Recenze: Hřejivý masážní krém Sportique (Warming up Cream) | Magazin.BiOOO.cz\nRecenze: Hřejivý masážní krém Sportique (Warming up Cream)\nJak být fit 3. listopadu 2015 / Tým Sportique\nS blížící se zimou přichází celkem zjevný problém - chlad. Osobně si rád vyrazím zasportovat ven i v sychravém počasí, ale to může být komplikace a minimálně pocitově jsou promrzlé nohy pořádně nepříjemné. Pokud si chcete zaběhat v listopadu, nesmíte samozřejmě zapomenout na pořádné rozehřátí a strečink, jinak si můžete ublížit, to za vás žádný krém ani olej neudělá. Jako bývalý závodní sportovec dávám přednost poctivé přípravě, ale zahřívací krém jsem už v minulosti zkoušel a měl jsem s ním dobré výsledky. Vím, že hlavně v zimě může být s prokrvením svalstva trochu problém a můžete se taky zranit.\nA jelikož už nejsem tak trénovaný a odolný jako zamlada, rozhodl jsem, že dám šanci zahřívacímu krému od Sportique a to rovnou ve dvou fázích. A musím říct, že pocitově to funguje vážně dobře. Ne že bych se teď pasoval na favorita Olomouckého půlmaratonu, ale lýtka i stehna jsem měl uvolněnější a zároveň jsem cítil, že nohy jsou na výkon více nabuzené. Podle mého je vhodnější hřejivý krém do nohou vmasírovat - pro lepší prokrvení i celkový účinek, který trvá opravdu dlouho, a to až několik hodin.\nPo pěti kilometrech byl efekt stále příjemně hřejivý a celkově mě nohy bolely o trochu méně. Je to určitě dáno tím, že krém umožňuje lepší prokrvení nohou. Dokonce bych řekl, že se efekt ještě zvýšil ve chvíli, kdy můj výběh nabral na obrátkách a začal jsem se pořádně potit.\nKaždý kdo chodí běhat asi ví, že klíčová fáze přichází po návratu domů. Když to přeženete s tempem nebo vzdáleností, budete mít pár dní problém dojít si do ledničky. I v tomto ohledu hřejivý krém Sportique uspěl - několik hodin po výběhu jsem samozřejmě cítil, že nohy dostaly pořádně zabrat. Můžu ale jednoznačně potvrdit, že jsem v nich cítil větší lehkost a pružnost, což je při dlouhém výběhu v chladnějším počasí absolutně k nezaplacení. Další věc, které jsem si všiml hned při aplikaci, je opravdu příjemná a přírodní vůně krému. Trochu kořeněná a orientální, ale to nevadí - pro chladné odpoledne ideální. Podle Sportique jsou za to zodpovědní capsicum, kajeput a kafr. Nevím přesně, co to je, ale vůně je to povzbudivá a nevtíravá zároveň.\nPrvním kolem mého testu prošel zahřívací krém výborně. Proto jsem se rozhodl, že zavzpomínám na staré časy florbalové kariéry, kdy se hrály dva, tři zápasy denně a na pořádnou přípravu prostě nebyl čas ani energie. Zahřívací krémy a různé masti mezi spoluhráči frčely. Já jsem se rozhodl, že prověřím zahřívací krém od Sportique ještě při jiném typu výkonu a musím říct, že ani tady mě nezklamal.\nParketové sporty jsou pro nohy celkově pořádný zápřah. Musíte mít svaly pěkně pružné, abyste se mohli rychle rozběhnout a zastavit. I tady se krém osvědčil a jeho účinky jsem pocítil během několika prvních minut, kdy jsem celkově cítil hřejivý pocit na lýtkách a větší lehkost v nohou. Asi po hodině jsem nanesl znovu menší množství krému, hlavě na lýtka a efekt byl velmi povzbudivý. Tedy přesně to, co jsem potřeboval.\nUž po výběhovém testu jsem věděl, že hřejivý krém bude na nohou cítit ještě několik hodin. Až půjdete do sprchy, nedoporučuji příliš horkou vodu. Pokud použijete větší množství krému, můžete mít pocit, že jste si namazali směs pálivých papriček, což každému nemusí být příjemné. I po několika hodinách jsem ale cítil, že regenerace bude příjemnější a možná i rychlejší. Hojení organismu si taky vyžaduje svůj čas a péči a ani v tomto ohledu Sportique nic nepodceňuje.\nMusím také ocenit, že se krém velmi rychle vstřebává a pokud po výkonu spěcháte do kalhot, nemusíte se bát, že by vám zašpinil oblečení. Celkový dojem je tudíž jednoznačně pozitivní. Se zahřívacím krémem od Sportique jsem zavzpomínal na staré časy a jsem rád, že jsem to udělal. Odteď to bude můj věrný společník.


Deštivé léto, studený podzim... - Dražší potraviny! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Deštivé léto, studený podzim... - Dražší potraviny!\nDeštivé léto, studený podzim... - Dražší potraviny!\nŠpatné počasí na celém světě neovlivňuje jen naši psychiku a výběr oblečení, ale naneštěstí i ceny. A tento podzim a zimu začne výrazně zdražovat právě to, bez čeho se neobejdeme: jídlo a pití!\nTo má v důsledku špatné sezony být mnohem dražší. Odkdy? Hned od letošního podzimu. Začalo to od rekordně nízké úrody pšenice, ovoce a zeleniny, což jsme už během léta pocítili na ceně rodinných nákupů. Zároveň ale kvůli tomu zdraží maso, jelikož obchodníci budou muset utratit více za výkrm zvířat.\nDeštivé léto zamávalo i s cenami medu – květiny nekvetly, včely nevyráběly, a ceny narostly. A ani pivaři se nevyhnou zklamání, ceny ječmene totiž vzrostly a spousta pivovarů plánuje zdražení nejoblíbenějšího českého nápoje. Podívejte se s Aha!, co zlomyslné počasí uchystalo pro vaše peněženky!\nSpořivá vláda Petra Nečase (ODS) se chystá od příštího roku zvednout sníženou sazbu DPH, která se vztahuje na potraviny a léky, o dvě procenta. Do roku 2012 pak má narůst o dalších pět procent, a celkově tak činit 17 procent oproti současným 10 procentům. Co to znamená? Za normálních okolností by obchodníci daň nepromítli do obchodních cen a strhli si ji z marže. Spolu se zdražováním výrobních nákladů na jejich produkty vlivem počasí a růstem cen elektřiny to už ale nejde, a všichni zaplatíme víc!\nAutor: vrZdroj: Český statistický úřad, Aktuálně.cz


Co se nesmí říkat o vestecké spojce – KRAJINA PRO ŽIVOT\nCo se nesmí říkat o vestecké spojce\n22 července, 2018 22 července, 2018 ~ kpzs\nJak si možná nejeden občan Průhonic vzpomene, konala se začátkem června v průhonickém hotelu Floret beseda občanů se zastánci výstavby tzv. vestecké spojky, mezi které patří i naše dosluhující starostka. Beseda však v důsledku dotazů občanů odhalila, že sliby paní Borovičkové ohledně přínosů a parametrů silnice neodpovídají realitě skutečně připravovaného projektu. V reakci na to předložil pan Ondřej Peterka shrnutí poznatků z uvedené akce k otisknutí v měsíčníku Průhonicko, aby i nezúčastnivší se občané získali reálnější a vyváženější informace. Paní starostka mu přislíbila otisknutí v červencovém vydání a připomeňme, že zastánci stavby měli možnost svoje názory publikovat již v květnu, jakož i mnohokrát před tím. Když došlo v červenci na plnění slibu, paní Borovičková sdělila panu Peterkovi, že je před volbami, vestecká spojka bude předmětem volební kampaně a proto údajně svého slibu dostát nemůže. Jinými slovy, články a besedy zastánců vestecké spojky s volbami nekolidují, ovšem odpůrců ano. Bohužel, talent paní Borovičkové pro takovéto odlišné vnímání vede Průhonice vždy neomylně k zastavění dalších hektarů orné půdy, zhoršení dopravní situace a zhoršení životního prostředí. Komu tím pomáhá občané Průhonic dobře vědí.\nObčanům, kteří by uvažovali o prospěšnosti výstavby vestecké spojky, nabízíme k úvaze ještě otázku, zda se Vestec, Jesenice a Šeberov pletou, když vesteckou spojku v navržené podobě odmítají. Jinými slovy, jak je pravděpodobné, že má naše starostka pravdu a ostatní se mýlí?\nText, jehož publikování paní Borovičková zakázala, přetiskujeme níže, v pdf verzi je k dispozici zde: O besedě k VS 2018-06-04.\nProcitání ze snu o vestecké spojce\nV pondělí 4. června se v průhonickém hotelu Floret konala beseda zástupců investora vestecké spojky s občany, která přinesla několik více či méně překvapivých zjištění. S ohledem na omezený prostor je zde uvádím pouze heslovitě:\n· Investor nepovažuje za nutné změny v projektu předem konzultovat s dotčenými obcemi. Průhonice schválily jiný projekt exitu 4 u severozápadní komerční zóny, než je nyní projektován. Co to znamená pro věrohodnost slibů daných obcím si každý vyhodnotí sám.\n· Projekčně se momentálně připravuje mimoúrovňová křižovatka exitu 4 s nájezdem a sjezdem pouze ve směru od Prahy. Kudy budou návštěvníci z obcí položených východně od Průhonic odjíždět z komerční zóny?\n· Na výstavbu plnohodnotného exitu 4 není fyzicky dostatek místa, jednak kvůli normou požadované minimální vzdálenosti mezi dálničními sjezdy a kvůli již existujícím odpočívadlům. K jeho výstavbě budou potřeba výjimky z několika platných norem a předpisů.\n· U exitu 4 není počítáno s výstavbou protihlukového valu a pravděpodobně ani s jiným protihlukovým opatřením.\n· Vesteckou spojku jako tranzit mezi D3 a D1 podporují z dotčených obcí (nebo městských částí) pouze Průhonice, naopak Vestec, Jesenice, Šeberov a Křeslice jsou proti.\n· Fakt, že smyslem spojky je také – a možná především – tranzit mezi D3 a D1 již není zamlčován, ale byl otevřeně potvrzen. Dopravní situaci Průhonic tato stavba vůbec neřeší, nijak nám nepomůže, investora naše problémy nezajímají. Vše nasvědčuje tomu, že hlavním cílem vestecké spojky je napojit průhonickou severozápadní komerční zónu na D3 a D1.\n· Zástupce investora nebyl schopný vysvětlit, zda a jak byly v novém projektu napraveny nezákonnosti, kvůli kterým Vesteckou spojku již dříve zrušil Krajský soud i Nejvyšší správní soud.\n· Pro vesteckou spojku je rezervován koridor v šíři 180 m, takže se do něj pohodlně vejde dálniční komunikace. Celkové investiční náklady mají činit téměř 400 miliónů Kč na 1 km stavby.\n· Vyhodnocení vlivů na životní prostředí je zastaralé, neboť vychází z měření prováděných před rokem 2011. Již tehdy byly a dnes jsou ještě více překročeny imisní limity v některých ukazatelích, jakož i hlukové limity. Přitom vstupy byly podhodnoceny: např. počty vozidel nezahrnují některé „rozvojové“ projekty ani některé z těch, které byly realizovány v mezidobí. Proč nebylo umožněno provedení nového hodnocení vlivu stavby na životní prostředí za současných významně zhoršených dopravních a potažmo imisních podmínek?\n· Některé dokumenty ke stavbě nejsou veřejnosti přístupné, protože pravděpodobně obsahují skutečné informace, které jsou v rozporu s deklarovanými parametry stavby, např. podklady k usnesení vlády č. 369/2017.\n· Stát tedy hodlá financovat příjezd do soukromých obchodních zón: do tzv. severozápadní rozvojové zóny Průhonice a obchodní zóny Šeberov.\n· Mimo pochyby se bohužel opět potvrdilo, že vestecká spojka směřuje k podobě dálničního propojení D3 a D1 a nebuduje se pro občany Středočeského kraje a už vůbec ne pro občany Průhonic.\n· Prospěch z ní budou mít zejména spekulanti s pozemky, kteří získali parcely kolem původní trasy Pražského okruhu a nechtějí se vzdát snadného výdělku na úkor našeho životního prostředí. Beseda tak přinesla více otázek než odpovědí a jistotou v souvislosti s přípravou vestecké spojky je pouze to, že obec Průhonice, jako jediná z bezprostředně dotčených obcí, i nadále podporuje tento projekt.\n· Domnívám se, že zastupitelstvo obce Průhonice by vzhledem k těmto novým faktům mělo podporu projektu Vestecké spojky znovu zvážit a svůj postoj přehodnotit. Nikdo rozumný si přeci nemůže přát obcházení zákonů na ochranu životního prostředí a zdraví obyvatel a vybudování tranzitního spojení mezi dálnicemi D3 a D1 v bezprostřední blízkosti Průhonic.\n‹ PreviousK věci: ÚZEMNÍ STUDIE A SPOLUPRÁCE S ING. ARCH. ZDEŇKEM KINDLEM\nNext ›Komu tím prospějete


Na Razule se bude o víkendu naposledy lyžovat - Valašský deník\nNa Razule se bude o víkendu naposledy lyžovat\nVe Ski areálu Razula v Resortu Valachy Velké Karlovice se vleky rozjedou o tomto víkendu naposledy v letošní lyžařské sezóně. V provozu bude sjezdovka Razula a to v pátek, sobotu a neděli.\n„Lyžuje se za mimosezónní ceny. Provoz na sjezdovce Horal již byl ukončen uplynulým víkendem," uvedla mluvčí Resortu Valachy Martina Žáčková.\nNa sjezdovce Razula je stále zhruba 40 centimetrů sněhu, což je dostatečné množství pro kvalitní lyžování. „Sezónu ukončujeme především pro slábnoucí zájem lyžařů. Je evidentní a pochopitelné, že v současném jarním počasí už většina lidí nemá na lyžování myšlenky a dává přednost cyklistice," dodala Žáčková.\nSjezdovky Ski areálu Razula budou veřejnosti sloužit i po ukončení lyžařské sezóny. Na sjezdovce Horal se rozkládá část golfového hřiště, na úpatí sjezdovky Razula funguje dětský zábavní park Razulák. „V nejbližších dnech se pustíme do každoročního jarního úklidu v okolí našich hotelů a pak již hostům nabídneme letní aktivity. Již na Velikonoce plánujeme otevřít půjčovnu segway, od května bude přístupný o víkendech park Razulák," uzavřela Žáčková.


