyl nejjednodušší, protože Colin si libuje v přesmyčkách a přeložit to tak, aby to sedělo do kontextu a ještě z toho udělat přesmyčku, to musel být vážně oříšek.\n"Zázračné děti se učí, géniové tvoří."\nColin není špatný hlavní hrdina, občas mi sice lezl na nervy, ale dalo se to přežít. Jeho nejlepší kamarád Hassan je nejvtipnější prvek celé knížky a Lindsey? Hrozně mě mrzí, že se jí nedostalo víc prostoru, protože se mi jako postava hrozně zalíbila. Když to vezmu kolem a kolem, Kateřiny jsou slabé. Chcete-li začít s Greenem, asi bych si vybrala něco jiného, protože Kateřiny jsou spíše taková oddychovka. Děj tu skoro není, rozjede se to v podstatě až na posledních pár stránkách, některé situace jsou až absurdní a Colin vás po chvilce může začít štvát a celé to prostě není až tak dobré, jako Johnova pozdější tvorba (nebo dřívější, Aljašku totiž napsal před tímhle). Jestli ale máte tenhle žánr rádi a máte chuť na něco bláznivého, směle do toho. Myslím, že Kateřiny budou ta pravá volba.\nChtěla bych poděkovat nakladatelství Knižní klub za poskytnutí recenzního výtisku této knihy. Děkuji!\nZveřejnila Míša* v úterý, května 05, 2015\nSlavka Čubanová 5. května 2015 18:40\nNa Johna Greena se teprve chystám, všichni ho chválí a tak jsem zvědavá.\nJay Jackson 5. května 2015 18:44\nkonečne riadne skvelá recenzia! :) tlieskam ! :)\nMíša* 30. května 2015 22:11\nAdéla W. 5. května 2015 18:48\nSkvělá recenze! :) Od Johna mám doma všechny knihy právě kromě Kateřin, protože čekám na vydání od Yoli, ale už se ho nemůžu dočkat! :)\nMíša* 30. května 2015 22:13\nDěkuju! To vydání od YOLI je hrozně hezké! Vždycky, když jsem v knihkupectví, se na něj dívám, ale všechny Greenovy knížky jsem měla v hardbacku, tak jsem to tak chtěla nechat :D Snad se ti budou Kateřiny líbit!\nIllandris 5. května 2015 21:15\nOd Greena jsem poprvé četla Hvězdy a potom Aljašku a obě knihy se mi opravdu líbily. Mám v plánu se co nejdřív pustit do Měst a pak až do Kateřin, ale jsem na to vážně zvědavá. Vypadá to docela ujetě, ale v takovém tom pozitivnějším smyslu. Tak uvidíme, jak se mi to bude líbit:)\nMíša* 30. května 2015 22:15\nPřesně v tomhle pořadí jsem to četla i já.\nPřesně takové to i je. Je jasný, že to nesedne každému, ale fakt doufám, že se ti bude líbit. Zatím mi přijde, že máme vcelku podobný vkus, tak by to mohlo klapnout :D\nKatka Milovník knih 6. května 2015 13:44\nPěkně napsaná recenze, tuto knihu jsem četla. A musím říct že John Green je pro mne pořád géniem, nebo byl v dětství alespoň zázračným dítětem :)\nPokud chceš znát celý můj názor najdeš jej zde: http://milujemekihy.blogspot.cz/2015/05/recenze-knihy-prilis-mnoho-katerin.html#more\nMíša* 30. května 2015 22:17\nDěkuju! Nebo je to šílenec! :D Ale ne, máš naprostou pravdu, John je skvělý :)\nA cup of Lucy 6. května 2015 15:35\nUž se těším, až si tuto knihu přečtu. Skvělá recenze! :)\nDěkuju! Jsem zvědavá, co na ni řekneš!\nBookworm Hell 3. srpna 2015 22:31\nSuper recenze. :) Nedávno jsem ji taky recenzovala, ale obdivuju tvůj styl psaní. Dokážeš vystihnout věci, se kterými naprosto souhlasím, ale nějak mě nenapadnou.\nThe Colorful Blog 24. září 2015 13:23\nJá Hvězdy nemám moc ráda, ale Hledání Aljašky se mi líbilo moc! Kateřiny chci také přečíst :)\nJulie Chvojkova 5. března 2016 15:29\nUž déle jsem přemýšlela and touhle knížkou a možná že si ji nakonec přečtu!\nPokud budeš tak hodná, podívej se na můj blog


