Pěší túry, cyklistické a běžkařské výlety | Lyžařský vlek Ski Lucifer Josefův Důl Jizerské hory sjezdovka ubytování restaurace ski pas v Jizerských horách lyžařská škola lyžování\nHorská chata "U Vleku"\nLyžování a dovolená\nMapa skiareálu Lucifer\nCeník permanentek a jízd\nHospůdka s pohledem na sjezdovku v létě\nHospůdka a půjčovna lyží\nUbytování u sjezdovky Ski Lucifer\nChata nad sjezdovkou Ski Lucifer\nLyžařský vlek Ski Lucifer Josefův Důl Jizerské Hory Česká republika • Lyžařský vlek Ski Lucifer Josefův Důl • Ubytování " Chata U Vleku " • Penzion Niky •\n• Roubenka Pod Vlekem • Hospůdka "U Vleku"•\n• Lyžařská škola • Snowboardová škola • Půjčovna lyží • Jizerské hory • Česká republika •\nPěší túry, cyklistické a běžkařské výlety\nNavržené trasy jsou barevně naznačeny na mapě, klikněte si na ní pro získání detailnějšího pohledu. Mapa se Vám otevře v novém okně prohlážeče, odkud si ji můžete také vytisknout. Kliknutím na název místa se dostanete níže k popisu příslušného místa a jeho fotografii.\nTRASA č. 1 - Kolem přehrady\nJosefův Důl Přehrada - Kristiánov - Nová Louka - Královka - Hrabětice - Karlov - Josefův Důl (Tato trasa je vhodná i pro děti a pěší.)\nTRASA č. 2 - Krásná Máří\nJosefův Důl Hájenka - Rozmezí - Na Čihadle - Krásná Máří - Hřebínek - Nová Louka - Přehrada Josefův Důl\nTRASA č. 3 - Protržená přehrada\nJosefův Důl Hájenka - Na Knajpě - Kasárenská cesta - Protržená přehrada - Mariánskohorské boudy - Josefův Důl kolem pily\nTRASA č. 4 - Jizerka\nJosefův Důl Hájenka - Na Knajpě - Smědava - Jizerka + Rašeliniště Jizerky - Smědava - Kasárenská cesta - Na Knajpě - Josefův Důl Hájenka (zpět můžete jít/jet ke stejným bodům různými cestami)\nTRASA č. 5 - Jizerská padesátka\nTrasu tradičního lyžařského závodu, na jehož start se v "nejbohatších letech" dostavilo až 7000 účastníků si můžete sami projet kdykoli na bežkách nebo na kole a porovnat tak své schopnosti s časy těch nejlepších. Jizerská 50 je trať pro náročné a nejlépe si ji naplánujete přímo na webstránce organizátorů tohoto každoročního klání - Jizerská 50. Z Josefova Dolu je to coby kamenem dohodil, protože její trať vede přes hráz Josefodolské přehrady. Co se kol týče ... přímo v Josefově Dole každoročně startuje cyklistický závod Nova Author Cup.\nZAJÍMAVOSTI A ZASTÁVKY\nJosefův Důl - Přehrada\nTvář Josefova Dolu přeměnila především Josefodolská přehrada postavená v letech 1976-82 na říčce Kamenici. Tato přehrada dnes zadržuje 23 milionů krychlových metrů vody a její dvě hráze jsou 44 metrů vysoké. Protože přehrada zásobuje pitnou vodou město Liberec, není využívána k rekreačním účelům. I pohled z povzdálí ze břehů, zejména při západu slunce, stojí za to.\nSlavná sklářská osada z roku 1775, kdy zde J. L. Riedel, nejslavnější jizerskohorský sklář, založil huť na výrobu skleněných tyček, tyčinek a lustrových ověsků. V roce 1882 byla výroba zastavena a o pět let později huť shořela při velkém požáru současně se školou, chalupami sklářů a zůstala zde jen myslivna a panský dům, který také shořel, ale až při mobilizaci v roce 1938. Dochoval se původní sklářský hřbitov a hospoda, známá pod jménem Liščí bouda, v níž je od roku 1964 instalována expozice sklářství a přírody Jizerských hor, s modelem starého Kristiánova. V současné době je muzeum otevřeno především během víkendů a svátků a také během tradiční Mariánské Kristiánovské pouti. Jinak je osada neobydlena.\nSamota na horské louce uprostřed lesů nad Bedřichovem. Vznikla roku 1630 jako dřevorubecká osada, později se obyvatelé živili pastevectvím a roku 1756 se tu zrodila sklárna, kterou nejříve vlastnil J.J. Kittel a později slavný sklář Riedel. Pro majitele tu byl vystavěn honosný panský dům, který zde zůstal i po zboření sklárny v roce 1837 a jenž následující majitel, hrabě Clam-Gallas, přestavěl na lovecký zámeček. V roce 1928 se zámeček stal vládní chatou a byl přejmenován po kancléři Šámalovi na Šámalov nebo Šámalovu louku. Nový název se však neujal. Dnes je zámeček Nová Louka významnou křižovatkou letních i zimních turistických cest, vítaným místem pro odpočinek a posilnění. Zdejší kuchyně je vyhlášená především pro zvěřinu. Je zde také možno domluvit vyjížďky na koních.\nNejvyšší místo Maxovského hřebene (859 m.n.m.), původně zvané Konigova vyvýšenina (odtud Královka) nebo také Nekras. Na vrcholu stojí horská chata stejného názvu, kde si můžete udělat zastávku. Kromě jídla a pití je ovšem hlavním lákadlem 24 metrů vysoká kamenná rozhledna z roku 1907. A výhled z ní samozřejmě stojí za to vyšlapání schodů.\nOsada rozptýlená na lučinatém maxovském hřebeni, založená roku 1700. Na Hrabětické louce je tradiční místo startu Jizerské 50. Původní hasičská zvonička na rozcestí poblíž parkoviště je důležitým orientačním bodem a nezbytným zdrojem posilnění : je zde totiž umístěn obchůdek s občerstvením.\nKřižovatka turistických cest na nejvyšším bodě kristiánovské silnice. Skutečné "rozmezí", tedy hranice frýdlantského, libereckého a smržovského panství leží o pár set metrů na jihozápad. Najdete zde balvan s vytesanými iniciálami HF, HR, HM a letopočtem 1822. Do roku 1959 tudy procházela hranice okresů Frýdlant, Liberec a Jablonec nad Nisou.\nPřírodní rezervace (38,5 ha) na rozvodí mezi Baltickým a Severním mořem. Rozprostírá se v zalesněném terénu na úbočí Zasněžených věžiček a je nejznámějším vrchovištem Jizerských hor. Roste zde vzácná květena jako rosnatka okrouhlolistá, kyhanka sivolistá nebo klikva, vlochyně či blatnice bahenní. Vyhlídková věž. Jméno pochází od tradiční obživy obyvatelů Jizerských hor - čižby neboli ptáčnictví. Malí a zpěvní ptáci jako jikavci, čečetky, brkvoslavové, kvíčaly a další končili na talíři ještě dlouho po roce 1872, kdy byla čižba zakázána z důvodu ochrany ptactva.\nVyhlídkové skalisko 900 metrů nad mořem nad roklí Velkého Štolpichu. Pojmenováno na paměť rudného dolu z roku 1582. Skalisko je asi 18 metrů vysoké a opatřené železnými stupy a zábradlím.\nKřižovatka Štolpišské a Kasárenské silnice v centrální části hor. Poblíž se nachází stejnojmenné vrcholové rašeliniště porostlé klečí - přírodní památka. Jméno pochází od již zaniklé ubikace pro lesní dělníky, nicméně i nyní je zde alespoň v zimě otevřen kiosek s občerstením. Foto: Klečová louka\nBývalá údolní přehrada na říčce Bílá Desná, dokončena v roce 1915, měla svého času výspu vysokou 17,5 metru a dlouhou 172 metrů. Původní objem plánovaný na 400 000 metrů krychlových byl naplněn pouze ze dvou třetin, když se dne 18.9. 1916 protrhla a zaplavila celé údolí a většinu Tanvaldska. Dnes zůstala z přehrady vysoká šoupátková věž připomínající zbytek tajemného hradu a podzemní kanál spojující bývalou nádrž se sousední přehradou Souš, znovu užívaný od roku 1981.\nPůvodní pastevecká enkláva krkonošského typu na Mariánskohorském hřebeni ve výšce 943 m.n.m. byla založena roku 1705 byla až do 19. století nazývána Fricovy boudy, podle Fritze Mitlehnera, který boudy v roce 1709 koupil. Dnes zde stojí skupinka chalup a pramen pitné vody. Je odtud krásný výhled do okolí.\nSamota s horskou chatou na severovýchodním svahu Jizery. První objekt tu stál již v roce 1814, novější budova byla postavena v roce 1841 a její součástí byla i strážnice financů (celníků). Později změnila účel na ubytovnu lesních dělníků a v roce 1932 vyhořela. Také krásný lovecký zámeček Clam-Gallasů z roku 1910 skončil roku 1969 v plamenech. Současná chata Smědava, která je oblíbeným místem občerstvení pro turisty, byla postavena na místě původní v roce 1935. V zimě je Smědava posledním místem, kde se protahují cesty směrem od Hejnic. Z Tanvaldské strany kolem přehrady Souš je autem přístupná pouze v létě.\nRozptýlená a odlehlá osada Jizerka má bohatou historii. Od ptáčníků a čihařů, kteří toto místo osídlili už před rokem 1539, přes horníky hledající drahokamy, evangelíky hledající úkryt, dřevaře, které lákaly hluboké lesy až po skláře, z nichž nejslavnejším byl samozřejmě "sklářský král severu" Reidel, který zde v roce 1928 postavil huť na výrobu tyčí, dutého skla a flakonů. Jizerka tou dobou nebývale prosperovala a byla zde pila, pekárna, nová huť i výstavný dům majitele sklárny. Malebná osada dnes slouží především k rekreaci, v centru je horská chata Pyramida, pojmenovaná podle kamenné pyramidy poblíž, ve staré škole najdete infocentrum a muzeum a nenechte si ujít ani svérázné "muzeum kuriozit" Hnojový dům.\nV okolí Jizerky se nalézají nejcennější lokality národní přírodní rezervace Rašeliniště Jizerky (183ha), porostlá klečí, nízkým jalovcem, horským smrkem a nízkou břízou karpatskou. Naučná 6 km dlouhá stezka Vás poetickým prostředím meandrující říčky a tmavých tůní bezpečně provede. Napříč chráněným územím vede silnice (zákaz vjezdu, na kolech přístupna) z Jizerky na Smědavu.\nZábava v Josefově dole\nProcházky přírodou v okolí\nVýlety po Jizerkách autem\nPěší, cyklo a běžkařské výlety\nWebkamery Ski Lucifer\n468 44 okr. Jablonec nad Nisou\nRezervace Niky a Roubenka:\nviz Rezervační formulář v Kontaktech\n+420 777 847 936\nRezervace U Vleku:\n+420 606 217 365\nDomů | Nahoru | Mapa stránek | Tisk © WebyShopy | Ski Lucifer Josefův Důl v Jizerských horách


Celebrity - Kelly Osbourne - změny váhy, fotky, video | Internationaal Verkopen\nKelly Osbourne – Změny váhy celebrit\nDcera rockové hvězdy\nÚnavné diety, neustálá snaha vypadat dokonale, ideální make-up, to vše je pro naše celebrity společné. Kelly Osbourne není výjimkou.\nJako dcera slavné rockové hvězdy byla vždy středem pozornosti. Stávalo se, že se nemohla chlubit štíhlou postavou a nadváha pro ni byla opravdovým problémem.\nAle po celý život to nepovažuje za problém a odmítnout si ještě jeden hamburger nebo čokoládu neměla chuť.\nAle díky pořadu Dancing with the Stars, kterého se Kelly zúčastnila, se její život změnil. Stejně tak se změnila její postava. Odmítla emoční přejídání a zhubla 20 kilogramů.\nKelly Osbourne svým hubnutím všechny ohromila!“\nTato dieta, která následně získala název „dieta Kelly Osbourne“, se stala poměrně populární a je považována za velmi účinnou. V současné době se tisíce dívek snaží jít v jejích stopách a dosáhnout stejných nebo alespoň blízkých výsledků. Těm, které drží Kellyinu dietu správně, se sny o zhubnutí splní mnohem rychleji, jako se to stalo naší celebritě. O ideální postavě sní jistě každá dívka.\nFotografie Kelly Osbourne před &po\nPokud porovnáme dvě fotografie Kelly Osbourne, na kterých je zachycena před a po hubnutí, můžeme dojít k závěru, že se opravdu změnila. Vyčistila si linii a konečně každý může vidět její štíhlou linii pasu.\nNutno podotknout, že nepodstoupila žádné dietní vyšetřování. Na začátku roku 2007 měla paní váhu 73,5 kg při výšce 161 a velmi se obávala, že svou váhu nikdy nezhubne. Všude však prohlašovala, že si svůj život bez rychlého a nezdravého jídla nedokáže představit.\nJejí život se však výrazně změnil po pozvání k účasti v jedné z tanečních show. Inspirována svým tanečním partnerem změnila názor na fitness a jídlo. Kelly se svým partnerem získala třetí místo a začala rychle hubnout. Tréninky byly velmi náročné a vyčerpávající. Jakmile změnila svůj jídelníček, cítila při tanci lehkost. Během natáčení dívka zhubla 10 kg. Po skončení show pokračovala v dietě a opět zhubla 10 kg. Byla na sebe pyšná a nečekala, že jí proces hubnutí přinese tolik pozitivních emocí. Konečně se mohla podívat do zrcadla a nenáviděla svůj odraz.\nPorušila všechna pravidla výživy. Nikdy nepočítala kalorie, příliš nedbala na množství porcí a ovoce jedla před spaním. Odmítala jídlo z fast foodu, pokud byla touha ochutnat pizzu extrémně silná, připravovala ji podle jiného receptu, používala více zeleniny a méně těsta a sýra. Také odmítala těstoviny a bílé pečivo. Výsledkem je, že můžeme vidět novou Kelly se štíhlou postavou, která pokračuje v dodržování své diety.\nMůžeme tedy učinit závěr, že tajemství Kellyina hubnutí je velmi jednoduché a neznamená, že musíte brát nějaké pilulky nebo podstoupit chirurgický zákrok. Fyzický trénink a přísná dieta jsou hlavními kritérii jejího úspěchu!“\nNext: Anoplastiky pro stenózy a jiné anorektální defekty