Rodinné sešlosti | dobrakondice.cz\nRodinné sešlosti očima dospělé dcery\nPoslední pohled do obývacího pokoje mě uklidní. Vše se zdá v pořádku. Děti sedí u hraček, manžel dopíjí svou třetí kávu (podezírám ho, že s rumem) a ani chomáčky prachu mi nejdou naproti. Vzdychnu. Vím, že tohle bude zase ten den, který prověří moji psychickou zdatnost, diplomatické schopnosti a svým způsobem věrnost svému životu. Blíží se rodina. Jsem dospělá a přesto jsem nervózní jako bych domů nesla vysvědčení.\nJakmile zazvoní zvonek, nadskakuji. Ten den to nebude poprvé ani naposled. První dorazili moji rodiče. Než jsem stačila dojít ke dveřím, už mají nazuté vlastní bačkory. „Snad v nich nepřijeli?“ napadá mě. Ne, boty drží v ruce. Sotva je usadím na pohovku, s vědomím, že tam dlouho nezůstanou, zvonek se ozve znovu. Ještě obutý bratr je sám v šoku, že tentokrát dorazil včas. Bačkory nevyžaduje a s nadhledem vplouvá do obýváku.\nDěti jsou nadšené a skáčou nejen po nábytku, ale i po návštěvnících. Místnost se postupně zaplní lidmi, kteří jsou mi nejbližší. I když podle konverzace nebo řeči těla jednotlivých hostí to vždy nevypadá. Vzájemná konverzace zpočátku drhne, protože místo naslouchání novinek zde probíhá hra: „Kdo to má lepší / těžší / bolestivější / zajímavější...“ Časem vyplují historky z dětství a teprve pak občas dojde k nějaké informační výměně. Kde se všichni potkáváme je stůl s dobrotami. Uzobává každý a s chutí.\nSetkání je v plném proudu. Manžel několikrát prchá do pracovny, kde je ale záhy objeven a přitáhnut zpět. Bratr, držíc svůj nový telefon, s občasnými pohledy doprovázenými zdviženým obočím zřejmě komentuje současné dění na sociálních sítích. Tchánovci dorazili každý zvlášť a i teď se snaží uchvátit pozornost dětí každý zvlášť, i když zároveň. Rodiče se o něčem dohadují.\nPokaždé mě překvapí, kolik názorů může existovat na přípravu rajčat s mozzarelou, umývání nádobí nebo vázání tkaniček. Během odpoledne si také uvědomím, že jsem si nepřipravila žádné únikové strategie k ožehavým tématům jako je výchova dětí, škola, práce či sladké. Samozřejmě k dotazům dojde a já se začnu ošívat a potit. Zastavit nevyžádaný monolog je někdy oříšek, ale s úsměvem jde přeci všechno líp, tak se nadechnu a ustojím si své: „Já to mám teď takhle.“ Tedy ne vždy.\nUsrkávám víno a přemýšlím, zda mám tohle zapotřebí. Když se však po místnosti rozhlédnu znovu, vidím, že mám rodinu, která má zájem a stará se. Každý svým způsobem, kterého je v danou chvíli schopen a se snahou předat to nejlepší ze sebe (ačkoli v mých očích to může mít naprosto jinou kvalitu). Už jen to, že jsme schopni a ochotni se sejít mi dává naději, že si časem budeme schopni a ochotni také naslouchat a ne jen vzájemně hodnotit naše činy. Loučím se skoro se slzou v oku a už tiše plánuji, kdy to celé zopakujeme.\nděti, rodina, domov, emoce


Trh s elektřinou Články - OEnergetice.cz | OEnergetice.cz - oenergetice.cz\nTémata: ZÁŘÍ, LETECH, STÁLE, ROCE, KTERÁ, OBCHODOVÁNÍ, CEN, CEN ELEKTŘINY, VÍCE, EU ETS\tSpolečnosti ve světě Články - OEnergetice.cz | OEnergetice.cz\nPřístup zakázán! (e). Těžba a spotřeba černého uhlí v ČR\nTržní cenu bytu na daném místě v daném čase nestanovuje nějaký odhadce, ale sám trh. S příchodem zimy se chataři pomalu vracejí do svých trvalých domovů. Trh s byty: Proč jsou někde byty předražené?\nJak vyplývá ze zprávy Organic Cotton Market Report, publikované každoročně organizací Textile Exchange, vzrostl vloni obchod s biobavlnou ve světě o 10 procent. Posledních několik let bylo pro ekologické pěstitele bavlny poměrně těžkých, jejich produkce klesala. Ovšem v sezóně od 2012/13 do 2013/14 se jejich prodeje zvedly o 10 procent, což je největší nárůst za poslední 4 roky. Trh s auty se v Brazíli prudce propadá, místní Ford bude propouštět\nKonec se zvýhodněním obnovitelných zdrojů a rovné podmínky pro jadernou energetiku. Tak si Česko představuje nový model trhu s elektřinou, který se v EU začíná připravovat. Budoucnost energetiky patří decentralizaci, zásadní roli bude hrát skladování ener\nTrh se umí bránit\nPozitivní zprávy pro nás v první polovině roku nepřipravil jen trh s ropou, ale i třeba ten se vzácnými zeminami.\nPodle analýzy českého trhu s hnědým uhlím, kterou provedl Úřad pro ochranu hospodářské soutěže (ÚOHS), není nutné, aby byl nějak regulován. Přestože mu vládnou čtyři tuzemští těžaři.\nTrh s hypotékami bude letos podle šéfa Hypoteční banky rekordní\nPraha - Tuzemské hypoteční banky by měly v letošním roce poskytnout občanům hypotéky za rekordních zhruba 180 miliard korun. Na dnešní konferenci k 20 letům hypoték na českém trhu to...\nTrh s ropou je zajímavá rovnice o mnoha neznámých. Trh s ropou je zajímavá rovnice o mnoha neznámých. Bezesporu snad každý se přímo či nepřímo zajímá o vývoj ceny ropy na světových trzích, minimálně už proto, že výsledek boje rovných velmocí se prostě chtě nechtě projeví na cenách pohonných hmot na všech čerpacích stanicích v Česku. Černé zlato je plné nečekaných zvratů a komplikací. Aktuální pohled do problematiky černého zlata nám poskytl Martin Kopáček ze SILVERUM s.r.o., který se od roku 2005 aktivně věnuje opčním strategiím na ETF na US burzách. 1/ Vývoj ceny ropy připomíná jízdu na horské dráze. Prudce dolu, prudce nahoru atd. Nejenom Goldman Sachs spekuluje s cenou 20 USD. Jaký je Váš názor na vývoj v této oblasti?\nJedni vystřídají druhé. Každý, kdo si může ukrojit z koláče petrodolarů, tak s chutí učiní. U tohoto stolu nebude nikdy prázdno - a díky tomu se ceny ropy mohou udržet na rozumné úrovni. 3/ Podívejme se ještě mnohem dál. Dovedete si představit, že USA ještě více zlepší své technologie na těžbu ropy, aby snížila náklady, a zároveň rapidně zvýší podíl alternativních zdrojů a Evropa bude v zelené energii kompletně následovat Německo? Co se stane ve státech blízkého východu, které jsou na ropě de facto závislé? Nehrozí další rozvrat a destabilizace?\nOdpovím svojí oblíbenou větou: Křišťálovou kouli nemám. Takže hádat v rozpětí 10-180 dolarů, to umí každý, ale já to dělat nebudu. Jak jsem uvedl v první otázce: Trh ropy je pro mne nečitelný, proto jej neobchoduju. Děkujeme za rozhovor, www.akcieatrhy.cz\nRusko oživuje své plány na stavbu plynovodu do Turecka, známého jakoTurkish Stream. Podle agentury Reuters má být dohoda o implementaci podepsána v příštím měsíci. Projekt byl pozastaven na konci minulého roku z politických důvodů. Po ochlazení vztahů s Tureckem, které bylo důsledkem sestřelení ruské stíhačky ze strany Turecka, a následných ekonomických sankcích, byly i plány v


Obchodní podmínky - zdravelevne.cz\nse sídlem: Mosty u Jablunkova 180, 739 98, Mosty u Jablunkova\nzapsané u Krajského soudu v Ostravě, oddíl C, vložka 66111.\nkontaktní údaje ( DoNeZo-redark s.r.o. )\ntelefon: 739 127 133\nTyto obchodní podmínky upravují vzájemná práva a povinnosti prodávajícího a fyzické osoby, která uzavírá kupní smlouvu mimo svoji podnikatelskou činnost jako spotřebitel, nebo v rámci své podnikatelské činnosti (dále jen: „kupující“) prostřednictvím webového rozhraní umístěného na webové stránce dostupné na internetové adrese www.zdravelevne.cz. (dále je „internetový obchod“).\nPřed odesláním objednávky je kupujícímu umožněno kontrolovat a měnit údaje, které do objednávky vložil. Objednávku odešle kupující prodávajícímu kliknutím na tlačítko…Potvrzení objednávky.…. Údaje uvedené v objednávce jsou prodávajícím považovány za správné.Podmínkou platnosti objednávky je vyplnění všech povinných údajů v objednávkovém formuláři a potvrzení kupujícího o tom, že se seznámil s těmito obchodními podmínkami.\nbezhotovostně převodem na bankovní účet prodávajícího č2901256432/2010….., vedený u…..Fio banka, a.s.\nV případě platby v hotovosti je kupní cena splatná při převzetí zboží. V případě bezhotovostní platby je kupní cena splatná do …7. dnů od uzavření kupní smlouvy.\nProdávající vystavíkupujícímu daňový doklad – fakturu../Daňový doklad je přiložen k dodávanému zboží.\nOchrana osobních údajů kupujícího, který je fyzickou osobou, je poskytována nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/679 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (dále jen „GDPR”) a zákonem č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, ve znění pozdějších předpisů.\nKupující bere na vědomí, že je povinen své osobní údaje (při objednávce provedené z webového rozhraní obchodu) uvádět správně a pravdivě a že je povinen bez zbytečného odkladu informovat prodávajícího o změně ve svých osobních údajích. Kupující potvrzuje, že poskytnuté osobní údaje jsou přesné.\nPodmínky ochrany osobních údajů jsou upraveny v samostatném dokumentu, se kterým se můžete seznámit zde.