Radnice si vyšláply na favorizovaný Slavoj Mýto - Rokycanský deník\nRadnice si vyšláply na favorizovaný Slavoj Mýto\nRokycansko – V úvodním kole poháru se dva zástupci okresu přesunuli do Zruče.\nPrvní kolo Poháru PKFS svedlo dohromady dva okresní celky. Na umělé trávě ve Zruči se Radnice utkaly s Mýtem, nastupujícím o dvě fotbalová patra výš.\nHned ve druhé minutě zápasu zazmatkoval brankář Matouš a uzmul do rukavic malou domů od spoluhráče. Nařízený nepřímý kop z hranice brankového území bezpečně uklidil Esterka a Radnice vedly 1:0. V dalším průběhu zůstaly Radnice aktivnějším a lepším týmem. V desáté minutě se k trestnému kopu postavil Švajcr a Matouš s námahou vytáhl jeho pokus na roh.\nPrvní vážnější šance Mýta přišla po osmnácti minutách, zato však byla gólová. Štych našel centrem Riegera, jeho hlavičku vyškrábl Spěváček, ale na dorážku Konopáska už byl krátký – 1:1. Obraz hry se ale moc neměnil, outsider stále podnikal nájezdy do mýtské obrany.\nV polovině první půle si Švajcr zopakoval přímý kop z téměř identické pozice. Zkusil šikovně obstřelit zeď, míč však skončil pár centimetrů vedle pravé tyče. Šest minut před přestávkou fauloval mýtský Smitka, centr Esterky vyrazil Matouš k volnému Poláčkovi, který ranou pod břevno vrátil borcům TJ Sokol vedení.\nKonec poločasu nabídl ještě jeden zajímavý okamžik. Anténe hloupě podrazil Švajcra v pokutovém území a k penaltě se postavil Esterka. „Při rozběhu jsem zavrávoral a trefil jsem si k tomu druhou nohu,“ sdělil po utkání exekutor, který poslal míč daleko mimo.\nO přestávce obě strany prostřídaly několik hráčů, což pomohlo spíše Slavoji. Dvě minuty po změně stran potrestal faul Spurného opět Konopásek a bylo vyrovnáno. O pět minut později se na brankáře Vilda řítil zcela sám Vitouš. Snažil se zakončit obloučkem, na zkušeného brankáře si ale nepřišel. V 57. minutě vybojoval míč mladý Dongres, jeho centr do vápna odvrátil Rýdl, ale míč vybojoval kdo jiný než Konopásek, který završil hattrick – 3:2.\nZdálo se, že tenhle okamžik zlomí odpor houževnatých Radnic. Účastník krajského přeboru měl v dalším průběhu několik slibných brejků i šancí, které však nedokázal přetavit v gól. Logický trest si Radnice nechaly na poslední minutu. Ve vápně Mýta se dobře zorientoval Vitouš a křížem našel volného Habra, který neměl problém vyrovnat.\nOpakoval se tak loňský scénář pohárového utkání Mýta s Volduchy. Tentokrát však Slavoj neuspěl v penaltové loterii a do druhého kola postoupili svěřenci trenéra Pavla Aubrechta. Střelci pokutových kopů se však museli červenat, neboť z deseti pokusů skórovali pouze třikrát!\n„S výkonem i přístupem hráčů jsme naprosto spokojeni. Mohli jsme přidat ještě víc branek, ale i tak věřím, že do jarní části půjdeme dobře připraveni,“ zhodnotil postup svého družstva asistent Roman Štěpánek.


126 let a konec! Stojí za likvidací Sears Amazon nebo majitel?\n14.01.2019 5 minut čtení\nPo Toy´R´Us končí další retailový gigant\nZatímco Amazon se v těchto dnech dostal na pozici nejhodnotnější firmy světa, společnost Sears se pomalu ale jistě řítí do záhuby. Může za to právě firma Jeffa Bezose, nebo jsou za tím aktuálně vyšetřované kroky ředitele a největšího akcionáře Eddie Lamperta?\nHistorie amerického retailového giganta Sears sahá až do roku 1886, kdy si třiadvacetiletý Richard Warren Sears založil firmu na prodej hodinek. Tu po třech letech prodal za 100 tisíc dolarů (cca 3 miliony dolarů dnes) aby v roce 1893 založil se společníkem A.C. Roebuckem firmu Sears, Roebuck & Company.\nDo té doby byl prodej zboží, často v malých místních obchodech, založen nejen na velmi úzké nabídce, ale hlavně na vyjednávání o ceně, kdy se prodejce snažil odhadnout zákazníkovu kupní sílu a podle toho své produkty nacenil.\nFirma Sears se však od svého počátku soustředila na katalogový prodej, díky čemuž mohla zákazníkům nabízet mnohem větší výběr zboží a hlavně jasně nastavené ceny. Prodeje raketově rostly, místní obchodníci trpěli. Náhodná paralela s Amazonem?\nKdyž Sears vstoupil v roce 1906 na burzu při valuci 40 milionů dolarů (cca 1,1 miliardy dolarů dnes), jednalo se o jasný důkaz nekompromisního nástupu nové generace retailových obchodníků. Spoustě malých obchodníků, zvyklých na dřívější styl obchodování, to zlomilo vaz.