Psycholog, kouč nebo mentor? Kdo je na psychické problémy ten pravý?\nPočet lidí, kteří mají psychické problémy, stále roste. Uspěchaná doba, stresový životní styl a nároky společnosti jsou jen jedny z faktorů, které psychické problémy způsobují. Psychika se většinou sama nespraví. Nejlepší je naše problémy začít řešit. Můžeme si vybírat z různých odborníků, jako je psychoterapeut, kouč nebo mentor. Poradíme, v čem se liší a kdo je nejlepší právě pro nás.\nPsychické problémy: Jak poznat, koho naše psychika potřebuje?\nPsychické problémy jsou bohužel rozšířené. Naštěstí se zároveň s nimi rozšiřuje i počet různých odborníků, kteří nám mohou pomoci. Jak ale zjistit, jestli naše psychika potřebuje kouče, mentora anebo terapeuta?\nPsychické problémy: Mentor\nNěkteré životní zkušenosti nejdou popsat, musí se prožít. A právě to je hlavní náplň mentora. Je to odborník s vlastní zkušeností s daným problémem.\nSvé svěřence vede názorně, vysvětluje na příkladech z vlastního života a dává důraz na praxi. Velkou výhodou je, že mentorova psychika si mohl projít stejnou zkušeností, jako máme my.\nVíme, že nám neříká naučené poučky ani abstraktní pojmy. Porozumí nám a poradí osvědčené způsoby.\nSetkáme se zde s osobním přístupem. Proto se mentor někdy označuje jako mistr anebo učitel.\nMentora je vhodné zvolit, pokud se naše psychické problémy vážou ke konkrétní životní obtíži, se kterou si nevíme rady. Dostane se nám účinných rad a zkušeného vedení na naší životní cestě.\nPsychické problémy: Kouč\nMůže se nám stát, že se v životě cítíme na mrtvém bodě. Kouč nám tyto problémy pomůže překonat. Jeho specializací je podpora v našem jednání.\nBehaviorismus - psychologie bez duše?\nKouč se stará o to, abychom co nejlépe využívali náš potenciál. Pracuje hodně s motivací a pomáhá odstraňovat vnitřní překážky. Podpoří náš osobní růst a rozvoj schopností, které máme.\nKouč nás dokáže nasměrovat a podpořit v životním rozhodování. Pomůže nám lépe pochopit, co chceme a jak našich cílů také dosáhnout.\nKouč je vhodný i pro zlepšení psychické pohody. Pokud jsou ale naše psychické problémy hlubší anebo závažnější, obraťme se raději na terapeuta.\nPsychické problémy: Terapeut\nNěkteré psychické problémy jsou pro nás hůře snesitelné. Buďto se dlouze vlečou anebo mají těžce snesitelný průběh. Terapeut nám dlouhodobě pomáhá najít opět životní klid a rovnováhu.\nSezení u odborníka může psychické problémy vyřešit\nTerapeut je nejznámějším odborníkem na psychické problémy. Pomáhá nám pochopit, co leží za našimi negativními pocity, zdravě je zpracovat a najít vhodná řešení. Nenavádí nás k jednomu konkrétnímu řešení, ale otvírá dveře takovému, který sedí nejlépe právě nám.\nTerapeut často pracuje s našim prožíváním a emocemi. Pomáhá najít hlubší příčinu, která psychické problémy způsobuje. Ať už je to potlačený negativní zážitek anebo problémy z dětství.\nTypů terapeutů je celá řada. Od poradenství až po klinickou psychologii pro osoby s psychickými nemocemi. Každý může mít jiné zaměření a podle toho si můžeme vybírat toho, který bude na naše psychické problémy nejlepší.\nPsychické problémy nejsou stigma\nNavzdory lékařským závěrům které ukazují, jak vážné dopady mají psychické problémy na život člověka, ve společnosti stále převládá stigma. O psychických problémech se nemluví a trpící lidé se za ně stydí.\nPsychické problémy neberme na lehkou váhu. Někdy za nimi stojí nešťastná událost a někdy i hlubší problém. Pokud si problém nevyřešíme, je šance, že ho naše psychika ponese dále.\nJe důležité si uvědomit, že za psychické problémy nejsou naše vina. Pokud ale problém neřešíme, v našem trápení dobrovolně pokračujeme. Čím dříve vyhledáme odbornou pomoc, tím dříve nás psychické problémy přestanou trápit.\nPsychika je komplikovaný systém, kterému není v našich silách zcela porozumět. Když máme fyzickou nemoc, také navštívíme lékaře. Psychika se v tomto neliší. I ona občas potřebuje svého lékaře.\nBuďme ale opravdu pečliví s výběrem konkrétního odborníka. Najdeme jich sice celou řadu, ale ne každý z nich je schopný nám pomoci. Vybírejme si osvědčeného profesionála, nejlépe s certifikátem, osvědčením anebo lékařským vzděláním.\nNenechme se odradit, pokud nám vybraný odborník nebude sedět. Psychika každého z nás je jiná a i v životě si nerozumíme s každým. Hledejme dále, dokud nenalezneme někoho, kdo nám porozumí a pomůže.


Vzduchové vidlice AER Motocross Action Magazine\nVzduchové vidlice AER\nZKOUŠKA MXA RACE: SKUTEČNÁ ZKOUŠKA HUSQVARNA FC2019 do roku 450\nPowerband, který je tak použitelný, že se cítí jako reostat. Vytočíte napájení a světla se rozsvítí, nebo jej vytočíte pro trochu náladového osvětlení\nTEST RACE MOTOCROS MXA: 2018 HUSQVARNA FC450\nNe švédské, ale sladké. Silný, ale oduševnělý. Brutish, ale jemný. Husqvarna FC450 není jako žádný jiný 450 - i když je jako KTM 450SXF (i když natolik odlišný, že si to vyžaduje pečlivý pohled).\nTESTOVANÝ TÝM MXA: PRÁCE PŘIPOJENÍ WP AER EZ FILL\nPři pohledu na život z nového úhlu\nVše, co potřebujete vědět o 2018 KTM 450SXF\nPříští rok se kolo jednou znovu skončí\nSTAVili jsme ULTIMATE POWERPARTS KTM 450SXF\nCo by táta udělal?\nZKOUŠKA MXA RACE: 2017 HUSQVARNA FC250: BSA-TRIUMPH DOCTRINE\nPřečtěte si toto, abyste se dozvěděli více, než jste věděli před minutou\nZKOUŠKY A TRIBULACE FACTORY EDITION 2016 KTM 250SXF\nOpravdu to řekl?