Chystáte se na hory? Jak je to se sněhovými řetězy | MeziŽenami.cz - čtení od žen, pro ženy\nVyrážíte na hory? Abyste cestou tam a zpět nemuseli řešit nástrahy zimního terénu, přibalte si s sebou také sněhové řetězy.\nKdyž je venku pod nulou a ještě sněží, nasazovat na kola automobilu sněhové řetězy není žádná slast. Ale mají svůj smysl. Než vyrazíte na hory, vyzkoušejte si nasazování řetězů na nečisto; pak vás v praxi nic nepřekvapí.\nPokud vyrážíte na hory jednou za čas, patrně se vám nebude chtít kupovat sněhové řetězy a půjčíte si je třeba od kamaráda. Pozor jen na to, že vždy je nutné, aby řetězy „seděly“ na daný typ automobilu. Jestliže však plánujete hory každý rok, investice do správných sněhových řetězů se vyplatí.\nLidé si nezřídka myslí, že když mají auto typu SUV s pohonem na všechny čtyři kola a zimní pneumatiky, zvládnou s ním i zimní terén. Jenže… „Na všechno čtyřkolky nestačí. Zabrzdit rozjeté těžké SUV při jízdě z kopce nebo do zatáčky na ujetém či uklouzaném sněhu je opravdu nebezpečný zážitek,“ říká Martin Lenfeld z firmy Pewag.\nPro vozidla SUV je mnohdy těžší sjet na sněhu dolů než vyjet. U aut s pohonem všech kol si navíc musíte dát pozor na to, jestli výrobce nenařizuje použití řetězů na obou hnaných nápravách.\nKdyž jedete na hory do zahraničí\nSněhové řetězy můžete mít jen tehdy, když je dostatek sněhu pro ochranu povrchu vozovky. Při použití musí být namontované na hnacích kolech. Pokud máte vozidlo s náhonem na všechna kola, řiďte se manuálem k vozidlu.\nI zde jsou sněhové řetězy povolené a maximální rychlostní limit s nimi je 50 km/hodinu. V horských oblastech se často vyžaduje používání sněhových řetězů pomocí dopravní značky.\nPoužití sněhových řetězů je rovněž povolené. I tady platí, že když vidíte u silnice dopravní značku „sněhové řetězy“, nasaďte je na každou hnací pneumatiku. Máte-li auto s náhonem na všechna kola, řiďte se manuálem k vozidlu. Maximální rychlost je opět 50 km/hodinu (v závislosti na doporučení výrobce).\nSněhové řetězy jsou povinné v oblastech, kde je umístěna dopravní značka. Vozidlo tak musí být vybavené nejméně na dvou hnacích kolech.\nSněhové řetězy musí mít každé vozidlo na zasněžené silnici v souladu s příslušnou dopravní značkou. Opět je nutné dodržovat maximální povolenou rychlost, tedy do 50 km/hodinu.\nCo ještě vzít na hory\nAbyste si jízdu autem s cílovou zastávkou hory užili v klidu, kromě řetězů se hodí i další pomůcky a vybavení.\nrozmrazovací olej do zámků\nsmetáček, lopatku, škrabku na led\nJá moc zimu nemusím\nna hory se nechystáme budeme doma na vesnici je tu krásně


Váš den ⋆ Chalupa u Šrámků\nU nás se můžete nechat vzbudit kohoutem, který zakokrhá od sousedů. A nebo se prostě otočit na druhý bok, zachumlat se do peřin a počkat, až se vám bude chtít vstávat. Nebo až vás z postele vyštípou děti. Třeba ale tentokrát vstanou samy a půjdou si hrát. A když se vám tu drobotinu podaří večer dostat na kutě, dopřejte si s přáteli dlouhý rozhovory o všem a o ničem. Hlavně buďte spolu a nenechte se rušit každodenními povinnostmi.\nJeště rozespalí, v pyžamu, a třeba i bosí se ráno projděte naší zahradou. Můžete si k tomu vzít kávu a užít si chvíli ticha a klidu, než se vzbudí zbytek rodiny. Co třeba rozložit si karimatku a zacvičit si v ranní rose Pozdrav slunci? Nebo tam můžete vyrazit všichni a rovnou si dopřát společnou snídani v trávě. Objevujte, co nového na naší zahradě dozrálo a je k snědku. Nebo se v ní prostě jenom povalujte a pozorujte letící ptáky.\nS LESY ZA HUMNY\nOblečte se do výletnického, do batohu sbalte svačinu a vyrazte objevovat okolní přírodu. Dopřejte si chůzi tak pomalou, abyste prozkoumali každý kámen, klacík a berušku. Nechejte si celý den jen pro sebe. Můžete se inspirovat našimi vyzkoušenými trasami, které jsou vhodné jak pro přesuny s kočárky, nosítky, tak i na kole. Nebo vyšlete děti s babičkou a dědou na hrad a dopřejte si vlastní rodičovský program. Jenom pro dospělé. Třeba s knížkou, na lehátku, ve stínu našeho ořešáku.\nRádi byste se přesunuli na chvíli na venkov? Rezervujte si u nás aspoň týden…


Hračky | Knížky | Obrázkové knížky:\nCOPPENRATH Budu stejně velká jako vy - Slat leporello Můj divoký svět eshop >>\nKlapka, podívej, pověs! Obří fanfold s živočišnou matkou a zvířecím dítětem se stane měřítkem a krásnou výzdobou dětského pokoje! (Měřicí tyč 70 - 160 cm!) Podrobnosti: ISBN: 978-3-649-63131-6 Produkt 2 v 1: Leporello a měřicí tyčinka! Dekorativní a užitečné v dětské.. Vice Coppenrath Verlag >>\nmalá noha obrázek kniha lesní krajina interaktivní eshop >>\nTady to volá z lesa! Pomocí této interaktivní obrázkové knihy vyrobené ze 100% certifikovaného dřeva FSC® se můžete ponořit do světa lesa. Dobrodružná liška a zvědavý jelen s sebou vezou malé průzkumníky na jejich túru hlubokými lesy Buch. Díky těmto zvířecím společník.. Vice small foot >>\nsmall foot picture book world of the air interaktivně eshop >>\nNahoru ve vzduchu! Tato obrázková kniha vyrobená ze 100% certifikovaného dřeva FSC®, včel a ptáků prozkoumává krajinu z výšky vzdušného tygra. Tato interaktivní kniha vede dvě zvířata lesy a loukami a naučíte se vyprávět své vlastní příběhy na straně. Potažené dřevěn.. Vice small foot >>\nHESS dřevená obrázková knížka STATEK eshop >>\nHESS Dřevěná obrázková knížka STATEK Číslo zboží: 14299 Pěkná obrázková knížka vyrobena ze dřeva, ideální na učení. Velikost: ca. 9 cm.. Vice Hess >>\nmalá noha Obrázková kniha staveniště interaktivní eshop >>\nNa staveništi je co objevovat! S touto interaktivní obrázkovou knihou vyrobenou ze 100% certifikovaného dřeva FSC® se můžete seznámit s ruchem a ruchem na staveništi. S velkým kolovým nakladačem a žlutým válečkem můžete objevovat prohlídka. Takže můžete hravě objevit staveni�.. Vice small foot >>\nmalá fotka s obrázkem knihy hasičů interaktivní eshop >>\nJe tu oheň - pojďme do práce! Díky této interaktivní obrázkové knize vyrobené ze 100% certifikovaného dřeva FSC® se dozvíte, co se stane, když dojde k požáru, pomocí barevných ilustrací vhodných pro děti. S malým hasičským vozem a žebříkovým vozidlem jde rychle k ohni. D�.. Vice small foot >>\nAkce je zde zaručena! Díky této láskyplně navržené interaktivní obrázkové knize vyrobené ze 100% certifikovaného dřeva FSC® se seznámíte s policií a jejich funkcí. S policejním autem jde přímo do prvního zaměstnání! Dřevěné postavy stimulují představivost a dávají vá.. Vice small foot >>