\nSears prodával všechno možné, od oblečení, přes hračky či kola až po třeba automobily. Jeho více než 300 stránkový katalog se stal dobovou „nákupní Biblí“. V roce 1925 otevřel Sears první kamenné prodejny a stal se na dalších několik desítek let králem amerického retailového trhu.\nV roce 1974 pak firma dostavěla své nové sídlo, slavnou Sears Tower v Chicagu. Mrakodrap vysoký 443 metrů se stal na dlouhých 30 let nejvyšší budovou světa. A dalším potvrzením toho, že Sears je neporazitelný gigant. Nebo snad ne?\nAž do roku 1989 měl Sears mezi všemi retailovými řetězci suverénní pozici a nejvyšší obraty. Jenže potom ho předběhl Walmart a to byl první signál toho, že Sears už není tak silný, jako dříve.\nS nástupem internetu v devadesátých letech začala pozice Sears citelně oslabovat a bylo načase řešit, jak ze situace ven. Záchrana a světlá budoucnost se objevila v roce 2005 v osobě úspěšného investora Eddie Lamperta. Ostřílený magnát z Wall Street slíbil, že Sears dostane zase do skvělé kondice a na výslunní, na kterém byl po velkou část 20. století.\nV té době se také dořešila reorganizace jiného retailového obra, řetězce Kmart, a tak se Eddie Lampert rozhodl pro budoucí úspěch tyto dvě firmy propojit. Jedenáctimiliardový obchod s Kmartem měl být první ukázkou toho, jak skvělá budoucnost nově vytvořený Sears Holding čeká. Ještě v roce 2006 dosáhla celá skupina solidního zisku ve výši 1,5 miliardy dolarů. To byl však poslední větší úspěch.\nOd roku 2010 je skupina trvale ve ztrátě, která už dosáhla kumulované hodnoty více než 11 miliard dolarů. Majetek firmy přitom činí pouhých 7 miliard dolarů. Dluhy po splatnosti jsou ve výši 3 miliard dolarů a firma nemá z čeho je zaplatit.\nZaměstnanec Walmartu ukončil svou kariéru stylovým hlášením na celý obchod\nAneb vánoční atmosféra dělá divy\nAmazon nebo Lampert?\nFirma v říjnu loňského roku požádala soud oficiálně o ochranu před věřiteli a zahájila insolvenční proces. Do konce roku se však objevil pouze jediný potenciální investor, který byl ochotný firmu s téměř 70 tisíci zaměstnanci zachránit – současný generální ředitel Eddie Lampert. Ten nabídl za komplet odkup firmy 4,4 miliardy dolarů, což by společnosti zaručilo životaschopnost 425 obchodů a udržení více než 50 tisíc pracovních míst.\nNabídku však odmítl insolvenční správce a věřitelský sbor. Nikoli však kvůli její výši, ale kvůli podmínce, která žádala, aby v rámci příjetí nabídky bylo ukončeno vyšetřování historických obchodů v rámci Sears Holding. Firma totiž v posledních deseti letech prodávala své části a některé z nich končily v rukou firem napojených na ředitele Lamperta. Ten se navíc přihlásil v rámci insolvence jako největší věřitel – firma mu údajně dluží až 2,5 miliardy dolarů. Existuje tak podezření, že ne všechno, co se v Sears v posledních letech dělo, bylo právně v pořádku.\nJeště není veškeré naději konec. Jak řekl insolvenční soudce Robert Drain, firma je příliš velká a má vliv na životy mnoha lidí, proto je i nadále snaha vymyslet řešení. Samotný Lampert by prý měl nyní přijít s vylepšenou nabídkou, která už by mohla být přijata. Je však otázka, jak se vyvine vyšetřování, které už v rámci insolvence započalo.\nOdborníci se nyní dohadují, jak velkou roli hraje v této situaci samotný Lampert a jakou celkový vývoj na trhu. Nutno říci, že zejména Amazon v posledních letech doslova válcuje nejen americký trh a nejedna velká firma už se kvůli tomu dostala do problémů. Naposledy v polovině loňského roku slavná hračkářská společnost Toys´R´Us, která také skončila v bankrotu. Jedná se každopádně o ukázku toho, že žádná firma není nezničitelná a že stačí chvilku zaspat dobu, aby se karta obrátila.\nHodně drsný. Když si člověk představí, že by se tohle jednou stalo Amazonu...\nNo podle tohodle scénáře by to mělo nastat za rovných 100 let