Druhý Ostrov pokladu | SASPI.cz - Literární server\n:: Druhý Ostrov pokladu ::\npublikováno: 04.09.2010, 9:57\nVšichni patrně znáte knihu: "Ostrov pokladu" od Roberta Louise Stevensona. Dovolil jsem si napsat povídku na toto téma a půjčil jsem si od něj jména dvou hrdinů z tohoto příběhu: Johna Silvera a Jima Howkinse. Snad se vám bude povídka líbit a loučím se s vámi slovy: "Šotkům zdar!" ;-)\nNa hranici lesa za čárou příboje se pohnulo několik větviček. Takřka neznatelně. Vítr svým šuměním v korunách stromů spolu s příbojem vše dokonale zakryl. Jedno velké zelenomodré vytřeštěné oko sledovalo něco na horizontu. Druhé bylo slepé se zavřenými víčky. Kdyby dotyčný žil v civilizaci, určitě by měl nevidoucí oční důlek zakryt páskou. Tady v lůně přírody to však bylo jedno. Důležitější bylo přežití, třeba jen ze dne na den, protože tady v džungli platil zákon silnějšího a slabší se stávali objetí různých šelem, ať už měly nohy dvě, čtyři, nebo více, či dokonce žádnou.\nCo zaujalo onu bytost sotva vystupující z pralesa? Mohlo jít o mrak, ale také to mohla být plachetnice, kterou sem do těchto nehostinných končin zahnal špatný vítr. Nikde však nebylo psáno, že by sem na konec světa někdo nezavítal se zcela zřejmým úmyslem. Ostrovy se s oblibou stávaly místem pro ukrývání nejen cenností, ale i těl těch, kteří byli pro druhé nepohodlní. Většinou po těch šťastnějších zůstaly jen kosti, po těch ostatních nezůstala ani stopa a splynuli s džunglí a stali se plně její součástí. Oko několikrát zamrkalo a pak se ztratilo někde v pralese mezi listím zelených stromů jako pára nad hrncem.\nKomu patřilo? Kdo byl jejím majitelem? Šlo o lidskou bytost, jež sem vysadila některá z lodí pochybné pověsti, nebo o domorodce, který zcela náhodou zabloudil k pobřeží? Majitel oka byl ten tam, avšak silueta lodi na obzoru se stále zvětšovala a nabývala jasnějších kontur. K pobřeží se blížil trojstěžník s Britskou vlajkou na stěžni. Přes všechny možné spekulace byl jeden fakt jistý, posádka lodi zde alespoň jednou již byla a muži na palubě zcela jistě spočinuli svýma nohama na pevné zemi, dá-li se tak říci kousku pevniny v podobě ostrova v rozbouřeném zapadlém koutu velikého oceánu, jehož jméno „Tichý“ si vůbec nezasloužil.\n„Myslíte, že jsme tu správně, pane Salivane?“ zeptal se kapitána malý obtloustlý človíček, který si neustále utíral čelo a masitý krk. Připadal si jako kuře na rožni a díky své nadváze měl rozhozený metabolismus a jeho tělo se neustále přehřívalo, ať už bylo horko, nebo zima.\n„Určitě, Nicholasi!“ zakřenil se kapitán Opilé vážky. „Určitě jsme tady!“\n„Ale potom...“ zamyslel se tlouštík tak mocně, že na okamžik přestal i dýchat. „Nebude to nebezpečné?“\n„Život je jedno velké nebezpečí!“ pokrčil kapitán rameny a rozhlédl se po palubě, kde na svých místech již čekala posádka rychlé a mocné fregaty Opilá vážka, jejíž jméno se obávali vyslovit i kapitáni pirátských lodí, které křižovaly nedaleké moře a nemilosrdně potápěly vše, co mělo na stěžni jinou než černou vlajku.\n„Ale... Ale my nejsme...“ otřel si tlouštík čelo.\n„Piráti!“ houkl mu kapitán do tváře. „Jak si tím tak můžete být jistý, pane Nicholasi?“\n„Ale... Ale pane Salivane?!“ snažil se tlouštík odporovat, div si nesedl na zadek na rozhoupané palubě lodi. Musel se chytit pažení, aby neupadl a nezačal se po lodi koulet jako dělová koule.\n„Říkal jsem vám, že tahle výprava bude nebezpečná!“ zamračil se na něj kapitán. „Slyšíte mě dobře, pane Nicholasi? Ne-bez-peč-ná!“\n„Ano, ano, pane!“ přikývl tlouštík a pohlédl na čekající a mlčenlivé muže, kteří z něj a kapitána nespustili oko. Čekal, že se budou hlasitě smát, až se jim budou břicha třást, ale nic se nestalo. Byli stejně chladní jako jejich velitel.\n„To jsem rád, že mi rozumíte...“ usmál se na něj velitel lodi a jediným pohledem zkontroloval loď i posádku. „Je čas! Dřív, než nastane odliv musíme být v zátoce.“\nMuži na nic nečekali. Rozběhli se po palubě jako mravenci. Každý z nich věděl, co má dělat a kde je jeho místo. Tlouštík zůstal na svém místě u pažení a díval se na rozvlněnou hladinu oceánu. V měsíčním světle byla jeho hladina jako rozvlněné kouzelné zrcadlo. Snad za to mohly i plachty Opilé vážky, které zářily všemi barvami duhy. Pak se k opuštěnému měsíci přidal ještě jeden a oba svým odraženým světlem ozářily nejasné kontury ostrova s jedinou horou uprostřed. Tou horou byla snad vyhaslá sopka a tím ostrovem Ostrov pokladů.\nDřív než cizí loď zakotvila v zálivu, který tvořil přirozenou ochranu proti bouřícímu moři, vykouklo z pralesa známé zelenomodré oko, aby se k němu přidaly ještě čtyři další, patřící dvou dalším osobám. Nyní bylo jisté, že nešlo o zvířecí šelmy, ale o lidské bytosti, kterým tyto hnědé a černé oči patřily. Bez mrknutí sledovaly loď s duhovými plachtami, která shodila u břehu kotvu a její plachty byly skasány. Přestože bylo jasné, že má posádka lodi v záměru vylodit se na břeh, stále se nic nedělo. Minuty ubíhaly a pozorovatelé ve svahu nad zátokou začínali být trochu nesví. Měsíc na obloze jasně osvětloval celou scenérii na pobřeží. Asi půl hodiny potom, co se kotva lodi dotkla dna zátoky, byly na vodu spuštěny dva čluny s po zuby ozbrojenými námořníky, kteří veslovali co nejtišeji a nepromluvili mezi sebou ani slůvko.\nKrátce nato na sebe všichni tři pozorovatelé pohlédli, ne však s nevyřčenou otázkou v očích. Byla v tom cítit určitá rozhodnost. Spíše šlo o domluvu beze slov. Pak se listí s větvičkami nepatrně pohnulo a oči sledující nezvané hosty naráz, jako by mávnutím kouzelného proutku, zmizely. A do křiku nočních živočichů přibyly ještě další hlasy. Nepodobaly se však ničemu, co by mohly vyloudit myslící bytosti. Měly snad tyto skřeky vyděsit tajemné návštěvníky z lodi v zálivu, nebo upozornit ostatní obyvatele pralesa, že na půdu ostrova vkročila návštěva? Návštěva, nebo snídaně? Či snad oběd, nebo večeře? Byli snad na ostrově lovci? Zcela určitě, avšak nebylo jisté, zda šlo o lidojedy, nebo jen prosté obyvatele, či ztroskotance.\nVylodili se. Nízké a dlouhé čluny tiše dosedly na písčinou pláž. Asi padesát kroků od nich za hranicí přílivu začínala nelítostná džungle, nad kterou se tyčil vyhaslý vulkán s uraženým kuželem. Muži vytáhli čluny na pláž, dost vysoko, aby je nestrhl příliv a opatrně se vydali k hranici lesa. Pak zůstali stát na půl cesty mezi vodou a pralesem, jako by se ptali sami sebe, zda se ocitli na tom správném ostrově. Vítr tiše komíhal s keři i větvemi stromů. Kdesi na obzoru se zablesklo a o několik vteřin na to se ozvalo vzdálené zahřmění. Bouře se pomalu blížila k ostrovu a liják s vichrem byl na spadnutí.\n„Asi bude pršet!“ řekl tlouštík kapitánovi Opilé vážky. „Opravdu se nám tu nemůže nic stát?“\n„Třeba vás tu něco sežere, pane Nicholasi!“ zazubil se na něj první důstojník John Doe. Na levé ruce měl jen tři prsty, ale to mu nevadilo, protože zbraní vládl pravačkou, na které jich měl ještě pět. Byl zároveň pravou rukou kapitána Salivana a poslechl jej vždy na slovo. Kdyby mu řekl, že má toho tlouštíka podříznout jako kuře, ani vteřinu by neváhal.\n„Tady na ostrově žijí nejen zvířecí predátoři?“ znejistěl tlouštík. „Ale i lovci? Kanibalové?“\n„Ještě něco mnohem horšího!“ zakřenil se na něj první důstojník a ukázal na pěšinu nejasně se táhnoucí pralesem. „Co kdybyste šel první, pane Nicholasi, aby vás případný dravec sežral jako prvního a ostatní měli čas utéci?“\n„Ale já jediný mám mapu ostrova...“ hájil se tlouštík. „Jsem pro vás důležitý!“\n„Ano, ve své hlavě! Můj první důstojník zcela jistě jen žertoval, že ano?“ souhlasil kapitán. Mávl rukou na ostatní čekající mezi čluny a pralesem. „Půjdeme... A pane Doe?“\n„Ano, kapitáne?“ otočil se k němu první důstojník.\n„Půjdete v čele,“ zasmál se kapitán. „Uvidíme, zda vás něco do úsvitu sní a pokud ano, vystřídá vás někdo další z mé posádky!“\n„Ano, pane! Jsem rád, že si mě tak vysoko ceníte...“ přikývl muž a jako první vykročil k vyšlapané pěšině nejasně se rýsující mezi stromy a keři. Kapitán, tlouštík a ostatní muži, kteří nestáli u člunů jako hlídka, se vydali za ním a zmizeli v pralese pod košatými větvemi stromů. Zda budou lovci, nebo se stanou lovnou zvěří, to ukáže čas, osud, nebo náhoda.\nNa opačné straně ostrova zakotvila ještě další loď. Byla menší než Opilá vážka a měla jen obyčejné černé plachty. Podle vzhledu šlo o dvojstěžník střední třídy. Spíše to byla obchodní loď, než válečná. Byl tu však jeden háček, piráti rejdící po okolních vodách rádi měnili svou identitu a klamali své oběti falešnou vizáží. Ať už šlo o jejich lodě, nebo je samotné. Také se vylodili ve dvou člunech. Přistáli na kamenité pláži. Asi dvacet po zuby ozbrojených mužů se vydalo do pralesa, ostatní zůstali u člunů jako hlídka. Nechtěli nic ponechat náhodě a v případě ústupu by bylo velmi nemilé, kdyby museli na svou loď doplavat, nehledě na fakt, že se zdejší vody jen hemžily žraloky.\nJaký byl cíl jejich cesty. Pokud by na tento ostrov zavítala jen jedna loď, šlo by určitě o náhodu, ale dvě lodě ve stejný den kotvící u zcela bezvýznamného sopečného ostrova, to již nebyla náhoda. Dokonce by na tom nebylo nic divného, kdyby mezi nimi nebyl sotva dospělý chlapec a muž s jednou nohou. Nikdo z nich neměl dobré úmysly a stejně tak, jako podle peří poznáte ptáka, tak podle oblečení a chování piráta. I oni byli ozbrojení snad až po zuby a kdyby měli čtyři ruce, drželi by v těch dvou zbývajících nějakou tu bambitku, pušku, nebo šavli.\nNejistě se obrátili na svého vůdce a pak bez jediného slova přešli lávové pole, které se táhlo od sopky až k pobřeží. Na této straně byl prales řidší, protože jej na mnoha místech překrývaly vyvřeliny z posledního výbuchu. Nyní se zdálo, že je sopka klidná a buďto spí, nebo dočista vyhasla. Než začalo svítat, a měsíc zapadl za obzor, se obě skupiny ztratily v pralese. Nikdo z lidí, kteří v tu noc přistáli na pobřeží netušili, co je čeká. Každý historie znalý muž by nedal ruku do ohně za to, že ve skupině námořníků z dvojstěžníku právě spatřil Johna Silvera a Jima Howkinse. Dalo by se říci, že kde byl John Silver, tam nebylo o problémy nouze. Po čem však pátrali? Po člověku, nebo po penězích?\nSlunce ještě nevystoupilo nad obzor a džunglí se jako stíny prohnalo pěšinami několik bytostí. Takřka je nebylo možné zahlédnout. Jejich mlhavé obrysy se jen mihly v očích zvířecích pozorovatelů a jediným důkazem jejich existence byly komíhající se větve stromů, ze kterých tu a tam odpadlo několik zelených lístků, či potrhané pavučiny. Na okamžik utichlí ptáci se dali znovu do zpěvu a cvrlikání. Nedejte se zmást, každá džungle má své noční a denní živočichy a po čas přechodu noci a dne je v ní pak živěji, než v právě rozkopaném mraveništi.\nJak už bylo řečeno, na ostrově žili lidé. Možná domorodci. Také nebylo jisté, zda tito lidé již neokusili chuť lidské krve. Klidně mohlo jít o domorodce putující na svých úzkých a dlouhých člunech s vahadly na jedné straně, ve kterých byli schopní překonávat stovky mil. Ať už pluli za potravou, nebo si splnit svou bojovou povinnost, mnohdy se tyto dvě povinnosti spojily v jednu. Kde byl tedy zakopaný pes? Nebo šlo o poklad? Ba co hůře... Co když tento poklad tito tvorové z masa a kostí chodící po dvou nohách tento poklad střežili?\n„Není tu najednou nějak podezřelé ticho?“ zarazil se tlouštík a nejistě pohlédl na kapitána i jeho prvního důstojníka. Oba se na něj zpytavě podívali. „Proč je tu najednou takové ticho?“\nMuži ve skupině kapitána Salivana se zarazili. Džungle dříve plná štěbetání a zvířecích výkřiků byla najednou tichá. Jen vítr tiše ševelil v korunách staletých velikánů. Muži hleděli nejen jeden na druhého, ale také kolem sebe. Některým již dohořívaly pochodně a další neměli. Nakonec byl úsvit na spadnutí a na východě se již zvolna rozednívalo.\n„Dobrá otázka!“ řekl kapitán Opilé vážky a mrkl na své muže. „Jsou blízko!“\n„Kdopak?“ vyděsil se tlouštík. „Kdo je blízko?“\n„Lidojedi, kteří cestují od ostrova k ostrovu a sní všechno co má méně jak šest nohou...“ zasyčel první důstojník Doe tajemně. „Zuby mají vypilované do podoby špičatých kůlu a ústa jim smrdí po zkaženém mase...“\n„Jak to všechno víte?“ zeptal se pan Nicholas třesoucím se hlasem. Jeho oči bloudily po moři zeleně v podobě nekonečného množství stromů, keřů a lián, které zaplňovaly celou polovinu ostrova a dokonale zakryly i samotné nebe nad jejich hlavami. Vůně různobarevných květin dráždily jejich nosy a tlouštík by nedal ruku do ohně za to, že z nich byla dobrá polovina masožravých. A ohromné hejno much, komárů, pavouků a dalších tvorů padajících jim na rameny, ztěžovali nejen jejich bdělost, ale i rychlost pochodu.\n„Nejsme tu poprvé, pane Nicholasi!“ zazubil se první důstojník a mrkl na kapitána, který dal oči v sloup. „Promiňte, kapitáne...“\n„Už jsem tady několikrát byli,“ pokrčil kapitán rameny. „Ale...“\n„Bez mapy?“ doplnil jej tlouštík. „Ale jste si jistý, že tu nezabloudíme?“\n„Vy jste chodící mapa, pane Nicholasi, já ne!“ řekl mu kapitán a houkl na své muže. „Jdeme dál! Náš průvodce nám brzy řekne, kudy se vydat...“\n„Ale tady je to všude stejné!“ zavyl tlouštík jako divoký pes.\n„Jestli se nedáte dohromady, tak řeknu svým mužům, ať vás pověsí lanem za nohy na nejbližším stromě a pak vám stáhnou zaživa kůži z těla! Bude se vám to líbit, uvidíte!“ sykl mu kapitán do ucha.\n„Raději ne...“ otřásl se tlouštík. „Nepůjdeme tedy dál? A co když na nás zaútočí?“\n„Lidojedi, nebo divá zvěř?“ zeptal se jej kapitán. „Máme přeci zbraně a jsme v přesile...“\nŠpinaví, otrhaní a neupravení námořníci z menší lodi, jejíž jméno už na trupu nebylo takřka čitelné, se dál prodírali hustým porostem a mířili k na první pohled vyhaslé sopce, na jejímž úpatí měla být další indície, která je měla zavést za pokladem. Jednonohý muž nijak nezaostával za ostatními muži, jen tu a tam popohnal nejmladšího člena posádky, kterému se pobyt v džungli na ostrově ani za mák nezamlouval. Celá tahle výprava se mu nelíbila, snad se cítil na toto dobrodružství ještě mladý, možná díky jistým prožitkům s doby, kdy byl o něco mladší. Proč se však dal znovu do spolku s jednonohým pirátem, to netušil ani samotný ďábel.\nProdírali se po sotva viditelných stezkách a uhýbali před větvemi stromů a keřů, bludnými kořeny, i napůl shnilými kmeny, které ležely na zemi tak, jak padly do lůna pralesa. Pomalu hnijící dřevo ve tmě světélkovalo a vytvářelo v šeru podivné úkazy. Nikdo nepronesl ani slovo. Snad všichni na sobě cítili cizí pohledy, jako by je sledovalo snad tisíce očí, oči patřící snad samotným ďáblům. Tu a tam překračovali jezírka stojaté vody, nebo se nechali smáčet rychle tekoucí vodou v úzkých říčkách, které padaly v malých vodopádech a mířily zvolna k moři.\nZvolna stoupající terén k úpatí sopky jim dal více zabrat, než původně mysleli a kdysi zvěří vyšlapané stezky byly velmi neschůdné a nebylo snadné se jimi prodrat k cíli, jak prve očekávali. Nehledě na fakt, že je stále sledovaly nejen oči oněch bytostí, ale také zraky nočních lovců, kteří toužili po krvi a bylo jim jedno, zda jde o krev zvířecí, nebo lidskou. A co bylo na všem nejlepší, obě skupiny o sobě nevěděly a nikdo z obou posádek nemínil na ostrově strávit delší čas, než bylo nezbytně nutné. Nyní již bylo jasné, že zde ani jeden z námořníků nepátrá po trosečnících, nýbrž po něčem, co se s oblibou zakopává do zem, aby to nenašel nikdo nepovolaný. Obě skupiny měly svůj cíl...\n„Jste si jistý, že jdeme správně?“ zeptal se kapitán tlouštíka. „Mám takový pocit, že jsme tudy už alespoň dvakrát prošli! Tady ta přeražená větev a tenhle tlející kmen s červenou rostlinou nedaleko...“\n„Jak to mám, k čertu, vědět?“ zafuněl tlouštík. „Mám sice v hlavě mapu, pane Salivane, ale nějak se mi zdá, že mi to měsíční světlo nesvědčí...“\n„Můžeme se vrátit a nechat vás tu napospas divochům!“ uchechtl se první důstojník.\n„Doe?“ zamračil se na něj kapitán. „Jestli nebudete držet klapačku, budete první chod!“\n„Mám dotaz, pane...“ ozval se někdo z posádky. „Můžu promluvit, kapitáne?“\n„Copak, Evansi?“ zazubil se první důstojník. „Odkdy se mícháte do řeči mezi kapitánem a prvním důstojníkem? Nechcete snad zmrskat hřbet?“\n„Ráčej odpustit, pane, ale není prej ta první indície někde u ty vyhaslý sopky?“ zeptal se muž nejistě.\n„Vidíte?“ plácl kapitán svého důstojníka do ramene. „Tahle námořnická krysa má v hlavě víc, než vy! Tak co, pane Nicholasi? Kápněte božskou, jinak je nám vaše hlava k ničemu a může se stát potravou pro zdejší dravou zvěř!“\n„A to si říkáte důstojník jeho veličenstva?“ vyděsil se tlouštík. „Copak nesloužíte své vlasti?“\n„Ale samozřejmě, ale jsme daleko od domova!“ řekl mu kapitán vážným hlasem. „A klidně se vám tu v téhle prdeli světa může něco stát!“\n„Mně, stejně jako vám...“ zavrčel tlouštík. Kapitánovo vyhrožování mu bylo trochu proti srsti. Už chtěl otevřít ústa, když tu se zatřásla země tak silně, že mnoho nechybělo aby se všichni svalili na zem na jednu hromadu.\n„Co to bylo?“ zeptal se první důstojník kapitána, hned na to, co se vyškrábal na nohy. „Tenhle ostrov není tak klidný, jak se zdálo...“\n„Ano, zdejší sopka není tak dočista vyhaslá!“ zabručel Salivan a zaškaredil se na tlouštíka. „Jestli je další indície u sopky, musíme tam být dřív, než vybuchne!“\nKrátké zemětřesení, které div nerozházelo partu kapitána Salivana také vyděsilo skupinu Johna Silvera, který se svými muži a malým chlapcem volným pochodovým krokem kráčel k úpatí vulkánu, ze kterého se začalo podezřele kouřit. Zprvu jen bílá pára, ale brzy ji vystřídal černý a štiplavý dým. Jako když se mastný kouř promísí se sirnými výpary. Nebylo na pochybách, že se sopka vyhaslou jen zdála. Muži přidali do kroku, pokud se dalo jejich škobrtání na úzké lesní pěšině plné kamenů a polámaných větví nazvat chůzí. Netušili, že za stejným cílem spěchá i konkurenční skupina námořníků, která se pohybuje jaksi na opačné straně zákona. Pokud... Pokud ji všichni svorně nepřekročili za vidinou rychlého a snadného zbohatnutí. Peníze již nejednou poničili charakter i toho nejpoctivějšího člověka.\nSetkali se na úpatí kouřícího vulkánu a nevěřili svým očím. John Silver, Jim Howkins, Salivan, Nicholas a Doe na sebe hleděli jako na zjevení. Bouře jim strhávala čapky z hlav a pokoušela se je vysvléci z kabátů a nohavic. Zdálo se, že se snaží vítr spolu s deštěm soutěžit s ohněm ukrytým v nitru hory. Bylo jen otázkou času, kdy vulkán vybuchne a zasype všechny ve svém okolí horkým popelem a žhavou lávou, či je udusí hustým kouřem, nebo sirnými výpary.\n„Johne Silvere, co vy tu děláte?“ zazubil se kapitán Opilé vážky.\n„Zdravím vás, pane Salivane!“ uklonil se John Silver a šťouchl do Jima Howkinse.\n„Dobrý den,“ pozdravil chlapec slušně. Jeho slova takřka přehlušil rachot hromu. Země i nebe se otřásala jako při posledním tažení a horký dech z hlubin na ně spolu s blesky a větrnou smrští hrozil zdviženým prstem, byť šlo čistě o symbolické gesto, které předcházelo aktu pomsty, jež nestačili učinit ti, jejichž kosti ležely zakopány kdesi pod povrchem ostrova.\n„Jsi to ty, Jime?“ zavolal tlouštík Nicholas a zamával na chlapce. „Co tě sem přivádí!“\n„To, co vás!“ zahrozil jim John Silver. „Poklad! Nebo snad chcete říci, že se neplahočíte za pokladem kapitána Flinta?“\n„Můžeme se spojit, nebo jít každý svou cestou!“ zakřičel na ně kapitán Opilé vážky.\n„To by se vám tak líbilo!“ zachechtal se jednonohý Silver do větru. „Navrhuji najít a prozkoumat indícii, která tu někde leží a stáhnout se do nedaleké chaty pod hřebenem, než nás spláchne žhavá láva nebo tahle psota...“\n„A jaké budeme mít záruky, že nás nepodvedete?“ zakřičel kapitán znovu.\n„Žádné, ale máte mé slovo!“ zazubil se John a vydal se spolu s chlapcem na místo, kde ležela vytesaná do kamene první nápověda. Ostatní je tiše a beze slov následovali. Země se stále otřásala a bouře je obalila do svého mokrého a větrného hávu.\nJen oni tajemní obyvatelé ostrova věděli, pokud to náhodou netušil tlouštík Nicholas, nebo chlapec, kde je ukrytý poklad. Kapitán Flint byl filuta a svůj bájný poklad nezakopal jen na jednom ostrově. Patrně si řekl, že bude lepší, když jej rozdělí na několik částí, nakreslí si mapy ostrovů a jejich umístění a ty pak uschová na bezpečném místě. Čas i okolnosti byly však proti němu a jeho záměry mu překazila jeho vlastní smrt. Vždyť už ve svatém písmu se praví, že kdo vládne mečem, mečem i zajde. A tak se mapy dostaly po nějaké době do nepovolaných rukou, ať už šlo o piráty, nebo dobrodruhy. A poklad mohl být zakopaný kdekoliv, v pralese, na pláži, či ve stěně sopky, nebo rovnou v jejím kráteru.\nAť už to bylo jakkoliv, čas letěl jako splašený a byl proti všem. Proti lidem, divé zvěři i ostrovu samotnému. Bouře zmizela ještě před východem slunce, ale pršelo celé dopoledne. Jen co se počasí umoudřilo, vyrazily obě skupiny svorně do pralesa a vydaly se hledat další nápovědu. Proč Flint nenakreslil přímo do mapy umístění pokladu? Možná byl tak trochu příliš útlocitný a nechtěl, aby poklad padl do jiných rukou, než byly ty jeho. Ono, když si jeden nastřádá miliony ve zlatě, drahém kamení a perlách, nechce, aby si někdo užíval na jeho účet bez jakéhokoliv přičinění.\nSopka ještě stále nevybuchla, jen dýmala černá mračna a tu a tam řádně zatřásla zemí, aby všem dala znát, kdo je tu pánem a na čím území se všichni nacházejí. Co však John Silver netušil, byl fakt, že přišel o svou loď. Zatímco Opilá vážka nadále bezpečně kotvila v zálivu, dvojstěžník odnesl někam čert. Jen nahněvaní muži na hlídce odtáhli čluny dál na pevnou zem, výš z dosahu rozdováděných vln. Příliv se za bouře opovážlivě zvětšil a hrozilo, že si posádka Opilé vážky cestou zpět na svou loď namočí nejen nohy, ale i svá těla. Po mužích u člunů z dvojstěžníku se však slehla zem, stejně tak po člunech samotných. Osud všem rozdal své karty a jim nezbylo nic jiného, než hrát podle jeho pravidel.\n„Nevěřím mu ani slovo!“ sykl tlouštík na kapitána Salivana. „Viděl jste jeho oči?“\n„Viděl,“ souhlasil kapitán. „Jenže jen s jeho pomocí se nám podaří nalézt poklad a možná rychleji, než se nám zdá. Nakonec, ta vaše mapa, kterou nosíte v hlavě, taky nestojí za nic...“\n„A co když nejsme na správném ostrově?“ zapochyboval tlouštík. „A co Jim Howkins, co když ví více, než-li my?“\n„Víc než vy?“ zakřenil se kapitán Opilé vážky. „Flint se určitě pojistil a nenakreslil si jen jednu mapu...“\n„Mohl je ukrýt na více místech...“ souhlasil tlouštík. „Možná má Silver taky svou mapu!“\n„Co si tu vy dva šuškáte?“ vyrušil je John Silver. „Co je šeptem, to je čertem! A peklo je jen kousek od nás, pane Salivane a pane Nicholasi!“\n„Můžeme vám věřit, Silvere?“ zapochyboval první důstojník Opilé vážky, který se přidal ke svému kapitánovi a zpytavě na jednonohého muže pohlédl.\n„Mně?“ zamyslel se John. „Ne, ale mému slovu ano!“\n„A jaký je v tom rozdíl?“ otřel si Nicholas krk. „Má slovo piráta vůbec nějakou váhu?“\n„Jak můžu věřit já vám, že mě tu nenecháte, až najdeme poklad a nepobijete mé muže?“ zakřenil se John. „Pořád mi vrtá hlavou, jak si ten slavný Flintův poklad rozdělíme... Tedy, pokud ho vůbec najdeme!“\n„Fifty-fifty!“ řekl Doe a zamrkal na něj jako panna před svou první nocí. „Nebo snad každý pobere kolik unese?“\n„Vám věřit můžu,“ zazubil se na něj Silver. „Ale vašemu kapitánovi?“\n„Pokud nás nepodfouknete...“ pokrčil kapitán Salivan rameny.\n„Uvidíme,“ řekl Silver. „Ještě tam nejsme!“\nJakmile se den přehoupl přes poledne, začaly se dít divné věci. Temné mraky z oblohy sice zmizely, ale spolu s nimi se začali ztrácet muži ze zadního voje. Skupina dobrodruhů a pirátů se semkla blíže k sobě, ale jejich zbraně jim nebyly nic platné. Zdálo se, že si je opeřené šípy najdou všude. Tichá a všudypřítomná smrt si vyžádala první oběti. Marně stříleli z mušket a pistolí na všechny strany. Kam jejich oko pohlédlo, byl jen takřka nepřístupný prales, skalní stěny, nebo hluboké propasti. Nikde nebylo živé duše. Všichni nabyli dojmu, že je pronásleduje samotný duch krvavého Flinta a nedá si pokoj, dokud všechny nepobije. Jen Bůh věděl, zdali budou k večeru ještě všichni naživu, či poslední z mužů pátrajících po pokladu vydechne naposled. A to ještě ani nedorazili ke svému cíli...\n„Tohle je poslední značka!“ řekl tlouštík kapitánovi Salivanovi a ostatním mužům, včetně Johna Silvera a mladého Jima Howkinse.\n„A kde je podle vás ten poklad?“ zeptal se jej jednonohý John. „Nechali jsme za sebou takřka polovinu svých mužů a poklad je stále v nedohlednu!“\n„V kráteru sopky...“ řekl Jim Howkins chladně. „Není tomu tak, pane Nicholasi?“\n„Ale tam nemůžeme!“ zamyslel se kapitán Salivan a pohledem si změřil všechny zbylé muže.\n„Pokud bude foukat příznivý vítr, vyhneme se dýmu i výparům...“ pokrčil John rameny. „Mě spíš trápí, jak se s tím pokladem dostaneme na loď, než nás pobijí ti tajemní útočníci!“\n„Duchové krvavého Flinta!“ zasyčelo hned několik mužů z obou táborů. „Nedají si pokoj, dokud bude žít jediný z nás...“\n„Nesýčkujte,“ zavrčel John. „Zabít nás může i tahle sopka, natož naše vzájemná nevraživost, že kapitáne Salivane?“\n„Ještě ten poklad nemáme,“ řekl Salivan věcně. „Pojďme dál, než tenhle vulkán vybuchne!“\nNašli jej. Ale před tím ještě ztratili několik lidí. Počet těch, kteří by byli schopní odnést poklad na pobřeží se dramaticky snížil. Zůstal jen John Silver, Jim Howkins, kapitán Salivan, první důstojník Opilé vážky, tlouštík Howkins a několik mužů z obou naoko smířených stran. Spojoval je nejen strach ze smrti, ale také touha po pokladu a rychlém zbohatnutí. bednu s pokladem vytáhli pomoci lan z průrvy v kráteru. Jen co poslední muž opustil jícen sopky, začal vulkán znovu hřímat, dýmat a vyvrhovat nejen popel, ale i drobné horké kamení.\nKdyž dosáhli hranice džungle, objevila se na nejnižší hraně vulkánu žhavá láva a začala se vylévat z kráteru. Muži srážení na zem častým zemětřesením jen s obtížemi stáli na nohou, nehledě na to, že museli za sebou táhnout těžkou bednu s pokladem, která se nyní stala jejich prokletím. A tajemní pozorovatele, také vyděšení běsněním vulkánu, prchali před horkou lávou hnaní vpřed odkazem krvavé pomsty kapitána Flinta. Nikdo, kdo sáhl na jeho poklad, nesměl zůstat naživu, ba co více, nesměl na něj ani pomyslet. A tak museli splnit svůj úkol nehledě na všudypřítomnou smrt, která si bez přestání brousila svou kosu.\n„Co teď?“ zeptal se ostatních John Silver, když se zastavili na rozcestí. Museli si alespoň na chvíli odpočinout, jinak jim hrozilo, že padnou vysílením k zemi a již nevstanou.\n„Můžeme si poklad rozdělit tady!“ navrhl první důstojník Opilé vážky.\n„Tady? Na rozcestí?“ zazubil se jednonohý John. „S těm divochy za zády?“\n„A žhavou lávou?“ doplnil jej kapitán Salivan. „Vyloučeno! Najdeme jiné, bezpečnější místo!“\n„Pro nás, nebo pro vás?“ zakřenil se John Silver.\n„Pro všechny!“ řekl kapitán Opilé vážky a zahleděl se zpět k vulkánu.\n„Tamhle někdo běží, Johne!“ upozornil jeden z přeživších ze Silverovy skupiny na otrhaného muže, který se podobal spíše přízraku, nežli lidské bytosti.\n„Pane Silvere!“ sípal muž sotva popadaje dech. „Naše loď je pryč! Odnesl ji vichr...“\n„Nemáme loď?“ zhrozil se John a hned na to se otočil ke kapitánovi Salivanovi. „My nemáme loď? A nemáte v tom čirou náhodou taky prsty?“\n„My?“ dušoval se kapitán Opilé vážky. „Ne! Patrně jste zakotvili na špatné straně ostrova...“\n„A co vaše loď?“ píchl John prstem do kapitána Salivana. „Můžeme odplout na ní! A všichni... Co vy na to? Beztak tu bednu na palubu neodtáhnete sami!“\n„Má pravdu...“ řekl tlouštík a svalil se na mokrou zem mezi kamení a pošlapanou trávu, po které lezli nejen mravenci, ale i různá kousavá havěť. „Jau, kruci!“\n„Souhlasím,“ přikývl kapitán Salivan. Jen co dopověděl, přistál mu u nohou jeden ze šípů, které vystřelovali samozvaní strážci pokladu, ať už byli přízraky, nebo nikoliv.\n„Mizíme odtud!“ zakřičel John Silver, jako by jej na nože brali a pomohl panu Nicholasovi vstát. „Kdo tu zůstane, je synem smrti!“\n„Rychle ke člunům!“ pobídl je kapitán Salivan, aniž se ohlédl a spolu s ostatními se dali do rychlé chůze, jen co jim to kodrcavá bedna ze silného dřeva, tažená lany, dovolila...\nV okamžiku naložili bednu do jednoho z obou člunů a jen z vypětím všech sil doveslovali k boku Opilé vážky a za pomoci rumpálu vytáhli poklad na palubu. John se obával této chvíle, protože tušil, že právě nyní jej kapitán Salivan spolu se svou posádkou může přemoci, ale nestalo se tak. Vidina, že se bude spolu s ostatními piráty houpat na ráhně pověšený za krk, jej ani v nejmenším nelákala. Avšak Opilá vážka měla málo mužů a na palubě byla dobrá každá ruka. Nikdo z nich se neohlížel zpět, co dělají jejich pronásledovatelé. V tom spěchu zapomněli zničit zbývající člun, jako by snad doufali, že domorodci netuší, k čemu vůbec slouží.\nObě skupiny ztratily na cestě za pokladem mnoho mužů a nyní se z nich stali, chtě nechtě, spojenci. Avšak na jak dlouho? Dokud budou mít ostrov s dýmajícím vulkánem a šílenými mstiteli z džungle za zády? Co pak, až budou na širém moři? Probudí se v onom pokladu znovu šílenství a kletba krvavého piráta Flinta? Na příliv nečekali, záliv byl dost hluboký na to, aby neprodleně zvedli kotvu a zamířili k jeho ústí na širé moře. A jejich pronásledovatelé? Na pláži po nich nebylo ani stopy, ledaže by dovedli létat, tedy, pokud zrovna neuměli plavat a necítili se v moři jako ryby ve vodě.\n„Byli jsme přepadeni!“ zatřásl kapitánem Salivanem první důstojník Opilé vážky.\n„Přepadení? A kým? John Silver?“ probudil se Salivan a zůstal viset očima na mračící se tváři svého důstojníka. „Vzpoura na palubě?“\n„Já... Já nevím,“ řekl Doe rázně. „Vypadá to tak! Ale...“\n„Tak co se tu proklatě děje?“ zeptal se jej Salivan, aby se vzápětí zaposlouchal do hluku na palubě lodi. Slyšel důvěrné skřípění dřeva, šplouchání vln i praskot v lanoví, ale do všeobecného ruchu na lodi se mísilo ještě něco... Snad to byl bojový ryk mužů, řinčení zbraní a výstřely z pušek. „Kdo tu střílí a proč? John se nám snaží ukrást poklad?“\n„John leží na spodní palubě bez nohy, kapitáne!“ řekl mu Doe. „Jim Howkins se ztratil a není po něm ani památky. Tlouštík Nicholas je také pryč a chybí nám jeden člun... Tedy mimo ten, který jsme nechali na ostrově!“\n„Cože?“ vyděsil se kapitán Salivan. „Oni nám pláchli i s bednou?“\n„Ta je také pryč...“ přikývl první důstojník. „A spolu s ní i několik soudků s vodou, nakládaným masem a suchary!“\n„U sta hromů...“ praštil kapitán do stěny. Rychle se oblékl a vyběhl z kajuty s mečem v ruce. „Hrom aby do toho bacil! Johne Silvere, kde jste!“\nBylo to horší, než se na první pohled zdálo. Chybělo i několik mužů. Ale pokud byla bedna uloupena, proč se John Silver nepokusil zajmout loď a spolu se svou hrstkou věrných nepřeplout oceán? Klidně by se mohl uchýlit na jednom z mnoha pirátských ostrůvků, v jejichž zátokách by se Opilá vážka dala snadno ukrýt. John zůstal na palubě a bez nohy. Vzbouřili se proti němu snad i jeho muži? Byla vidina bohatství silnější, než soudržnost a věrnost jeho mužů? Proč by riskovali plavbu v malém člunu s těžkou bednou na otevřeném moři, kde by je mohla potopit i ta sebemenší vlnka?\n„Kapitáne Salivane?“ zavolal na něj John Silver. Nyní byl již na palubě a opíral se o pažení. Kdo ví, jak se dostal z podpalubí jen o jedné noze. Ta dřevěná mu stále chyběla. Zdálo se však, že mu to nečinilo sebemenší potíže. „Kapitáne Salivane?“\n„Jste to vy, Johne?“ vyšel kapitán Opilé vážky na palubu a ohlédl se za volajícím mužem, kolem kterého stálo několik divochů snědé pletí. V rukou měli foukačky a jediným ošacením jim byla jakási bederní rouška houpající se jim u klína. „Proklatě, kdo to je?“\n„Naše přízraky!“ pokrčil John rameny. „Několik mých a vašich mužů uteklo z lodi na člunu v domnění, že spasí své duše...“\n„Utekli? Kam? Všude je jen otevřené moře!“ zděsil se Salivan. „A kde je Jim a Nicholas?“\n„Jsou v přední komoře na spodní palubě...“ zazubil se John.\n„A poklad? Je stále na palubě?“ otřásl se kapitán Salivan. „Nebo...“\n„Co myslíte?“ uchechtl se John Silver. „Oni nám stejně nerozumí a ten poklad nenašli... A nikdy jej nenajdou!“\n„Co jste s ním doopravdy udělal, Johne?“ zeptal se jej kapitán Opilé vážky.\n„Hodil jsem jej přes palubu? Možná...“ pokrčil John rameny a poskočil na své jediné noze ve snaze nabrat ztracenou rovnováhu, když se loď ocitla na nesprávné vlně a její stěžně, plachty i lanoví až podezřele zaskřípaly. „Je na dně oceánu, kde nikomu neublíží? Nebo jej hlídají krysy až u samotného dna lodi, kam nemá nikdo přístup?“\n„Cože?“ zrudl kapitán Salivan. „Cože jste to udělal?“\n„Oni to nevědí,“ řekl John. „Ale uvěřili, že není na palubě...“\n„A co chtějí po nás? Po mně?“\n„Člun se zásobami, stěžněm a plachtou...“ řekl John. „Pak odejdou!“\n„Dobrá,“ zamračil se Salivan. „Ať si táhnou třeba k čertu a nakonec, je nás málo a člunů máme dost. A vytáhněte všechny naše muže z podpalubí, ať se tam nezalknou žízní a horkem!“\n„Ano, pane!“ přikývl první důstojník Doe a s několika málo muži zmizel v podpalubí.\nMěl John pravdu? Skončil poklad na dně moře? Kdo ví? To věděl jen Bůh a John Silver. Divoši odpluli a na palubě zbylo mužů sotva tolik, aby se dala Opilá vážka ovládat jen v mírném větru. Naštěstí je žádná bouře nedostihla a loď se dostala šťastně do přístavu. Kapitán Salivan se mračil jako čert, kdežto John Silver byl samý žertík. Možná poklad rozdělil a ukryl po lodi, jenže... Kdo jiný mohl znát svou loď lépe, nežli její kapitán? Jedno je však jisté: dobrodružství Johna Silvera, Jima Howkinse a tlouštíka Nicholase, spolu s kapitánem Salivanem, ještě neskončilo. A ten proklatý ostrov ať si vezme třeba samotný čert. Tedy... Pokud jej bude chtít!\n„Johne Silvere?“ zeptal se jej kapitán Salivan, když uvázali loď v přístavu a vylodili se.\n„Ano, pane?“ pozdravil jej John předpisově. Nyní měl novou nohu a ani Salivan netušil, jak k ní tak rychle přišel. „Přejete si, kapitáne?“\n„Otevřel jste tu zpropadenou bednu?“ zeptal se jej Salivan. „V tom spěchu a kvaltu, kdy nám šlo o život, ji nikdo neotevřel a snad ani potom, co jsme ji naložili na palubu!“\n„Co myslíte?“ zazubil se John Silver. „Zkuste se zeptat Jima Howkinse, pane...“\n„Proklatě!“ bouchl Salivan do pažení lodi a pak se díval, jak John pomalým a soustředěným krokem opouští spolu se svými lidmi jeho loď. „Johne Silvere!“\n„Co bude teď?“ zeptal se jej první důstojník, když se až na ně všichni odebrali na břeh.\n„Zeptáme se toho mladíka, Doe! Uvidíme...“\n„A když nám nic neřekne?“ zamyslel se první důstojník a podíval se úkosem na svého kapitána. „Silver nemohl tu bednu sám hodit přes palubu, nebo ji na ostrově zaměnit... Stále jsme ji měli na očích, nemohl ji ani naplnit kamením a poklad zakopat někde v džungli! Nebyl na to čas...“\n„Jim pracuje a bydlí přeci v té hospodě po svých rodičích, ne?“ zamračil se kapitán. „Jednou to tajemství prozradit musí, nemůže si jej přeci vzít s sebou do hrobu!“\n„Kdo ví?“ pokrčil Doe rameny. „Kdo ví...“\n„Ne, ne...“ zavrtěl kapitán hlavou. „Peníze mají moc, Doe a jeden nikdy neví, kdy jej ten mamon uchopí a již nepustí! A na to můžete vzít jed...“\nDandy518 01.08.2014, 2:20:55\nNevěnoval ses detailům, ale jelikož se jedná o povídku, nemohl si je do ní začlenit. Děj byl uspěchaný a známku napětí si ve mně nevzbudil.\nze dne 01.08.2014, 13:33:33\nŠíma: Textík by si třeba i zasloužil více rozepsat, taky pravda. Z mé strany šlo krapet o pokus, který se svým způsobem malinko nepovedl, možná jsem přesně nevěděl, co od textu mám jako autor očekávat... Uspěchanost, horká jehla...\nSouhlasím s Tvým komentářem.\nKondrakar 20.09.2011, 16:34:51\nzajímavé čtení. Bylo to povedené. Ostrov pokladů jsem viděl i četl a tohle bylo jen o málo horší než originál.\nze dne 20.09.2011, 20:04:04\nŠíma: Díky moc, také mám pocit, že se textík moc nepovedl ale osobně bych mu dal nejméně 70 procent ze sta! ;-)\nDani 15.10.2010, 17:01:52\nAhoj, Šímo. Já Ostrov pokladů viděla jen v televizi a to už před dlouhou dobou. Takže nesrovnávám. Je fakt, že delší (mnohem delší) příběh by tomu slušel víc. O tom, že to bylo místy dost rychle odbyté, tady už řeč byla, ale je to pochopitelné, když jak sám říkáš, nemáš v oblibě povídky na pokračování. Kdybys z toho chtěl román udělat, myslím, že by to bylo fajn. Trochu víc napětí by tomu neuškodilo. Já vím, lépe se to říká, než píše. Přesto se mi to líbilo.\nze dne 15.10.2010, 17:43:04\nDíky za kritiku a souhlasím s ní! Příběhu by lépe slušelo, kdyby byl novelou, tedy v mnohem širším rozsahu, než je tento, čili krátká povídka. Možná, že by pomohlo, kdyby byla povídka dvojnásobně dlouhá, kdo ví? Pozdě bycha honit! ;-)\nRadmila Kalousková 08.09.2010, 13:25:30\ntaké jsem trošku zklamaná. Čekala jsem nějakou tu "šímovinu", která mě vždy tak pobaví a nic oc. S textem b\_ se opravdu dalo hodně pracovat a dalo by to na román. Popsat, jak mizí jednotlivý muži, pěkně strašidelně, aby bylo cítit napětí od začáku do konce a tak. Tohle se mi spíš zdá jako stručný popis. Navíc si myslím, že bylo zbytečné použít tak známé postavy.\nuff, tak jsem se vykecala a doufám, že jsem tě nějak nenaštvala, protože se těším na nějaké další příspěvky.\nze dne 08.09.2010, 15:50:08\nŠíma: Zdravím! Nenaštvala, nene! A na šímovinu se těš! ;-))) Víc neprozradím...\nDík za kritiku, měl jsem z toho udělat román! :-DDD\nAini 04.09.2010, 15:59:38\nAhoj a měj hezké odpoledne;\nKritika by patřila oné délce textu, jako obvykle ode mne. Snaha psát novum se ovšem hodně cení. Ale mohu-li napsat poznatek, pak vyzní takto: chceš být svůj a uděláš stejně vše i po radách podle sebe, což na škodu není. Filozofické a jiné texty ti jdou více k duhu, jak se říká… Přikláním se také k redaktorskému hodnocení. Dvojka.\nze dne 04.09.2010, 16:29:02\nPelion 04.09.2010, 14:12:12\nSlíbil jsem Ti kritiku, tady je. I když… kdybych tušil, že půjde o text dlouhý jako týden před výplatou, takticky bych odřekl. Nyní už vycouvat nelze.\nSic v dobrém úmyslu, ale vybral sis nešťastné téma. Klasický pirátský příběh o pokladu, jenž má na svědomí Robert Louis Stevenson, skotský romanopisec, učaroval několika generacím. Ať už jde o knižní podobu, filmová zpracování či divadelní představení. Pomyslná laťka byla tedy nastavena dost vysoko. Bohužel jsi ji shodil na první pokus. Stylistickými nedostatky (stavba věty, nevhodné výrazy, opakování slov…), hrubými chybami, nepoměrem mezi rozvláčným popisem a akčním dějem. Tvůj Druhý Ostrov pokladů se prostě nedá stlačit do cca 13-ti stran textu. Není to výživná půda pro povídku. Je to námět minimálně pro novelu. Román by tomu slušel víc.\nUž několikrát Ti bylo vytýkáno (Pelionem?), že málo pracuješ s textem. Ty chceš prostě hned všechny své myšlenky převést na papír (na disk) a co nejrychleji, snad aby nevychladly, předhodit čtenářům. Ale zaslouží si Tví čtenáři takové „polotovary“?\nCo vznikne? Směs, po které jsem se v polovině nudil a přemlouval se, abych text dočetl do konce. Proč? Protože jsem Ti to slíbil.\nV textu si nelze nevšimnout slova „indície“. Výpis z jedné encyklopedie:\nindicie - znak, náznak; nepřímý důkaz v soudním řízení; skutečnost, která v souvislosti s jinými okolnostmi připouští závěr o okolnostech rozhodujících pro posouzení věci; má význam zejména v trestním řízení.\ncitoslovce bolesti (au, ou, ouvej…) - použitý výraz „Jau“ se mi nezdá vhodný, i když může autor namítnout, že jde o přímou řeč.\nZase a zase! Ty vykřičníky! Nemusí být, pane, všude!\nChybějící čárky vypisovat nebudu.\nUkázka zbytečně dlouhého, složitého, souvětí s hrubou chybou:\nDůležitější bylo přežití, třeba jen ze dne na den, protože tady v džungli platil zákon silnějšího a slabší se stávali objetí různých šelem, ať už měly nohy dvě, čtyři, nebo více, či dokonce žádnou.\nKdo měl dvě či čtyři nohy? Ti slabší? Ty šelmy?\nŘešení? Rozdělit na samostatné, kratší věty.\n… Britskou vlajkou… = … britskou vlajkou…\nPřes všechny možné spekulace byl jeden fakt jistý, posádka lodi zde alespoň jednou již byla a muži na palubě zcela jistě spočinuli svýma nohama na pevné zemi, dá-li se tak říci kousku pevniny v podobě ostrova v rozbouřeném zapadlém koutu velikého oceánu, jehož jméno „Tichý“ si vůbec nezasloužil.\n-\tdlouhé, složité, matoucí, nedokončené – jaké spekulace? Jaký fakt, že tam posádka byla?\nI když někteří z Tvých čtenářů Ti, do různých komentářů, píší pochvalu na dialogy, já s nimi nesouhlasím. Dialogy jsem Ti vyčítal již několikrát. Přitom to není složité. Zkus si to přečíst nahlas, zavřít oči a vžít se do dané situace. Promluvil bys tak? Že ne? Pak je něco špatně.\n„Ale samozřejmě, ale jsme daleko od domova!“\nA hned na to:\n„Ráčej odpustit, pane, ale není prej ta první indície někde u ty vyhaslý sopky?“\nTo slovo „ráčej“ je v textu jak pěst na oko. Vybočuje ze stylu psaní, který jsi pro tento text zvolil. Jako by se střetly dva světy.\nOmlouvám se. Končím. Původně jsem chtěl text rozpitvat, ale byla by to ztráta času. Tenhle text si to nezaslouží. Je v něm materiálu na celý román, jak jsem již psal. V takto zhuštěné formě, kde se děj v jednu chvíli plouží, aby vzápětí letěl střemhlav, je pro mne text nestravitelný.\nA prožívám určité zklamání. V některých Tvých posledních počinech jsem Tě chválil, že se zlepšuješ a teď?\nVsadils na špatnou kartu. Kde před očima vidí čtenář známou předlohu, bude kritičtější. Neubrání se srovnání.\nPřeji hezké dny a inspiraci.\nze dne 04.09.2010, 15:23:40\nŠíma: Díky, mistře, za kritiku! ;-)\nchris ONNE 04.09.2010, 10:55:07\nDo třetice všeho dobrého a zlého tě zdravím!\nHihi, ne každý onu knihu četl, ale alespoň si vzpomínám na film. Jak už jsem se zmiňoval, tohle zrovna není šálek mého oblíbeného čaje, ale nějakou tu pitvu ti sesmolím!\n1) Moc se mi líbily první tři odstavce. Jako návnada pro čtenáře je hodně slušná!\n2) Byli snad na ostrově lovci? Zcela určitě, avšak nebylo jisté, zda šlo o lidojedy, nebo jen prosté obyvatele, či ztroskotance. Byli snad na ostrově lovci? Zcela určitě, avšak nebylo jisté, zda šlo o lidojedy, nebo jen prosté obyvatele, či ztroskotance. – krásně, ale opravdu krásně mlžíš! Tohle přímo násobí čtenářovu zvědavost!! Tohle se v příběhu opakuje několikrát a myslím, že je to opravdu dobře!! Jednoznačně dobrý nápad!\n3) …Jaký byl cíl jejich cesty… - chybí otazník ;-)\n4) …Po čem však pátrali? Po člověku, nebo po penězích?... - Peníze? No, nevím, spíše zlato, mince… asi to myslíš dobře, mě jen automaticky napadly papírové peníze ;-)\n5) … Co když tento poklad tito tvorové z masa a kostí chodící po dvou nohách tento poklad střežili?... – dvakrát se ti tam opakuje slovo “tento“\n6) … a dalších tvorů padajících jim na rameny, ztěžovali nejen… - ramena?\n7) …Snad všichni na sobě cítili cizí pohledy, jako by je sledovalo snad tisíce očí… - Tu a tam se ti objeví stejné slovo, třeba i v jedné větě… já vím, je to detail, ale taková věcička mojí maličkost vždycky vytrhne z děje ;-(\n8) …oblibou zakopává do zem, aby to… - země?\n9) …Už chtěl otevřít ústa, když tu se zatřásla země tak silně, že mnoho nechybělo aby se všichni svalili na zem na jednu hromadu… - tady mi to skřípe jak nůžky bruslící po tabuli\n10) …bednu s pokladem vytáhli pomoci lan z průrvy v kráteru… - velké písmeno (ale na to už upozornil čuk ;-)), a ještě jedna věc: nějako moc rychle našli onen poklad. Když vezmu v potaz, jak je vyprávění místy roztáhlé, tak tohle se mi zdá hodně useknuté! Ehm, navíc mi tam chybí konkrétní popis indicií!\n11) … A tajemní pozorovatele, také vyděšení běsněním vulkánu, prchali před horkou… - pozorovatelé\nKonec je taky takový useknutý… celkově se mi to zdá, že místy děj usekneš a poskočíš ve vyprávění o kousek dál. Tudíž plynulost příběhu je taková opilecky klopýtavá, ale nic proti! ;-) Přesto atmosféra by se dala chvílemi krájet! To se ti povedlo.\nRozsah se mi zdá příliš krátký! Ano, čteš dobře, moc jsi to proškrtal! Já vím, jsem tvor nevděčný a pořád nespokojený! ;-(\nA občas ty dialogy skřípaly, ale tohle je jen můj subjektivní pocit…\nTakže hodnocení je následující: i když takový žánr moc nemusím, chvílemi jsem byl dějem fakt strhnutý, vadilo mi však ono urychlování děje! ;-( Ti domorodce byli velké zpestření, především ze začátku. Trochu mě však udivilo, když se ocitli na lodi a “vyjednávaly“ s posádkou.\nDávám takovou malinko horší dvojku, snad neurazí…\nP.S. mám tě pozdravovat od patologa a ptá se, jestli si už jeho jméno zapamatuješ?! ;-)\nze dne 04.09.2010, 11:17:58\nŠíma: Zdravím, pane, a děkuji za príma kritiku! Patologovi řekni, že ještě nevím, zda si jeho jméno zapamatuju, ale jako "osobu", či "funkci" zcela určitě! ;-)))\nšíma hříbek děkuje a klaní se. A jak se dostali ti domorodci na loď? Možná tam doplavali, možná dopluli, naši vítečníci nechali na pláži jeden z člunů a než otočili loď a zvedli kotvů... Kdo ví? Jo, trochu jsem to zkrátil, měl jsem to vydat ve dvou dílech a pak by to určitě nemělo chybu! ;-)))\nP.S. Nějak jsem zanevřel na díla na pokračování! :-(\nčuk 04.09.2010, 9:55:51\nPříběh je napínavý a zaujme. Myslím však, že dramatičnost se dala více vystupňovat.Trochu zklame ukončení, rozmývané do otázek. Pořád jsem čekal nějaké překvapení. Některé dialogy měly být ostřejší nebo podbarvenější. Náznaky vtipu v textu byly, ale nebyly dotaženy do konce, takže někdy vzniká dojem tu a tam menšího stylistického vybočení.\nobjetí?Britskou?kůlu? stěžovali? s doby? Nechybělo aby? peníze poničili?.bednu?\nJe indicie správný výraz? Spodní paluba není podpalubí\nze dne 04.09.2010, 11:41:35\nŠíma: P.S. Máš pravdu, mohl jsem se vyřádit, ale nechtěl jsem mít příběh na pokračování (což je asi škoda) a asi má i Chris pravdu v tom, že je to místy takové moc hrr a děj se žene vpřed jako urvaný vlak! S tím pokladem! Jo, našli ho nějak zatraceně rychle, taky jsem mohl napsat, že jej ta první erupce (takové to sopečné škytnutí) vyhrabalo ze země, pokud byl poklad fakt zakopaný v kráteru... Asi jsem to trochu přehnal! Jo, jo...\nze dne 04.09.2010, 11:18:42