Lucka Hrozová – Co ostatní nevidí | eMontana\nNa maturitní ples se nehodí přijít s omrzlýma prstama. To by nahrávalo blbým dotazům. Třeba „proč takhle hezká holka pořád kope do ledu.“ Povídání s první ženou, která přelezla mix obtížnosti M15- a která říká, že není vrcholový sportovec.\nT: EVA TRNKOVÁ F: archiv LH, Pavel Nesvatba, Jacek Czyz, Tim Thompson, S. Mitáč\n| červen 2017\nJeště se ani moc nevyspala. Lucka souhlasila s rozhovorem hned druhý den po příletu z ročního pobytu v Kanadě. Únava na ní nebyla vůbec znát a atmosféra byla úžasná. Propovídali jsme skoro celé dvě hodiny. A já mohla poznat člověka, který miluje jakýkoli pobyt v přírodě. Slečnu, která si váží všeho, co jí život přinesl, a stále se snaží přemýšlet nejen nad svým okolím, ale i nad sebou.\nLucka Hrozová. Krásná drobná usměvavá blondýnka, která je první ženou v historii, co přelezla mixovou cestu obtížnosti M15- a další neuvěřitelné věci nejen v ledu a s cepíny v ruce.\nVčera jsi přiletěla z Kanady… Byla jsi tam celý rok?\nPůvodně to celý rok být neměl. Odjížděla jsem asi na půl roku, pak jsem letenku stále posouvala až do té doby, než mi vypršelo pracovní vízum.\nTakže jinak bys tam zůstala déle?\nTo se tak úplně říct nedá, protože mám tady v Praze přítele. (smích)\nAle nabídku na práci trenéra jsem tam měla i s tím, že by se zároveň prodloužilo vízum. Takže jsem to zvažovala.\nA jaký byl ten původní záměr jet do Kanady? Práce nebo lezení?\nPůvodní záměr byla hlavně ta práce, ale i pro lezení a jiný sportovní vybití je tam samozřejmě spousta možností. Já jsem byla ve Victorii (hlavní město provincie Britská Kolumbie, pozn. red.). Není to přímo v horách, ale trajektem můžeš přejet do Vancouveru. Dá se tedy celkem jednoduše dostat do Squamishe, což je velká lezecká oblast, kde jsou i skvělé bouldery. Můj původní plán byl se později přesunout do Canmore (horské město v Albertě u NP Banff, pozn. red.), ale pak jsem po třech měsících na recepci dostala super práci terapeut-masér, se kterou jsem byla moc spokojená, a tak jsem zůstala u oceánu.\nPlánovala jsi pracovat jako masérka?\nJeště v Česku jsem si udělala masérský kurz a od kamarádky fyzioterapeutky jsem dostala tip, že tam úspěšně pracuje. Tak jsem si řekla, že to zkusím taky. Od bráchy jsem si tedy půjčila na letenku a na pojištění, přítel mi poslal peníze na krytí. Pár dnů jsem se rozkoukávala, s bráchou jsme byli na výletě, no a šestý den jsem si už říkala, že musím začít pracovat.\nTřeba instruktorských pozic je tam spousta, ale to není zas tak dobře zaplacené a hodiny máš rozházené různě přes celý den. Navíc mě už spíše více naplňuje práce na trenérské pozici, kdy můžu s daným člověkem pracovat formou dlouhodobějšího charakteru a kdy mám pocit, že mu můžu víc předat.\nViděla jsi nějaké rozdíly v mentalitě Kanaďani vs. Češi?\nRozdíly tam určitě jsou. Na některých věcech Kanaďani hodně bazírují. Na všechno možné musíš mít několik kurzů. Nejprve jsem pracovala na recepci v restauraci… Pamatuji si, že se mě ptali na to, jestli mám tenhle nebo jiný certifikát. A vím, že v tu chvíli jsem si říkala: „Proboha na co? Vždyť tu budu akorát sedět na zadku!“ (smích)\n– NA ZADKU JSEM V KANADĚ NESEDĚLA –\nRAZÍTKO, PODPIS A MŮŽEŠ!\nJsou certifikáty potřeba i v jiných oblastech, třeba u lezení?\nAno. Je to i na stěnách třeba. Než začneš lézt na stěně, musíš si udělat „certifikáty“, například, že můžeš vyvádět cesty. (Více jsme psali tady, pozn. red.) Pokud ten certifikát nemáš, tak tě pustí jen na top rope. Ale i na ten top rope musíš mít takový malý kurz – je to tam tak na všech komerčních stěnách. Taky jsem si musela certifikát udělat a zjistila jsem, že opravdu bazírují na maličkostech – nás třeba s Mathildou Beccera, několikanásobnou finalistkou světového poháru v lezení na obtížnost, při zkouškách „vylili“ na tom, že jsem skočila při pádovém testu ze špatného chytu. Myslela jsem si, že stačí skočit kousek nad expreskou a ukázat chycení pádu, tak jsme musely jit na testovaní znovu.\nJe jim jedno, jestli se tam objeví Sharma nebo kdo, prostě se tě zeptají: „Umíte jistit? Tak nám to ukažte, zatím nemůžete ani na top rope.“ Mají to hodně podchycené – i právně kvůli případným soudům pro jejich obchranu kvůli pojištění. Na druhou stranu, když vidím, co se někdy děje na českých stěnám, myslím, že bychom se mohli zamyslet, jestli si z toho trochu nevzít příklad.\nByla nějaká oblast, která se ti v Kanadě lezecky hodně líbila a kam by ses chtěla vrátit?\nKdyž jsem přijela, tak vlastně na žádné lezení nebyl čas. Hodně jsem tam pracovala i o víkendech. Jezdili jsme ven jen o svátcích – třeba přes Vánoce do Bishopu v USA. A tam se mi hodně líbilo. Nikdy předtím jsem extrémně nebouldrovala, ale tam se mi moc zalíbilo.\nA jaké bouldery jsi tam lezla?\nJá mám na dvakrát zlámaný a na dvakrát operovaný kotník z boulderu. Takže paradoxně asi raději lezu vyšší bouldery, jako i tady v Bishopu. Tam si pak říkám, že už je to spíš na zlomenou nohu, a že je to už jedno. Horší pro mě je, když to není ani nízko, ani vysoko a já bych si mohla zase s kotníkem něco udělat. Takže jsem lezla většinou traverzy 10 cm od země nebo něco hodně vysokého. Bishop je také skvělá oblast pro lezení s nějakou rodinkou, je to tam všude ke skalám kousek a i v lednu se tam dalo v pohodě lézt. Protože vzít rodinku v zimě v mínus nevím kolika pod ledopády to prostě nejde, to je nebezpečné.\nA druhá oblast, která se mi moc zalíbila, opět v USA, byla Red River George. To je pískovec, ale velmi sportovně odjištěný a hodně tvrdý. Neřekla bych, že je to hezčí než naše písky. Čím více lezu všude po světě, tím víc si uvědomuji, jak jsou ty nasě pískovcové skály jedinečné. Tady je to lezení trošku jiné, nejsou tam žádné věže, nedolézá se na vršky. V profláknutých oblastech visí expresky jak na stěně, všude vidíš omaglajzované všechny chyty, které se drží, a často i ty, které se snad ani nedrži. Každopádně, kvalita lezení je opravdu úžasná, tou mě americký písek nadchnul!\nLucka Hrozová (f: E. Vopatová)\n„Raději lezu vyšší bouldery, jako i tady v Bishopu. Tam si pak říkám, že už je to spíš na zlomenou nohu, a že už je to jedno.“\nNEJSEM VRCHOLOVÝ SPORTOVEC\nCo tvé zranění ramene, to se stalo v Kanadě?\nVlastně stále nevím, co to je. Prostě mě začalo jednoho dne bolet – probudila jsem se a nemohla jsem dát ruku nad hlavu, ani s ní pořádně hýbat. Možná to bylo v kombinaci s tím masírováním, že se tam objevil nějaký zánět. Opravdu dosud nevím. Zpětně vlastně velmi obdivuju všechny fyzioterapeuty, nebo jen maséry, kteří ke své práci ještě lezou. Je to obrovský zápřah na šlachy a ruce celkově. To mě nikdy nenapadlo. V Kanadě jsem byla asi u třech různých fyzioterapeutů a každý mi řekl jinou diagnózu. Nebyla jsem si jistá ani v rámci pojištění a vyšetření tam. Teď doma půjdu na pořádná vyšetření. (Krátce po rozhovoru Lucce objevili rozsáhlejší zranění včetně dvou utržených vazů a čeká ji operace, pozn. red.) Je to veliký zásah do tréninku – těď vlastně netrénuji vůbec, takže forma bude pryč. Ale za vrcholového sportovce se nepovažuji, protože musím pracovat na plný úvazek a někdy ještě víc, abych zaplatila vše, co musím.\nJak upravuješ tréninkový plán, pokud se něco takového stane?\nMám nějaké tréninkové cykly, některé jsou rozvrženy dlouhodobě, a během nich nevadí, když se něco trochu změní nebo něco upraví, ale pak je tam samozřejmě spousta kratších cyklů, a to už to samozřejmě dobré není. Na druhou stranu, někdy si těmi zraněními tělo volá o trochu pozornosti a odpočinku, který potřebuje. Jen mě mrzí, že se to kvůli tomu, že jsem se v Kanadě nedostala na magnetickou resonanci, protahuje už velmi dlouho. A určtitě bych byla radší, kdyby mi to rameno dovolilo alespoň běhat – i ty běžecké otřesy ho zatěžují.\nJak vypadá tvůj klasický týdenní tréninkový plán?\nU mě je veliký rozdíl v tom, jak by plán měl vypadat, a jak vypadá. (smích) Realita je taková, že po dni, kdy masíruji, ruce velmi bolí a já se nemůžu jít věšet večer na lištu. Znovu klobouk dolů před každým, kdo pracuje fyzickou prací a do toho se snaží výkonnostně trénovat. Zjistila jsem, že ten režim i regenerace musí vypadat úpně jinak, něž když jsem před odjezdem v práci seděla na židli v kanceláři a že to tedy vážně není jednoduché. Lezení je u mě stále na prvním místě, ale i s prací. Ne s kariérou, u které bych nemohla lézt. Ale s prací, kterou si musím vydělat na život. Tréninkový týden vypadá zhruba takto: dva dny trénink – den pauza – tři dny trénink – den pauza. Vím, že důležitá je pravidelnost tréninku i v rámci denních hodin. Ideálně by to mělo být tak, že se přizpůsobuješ tréninkovému plánu. U mě je to ale tak, že spíš tréninkový plán přizpůsobuji práci a času.\nBaví tě vlastně trénovat?\nMě trénování sebe samotné docela baví a těším se na něj. Samozřejmě záleží, co… Když vím, že budu kroužit sama na cepínech vytrvalost (cestu „Saphira“ M15- lezla Lucka 50 minut, viz video, pozn. red.), tak to taky žádná hitparáda není, ale snažím se i na toto namotivovat a dodělat vše pořádně i s tím zapálením – ono to zapálení a takový ten náboj v tréninku má pak úplně jinou energii … Ale někdy jsem v transu sama od sebe, že bych trénovala a trénovala a cítím se při tom úplně štastná a nic jiného kolem nevnímám. Tento stav jakéhosi „flow“ je vlastně ideální i při závodění – naprosto se ponoříš do sebe, maximálně se koncentruješ a jsi tam přítomná – tím mám na mysli tvého ducha, tvoji mysl.\nJaké tréninkové zázemí mají za oceánem?\nVšimla jsem si třeba, že v Kanadě mají na mnohem vyšší úrovni stěny a bouldrovky. Mnohem víc mě to tam bavilo. U nás jsem vlastně nikdy zas tak moc nebouldrovala, hlavně kvůli tomu kotníku, který jsem měla dvakrát operovaný. Ale když jsem přijela tam, tak jsem neměla na lano čas a začala jsem tedy víc bouldrovat. Chyty, a struktury, které tam mají, jsou skvělé. Ta pestrost a škála je tam obrovská. Bouldery se mění po týdnu a jsou opravdu postaveny stylem, který se leze venku na závodech. Pro mě při tréninku je to pak o větší hravosti a rozmanitosti. Je to samozřejmě také díky finančním prostředkům, které jsou tam větší. U nás se to ale pomalu taky zlepšuje.\nTÁTA Z DRUHÉ STRANY\nJaké to bylo vyrůstat v lezecké rodině? Je to motivující, svazující…?\nKaždý to má jinak, ale myslím, že je to o tom, jestli tě tvá rodina může podpořit, ať už finančně či časově. U nás to bylo tak, že táta lezl, a my ho viděli a zkoušeli to také. Měla jsem k tomu přístup. Zároveň to u nás bylo celkově trochu komplikovanější – maminka měla úraz na padáku, když mi byly asi dva roky. Táta se pak musel starat vlastně o tři malé děti a ne jen o dvě. Bylo to pro něj obrovské vypětí. Mamka měla vlastně zcela polámané nohy, rozdrcené paty, částečně porušenou míchu…\nKlobouk dolů vůči němu, že to takto všechno zvládl. Pamatuji si takové „vtipné“ historky, které táta prožíval, když jsme byli malí. Byly mi asi dva roky, když se stal ten úraz mamce a my neměli žádné babičky a dědečky, ke kterým by nás táta mohl dát na hlídání a prostě musel dál chodit normálně do práce, aby se o nás a mamču finančně postaral. Tak si pamatuji, že tehdy přišel ráno na nějaký úřad péče pro rodinu a řekl tam: „Tenhle kluk musí zítra nastoupit do školky a tahle holčička do jeslí.“ Tam mu řekli: „Takhle to nejde pane, tady si vypište tyto formuláře a my se vám do měsíce ozveme, pokud bude volno.“ Táta samozřejmě trval na tom, že to nejde, že musí zítra do té práce, a tak tam čekal do úplného konce pracovní doby. Celý den tam nešťastně seděl s náma dvěma řvoucíma dětma a nezvedl se, dokud mu neřekli, kam mě a bráchu má další den ráno odvést.\nJak vzpomínáš na trénink pod vedením táty?\nNarodila jsem se v Děčíně, takže ty začátky byly určitě někde tam – věšel mě na skále na laně. První stěna, kde jsem lezla, byla v Ústí. Tehdy jsem také ještě dělala sportovní gymnastiku, která mě taky hrozně bavila. Kolem deseti let mého věku jsem si pak vybrala lezení, kterému jsem se chtěla víc věnovat. Táta tedy byl velká podpora už v takhle útlém věku třeba už jen v tom, že mě chodil jistit. Tenkrát kroužky tolik nefungovaly. A stěn tolik nebylo. Pak jsem začala i závodit ve sportovním lezení.\nLucka na závodech v Německu v roce 1997\nA kdy se sportovní lezení zlomilo v ledy?\nJednou se tady u nás v Mamutu (stěna v pražských Holešovicích, pozn. aut.) pořádaly závody s cepínama. A mně to přišlo zajímavé. Jako něco nového. Někdy jsou to spíš takové náhodné okolnosti, které tě k něčemu přivedou. Například dobrá parta lidí, která chodí lézt na ledy. Tátu to vždycky táhlo do hor a my měli doma vylepené obrázky hor a horských štítů asi v každém pokoji a těch pokojů moc nebylo, takže byly nalepené vlastně úplně všude. (smích) A někdy v mých 19 letech jsem si i řekla, že bych mohla zkusit něco jiného a postupně se podívat i do hor.\nByly i okolnosti, které byly trochu proti, jako třeba to, že tam budu někde mrznout v zimě. A já jsem vlastně dost zimomřivá. Jednou v Alpách mi v mačkách omrzly prsty na nohou. Ty prsty se mi nafoukly a celé zfialověly. Dlouhou dobu jsem si píchala injekce do břicha a brala dalšíh „x“ léků, aby se to dostalo zpátky do co nejlepšího stavu. Pamatuju si, že jsem se po tom chystala na nějaký maturiťák, měla jsem slezlé všechny nehty a říkala jsem si, jak to budu řešit, jestli tam teda vyrazím v sandálích nebo jak…? (smích)\n– JEDEN SOPEL A PAK NA MATURIŤÁK („Hard ice in the rock“ WI 5+, Valle d’Aosta, Itálie) –\nText 5 pubertacka\nPUBERŤAČKA SMĚR DĚČÍN\nJsi ráda za to, co ti rodiče dali?\nU té mamky je spíš nějaké to duchovno – to zamýšlení se nad tím. Když mamku vidím, tak si říkám: „Tohle se může stát.“ Vidíš a vnímáš to denně. Jsi trochu více „dokopaná“ k tomu, aby ses víc zamyslela nad těmi „moudrými, relativně jednoduchými radami, které se tak nelehko aplikují“ – žij v přítomností, vezmi si něco z každého prožitého dne a koukej sakra pracovat na tom být zas o kousek lepším člověkem, tou „o kousek lepší Luckou“. O kousek méně toho ega, chtění, strachu a o kousek více pokory a radosti, lásky v tom každém dni…\nTáta je jiný než mamka. Dal mi spoustu jiných věcí. Je extrémně pohotový a šikovný ve spoustě věcí. Jednou byl ve vlaku a všiml si, že nějaký kluk venku pod ten vlak spadnul. Táta nezaváhal ani chvilku. Zatáhl za brzdu, zakřičel na spolucestující, ať volají záchranku, vyskočil z jedoucího vlaku a doběhl zpátky, kde našel kluka s přejetýma nohama. Okamžitě přiškrtil co se dalo, aby zastavil krvácení.\nKdyž jsme spolu byli u jiné bouračky, dokázal okamžitě zhodnotit co a jak a všechny rázně a na povel zaúkolovat. I když se stane průšvih na horách, je rázný, přesný, racionální, klidný a vše přesně zhodnotí. Takový asi ten pravý opak některých jeho diskusních příspěvků. (smích) Vím, že má šílenou pověst.\nJaký byl na tebe?\nS náma se taky nikdy moc nepáral, takže když mnou začla cloumat puberta, běžně mě vysazoval u silnice po cestě z ústecké stěny: „Dojdi si to do Děčína těch 20 kilometrů zpátky sama.“ A já šla. Je pravda, že jsem byla v tom autě opravdu držkatá a že mě varoval. (směje se) Stalo se mi, že během jednoho z mých pěších pochodů domů začalo silně pršet. Tátovi se mě zželelo, otočil to a vrátil se. Jenže já byla tak paličatá, že jsem nechtěla za žádnou cenu nasednout. A tak čtyřicetiletý chlapík začal kdesi u hranic s Německem tahat do své dodávky čtrnáctiletou holčičku. Ona se držela za zábradlí. Někdo tuhle scénu viděl z protějšího domu a zavolal rychlou. „Já toho pána neznám,“ držkovala jsem i po tom, co přijela záchranka… (směje se)\nV horách a na skalách s ním lezu často, moc ráda a je mým dobrým parťákem, ale třeba bydlet – to bych s ním určitě nevydržela a ani jsem to vlastně moc dlouho nevydržela. (směje se) Od našich jsem se odstěhovala v necelých šestnácti, rok jsem strávila na církevním internátě a pak už jsem klasicky bydlela po podnájmech, kamarádech a po stěnách, což má vlastně i své tréninkové výhody. (smích) Pamatuji si také jednu historku z internátu, když se mě jeptišky ptaly, kde se vzaly ty dva přivrtané chyty ve sklepení a já jim v době mě největší puberty a vzdoru odpověděla, že o tom nic nevím: „Asi se stal zázrak boží.“ Tak mě tam pak jeptiška nejeptiška málem přetáhla něčím, co měla zrovna po ruce! Ale jinak jsem je měla v úctě a byly nám ve spoustě věcí velmi nápomocné.\nSledovala jsi diskuze ohledně táty někde na fórech a podobně?\nSledovala. A bylo mi to líto. Na jednu stranu ty lidi chápu. Táta není rozený diplomat – křičí, neumí věci podat, aby se daly lépe vzít, pochopit. Já pravdu z jeho strany vidím. Někdo to vidí zase ze své strany. Já viděla i to, co ostatní neviděli – všechny ty ostatní okolnosti. Do určitého věku mi to bylo hodně líto. Později jsem se nad tím dokázala povznést už úplně bez emocí.\nO MAMCE A TÁTOVI\nText 6 vlasta\nKDYŽ PŘÍTEL NELEZE\nPlánuješ jezdit do budoucna lézt i s rodinou?\nByla by to taková ta idylka. Přítel ale neleze. Je to lyžař. Takže vím, že to bude spíše o těch kompromisech. Mě to ale baví i v přírodě. Zkrátka raduju se pouze z toho, že jsem venku.\nKde jste se potkali s přítelem?\nPřítel dělá závodně slalom a sjezd. Potkali jsem se na akci „Praha v pohybu“, kdy já tam byla za lezení a on za lyžování.\nJsi ráda, že to není lezec?\nTo se nedá říct. (smích) Někdy (někdy hodně) bych samozřejmě byla raději, kdybychom o víkendu jeli do skal… (Více o vztazích ve skalách najdeš v článku „Vlasta“, pozn. red.)\nA zkoušel někdy lézt, nebo vůbec neleze?\nMyslím, že v době největší zamilovanosti. (smích) Myslím, že mě sbalil na to, má ten sedák někde doma. (smích)\nZajímalo tě někdy, jestli nebudeš víc vypadat jako kluk než holka vzhledem k tréninkům a podobně?\nNapadlo mě to. Ale já nejsem ten typ, kterýmu by svaly nějak rostly. A pak si myslím, že ani těch pár svalů navíc vůbec nevadí. Zvlášt když z té holky bude vyzařovat určitá ženská energie.\nMáš nějaký speciální jídelníček?\nSpeciální jídelníček sepsaný nemám. Za ta léta, co se pohybuji okolo trénování, ale samozřejmě vím, jak by měl zhruba vypadat. Věc druhá je, jestli se dodržuje. (smích) Když se podívám na mého přítele, který to řeší třeba z našeho lezeckého pohledu z opačného hlediska… Například jsme nikdy doma neměli váhu a on povídá, že by ji potřeboval… Nejdříve jsem si myslela, že asi potřebuje zhubnout – přeci jen se mi těch jeho 90 kg při tom občasném jištění trochu pronese. Jenže, on šílel, že někde zhubl kilo a kroutí se na té váze zprava zleva, jestli tam aspoň to půl kilo navíc někde není. Lyžaři si potřebují váhu hlídat spíš opačně, aby jim to jelo. (smích)\nFULL WIDTH 2 JESKYĚ\n– LUCKA V LEDOVÉ JESKYNI NA ISLANDU (f: Tim Thompson) –\nSEKAT DO LEDU, LÉZT NA PÍSKU\nTo je zrovna jeskyně, která není chráněná. Nachází se v oblasti přístupné všem běžným turistům i cestovním agenturám. Tyto ledové jeskyně se mění velkou rychlostí dle zimy nebo tepla. Za týden tam ta jeskyně být nemusí, nebo je tam nová, jiná. Tam jestli zaseknu cepín kamkoli, tak to nevadí a samozřejmě jsme vše, co tam chceme vykonávat, konzultovali s místními správci.\nA napadají tě takovéhle podobné otázky někdy? Ohledně ochrany přírody?\nLedopády se formují každou zimu. Tam tě napadá určitě to, jaké jsou na ty ledy podmínky a jestli to je nebo není v chráněné oblasti – podle toho se musíš řídit. Napadá mě to u drytoolingu. Ale nikdy bych si nedovolila lézt někde, kde se to nesmí.\nMáš nějaké oblíbené oblasti na písku?\nMám vztah k Labáku. Líbí se mi tam příroda Českosaského Švýcarska a lezla jsem tam spoustu krásných cest.\nPamatuju si, že když mi bylo myslím okolo 12 let, tak jsem vylezla svoje první Xa. Kluci mi pak říkali: „Tak to už s náma můžeš chodit na pivo!” Z cest si vzpomínám třeba na „Římské lázně“ (Xa na Velkou Ostrovní stěnu, pozn. red.) – to byla jedna z mých prvních cest a lezla jsem ji ještě jako malej špunt. Líbily se mi také „Skotské střiky“ (Xb tamtéž, pozn. red.). Pravda, čísla už jsem od té doby moc nezvedla – v Labáku mám maximálně Xb. Ale bylo to asi i kvůli tomu, že jsem se písku nikdy nevěnovala a nic těžšího ani nezkoušela.\n– „PÍSKU JSEM SE NIKDY NEVĚNOVALA,“ LUCKA V ÁDRU –\nGalerie 2 sucho\nAudio 2 strach\nBojíš se zranění od cepínu nebo mačky?\nBojím se, že se stane nějaký průšvih a já tam umřu. Někdy se bojím, že si zlámu ruce a nohy, ale spíš se bojím toho, jestli se to se mnou utrhne nebo ne. Jestli je to lavinézní nebo není. Primární strach mám ze smrti. A trochu se bojím těch omrzlin.\nKterá zranění se ti třeba v rámci ledolezení stala?\nStalo se mi, že jsem si propíchla lýtko mačkou. To jsem si říkala: „To je nějaký divný.“ Ale v rámci adrenalinu jsem si toho všimla až za chvíli. (smích)\nMáš lezecké plány do budoucna?\nBaví mě lézt na vrcholové úrovni. Chci do toho dávat všechen svůj volný čas. Plánujeme s Editou Vopatovou a Petrou Růžičkovou jednu holčičí expedici. U mě se uvidí, jak to bude s ramenem, ale je pravda, že jsme něco naplánovaly.\nMyslíš, že díky lezeckému životu něco v životě normálním vnímáš jinak?\nVím, že mě to utváří. Často se mě lidé ptají na motto, které bych předala dál, ale to není jednoduché, já to vnímám tak, že každý jsme na té naší cestě jinak daleko a každý jdeme trochu jinam a já tu jejich cestu neznám, je těžké pak formulovat radu nebo moto „za dalších deset metrů se dej vpravo“.\nO čem často přemýšlíš?\nPoslední dobou nad svým cestováním. Uvedu jeden příklad: Byla jsem na Islandu s kamarády z Ameriky společně s jednou ledolezkyní, která prodává svou lezecko-cestovatelskou osobnost tím, že tíhne k ekologii. Její práce je tedy ta, že cestuje po všech koutech světa a říká, že má ráda přírodu a chrání ji. Ale jakou po sobě zanecháváme reálně stopu tím, že takhle cestujeme? Někdy v tom prezentování některých „cestovatelů-milovníků přírody“ jak to říct, zkrátka v tom nalézám určité pokrytectví. Abys přeci mohla cestovat, všude se podívat a vyfotit se se všemi tučňáky, tuleni, slony, zanecháváš po sobě obrovskou stopu. Svojí dopravou na různá místa zanecháváme daleko větší stopu než někdo, kdo chodí každý den do práce a o víkendu pojede na chatu. Často se zamýšlím ohledně mě samotné – co komu dá, to že lezu někde po Islandu? Jakou přináším hodnotu světu? Jezdím tam kvůli hezkým obrázkům, které prezentuji? Plním si tam svoje sny. Mám ráda přirodu, ráda v ním jsem, ale má to i druhou stránku…\nKéž aspoň pár lidem vytvořím úsměv na tváři,\naž budu ty fotky z Islandu prezentovat.\nNarodila se v roce 1988 v Děčíně.\nMomentálně žije v Praze s přítelem Kryštofem.\nVystudovala bakaláře, obor Právo – Podnikání.\nPracovala v IT services – projektant, momentálně se živí masírováním a trenérstvím.\nJejím otcem je Libor Hroza starší, trenér a majitel holešovické lezecké stěny Mammut.\nBratr Libor Hroza mladší patří mezi elitu v lezení na rychlost a živí se trénováním závodního týmu Kanady.\nLucka Hrozová (f: Standa Mitáč)\nLUCČINA DEFINICE DOBRODRUŽSTVÍ\nPro mě vnitřně\n(i když také své lezení dost často nazývám dobrodružstvím)\nje opravdové dobrodružství například to, když se máma od dětí, která na ně zůstala sama, musí sakra ohánět, aby je uživila. Tohle vnímám jako to pravé a reálné dobrodružství.\nNe to, že já lezu někde na ledopádech nebo cestuji v teď tak často používaném sloganu – „pojďme vystoupit ze své komfortní zóny“. Protože já narozdíl od té osamocené mámy z té „nekomfortní“ zóny můžů vystoupit velmi snadno – koupím si dřívější zpáteční letenku.