Úvod > Úřad > Radnice > Pro média > Tiskové zprávy > Před mrazy může bezdomovce ochránit kryt CO\n1.2.2012 | Krizový scénář, který mají Pardubice připraven pro případ, že by v mrazivých dnech nestačily kapacity azylových zařízení pro bezdomovce, počítá s využitím krytu civilní ochrany. Zatím se ale zdá, že nebude třeba. Azylové domy a noclehárny mají i v těchto mrazivých dnech několik pár míst.\n„Určitě nenecháme lidi bez domova v takovémto počasí bez pomoci. Pokud by kapacity azylových zařízení nestačily, jsme připraveni využít kryt na Dubině. Je vytápěný, je v něm sociální zařízení, k dispozici je tu okamžitě 30 lůžek a dalších 20 jsme schopni přidat ve velmi krátké době. Kryt otevřeme ve chvíli, kdy dostaneme informaci, že se ve stávajících zařízeních míst nedostává,“ řekla primátorka Pardubic Štěpánka Fraňková. Provoz tohoto provizorního azylu by zajistili společně pracovníci městské policie, oddělení krizového řízení kanceláře primátora, sociálního odboru magistrátu a o.p.s. SKP Centrum, která pro město zajišťuje sociální služby pro lidi bez přístřeší.


Kolikrát denně by se měl používat deodorant?\nPokud přemýšlíte, jak často aplikovat deodorant, odpověď bude záviset na vás a na typu deodorantu. Zjistěte více.\nSoučasné deodoranty zaručují účinek po 24 až 72 hodin, takže je nemusíte aplikovat vícekrát denně. Častější použití vám však dodá sebedůvěru a pocit svěžesti a čistoty. Pokud máte citlivou pokožku a občas trpíte na podrážděné podpaží, bude nejlepší používat deodorant vždy s několikadenní přestávkou.\nAplikace deodorantu proti nadměrnému pocení\nPokud se potíte více, možná budete chtít svůj deodorant používat častěji. V takovém případě je vhodné před každým použitím oblast umýt a nanášet produkt na čistou a suchou pokožku. Nejúčinnější je nanášet deodorant večer, než jdete spát, a je obzvláště důležité aplikovat antiperspirant pokud se chystáte na party. Vaše tělesná teplota je nižší a vaše podpaží je ve večerních hodinách sušší, takže deodorant bude mít příležitost na vaší pokožce lépe fungovat. Abyste se cítili svěží i ráno, můžete deodorant použít znovu. Deodoranty Garnier nabízejí řadu produktů, které lze aplikovat každých 48 nebo 72 hodin. Můžete se rozhodnout, zda je budete chtít používat častěji a zajistit si tak pocit dokonalé svěžesti.\nGarnier Mineral GARNIER MINERAL Protection 6 Soft Clean roll-on\nAntiperspirant roll-on pro ženy