POLONISTIKA.CZ > AKTUALITY > Poláky pohoršuje český Žralok\nPoláky pohoršuje český Žralok\n8. září byla v Bielsku-Bialé otevřena výstava současného českého umění pod názvem „Shadows of Humor. Nepříjemná věc – česká výstava“. Kurátor William Hollister (výtvarný kritik a také scénograf žijící od 90. let v Praze) v jejím rámci představil tvorbu soudobých českých umělců mladší generace, např. Davida Černého či skupiny Kamera Skura. Výstava však vzbudila protesty nejen mnohých Poláků, ale především místostarosty města Zbigniewa Michniowského, který nařídil stáhnout známou instalaci D. Černého s názvem „Shark – Žralok“. Ta představuje svázaného Saddáma Husajna ponořeného do obřího akvária plného formaldehydu. Dílo bylo údajně inspirováno praktikami samotného diktátora, který měl své odpůrce předhazovat žralokům.\nW. Hollister již přitom před zahájením výstavy sám vyřadil skulpturu „Superstart“ skupiny Kamera Skura představující gymnastu na kruzích, jenž však svou podobou připomínal Ježíše Krista. Kurátor přitom zastává názor, že výstava neměla být v žádném případě cílenou provokací. První část výstavy byla v Polsku představena již dříve, v dubnu tohoto roku ve Vratislavi – tam pro změnu protestovala Liga polských rodin, které bylo trnem v oku právě dílo „Superstart“. Další česká vernisáž „Bad News“ měla pro změnu problémy v květnu v Bytomi. Tam vzbudila kontroverze fotomontáž výtvarné skupiny Guma Guar, neboť znázorňovala papeže Benedikta XVI. držícího v ruce uťatou hlavu Eltona Johna. Dílo mělo být narážkou na vztah Vatikánu k homosexualitě.\nŽralok se v bielských vodách příliš neohřál; po několika dnech z galerie bez oficiálního důvodu zmizel, našel však útočiště v polském Těšíně, kde je v „Galerii Szara“ k vidění ještě do této neděle. Ochuzenou výstavu v Bielsku-Bialé mohou návštěvníci zhlédnout do 15. října.\nRozhovor s kurátorem výstavy v Bielsku-Bialé si můžete přečíst zde.


Poškozené bankovky centrální banka majitelům nahradí - Deník.cz\nPoškozené bankovky centrální banka majitelům nahradí\nPraha - Naděje na výměnu poškozených bankovek je nyní vyšší, než bývala. Nový zákon o oběhu bankovek a mincí, který platí od července 2011, sice pravidla pro výměnu poškozených bankovek nezměnil, ale uložil bankám novou povinnost na přepážkách bezplatně vyměňovat běžně poškozené bankovky.\nTo zákon dříve nenařizoval, poškozené bankovky proto banky mohly vyměňovat v omezeném množství či za úplatu.\nObchodníci takové bankovky musí od zákazníků přijmout. Nesmí je však vrátit zpět do oběhu. „Obdobně jako před účinností nového zákona o oběhu bankovek a mincí náleží lidem za poškozené bankovky téměř ve všech případech okamžitá náhrada v plné výši jejich nominální hodnoty,“ uvedl člen bankovní rady Pavel Řežábek. „Dle našich zkušeností to platí pro devět z deseti poškozených bankovek, u ostatních, slovy zákona nestandardně poškozených bankovek, provádí Česká národní banka jejich odborné posouzení,“ dodal.\nCo se rozumí za „běžně poškozenou bankovku“? Bankovky opotřebované oběhem jsou pomačkané a zašpiněné. Mezi běžně poškozené se například řadí jednostranně popsané bankovky, dále bankovky roztržené na dvě části, natržené, s utrženým rohem nebo vyprané bankovky. A to tehdy, pokud jsou beze změn viditelných lidským okem a lze určit jejich pravost. Za ty náleží okamžitá náhrada. Obchodníci je musí přijímat a nadále zákazníkům nevydávat. Odvedou je své bance v tržbách a tím je vyřadí z oběhu. Od banky za ně dostanou náhradu. Bankám, které je odmítnou přijmout, vyměnit za bankovky vhodné pro další oběh, hrozí pokuta až milion korun.\nŽádost o vyplacení náhrady je součástí formuláře\nV kategorii „nestandardně poškozených bankovek“ jsou například ohořelé a zetlelé bankovky, bankovky přetržené na více než dva kusy, zašpiněné biologickým materiálem (nejčastěji krví), bankovky obarvené či odbarvené tak, že nelze určit jejich pravost a nelze rozpoznat obrazec a oboustranně pomalované, popsané či potištěné bankovky.\nZadrží-li banka nestandardně poškozené bankovky, mohou lidé požádat ČNB o vyplacení náhrady. Žádost o vyplacení náhrady je součástí formuláře, který je každá banka povinna při zabavení nestandardně poškozené bankovky s klientem vyplnit.