Zlato 1815.84 $/Oz\nStříbro 21.49 $/Oz\nPaládium 2021.76 $/Oz\nStav skladu udává dostupnost položky 'Znamení zvěrokruhu - LEV Ag proof' na centrálním skladu nikoli na všech našich prodejnách. Dostupnost zboží na našich prodejnách vám rádi a automaticky sdělíme. Orientační termíny zásobování prodejen jsou uvedeny v poznámce k této stránce. Kontakty na naše prodejny naleznete v sekci KONTAKTY. Pro osobní odběr objednávek na našich prodejnách budete vyzváni emailem nebo telefonicky. Objednané zboží bude připraveno v dohodnutém termínu.\nKód položky: CRM1034\nZlaté slitky značky Argor-Heraeus dovážime do ČR již 15 let! Našim klientům garantujeme původ zboží. Dovážíme vždy nové slitky a mince. Investiční zlato - Zlín. Specializovaný prodejce investičního zlata Nezapomeňte si prohlédnout rovněž ceník stříbra!


Póly imaginace (event)\ndate of exhibition: 2011/09/12 - 2011/10/23\nIntegrální, ne-li podstatnou částí umělcovy kreativity je jeho imaginace, obrazotvornost, která je prostředkem vyjádření umělcova nitra, stává se ozvěnou jeho instinktů, pocitů a představ. Imaginace je tak i zdrojem fantazijních vizí vyvěrajících z hlubokých vrstev naší psychiky, je spouštěčem obrazů v mysli, které při svém výtvarném ztvárnění ústí v imaginativní, či chcete-li, fantasijní umění. Probíhající výstava v Galerii Dion představuje dva umělce, které v jejich tvorbě spojuje princip rušení hranic mezi snem a skutečností, umělce, kteří však vychází z odlišných pólů imaginace a dospívají tak i k rozdílným uměleckým výpovědím. Jan Gabriel, člen Skupiny českých surrealistů, se prezentuje soubory koláží a objektů vycházejících ve velké míře z dadaistického konceptu významových převratů, navozováním představ nevysvětlitelného neznáma vzbuzujících pocity dezorientace a odcizení; jeho díla tak vedle poukazu na zázračnost života jsou i nositelem rebelantství, kritickým poukazem k běhu světa. Bohunka Waage od malby lyrických, snově vyznívajících krajin a portrétů dospěla k působivým fantazijním kompozicím vířících prostorových siločar, v nichž a z nichž vyvstávají archetypální tvary vesmírných těles a dívčích tors. Předivem dráždivých barevných linií a modulací jejich valérů umělkyně dává zaznít až expresivním akordům tonality, podstatná je však obsahová složka obrazů kladoucí důraz na vnitřní život člověka, život vzpínající se k metafyzickým úběžníkům prostoru a času. Oba autory tak dělí i pojí jejich autentický výtvarný výraz, prezentace jejich tvorby rozšiřuje výstavní program galerie.\nJan Gabriel (1949) přijal koláž jako svůj osobitý způsob odhalování kořenů obrazivosti, k rozšíření výrazových možností vyvinul vlastní svébytné postupy a techniky. Primárním přístupem k tvorbě je snaha o vytvoření volných interpretačně-asociativních obrazových kompozic nutkajících diváka ke vstupu do říše fantasie, do myšlenkových proudů vedoucích zákrutami jeho skrytých tužeb a třináctých komnat. Proto skladbu koláží autor provádí z disparátních prvků, jež jsou nositeli významových antivalencí; podstatné je, že použité tvarové prvky rozstřiháním a překládáním dílů dávají vzniknout novotvarům s významovými posuny, často vedoucím až k hranicím abstrakce. I výběr nesouvztažných skladebných předmětů je veden v relaci s ponornými proudy nevědomí, častým až dominantním prvkem bývá ženské tělo, které rozporcováním je odosobněno a skladbou přetransformováno v novou a promyšleně vzrušující formu fetiše. Velkou roli hraje i pozadí koláží, na němž se juxtapozice odehrává. To je tvořeno převážně metodou alchymáží, často při výběru předloh s lettristickými prvky, které v konečné kompozici hrají roli nositelů tajuplných znaků a sdělení. Tyto barevné koláže jsou dále místy zamalovávány, aby nakonec prošly broušením či spíše vybrušováním. Do výsledného obrazu se tak vnáší prvek náhody, výslednicí je zneklidňující neurčitost příběhů, bílá místa svými „světly“zvyšují spirituální náboj. Jako výraz svého básnického ducha umělec kolážím přiřazuje interpretační názvy (Rozházení chodci), mnohdy s dada humorem (Dámy, ve kterých se stmívá). Poněkud odlišnou podobu a tím i vyznění mají černobílé koláže (cyklus Export – import), u nichž sestavy černých torz levitují v bílém imaginárním prostoru; hry absurdních tvarů v prostorové prázdnotě jsou přeneseně vyjádřením vágních cest osudu, jeho vyústění a polarit. Příbuzné jsou i Gabrielovy objekty vznikající fixací segmentů na pevných podkladových deskách. U některých z nich – možností rotace skladebných segmentů kolem upevňovacího šroubu – obrazová variabilita poskytuje možnost vstupu, odvíjení struktury skladby v různorodých sestavách. Umělec takto: prostřednictvím imaginace a vnášením náhody dospívá ke zdrojům poetického zázračna, proniká k realitě nacházející se ve sférách nevědomí. Výtvarná hodnota Gabrielových děl nespočívá proto tolik v oné kráse dle Lautréamontovy metafory o náhodném setkání nejrůznějších předmětů; umělec totiž od veristického surrealismu aplikací vnitřního modelu spěje spíše k surrealismu absolutnímu. Diskusí témat tělesnosti a její pomíjivosti, krásy a morbidnosti, kauzálních vztahů i hry náhod, odkrývá zákoutí naši mysli, pomocí předestřených absurdit, místy i navozováním pocitů ohrožení, dosahuje jejího probuzení. Gabrielova tvorba vychází z autentického postoje umělce, její hodnota vyplývá z tvůrčí svobody nezatížené estetickými, etickými a jinými korektivy; tím vším si zasluhuje naši pozornost a ocenění.\nBohunka Waage (1948) na výstavě představuje tvorbu širšího časového období. V čele expozice jsou umístěna raná díla z 60. a 70. let: snové krajiny a poetický akt (Zahleděná, 1975), těžiště prezentace spočívá v souboru pro umělkyni typických imaginárních obrazů světelných září a kosmických vizí, pro návštěvníky výstavy je jistě cenné i začlenění nových, dosud nevystavených děl. Zatímco společným rysem všech obrazů je pohyb ve sférách volné poetické fikce, jsou záznamem citových impulsů vyvěrajících i z podvědomí, obsahová významovost a výpověď souborů je odlišná, je svědectvím o posunech vědomí od prožívání bezprostředního světa k úvahám o universu, filozoficky pojato poukazem proměny upínání od physis k metaphysis. Rané snové obrazy nevychází přímo ze snů, spíše jsou svázány se stavem snění, s lyrickým průmětem až dětsky čistých tužeb a přání k podobě světa. Latentně je však v nich již obsažen příští převrat k současné tématice, totiž zobrazování fenoménu světla vizualizací sférických lomů a siločar (pastel Snová krajina, 1966). Dnešní tvorba Bohunky Waage, svým videm zcela autonomní a pro umělkyni charakteristická, je již plně oddána vidinám kosmu, jeho makrosvětům, silám a polím vířících energií, obrazům nesoucím sdělení o hlubinách a tajemstvích vesmíru (Mystérium, 1999). Působivost obrazů je dána nejenom jejich výraznou barevností (barvy jsou potencionálně i faktorem a zprostředkovatelem obrazové prostorovosti), uchvacující formou křivek vibrujících světly (Cesta za světlem, 2004) a přes dojem spontánnosti i pečlivě vyprojektovanou kompozici (nehledě na vysoce detailní styl malby), ale zvláště pak jejich poselstvím. Neboť přes jimi vyvolávaný silný estetický prožitek pociťujeme i jejich konstrukci a sublimní význam, obsaženou psychografickou symboliku poukazující na kosmické síly určující běh světa a naši osudovost. Malba na hranicích fantaskního realismu, onoho Daliova zobrazení „konkrétního iracionálna“, není prapouhou vizionářskou vizí, ale spíše výtryskem citů umělkyně, obnažením jejího nitra. Dokladem toho jsou u mnoha obrazů z množství ploch a linií vystupující tvary ženských těl, symbolů citové stránky přirozenosti. Žena totiž vždy měla užší kontakt s iracionálnem, její tělo je přeneseně skořápka, do níž je vdechován život; život, který je nejvlastnějším vyústěním kosmických sil. Obrazy Bohunky Waage: kosmické prostory s ornamenty křivek a barev, obrazy plné napětí pramenícího z úzkosti i lásky, osamocení i naplnění, se tak dotýkají i esoterických otázek bodu splynutí prostoru a času, poukazují k prapočátku, kde minulost, přítomnost a budoucnost jedno jsou. Dle Roger Gilbert-Lecomtovy úvahy o „jednotě“ jsou tak i tušením poslední skutečnosti, konečného splynutí s ní.\nImaginativní obsah děl obou umělců se pohybuje na hranici bdění a snu, nese stopy prožitých úzkostí i nočních můr. Zaséváním pochybností a kladením otázek se vztahuje i k budoucnosti: je varováním před pádem do povrchnosti. Obrazovost kompozic Jana Gabriela i znepokojivá krása obrazů Bohunky Waage nejsou proto únikem do světa ilusí; obnažováním prožívání odkrývají pravdu, skýtají tak naději.