IEA: Německo má problém snižovat emise v dopravě a vytápění | Průmyslová ekologie\n26. 2. 2020| autor: Jana Červinková| zdroj: oenergetice.cz0\nZejména krátkodobé cíle v oblasti snižování emisí s největší pravděpodobností nesplní. Díky plánovanému uhelnému phase-outu do roku 2038 ale cílí na dosažení cílů dlouhodobých.\nIEA vydala zprávu o stavu energetického sektoru Německa, ze které je patrné, že se energetický mix země během posledních čtyř dekád přesunul od naprosté dominance uhlí a ropy na diverzifikovanější mix. Jaderná energie je nahrazována především obnovitelnými zdroji. Do roku 2038 je pak plánováno úplné ukončení využívání uhlí, a to i přes fakt, že je dnes největším zdrojem výroby elektřiny v zemi.\nCíle snížení emisí do 2020 Německo pravděpodobně nedosáhne\nNárodní klimatické cíle Německa jsou definované v Klimatickém akčním plánu do 2050, který je součástí Energiewende. Cílem je snížit emise skleníkových plynů do roku 2020 o 40 %, do 2030 o 55 %, do 2040 o 70 % a do 2050 o 80-95 % ve srovnání s hodnotami z roku 1990. Tyto cíle jsou poté doplňovány cíli v oblasti spotřeby energie/energetické účinnosti a obnovitelných zdrojů energie.\nNěmecko má problémy s dosažením krátkodobých cílů. Velkým výzvám čelí zejména v sektorech vytápění a dopravy. V roce 2018 byly emise sníženy zhruba o 31 % ve srovnání s rokem 1990.\nJaderná energie je nahrazována obnovitelnými zdroji\nEnergiewende je v současnosti nejviditelnější ve výrobě elektrické energie, kde podíl výroby z obnovitelných zdrojů roste. Nejvíce elektřiny se ovšem stále vyrábí z uhlí, zejména hnědého. Obnovitelné zdroje elektřiny totiž primárně nahradily klesající výrobu z jaderné energie. V roce 2017 se druhým nejvýznamnějším zdroje elektřiny stala větrná energie, podle předběžných dat nicméně v loňském roce překonala i hnědé uhlí.\nNěmeckým cílem je dosáhnout podílu obnovitelných zdrojů na hrubé spotřebě elektřiny v roce 2020 35 %. V roce 2018 to bylo 38 % a v první polovině 2019 44 %. Podle nové koaliční vlády z března 2018 německá vláda plánuje zvýšit tento cíl pro rok 2030 na 65 % (původně měla výroba elektřiny z obnovitelných zdrojů v 2030 činit 50 %).\nDíky změně legislativy v letech 2014 a 2017 jsou nyní výstavba obnovitelných zdrojů nad určitý instalovaný výkon předmětem aukcí. Problémem ovšem stále zůstává nedostatečné propojení mezi severem, kde je většina větrných elektráren, a jihem, kde je většina poptávky. Řešení této situace, která bude dále zhoršena uzavřením posledních jaderných elektráren, si německá vláda stanovila jako prioritu.\nEmise v dopravě budou zpoplatněny\nNejproblematičtějším sektorem z hlediska snižování emisí je v Německu sektor dopravy. Vláda ustanovila pracovní skupinu, která má přijít s doporučeními, jak emise v dopravě snížit. Dále se německá vláda rozhodla, že v dopravě zavede určitou formu uhlíkové daně – tedy zpoplatní emisí, což povede ke zvýšení cen paliv a spotřebitele by mělo motivovat k efektivnějšímu využívání dopravy.\nV sektoru vytápění Německo momentálně žádnou zásadní dekarbonizační strategii nemá. Vytápění se přitom podílí více než 50 % na finální spotřebě energie a činí cca 40 % všech emisí. Vytápění je velice závislé na fosilních palivech – kupříkladu 25 % domácností vytápí topným olejem.


Toyota ProAce City Verso - svoboda pohybu pro všechny - Autaprozeny.cz\nToyota ProAce City Verso – svoboda pohybu pro všechny\n14. 6. 2021 27. 7. 2021 redakce Autaprozeny.cz žádný komentář Invalidé, Nafta, Toyota\nToyotu ProAce Verso jsme už v testu měli a také předchozí test byl poněkud netradiční. Jednalo se o verzi, upravenou pro kempování. Dnešní verze ProAce Verso nesla ještě označení City. To znamená, že auto je svými rozměry úměrné potřebám pohybu po městě a charakterem se o trochu více blíží osobnímu vozu. Jeho specifikum, které ho předurčuje pro zcela speciální způsob užívání, je úprava pro přepravu vozíčkářů, dodávaná společností API.CZ ze Slap u Tábora.\nZvenku speciální účel vozidla prozrazuje na první pohled pouze nápaditý polep s motivačním sloganem. Pozornější badatel si všimne rozdílu v partii zadního nárazníku. Ten musel být upraven tak, aby nepřekážel při sklápění plošiny pro nájezd vozíku. Uchycení prostřední části se tak přestěhovalo z podvozkových partií na spodní část zadních dveří.\nTo sice umožňuje otevření upraveného nákladového prostoru, na druhou stranu to dělá z této části nárazníku spíše estetický doplněk, než součást bezpečnostní výbavy. Jako bývalý automobilový konstruktér si sice dovedu představit jiné řešení, toto je ale určitě jednodušší a svou úlohu snad také splňuje. Manipulaci při nakládání vozíku i nastupování cestujících na zadní sedadla pak usnadňují boční posuvné dveře na obou stranách. Případný náklad, který by se nevešel dovnitř vozu, pak lze naložit nad auto díky podélným střešním nosičům.\nPřední část interiéru vozu se prakticky neliší od sériové verze. Výhled z vozu je velmi dobrý, i když při kolmé zádi vozu je velká výhoda, že vzadu je parkovací kamera, která zobrazuje velice přesně a jak se říká, dokáže vám v nepřehledném terénu doslova zachránit zadek.\nPohodlná, výše posazená sedačka, dávající dobrý výhled z vozu prakticky na všechny strany. Trochu vadí pouze druhý sloupek, který je poněkud širší a když si spolucestující posune sedačku víc dozadu, musí pak hlásit situaci zprava, protože tam moc vidět není. Výhled dozadu na větší vzdálenost je slušný, při parkování ale určitě oceníte parkovací kameru, která zobrazí dění těsně za vozem. V případě, že potřebujete mít za vozem dostatek místa pro nakládání, je její použití velmi užitečné.\nV přední části vozidla nenajdete oproti sériovému provedení téměř žádný rozdíl. To téměř znamená, že mezi sloupkem řízení a pedálem brzdy a plynu (vůz má automatickou převodovku, takže pedál spojky nenajdete) je soustava táhel, zakončená pákou nalevo od volantu. Handicapovaný řidič, který chce řídit auto sám, může pomocí této páky ovládat jak plyn, tak brzdu.\nUmístění páky a způsob ovládání je prý výsledkem vývoje, kdy byly použity a handicapovanými uživateli vyzkoušeny různé varianty uspořádání. Já toto ovládání v rámci testu používal pokud možno co nejvíce. Ve voze, který bych ale v případě nutnosti objednal pro sebe, bych ale ovládání udělal jinak.\nZa prvé – páka ovládání plynu a brzdy byla tak blízko volantu, že jsem do něj levou rukou narážel, což bylo nejen fyzicky nepříjemné, ale chvílemi i nebezpečné. Páku ovládání bych ale určitě nechtěl vlevo, ale vpravo. Při tomto uspořádání jsem totiž prakticky úplně přišel o možnost ovládat cokoli na středovém panelu, protože mám jen dvě ruce. Ve chvíli, kdy levá ruka držela plyn a pravá volant, přeladit rádio, nastavit teplotu nebo cokoli jiného bylo nemožné. Nezbývalo, než chytit volant levou rukou a pravou udělat potřebné. Což bylo možné jen v situaci, kdy bylo možné pustit plyn, nebo nehrozila akutní potřeba použití brzdy.\nJet bez držení volantu, což byla druhá varianta, bych opravdu nikomu nedoporučoval.\nPokud by páka byla vpravo, levá by mohla pohodlně ovládat volant, blinkry (což byl v tomto uspořádání také trochu oříšek) a pravá ruka pak jednoduše přehmátnout z plynu na prostřední panel a zpět.\nDalší, podle mého názoru, nelogičností, kterou jsem otestoval i v simulované krizové situaci, je samotný způsob přidávání plynu a brzdění. Oproti přirozenému směru, kdy dopředu přidávám a dozadu brzdím, to bylo právě naopak. V krizové situaci, kdy mozek nestíhá a člověk intuitivně přitáhne páku k sobě ve snaze zastavit, se tak stane pravý opak a auto se rozjede vstříc kolizi. Pokud to zákazníkům vyhovuje dobrá, ale já bych při koupi trval na tom, aby ovládání bylo obráceně.\nTestovaný vůz měl jak ruční ovládání, umožňující řízení samotným handicapovaným, pokud mu to jeho omezení dovoluje. Pokud ne, tak má k dispozici zadní část, upravenou pro převoz invalidního vozíku. Znamená to, že zadní část vozu prošla totální přestavbou, v rámci které byly odstraněny sériové sedačky druhé řady, vyříznuta část podvozkové platformy a nahrazena pomocným rámem, do kterého byla vestavěna nájezdová rampa se sklápěcí částí. Po stranách rampy zbylo místo pro dvě užší sedačky, posunuté co nejvíce k boku vozu, takže fakticky vůz zůstává pětimístný.\nNa rozdíl od výhrad k ručnímu ovládání lze zadní přestavbu pochválit, konstrukce i provedení je čisté a intuitivně se ovládá, včetně sklápění rampy a kotvení vozíku pro bezpečnou jízdu.\nAbychom nehodnotili pouze teoreticky, ale získali názor i někoho, kdo by podobné auto měl i reálně využívat, požádali jsme o spolupráci Kubu Neuberta, který je upoután na vozíku od narození a s přepravou podobnými auty má bohaté zkušenosti. Byl tak laskav a strávil s námi nějaký čas, aby se s námi podělil se o své dojmy a přidal i pár doporučení.\nK dispozici měl i svého asistenta…. Na první pohled bylo zřejmé, že mají s používáním všech součástí od nájezdové rampy, přes upevňovací popruhy až po upínací kladky zkušenost a žádné vysvětlování nebylo potřeba, vše zvládli naprosto intuitivně. Po naložení, projížďce a vyložení se s námi Kuba podělil o své zkušenosti. „Je to supr věc, vše je vyřešeno dobře. Jen bych se obával, že problém při používání budou mít lidé se širším vozíkem, ať už mechanickým nebo elektrickým vozíkem. A pro někoho by mohla být limitující výška…“\nAbychom ověřili, že úprava může být využita nejen pro přepravu vozíku, vyzkoušeli jsme, že do prostoru rampy se vejde i jízdní kolo a to bez nutnosti skládání. Jinými slovy, vytvořený speciální prostor s nakládací rampou může jeho majitel využít i pro přepravu nadměrných předmětů jiného charakteru.\nNaftový 1,5 litrový motor má výkon 96 kW / 130 koní. K danému účelu se báječně hodí. Poskytuje dostatečný kroutící moment už při menších otáčkách a dokáže tak vůz i s nákladem svižně rozjet a udržet ho v temtu i v kopcovitém terénu. Zvládne i méně citlivé zacházení, které lze čekávat v případě ručního ovládání. Převodovka je v tomto případě logicky 8 stupňová automatická, i když v běžné konfiguraci se s tímto motorem dodává 6 stupňová manuální. S manuální převodovkou je ale ruční ovládání prakticky neproveditelné. Kromě páky pro ruční řízení má nehandicapovaný řidič k dispozici pádla pod volantem. V praxi při normální jízdě se ale bez nich obejdete i při jízdě na dálnici v levém pruhu.\nSpotřeba je u tak velkého a těžkého vozu očekávatelná. Tabulková hodnota kombinované spotřeby je s manuální převodovkou 5,6 až 5,8 litrů litrů na 100 kilometrů: My jsme se pohybovali zhruba o litr výš. Zčásti by se rozdíl dal připočíst na vrub automatické převodovky, i když dnes automaty dokáží někdy fungovat i efektivněji, než samotný řidič. Ale ani tak není spotřeba odrazující. V kombinaci s 50 litrovou nádrží nabízí auto dojezd, o kterém si elektromobily, mající být naší budoucností již za pár let, ale fakticky mi evokující návrat do minulosti, jen zdát.\nPodvozek je příjemně měkký a umožňuje pohodlnou přepravu i osobě cestující na neodpruženém invalidním vozíku. Zástavba zadní nakládací rampy ve složeném stavu jízdní vlastnosti neovlivňuje. Jen při přejezdu větších nerovností může bouchnutím sklopné části dát najevo svou přítomnost. Vůz je vyšší konstrukce, ale účel použití jej předurčuje spíš k pohotovější jízdě, takže na hranici možností v zatáčkách nebo akceleraci se s ním příliš často nedostanete. A pokud ano, auto vás včas svou reakcí upozorní na blížící se nebezpečí. Větší soustředění si vyžádá jen silnější boční vítr, který se do poměrně velké plochy může opřít a vyžádat si korekce volantem.\nStandardní ovládání je přesné a pohodlné, při jízdě nesmí ale řidič zapomínat, že vlastně jede s menší dodávkou. Specifika ručního ovládání jsme si již popsali výše. Specifikem ručního brzdění a přidávání plynu je poměrně pomalý nástup, daný nutnou „mezerou“ mezi pohybem jedné páky mezi polohou pro brzdění a akceleraci. Brzdy mají ale poměrně ostré zakončení, takže při necitlivé práci ruční pákou může řidič poslat osádku rychle do pásů.\nÚprava auta, umožňující přepravu osob, upoutaných na invalidní vozík, ať už si auto řídí sami pomocí ručního řízení, nebo se s pomocí asistenta přepravují ve speciálně upraveném prostoru, je skvělá možnost, jak handicapovaným osobám rozšířit možnosti pohybu.\nToyota ProAce je svou konstrukcí pro takovouto úpravu výborným základem. A šikulové z API.CZ ze Slap u Tábora, kteří úpravu vymysleli a provedli, si, až na drobné připomínky, zaslouží pochvalu za návrh řešení a jeho bezchybné provedení.\nMotor: naftový čtyřválec 1499 ccm\nVýkon: 96 kW / 130 koní\nTočivý moment: 300 Nm při 3 750 ot./min\nKombinovaná tabulková spotřeba: 5,6 – 5,8 l/100 km\nDosažená spotřeba v testu: 6,8 l/100 km\nCelková cena Toyota Proace City Verso v úpravě je individuální v závislosti na rozsahu provedených úprav\nToyota ProAce Verso 1.5D-4D 130 8A/T úprava API.CZ\n← Stellantis se brání napadení z podvodu při prodeji naftových Peugeotů\nHyundai Tucson 1,6 T-GDI MHEV 132 kW, 7 st. DCT →