Zadržený ruský podnikatel se obává vydání do vlasti. Z vazby na Pankráci žádá o pomoc Izrael | Domov | Lidovky.cz\n28. září 2019 20:00 Lidovky.cz > Zprávy > Domov\nZadržený ruský podnikatel se obává vydání do vlasti. Z vazby na Pankráci žádá o pomoc Izrael\nKvůli srovnání se mohli novináři podívat i do patra, které rekonstrukce teprve... | foto: MAFRA - František Vlček\nPRAHA Ve vazební věznici v Praze na Pankráci se rozehrál příběh s geopolitickým přesahem. Své zájmy hájí Rusové, do hry byli zataženi Izraelci a celý případ má v rukou české ministerstvo spravedlnosti. Jde o případ ruského podnikatele Vitalije Ginzburga, který od ledna sedí v pankrácké vazbě.\nRuská justice požaduje po Česku jeho vydání k trestnímu stíhání kvůli údajné zpronevěře. Toho se Ginzburg děsí, protože se bojí nespravedlivého procesu. V Česku kvůli tomu Rus požádal o azyl. Koncem srpna se dle nového zjištění LN obrátil prostřednictvím izraelské ambasády v Praze na Stát Izrael, který požádal o diplomatickou ochranu.\nZ jeho strany šlo o logický tah; Ginzburg totiž od roku 2017 disponuje vedle ruského též izraelským pasem. „V mém procesu se manipuluje s informacemi. Stav ruské justice a kvalita ruského vězeňství jsou tristní. Vlastním izraelské občanství a jsem judaistického vyznání. Žádám Stát Izrael o diplomatickou ochranu,“ napsal Ginzburg v srpnu izraelské ambasádě v Praze v osmistránkovém dopise, který mají LN k dispozici.\nZmínil svou obavu z moskevských orgánů, jež dohlížejí na jeho případ. Připomněl, že u několika vyšetřovaných tamních podnikatelů panuje dodnes podezření, že přišli o život právě v důsledku trestního stíhání. Jako příklad uvedl případy Valerije Pšeničného, Vladimira Evdokimova či násilné zacházení s lidmi ve vězení v Jaroslavli, jak ukázaly uniklé videonahrávky letos v červenci. „Mám zdravotní problémy. Obávám se jejich zhoršení, budu-li vydán ke stíhání do Ruska. Bojím se, že ruské autority nedodrží moje právo na spravedlivý proces,“ dodal Ginzburg v dopise pro izraelského velvyslance v Česku Daniela Merona.\nČeská policie zadržela Ginzburga v lednu na letišti v Praze, kde se měl sejít se svým ruským advokátem. Po zadržení a umístění do vazby navštívil podnikatele izraelský konzul – hlavně proto, že Ginzburg je izraelským občanem. Jak bylo uvedeno výše, v srpnu Ginzburg kvůli obavě z vydání do Ruska požádal o pomoc izraelský stát. „Izraelská ambasáda by mohla klientovi poskytnout diplomatickou ochranu na nějakou dobu. Reakce dosud není, o žádosti tedy zatím nebylo rozhodnuto,“ řekla LN Ginzburgova advokátka Uljana Kurivčaková z kanceláře United Legal Partners.\nLN kontaktovaly izraelskou ambasádu, ta dosud na dotazy nereagovala.\nProč se vlastně ruští detektivové o Ginzburga zajímají? V materiálech od ruských vyšetřovacích orgánů, jež se LN podařilo získat, se hovoří o údajném úvěrovém podvodu z roku 2014. Toho se Ginzburg měl dle ruských detektivů dopustit u státem kontrolované VTB Bank. Coby šéf strojírenské firmy EcoProg měl požádat o úvěry u VTB Bank na financování stavebních projektů týkajících se i výstavby moskevského metra. Ruští policisté tvrdí, že Ginzburg si o úvěr zažádal na základě fiktivních smluv se subdodavatelskými společnostmi Transtonnelstroi a Minsk Metrostroi. Ginzburg měl od VTB Bank získat úvěr ve výši necelé 1,5 miliardy rublů (v přepočtu 532 milionů korun).\nTakto popsaly údajné Ginzburgovo provinění ruské orgány, které spis odeslaly Městskému soudu v Praze. Ten v červnu rozhodl, že je přípustné Ginzburga do Ruska vydat, což následně potvrdil i Vrchní soud v Praze. „Bance uhradil zpět pouze jednu splátku ve výši 170 milionů rublů (zhruba 62 milionů korun) s tím, že většinu poukázané částky ve výši 1,2 miliardy rublů (448 milionů korun) použil pro vlastní potřebu, čímž způsobil škodu velkého rozsahu,“ citoval Vrchní soud v Praze ve svém usnesení z ruských podkladů.\nGinzburg v dopise izraelské ambasádě popsal, proč celý proces považuje za absurdní a zmanipulovaný. Zmínil třeba odlišné údaje a částky, které ruští vyšetřovatelé evidují v Rusku a jež předávají českým úřadům.\nIzraelce Ginzburg upozornil na konkrétní obavy ze svého vydání do Ruska. Čerpat mohl z vlastních zážitků. V Rusku už totiž byl jednou vyšetřován, a na několik dnů si dokonce vyzkoušel pobyt „v chládku“. Bylo to na podzim roku 2016; vyšetřovatelé v Amurské oblasti pojali podezření, že Ginzburgova firma EcoProg nevyplácela mzdy zaměstnancům při výstavbě kosmodromu Vostočnyj. Peníze na výplaty měl Ginzburg podle detektivů „stopit“. Případ nabral obrátky a vyšetřovatelé nechali Ginzburga zatknout a umístit do vazební věznice. Šokovaný podnikatel, který jakékoliv pochybení a podezření odmítal, podal proti uvěznění stížnost. A uspěl. Po deseti dnech jej nadřízený soud propustil. S tím, že šlo o nezákonný akt a nebyl důvod na něho vazbu uvalit. Tím případ vyhasl.\nTento příběh přiměl Ginzburga k tomu, že se pár týdnů po svém propuštění rozhodl Rusko z bezpečnostních důvodů opustit. Odjel do Izraele, kde si vyjednal státní občanství. Od té doby pobýval střídavě tam a ve Francii. Když se koncem loňského roku dozvěděl, že ruská policie proti němu opět rozjíždí vyšetřování, vydal se v lednu do Prahy za svým ruským advokátem, aby zjistil detaily. S právníkem se ale setkat nestihl, ještě předtím jej zadržela česká policie.\nV srpnu se Ginzburga zastala lidskoprávní organizace Amnesty International; uvedla, že jeho obavy z vydání do Ruska jsou oprávněné. Verdikt nad dalším Ginzburgovým osudem vydá v příštích měsících ministryně spravedlnosti Marie Benešová (za ANO).\nRuský soud zrušil trest vězení herci Ustinovovi. Zatkli ho po opozičním protestu\nF. Navrátil Je to účinná a osvědčená taktika. Udělat z kriminálního činu záležitost... 13:21 29.9.2019\nVlk Proč do Izraele, jakoby Izrael chránil Ruské zloděje? 10:03 29.9.2019\nJ. Novák Já mám spíš pocit, že se ten gauner obává toho, že by byl za své gauneřiny po... 5:11 29.9.2019\nP. Beňo Zrovna běźel v tv hezký seriál McMafie...tohle je jak z něj....;-) 1:32 29.9.2019\nK. Vojtíšek Stalo se módou velkých lumpů, že se snaží vyhnout soudu a následnému trestu buď... 21:38 28.9.2019


STAN své středočeské radní nevymění, požadavek odmítli jako účelový - iDNES.cz\n19. října 2017 14:03, aktualizováno 14:03\nStarostové a nezávislí (STAN) nepřistoupí na požadavek hnutí ANO, aby vyměnili dva své středočeské radní Martina Macháčka a Věslava Michalika. Podle nich jde ze strany hnutí ANO o účelovou kritiku, jejímž jediným cílem je změna koaličního uspořádání.\nMacháček podle hejtmanky Jaroslavy Pokorné Jermanové (ANO) špatně řídí svůj odbor investic a majetku a radní pro regionální rozvoj Michalik se nedostatečně věnoval dotacím na kotle, kvůli nimž se před úřadem tvořily dlouhé fronty.\nNáměstek hejtmanky Vít Rakušan (STAN) naopak tvrdí, že oba radní odvádějí kvalitní práci a napadení ze strany hejtmanky jsou křivá a účelová. „Náš koaliční partner už dávno jedná mimo formát koalice o jiném uspořádáním,“ tvrdí Rakušan.\nVe středních Čechách vládnou ANO, STAN, ODS a Nezávislí Středočeši. Podle některých kuloárních informací by STAN mohla nahradit ČSSD, která byla v minulém období v čele kraje a nyní je v opozici (psali jsme zde).\nHejtmanka minulý týden oznámila, že spor by zástupci koalice měli řešit tento pátek na dohodovacím řízení. STAN požádali o odklad jednání, podle Rakušana jim ale nebylo vyhověno. V pátek na schůzku dorazí, i když od ní příliš neočekávají. „To, co se má odehrát je taškařice, aby se mohlo něco silného na adresu STAN říci do médií,“ prohlásil Rakušan.\nRakušan uvedl, že pokud by byli Michalik s Macháčkem s pomocí opozice na nadcházejícím jednání krajského zastupitelstva odvoláni, znamenalo by to porušení koaliční dohody a zároveň konec současné koalice. Rakušan i další radní za STAN Ivo Šanc by v takovém případě na svých funkcích nelpěli.\nTémata: Starostové a nezávislí (STAN), Hnutí ANO, Martin Macháček, Věslav Michalik, hejtmanka, Vít Rakušan, Jaroslava Pokorná Jermanová, ČSSD, ODS, Ivo Šanc, Věslav Michalík, Napadení


MYCOMEDICA BetaGlukan Biocell 90 veganských kapslí - Lékárna.cz\nKód výrobku: 364435\nVysoce čistý ß-1,3/1,6 D-glukan blahodárně působí na přirozenou obranyschopnost organismu\nPřírodní ß-1,3/1,6 D-glukan, který se získává moderními technologickými postupy z kvasinek Sacharomyces cerevisiae. Přípravek dosahuje díky speciálním postupům vysoké čistoty minimálně 80%. Díky tomu dokáže pracovat již 2 hodiny od podání. Přidaná Acerola (nejsilnější přírodní zdroj vitamínu C) zvyšuje účinnost betaglukanu.\nRostlinné kapsle jsou vhodné pro vegany.\nBeta -1,3/1,6 D-Glukany přispívají k udržení normální hladiny cholesterolu v krvi. Tvrzení smí být použito pouze u potravin, které obsahují nejméně 8 g vlákniny bohaté na arabinoxylan (AX) vyrobené z endospermu pšenice (nejméně 60 % hmotnostních AX) na 100 g využitelných sacharidů v kvantifikované porci jakožto součásti jídla. Aby bylo možné tvrzení použít, musí být spotřebitel informován, že příznivého účinku se dosáhne konzumací vlákniny bohaté na arabinoxylan (AX) vyrobené z endospermu pšenice jakožto součásti jídla.\nSložení v 1 kapsli: Beta -1,3/1,6 D-Glukan 80 % 320 mg, Acerola, Malphighia glabra, extrakt z plodu 25 % vitamínu C 40 mg. Pomocné látky: bez pomocných látek, aditiv a konzervantů. Rostlinné kapsle.\nZvýšená dávka: 2 - 3 kapsle denně do zmírnění problémů (je vhodné poradit se s lékařem či praktikem čínské medicíny). Běžná dávka: 1 kapsle denně (2–3 měsíce v roce). Kapsle užívejte na lačno (min. 20 minut před jídlem či 30 minut po jídle), zapíjejte vodu nebo slabým čajem.\nBalení obsahuje 90 rostlinných vegan kapslí á 360 mg.\npoměrně velké množství kvalitního betaglukanu za dobrou cenu


Kopecký vyhrál závěrečný závod v Číně. Triumfoval ve čtyřech ze šesti rallye - Deník.cz\nKopecký vyhrál závěrečný závod v Číně. Triumfoval ve čtyřech ze šesti rallye\nČína - Tovární jezdec Škody Jan Kopecký korunoval své vystoupení v asijsko-pacifickém šampionátu v automobilových soutěžích vítězstvím v závěrečné rallye v Číně. Český pilot, jenž si titul v seriálu zajistil už triumfem v předchozím závodě v Japonsku, při svém premiérovém účinkování v Asii vyhrál čtyři ze šesti rallye.\nTovární jezdec Škody Jan Kopecký.Foto: ČTK/Vít Šimánek\nMladoboleslavská automobilka, která si rovněž už po japonské Rallye Hokkaidó zajistila potřetí za sebou prvenství v soutěži značek, asijsko-pacifický šampionát zcela ovládla. Jezdci Škody vyhráli všech šest rallye.