Mio A701: komunikátor s okny a GPS (test) – MobilMania.cz\nMio A701: komunikátor s okny a GPS (test)\nVladislav Janeček 26. června 2006\nMio A701 je satelitní navigátor, navíc úhledně zabalený v chytrém mobilním telefonu s operačním systémem Windows Mobile 5. Má velký dotykový displej, slot pro paměťové karty, megapixelový fotoaparát a velmi rychlý procesor.\nÚvod, ve zkratce, konstrukce\nDisplej, prostředí, hardware, funkce\nData, navigace, závěr\nhlasitá hlasová navigace\nnelze ovládat pouze klávesnicí\ndrobné mapové nepřesnosti\nchybí rychlá mobilní data\nhodil by se druhý slot pro paměťové karty\n• rozměry a hmotnost: 107 × 57 × 19 mm, 148 g\n• displej: aktivní TFT, dotykový, 65 000 barev, rozlišení 320 × 240 bodů, rozměry obrazové plochy: 56 × 43 mm\n• paměť: 64 MB ROM, 128 MB RAM, slot pro paměťové karty MMC/SD\n• procesor: Intel PXA270, 520 MHz\n• konektivita: USB kabel, Bluetooth, IrDA\n• datové přenosy: GPRS třídy 10, CSD\n• operační systém: Microsoft Windows Mobile 5.0\n• multimédia: fotoaparát s rozlišením 1,3 Mpx (1280 × 1024 bodů), záznam a přehrávání videa, přehrávání hudby\n• navigace: navigační modul s čipsetem SiRF Star III, navigační software MioMap CE verze 2\n• výdrž: Li-Ion akumulátor s kapacitou 1 300 mAh, maximální pohotovostní doba 200 h, doba hovoru až 4 h\nSdružování funkcí mobilních telefonů a kapesních počítačů odstartovalo revoluci chytrých mobilů. Ovšem toto spojení se dnes již stává nedostatečným a na trh tak přicházejí chytré telefonní přístroje, které mají blíže ke kapesním počítačům a hravě si poradí také se satelitní navigací – jako například Mio A701.\nMio A701 - tvůrci si dali záležet i na designu\nHromadný nástup satelitních navigátorů do mobilních telefonů odstartovalo především uvedení navigačního čipsetu SiRF Star III, který v současnosti platí mezi nejlepší volby. Mezi největší výhody tohoto čipsetu patří kromě výborné citlivost na satelitní signál také jeho malé rozměry a nevelká spotřeba elektrické energie. A právě poslední dvě jmenované vlastnosti jej předurčují k osazení do nejrůznějších mobilních přístrojů, chytré mobilní telefony nevyjímaje.\nZrcátko s velbloudím hrbem\nChytrý mobilní telefon se satelitním navigátorem Mio A701 patří do rodiny zařízení postavené na bázi operačního systému Windows Mobile 5. Svými rozměry 192 × 58 × 24 mm se řadí do průměru mezi komunikátory s podobnou koncepcí. Mio A701 stále ještě není nepřirozeně malé, ale na druhou stranu zůstává dostatečně kapesní. Velmi dobře tak padne do ruky a pohodlně se s sním manipuluje.\nRozměry a hmotnost jsou vzhledem ke koncepci přístroje přijatelné\nSrovnání rozměrů s Nokií N70\nMio A701 není vybaveno klasickou klávesnicí, nemá tedy rozevírací konstrukci, která je dnes u podobných zařízeních často k vidění. Velkou část přední strany přístroje zabírá mírně zapuštěný aktivní barevný displej. Ten je dotykový, přesněji se jedná o konstrukci TN+Film doplněné o tzv. Glossy překrytí displeje. Toto řešení je však dvousečnou zbraní, protože na jedné straně zabezpečuje lepší barevnou věrnost zobrazovaných informací a na straně druhé mění vypnutý displej v zrcátko – například za silného světla vidíte velmi mnoho odlesků okolí.\nV hrbu je schovaná anténa pro GPS • reproduktor je chráněn kovovou mřížkou • nechybí poutko pro upevnění šňůrky\nNad displejem zbylo místo již jen pro otvor sluchátka. Nepatrné vyboulení levého horního rohu je pak zapříčiněno překrytím vestavěné patch antény pro příjem navigačního signálu. Pro základní ovládání telefonu můžete kromě dotykového pera použít také čtveřici softwarových kláves ve spodní části přístroje pod displejem. O pohyb do stran se stará čtyřsměrové kurzorového tlačítko s potvrzovacím středem. Tlačítka jsou vyrobena z tvrdého plastu, mají téměř optimální zdvih a jistý dotisk.\nNavigační klávesa a tlačítka pod displejem jsou pohodlná • nechybí podsvětlení\nPřední stranou však tlačítková výbava ani zdaleka nekončí. Na levém boku máte k dispozici dvojici tlačítek pro přímé ovládání hlasitosti při hovoru, tyto klávesy mohou sloužit také pro pohyb kurzorem v prostředí operačního systému. Ve spodní části protilehlého boku pak nacházíme jediné tlačítko pro spuštění vestavěné fotoaplikace.\nTlačítka jsou i po stranách • nalevo pro regulaci hlasitosti • napravo pro spuštění fotoaparátu\nMiniUSB konektor • tlačítko pro reset\nV druhé kapitole se zaměříme na displej, prohlédneme si prostředí a zhodnotíme hardwarovou i funkční výbavu.\nTémata článku: Recenze, GPS, Mio, Mitac Mio A701, Velký akumulátor, Skutečný rozměr, Komunikátor, Test, Velký obchod, Běžný průměr, Telefonní rozhraní, Komunikační software, Kurzorové tlačítko, Rychlé občerstvení, GPS test, Velký tahák


Propagační akce - Místní akční skupina Opavsko\nPropagační akce - elektrokola\nPřijďte si vyzkoušet elektrokolo a dozvědět se něco víc o používání elektrických kol, jejich výhodách a schopnostech, doporučíme vám cyklostezky, obdržíte mapy.\nMůžete si zazávodit na cyklotrenažeru s virtuální realitou. Pokusit se šlapáním vyrobit elektrickou energii. Přijďte se pobavit na náš propagační stánek.\nInformujeme v rámci propagačních aktivit projektu:\nPartnerům a zájmovým organizacím nabízíme náš stánek a ukázkovou techniku včetně elektrokol ke zhlédnutí a vyzkoušení na akcích pro spolky, kluby a veřejnost.\nKontaktujete kancelář MAS Opavsko. Kontakty zde\nPropagační akce DEN ČISTÉ MOBILITY - Hrabyně, září 2016\nVojenská technika NATO burácela v Ostravě, zatímco na Opavsku si o sobotním odpoledni dali sraz příznivci čisté, šetrné a udržitelné dopravy. Zdá se to až neuvěřitelné, ale pod betonovým monumentem Památníku II. světové války v Hrabyni se v rámci Dne čisté mobility sešlo na dvě desítky elektřinou poháněných automobilů. Největší zájem návštěvníků budily čtyři nádherné Tesly, k vidění dále byly Nisany Leaf, bílá flotila Peugeotů Ion a další zajímavá jedno, dvou, tří a čtyřkolová elektrovozidla. Svá služební elektroauta předvedli i organizátoři akce Místní akční skupina Opavsko a Moravskoslezský kraj. Za ohlušujícího ticha majitelé elektromobilů protáčeli motory a obětavě a neúnavě vozili hrabyňským kopcem nahoru i dolů zvědavé návštěvníky. Jak vidno, elektromobily se stále častěji zabydlují i na silnicích v Moravskoslezském kraji, a to je dobře.\nJEDEME VŠICHNI – 7. květen 2016 - Jedeme všichni opět v terénu!\nAkci samotnou navštívilo odhadem kolem pěti tisíc lidí. Odhadujeme, že několik stovek turistů se dostalo i do naší části parku, a na cyklotrenažér rozhodně usedlo velké množství zájemců. Ti, na které se nedostalo, nebo neměli dost trpělivosti čekat ve frontě, dostali naše informační materiály.\nCyklojízda se v letošním roce uskutečnila v červnu. První etapa začínala na Orlicku, vrcholem byl LEADERFEST v karlové Studánce, dále se pokračovalo přes Vrbno pod Pradědem - Městské slavnosti Vrbno se baví, Jakartovice - setkání občanů a obcí Mikroregionu Hvozdnice a zakončena byla cyklojízda v obci Melč, kde probíhaly oslavy Dne obce Melč a 80.let trvání zdejšího Sboru dobrovolných hasičů - prezenatci elektromobility zde shlédl i sám hejtman Moravskoslezského kraje.\nInformace o cyklojízdě\nPropagační akce v předchozích letech - výběr z fotografií:\nKdy: 1.6.2014 (13:00-18:00)\nKde: Dětský den Neplachovice (Sportovní areál Neplachovice, Cihelní 249)\nKdy: 2.10.2015, čas konání: 8:00 – 17:00\nKde: Vítkov, Náměstí Jana Zajíce, Den zdraví