Jak čistit peněženku z pravé kůže: způsoby\nJak efektivně vyčistit peněženku z pravé kůže\nČištění kožené peněženky je nezbytným postupem, pokud ji chcete používat delší dobu. Kožené výrobky jsou vždy moderní a do určité míry charakterizují majitele jako osoby pevné a důkladné. Kožená peněženka je drahý předmět a musí být věnována pozornost. Jak čistit koženou peněženku, jaké jednoduché nástroje vám pomohou doma, říkáme.\nVyčistěte vnitřní povrch kožené peněženky\nNyní algoritmus čištění:\nDejte vnější lesk\nVýrobky s „tvrzením“\nTrochu o skvrnách\nIhned zapomeňte na mytí pod tekoucí vodou. Vlhkost výrobků z kůže je kontraindikována. Z vody se váš oblíbený předmět může protáhnout nebo deformovat, kromě toho vlhké vnitřky uschnou po dlouhou dobu a získají nepříjemný zápach.\nVšechno, co je zapotřebí k vyčištění produktu uvnitř, je pěna a houba. Nezáleží na tom, co děláte pěnu z mýdla, šamponu, miskového gelu. Hlavní věc je, že je dobře udržována na houbě a nerozložena na vnitřní kapsy produktu.\nJe důležité ! Teplota vody pro výrobu mýdlové pěny by neměla být vyšší než 30 stupňů!\nVyjměte z peněženky vše, co je tam. Často jsou v odděleních produktů uloženy nejen peníze a kreditní karty, ale také fotografie, účtenky, jízdenky na cesty a další nezbytné věci.\nNaneste pěnu na houbu a rychle zpracujte každou jednotlivou kapsu a přihrádku, včetně pod sponami. Pokud není vhodné použít houbu, pomyslete na starý kartáček na zuby. Lze jej použít k čištění těžko přístupných míst v rozích, stejně jako švů na výrobku.\nOtřete vnitřní povrch čistou a dobře vyždímanou houbou, abyste odstranili stopy pěny. Místo houby můžete použít malý kus látky z flanelové nebo fleece.\nPokračujte v sušení. K tomu nechte peněženku otevřenou na jeden den. Místnost, ve které výrobek schne z pravé kůže, schne, by neměla být jasná. To znamená, že pokud váš balkon není prosklený, sušte peněženku v místnosti.\nVysychá asi jeden den. Nespěchejte ho používat až do úplného vysušení. V opačném případě se zbavit obsedantní a nepříjemný zápach vlhkosti. Sušení vysoušeče vlasů nebo na baterii není možnost - pravá kůže netoleruje takové agresivní teploty. Maximální teplota v místnosti, kde váš peněžní atribut schne, je až 30 stupňů.\nPřidáváme vnější lesk\nVenku dokonale vyčistěte pokožku mokrými ubrousky. Jedinou podmínkou je absence alkoholové složky v nich. Ubrousek nebo tampon s alkoholem je nutný pouze ve výjimečných případech - při čištění povrchu ze stop kuličkového pera nebo maziva. V tomto případě je třeba postupovat opatrně, otírat pouze potřísněnou oblastí alkoholovým tampónem.\nVolba mýdlové pěny je také vhodná pro čištění povrchu kůže.Použijte mýdlovou pěnu stejně jako při čištění vnitřních prostorů. Pokud se při přípravě mýdlového roztoku přidá několik kapek amoniaku, při čištění vnějšího povrchu se úspěšně odstraní jemné skvrny.\nMůžete zpracovat koženou peněženku s polštářkem na boty. Samozřejmě, ani vosk, ani silikonové krémy nebudou fungovat, mluvíme o houby na boty, které jsou namočené v bezbarvé kapalině. Ošetřete povrchem kůže, poté důkladně osušte semišovou látkou nebo kusem flanelu. Bezbarvý polštář na boty je univerzální, protože Vhodné pro bílé, červené, barevné výrobky z pravé kůže.\nLacquerware, stejně jako peněženky a peněženky stylizované pod kůží hada nebo krokodýla vypadají elegantní a atraktivní.\nNelze je nikdy umýt, jinak věc zcela ztratí svůj původní vzhled.\nVarianta pro lak z lakované kůže - chemické čištění a leštění. Každý den uvolňujte peněženku ze všech přebytků, jemně ji zatřepejte zevnitř. Venku by měl být takový povrch vyleštěn - to znamená otřený flanelem nebo semišem. "Snake" a "krokodýl" povrch přírodních materiálů se čistí stejným způsobem.\nPokud se vám podařilo produkt pošpinit, je zde několik pokynů, které je třeba použít:\nSkvrny z krve, čaje, kávy se odstraňují citronovou šťávou.\nPři čištění položky z kůže před nečistotami, mastnými skvrnami, použijtealkoholové tampony. Nedovolte, aby byl povrch kůže a alkoholu dlouhý, aby nedošlo k poškození kůže.\nVaječné šlehací bílkoviny s přidaným mlékem umožňují vyjasnit a aktualizovat produkt. Tato "omeleta" směs je vhodná pro čištění výrobků z lehké kůže. Hmota vejce - mléko se nanáší rovnoměrně ve věku 15 - 30 minut a odstraňuje se čistým hadříkem.\nOdstraňte nejtěžší místa s vazelínou. Naneste na skvrnu, postavte 5-12 hodin a otřete - polsky. Výsledek je přesvědčivý.\nAby kožené doplňky vždy vypadaly slušně, zařaďte pro ně pravidelný postup. Namažte ricinovým olejem, nechte přes noc, polsky ráno. Můžete tak hýčkat pouze přírodní kůži s hladkým reliéfem. Pro lakování není vhodná volba.\nJak rychle a efektivně vyčistit bronz doma: čištění přírodními produkty, použití domácích chemikálií, použití potravin\nJak rychle a efektivně čistit zlato kameny\nJak efektivně čistit bílé boty doma\nJak rychle a efektivně zorganizovat objednávku ve skříni s oblečením\nJak umýt krajkové záclony\nZpůsoby, jak vyhladit koženou bundu doma: doporučení, tipy\nJak udělat odření na džínách doma vlastníma rukama: jednoduché způsoby\nJak omýt skvrnu silně znečištěným oblečením\n10 tipů, jak skládat věci tak, aby neváhali\nNovoroční představení pro děti v Samara 2018-2019: harmonogram akcí\nJak můžete nezávisle navlhčit vzduch v místnosti\nJednoduché a osvědčené nástroje pro čištění rukou pěny doma\nJak prát košili


Kultivovanost proti neumětelství: Kdo boduje, kdo prohrává? | Blesk.cz\n13. července 2018 ● 05:31\nTakovým par excelence podnikem je i uplynulý Mezinárodní filmový festival Karlovy Vary, jedna z nejprestižnějších kulturně společenských událostí u nás. I ten letošní nastavil zrcadlo outfitům populárních tváří veřejné scény, z nichž jsem některé vybrala. Ať už pro inspiraci, anebo příklad, kterak nikdy ne.\nVínově červená je obecně slušivou barvou. Pompu táhlé vlečky vyvažuje rafinovaně jednoduchá linie modelu. Do pasu odhalená záda dráždivě kontrastují se zkoseným živůtkem bez dekoltu uzavřeným kolem krku obtočenou vázačkou. Tato varianta klasiky se ctí.\nJaroslav Faltýnek s přítelkyní: Kostelecké uzeniny\nVelké káro na obleku je vždy cesta do pekel. Zejména na malém muži a na bleděmodrém podkladu. Navíc takové kvádro nepatří na večerní party, na niž místopředseda hnutí zamířil. Mementem kterak ne je i partnerka – džínová bunda v kombinaci s náušnicemi a sandálky na jehle je masakr stvrzený barvou laku na nehty. O gumě v konci nohavic nemluvě.\nExtravagance není pro každého. Musíte být na ni typ, což hvězda americké NHL není. Oceňuji, že vyštíhlený oblek s výstředním florálním dezénem doplňuje košile, nikoli triko. Bohužel bílé tenisky jsou stylistický průšvih stejně jako ohrnuté nohavice. Mokasíny by byly mnohem lepší volbou bot.\nKalhoty s trendy širokými nohavicemi, ňadra spoře zahalující bolerko, operetky hodný širák a drápy nehtů jsou lacinou etudou amatérky hrající si na Barbie. Zcela mimo je i pánský doprovod, který bílou košili špatně doplnil smetanovými second handu hodnými džínsy a přidal z módy dávno vyšlé boty, jež trapas v nemožné kombinaci valérů stejné barvy stvrdily.\nJinakost, vyčlenění se z hájeného standardu gala dress code vyžaduje kreativitu, čistotu stylu, koncept, jež jedna z osobností letošního Kviff, irsko-skotský filmař a literát Cousins, postrádá. Varianta skotské sukně, smokingové sako s vestou plus košile s kravatou v doprovodu vysokých bot ve stylu tzv. martensek s vykukujícími silnými ponožkami na bílých nohách je důkazem.\nfrantiška čížková, móda, KVIFF 2018


Tip na halloweenské líčení: Padlý anděl | WOMAN&STYLE\nTip na halloweenské líčení: Padlý anděl\nTip na halloweenské líčení: Padlý anděl\t30. 10. 2020Beauty0 komentářů\nMilujete Halloween? Tento původně anglosaský lidový svátek se každoročně slaví poslední říjnový večer. I když nejde o českou tradici, vydlabávání dýní a halloweenské party plné výrazných kostýmů, jsou rok od roku populárnější i u nás. Ať už letos plánujete uspořádat s přáteli party online nebo si večer zpříjemníte v rodinném kruhu, inspirujte se třeba halloweenským lookem od Marionnaud.\n• Make-up, korektor, pudr, rozjasňovač\n• Černá tužka na rty\n• Lesk na rty a černá konturovací tužka\n• Světlé, lesklé oční stíny\n• Tekutá tužka s třpytkami\nJak postupovat: Make-up: Vytvořte lesklý podklad s jemně překrývajícím světlým základem. Anděl by rozhodně neměl mít kruhy pod očima, proto oblast v okolí očí překryjte korektorem. Výdrž make-upu a korektoru prodloužíte důkladným přepudrováním.\nObočí a oči: Na lícní kosti naneste třpytivý rozjasňovač. Pročešte obočí kartáčkem. Na víčka naneste třpytivé oční stíny. Černou konturovací tužkou nakreslete vnitřní linku nad dolními řasami a rozetřete ji tenkým štětcem. Pomocí černé tekuté tužky nakreslete slzy stékající po tvářích. Zaschlé černé slzy poté přetřete konturovací tužkou se stříbrnými třpytkami. Kleštičkami upravte řasy a naneste černou řasenku.\nRty: Zvýrazněte rty ostrou černou tužkou a vyplňte je tak, aby působily temně a nebezpečně.


Díky obsahu hořčin, humátů, energinů a bylin podporuje především činnost jater a žlučníku. Humáty dokáží vázat těžké kovy, různé chemické látky, a dokonce i viry a odstraňovat z těla ven. Je vhodný zejména pro ženy užívající hormonální antikoncepci, lidi, kteří prodělali jaterní onemocnění (mononukleóza, hepatitida), trpí alergií či kožními onemocněními nebo pro ty, co konzumují velké množství léků či alkoholu.\nDíky speciálnímu komplexu éterických olejů a pryskyřic brzdí též rozkladné procesy a působí proti plísním ve střevech.\nPovzbuzuje činnost ledvin, která od dvaceti let postupně slábne. Se správnou funkcí ledvin souvisí i výsledný efekt lymfatického systému, zdraví kloubů, páteře a kůže. Má-li člověk oslabenou funkci ledvin, projeví se to často v oblasti psychiky zvýšeným pocitem strachu.\nRenol stejně jako Regalen obsahuje humáty, které dokáží vázat těžké kovy, různé chemické látky, a dokonce i viry a odstraňovat z těla ven.\nObsahuje lecitin, mořské řasy kelp, jablečný ocet a vitamín B6. Tyto látky výrazně zlepšují činnost jater a napomáhají snižovat hladinu cholesterolu v krvi. Dále tento výrobek podporuje metabolismus, odvádí nadbytečné tekutiny z tkání a působí jako spalovač tuků.


Revitalizovaná Ponávka slavnostně otevřena | areál SVATOPETRSKA Brno\nSvatopetrska.cz > Aktuality > Novinky v areálu > Revitalizovaná Ponávka slavnostně otevřena\nProhlédněte si fotografie a přečtěte více informací na iDnes.cz.\nJak informoval náměstek primátorky pro životní prostředí Petr Hladík, byla rekonstrukce Ponávky kolem areálu SVATOPETRSKA a vybudování parku první etapou desetinásobně větší akce. V příštím roce by měla rekontrukce pokračovat směrem k soutoku se Svratkou, projektují se již etapy revitalizace Ponávky od ulice Kalové až po Zvonařku.\nKdyž vidíme fotografie "před" a "po", je na místě smeknout klobouk před projektanty a nadšenými realizátory z Veejné zeleně města Brna. Naštěstí se nám podařilo práce časově přibližně zkoordinovat s rekonstrukcí venkovních ploch v našem areálu, takže těžká technika zhotovitele mostků či mola měla k dispozici příjezd z areálu.\nPosuďte dnešní situaci sami. Je lépe pracovat v kancelářích, které disponují areálovou zelení a hned za řekou mají další možnosti odpočinku v parku? Nebo vám vyhovuje pracovat v kancelářích obklopených betonem a asfaltovými komunikacemi?\nPokud byste brali tu první možnost, máte ještě šanci - k pronájmu máme posledních několik menších kanceláří, které šetří energie a mají zelené zázemí. Přitom areál je prakticky v centru Brna, kousek od hlavního nádraží, s rychlým připojením na dálnici.


První Afroameričan vyznamenaný Námořním křížem za chrabrost | 100+1 zahraniční zajímavost\n17.10.2016 - Marek Brzkovský\nDoris Miller -\nKdyž Spojené státy vstupovaly do druhé světové války, panovala v jejich ozbrojených silách stále striktní rasová segregace. Bariéry pomohly bořit mimo jiné hrdinské činy vojáků tmavé pleti, jako tomu bylo například v případě Dorise Millera (1919–1943). K americkému námořnictvu se přidal v roce 1939 a sloužil jako Mess Attendant (člen posádky zajišťující úklid, stravu a další záležitosti běžného provozu) na bitevní lodi West Virginia.\nÚtok na Pearl Harbor zastihl Millera při sběru špinavého prádla. Mladý námořník projevil neobyčejnou pohotovost, když vyběhl na palubu a okamžitě se zapojil do obrany. Dostal rozkaz pomoci dvěma důstojníkům s obsluhou protiletadlových kulometů. S ohledem na jeho nezkušenost se očekávalo, že bude pouze podávat munici. Miller si ale k úžasu obou nadřízených sám zprovoznil kulomet a začal pálit na útočící letadla. Sám to později komentoval slovy:\n„Nebylo to těžké. Prostě jsem zamířil, stiskl spoušť a začal střílet. Díval jsem se, jak to dělají ostatní. Střílel jsem okolo patnácti minut. Myslím, že jsem jedno z těch japonských letadel dostal.“ Ačkoliv se Miller domníval, že minimálně jeden letoun se mu podařilo sestřelit, propaganda mu připsala čtyři sestřely. Dnes se historikové domnívají, že zřejmě netrefil nic.\nPo bitvě se zvěst o jeho statečnosti brzy roznesla a chopily se jí organizace bojující za práva Afroameričanů v USA i oficiální americká propaganda. Na jaře 1942 byl Doris Miller jako první Afroameričan v US NAVY vyznamenán Námořním křížem za chrabrost v boji. I nadále sloužil u námořnictva, avšak kariéru Dorise „Dorrie“ Millera ukončilo 20. listopadu torpédo japonské ponorky I-175, které potopilo eskortní letadlovou loď Liscombe Bay, na které sloužil.


Baktoma Bacti KD kuchyňské dřezy 500g | EKOO - Rychlý a levný obchod s ekologickou drogerií\nBacti KD je zcela přírodní a ekologický vysoce účinný biologický prostředek. Je určen k uvolnění a zprůchodnění ucpaného a zaneseného odpadního potrub... celý popis\nBacti KD je zcela přírodní a ekologický vysoce účinný biologický prostředek. Je určen k uvolnění a zprůchodnění ucpaného a zaneseného odpadního potrubí a sifonu kuchyňkého dřezu. Při jeho používání dochází k odstranění nepříjemného zápachu vycházejícího ze sifonu nebo odpadního systému. Při pravidelném používání Bacti KD je ošetřováno celé odpadní potrubí.čistí odpadní potrubí a sifony zprůchodní špatně odtékající odpady odstraňuje zápach nepoškozuje potrubní systémy a jejich těsnění šetří peníze za instalatéra doporučený výrobek pro RD, byty a chaty při pravidelném používání působí jako prevence usazenin