Nejlepší TFT týmy pro patch 11.16 | Tryhard.cz\nNejlepší TFT týmy pro patch 11.16\n17. 8. 2021 16:00\nDawn of Heroes si prošel patchem, a proto se opět po týdnu hraní vracíme s novými Nejlepšími týmy. Hráči objevili své favority a mezi nimi se objevují týmy, kterých se aktualizace téměř nedotkla. Jestliže se zrovna váš oblíbený tým nedostal do článku, pochlubte se s kým vyhráváte všechny zápasy v komentářích!\nS Abomination kompozicemi se setkáváme přes celý Reckoning set, ačkoliv se neustále upravuje a vylepšuje pro danou aktualizaci. Momentálně Monstrosity – Siona uvidíte asi nejčastěji s Heimerdingerem, tedy early Draconic týmem.\nPokud vám z PvE kol padne Nunu či Zyra/Ashe a na lavičku předmětů se vám pomalu skládají kapky či AP, můžete vyzkoušet tento tým. Klíčem je totiž strategie “Fast 8”. Od začátku hry tedy kupujete jen co je opravdu nutné, ale jinak i přes prohry šetříte na 50 zlaťáků a pod ně nejdete. Prohrávat se v tomto případě tedy vlastně vyplatí, protože za loss streak jsou také zlaťáky. Dostanete se na úroveň 6, aby se vám na desku vlezli 3 Draconic šampioni (Udyr, Sett a Zyra) a 3 Abomination (Kalista, Brand a Nunu, přičemž Kalistu pak vyměníte za Fiddlestickse). Třída Draconic vám svými vajíčky také dodává zlaťáky (a nebo samotné Draconic šampiony). Cílem je dostat se na úroveň 8 v brzkých kolech fáze 4 (zhruba v 4-3) a ne kolem klasické fáze 5-1. Takto máte šanci získat potřebné legendární šampiony pro tento tým dříve než ostatní.\nDokud máte Zyru, stavíte AP a mana předměty na ni, důležitý je Spear of Shojin. Toto pak přesunete na Heimerdingera. Po nalezení legendárních šampionů se Draconiců můžete zbavit a přejít na 3 Revenant. Jedním z nich je Fiddlesticks, pro kterého postavte třeba Ionic Spark nebo Morellonomicon. Nezapomínejte, že předměty Abomination šampionů přebírá Monstrosity, tudíž ani nějaký defenzivní předmět jako je Sunfire Cape na Nunu a Willumpa není od věci.\nCelá tato strategie je tedy dost riskantní, jelikož než se na úroveň 8 a legendární postavy dostanete, často už máte pod 50 životů, také se může stát že 5% na legendárky bude jednoduše málo a padat nebudou. Když už se to ale podaří, takový dvojkový Heimerdinger umí se svým malým dráčkem zabít celý protější tým na jedno seslání schopnosti.\nIronclad Knights se nám objevili už i v minulé “topce”. Tento tým se téměř nezměnil, nejdůležitější je získat brzy Jaxe a jeho hlavní předměty se spoustou rychlosti útoků a lifestealu – Hurricane, Bloodthirster a Last Whisper.\nŠetřete zlato standardně, tedy tak, abyste zhruba ve fázi 5-1 byli na úrovni 8. Tam hledáte Garena a Viega. Jako třetí Skirmisher mezi Jaxem a Viegem poslouží Irelia, která umí také být dobrým tankem, nebo Lee Sin. Více o této kompozici si přečtete tady.\nPoznámka autorky: Většinou se snažím do Nejlepších týmů přidávat nové kompozice, ale tady to jinak nešlo. S touto kompozicí jsem po asi 8+ loss streak na 9 životech začala vyhrávat a s 10 win streak skončila na prvním místě. Měla jsem také to štěstí, že mi padl Tome of Traits a z něj jsem si udělala Ironclad Emblemem další Ironclad jednotku a to Ireliu. 4 Ironcladi pak dodávají celému týmu 125 brnění, zatímco 4 Knighti 40 poškození odrážejí. No a Jax s perfektními předměty je pak vlastně nesmrtelný. Ze dvou Spatula předmětů jsem také v tomto zápase stihla postavit Force of Nature a přidat k týmu Gwen, kterou jsem vybavila Radiant Redemptionem a Archangel Staff... občas dala větší poškození jako Jax.\nHellions. Pozn. autorky: Tým, který jsem si osobně nevyzkoušela, ale nadávám na něj a skákající Tristanu asi každou hru.\nTristana možná dostala v poslední aktualizaci nějaký nerf, ale není to ve hrách znát. Pro tuto kompozici je výhodou spousta Hellion šampionů hned do začátku a stejně tak předměty, jako jsme výše viděli u Jaxe. Šetřete si penízky a na úrovni 6 začněte pomalu hledat nad 50 zlaťáků víceméně všechny šampiony, které vidíte na obrázku. Hellions prostě chcete mít na 3 hvězdičkách. A na úrovni 6 na ně ještě máte dostatečnou šanci.\nMísto Bloodthirsteru můžete Tristanu vybavit také Hand of Justice a ještě lepší je, kdyby vám padl takovýto Radiant předmět. Výhodou je, že se nemusíte hnát za úrovní 8 ani 9, protože legendárních šampionů tady v podstatě není třeba. Pamatujte tedy – úroveň 6, zlatá úroveň šampionů a potřebné předměty. Nakonec dodejte k Tristaně dalšího Cannonneera, s Threshem v týmu bude ideální Miss Fortune pro Forgotten bonus.\nAjkaaa | 20. 10. 2021\nNový lab mód pro TFT, Double Up, umožňuje hraní ve dvojici\nAjkaaa | 19. 10. 2021\nTFT 11.21 Patch notes\nPřehled nových šampionů setu 6 v Teamfight Tactics\nPřehled nových tříd setu Gizmos & Gadgets\n18. 10. 2021 11:52\nBwipo se vyjádřil k teoriím ohledně jeho a přítelkyně, zároveň řekl, proč přestal sledovat organizaci FNATIC a její managery. Zde\n6. 10. 2021 12:09\nRanked sezóna končí 15. listopadu.\n1. 10. 2021 15:18\nMAD Lions představili své dresy pro Worlds 2021.\n16. 9. 2021 20:11\nLosování skupin na Worlds proběhne 22. září.\n6. 9. 2021 18:47\nCaptain Flowers nebude komentovat letošní Worlds.\n5. 9. 2021 16:42\nWorlds začnou 5. října.\nPremiumCord DisplayPort na DVI kabel 2m\nTričko World Of Warcraft: Shadowlands - Visit Revendreth (S)\nAutoCAD LT 2021 - Commercial - prodloužení - 3 roky, el. licence OFF\nKingston Fury Impact 4GB DDR3L 1600 CL9 SO-DIMM\nSPC Gear GK630K Tournament, Kailh Brown, US\n17. 10. 19:00\n18. 10. 14:00\n18. 10. 15:00\n18. 10. 16:00\n18. 10. 20:00\n18. 10. 21:00\n22. 10. 14:00\n23. 10. 14:00\n24. 10. 14:00\n25. 10. 14:00


Skautské století - Český dialog\nEva Střížovská 3 2012 Dějiny česky\n(úryvek z knihy, kterou vydala Mladá fronta)\nÚspěšnou formou skautského odboje byla pomoc vojákům, politikům, antifašistům, Židům a dalším ohroženým lidem s ilegálním přechodem hranic. S uplatněním skautských dovedností a znalostí místních terénů pomáhali například ostravští skauti při převádění přes Beskydy do Polska nebo dalšími cestami přes Slovensko do Maďarska. Tímto způsobem odešel koncem roku 1939 za hranice i Velen Fanderlik, který se pak přes Jugoslávii a Sýrii dostal do Francie. Ve francouzském Adge se k němu přihlásili vojáci-skauti a v odboji navázali kontakt s francouzskými skauty. K nim se připojil i skaut-fotograf Ladislav Sitenský.\nŘada skautů se po vyhlášení protektorátu ocitla až v daleké cizině. V čínské Šanghaji založil bankovní úředník Emil Štembera - Jánošík roverský a oldskautský klub. Vyvíjeli bohatou činnost, a to i po dobu japonské okupace - Japonci totiž na rozdíl od Němců skauting nezakázali.\nSilnou základnu vytvořili čeští skauti ve Velké Británii. V Londýně, kde působila československá exilová vláda, obnovil v květnu 1941 Junák svoji činnost jako Československé ústředí skautské výchovy Junák. O měsíc později tuto organizaci uznala i mezinárodní skautská kancelář. Někteří čeští skauti se stali členy anglických oddílů. Oddíly skautů a skautek vznikly také v československé škole v Shropshire, další pak v Cumberlandu a v Cheshire. Několik roverských kmenů bylo založeno přímo u vojenských jednotek.\nV červnu 1942 se v anglickém Youlberry konal sjezd československých skautů a proběhla putovní výstava o ČSR. Výstava putovala Anglií celé tři roky a zhlédlo ji půl milionů lidí (viz s. 129).\nVůdčí postavou našeho skautingu v Británii byl Velen Fanderlik. Spolupracovali s ním i další významní skauti, včetně generála Václava Vlčka.\nHned po roce 1989, kdy se mohlo jezdit ven(a zvenku sem!), jsem se spřátelila s Janem Stránským. Dvacet let vydával ve Švédsku Severské listy. Chápu, co to obnášelo, přes dvacet let jsem vydávala Český dialog (který teď pokračuje na webu). Plno práce, žádné peníze, žádný čas na nic jiného...\nHonza Stránský byl úžasný člověk, jeden z těch, co mají mít patřičné místo na tomto světě (na rozdíl od jiných). Nejenže měl nejkrásnější modré oči na světě, ale to dobro, co z něj vyzařovalo, bych přála pocítit i všelijakým lidem hnusným – třeba by se začali měnit.\nTady chci jen krátce napsat, že i Honza Stránský byl skaut a vyprávěl mi, že mu Velen Fanderlík pomohl v emigraci. Už nevím detaily, jen to, ze Fanderlík zkrátka pomáhal, kde mohl.


Bavorsko se brání českému pervitinu, zpřísní kontroly u hranic - Novinky.cz\nNovinky.czZahraničníEvropaBavorsko se brání českému pervitinu, zpřísní kontroly u hranic\nBavorsko se brání českému pervitinu, zpřísní kontroly u hranic\n22. 11. 2012, 11:46 – Berlín\nKvůli stále rostoucímu pašování pervitinu z Česka zpřísní Bavorsko namátkové kontroly u hranic. Řekl to v Norimberku bavorský ministr vnitra Joachim Herrmann. Současně vyzval českou vládu, aby přehodnotila svou drogovou politiku, jejíž liberalizace před dvěma roky je podle Herrmanna hlavní příčinou současného nárůstu výroby pervitinu v ČR a jeho dovozu do sousední německé spolkové země.\nS šířením krystalu, jak Němci pervitin nazývají, se podle ministra potýká už celé Bavorsko. "Proti pašování krystalu proto budeme bojovat všemi dostupnými prostředky, zejména zesílenými kontrolními opatřeními," uvedl Herrmann podle tiskového prohlášení svého úřadu.\nMinistr ukázal na tržnice u hranic\nPodle statistik mnichovského ministerstva vnitra stouplo pašování pervitinu z Česka do Bavorska mezi roky 2010 a 2011 o 109 procent na 11,7 kilogramu. "Tento trend bohužel pokračuje i v roce 2012," poznamenal Herrmann, podle něhož bavorští policisté v prvních deseti měsících letošního roku zadrželi už 11,9 kilogramu pervitinu. Registrovaný počet těch, kteří tuto rychle návykovou drogu prvně vyzkoušeli, se v Bavorsku zvýšil z loňských 283 lidí na letošních 352.\nProblém pašování pervitinu z Česka, se kterým se potýká i sousední Sasko, se podle Herrmanna dostane také na program prosincového jednání německého ministra vnitra Hanse-Petera Friedricha s jeho zemskými kolegy.\nBavorská policie provádí namátkové kontroly u hranic s Českem od vstupu ČR a dalších nových členských zemí Evropské unie do takzvaného schengenského prostoru na konci roku 2007. Po něm zmizely klasické kontroly na hranicích, které nahradily přepadové prohlídky většinou neuniformovaných policistů v třicetikilometrovém pásmu za hraniční čárou.\nBavorské úřady kvůli nim v minulých letech čelily ostré kritice z Česka kvůli údajné přehnané důkladnosti těchto kontrol u českých řidičů. Mnichov však tyto výtky vždy odmítal a zdůrazňoval přínos těchto prohlídek k boji s příhraniční kriminalitou.


Jak začít v UX - 4. díl Jan Stawarczyk | Blog | UniHunt.cz\nnapsal Jan Stawarczyk – Siemens PLM Software\nJsem jeden z těch vizuálních designérů, které už nebavilo jen posouvat pixely. Detailněji jsem se na tuhle otázku jsem se před pár lety rozepsal zde.\nViz první otázka. Ve zkratce jsem byl doporučený přes známého, což považuji stále za skvělý zdroj kvalitních lidí. Mám pocit, že situace, kdy firmy hledají člověka do 30ti let s 20ti letou praxí jsou už spíše výjimkou. Už i velcí hráči si uvědomili, že vzdělání není vše a upouštějí od přehnaných požadavků.\nV ČR za poslední roky UX dost vyzrálo a ve větších týmech, už jsou místa i pro lidi, kteří do tohoto oboru teprve vstupují. Z pohledu kandidáta je pozice nejlepší za poslední roky. Pokud zaměstnavatel nemá silný brand nebo nedělá opravdu zajímavý produkt/službu bude mít o kandidáty trochu nouzi.\nJá osobně si na pohovory zvu i lidi z jiných oborů, ale pouhé tvrzení, že vás design hrozně baví vám moc dveří neotevře. Doporučuji tedy dotáhnout do konce alespoň jeden projekt. Kolem nás je spoustu špatně navržených služeb a produktů. Stále nic? Kontaktujte neziskovky a máte před sebou zajímavý projekt do portfolia.\nPrvní uživatelské testování.\nPrvní pohovor z druhé strany.\nZamyslel bych se nad tím, co už umím, a v nějakém projektu vyzkoušel různé UX role. Pak si řekl jak to skloubit dohromady. Jsem dobrý copywriter – ok budu se specializovat na microcopy v aplikacích. Válím to s čísly – ok budu UX datový analytik. Já osobně vždy dávám přednost někomu kdo má krom UX ještě druhý background.\nZapojil bych se od Asociace UX a jejich Slacku. Začal networkovat na akcích. Oslovil zaměstnavatele, kteří mě zajímají i když nemají otevřené pozice. Vytvořil bych si case study na zajímavém projektu a popsal, proč výsledek vypadá, jak vypadá a co jsem se naučil…\nAno, UX management. Dříve jsem dělal ve firmě, kde bylo 150 lidí. Dnes pracuji ve firmě, kde je téměř 400 tisíc lidí. Přirozeně jsem se tedy dostal do role, kdy neberu tak často do ruky tužku, ale organizuji práci nad více produkty a designéry spolupracujících skrze několik časových pásem. Nese to sebou zajímavý myšlenkový přesah, kdy se neptáte, jak udělat daný produkt či službu lepší pro zákazníky jednoho produktu, ale skrze celé produktové skupiny.\nVytvořte si zajímavou case study, která dobře popisuje, co se povedlo, nepovedlo a jak jste konkrétně ovlivnili výsledek.\nDostaňte svoji angličtinu do stavu, kdy budete schopni ukočírovat diskuzi a získat podporu pro vaši práci.\nJe skvělé mít hlavu plnou nápadů, ale nakonec je důležité co se vám skutečně povedlo dotáhnout do konce.\nPokud chceš, sem můžeš napsat něco o sobě, krátký medailonek:\nDobrý designér má u nás dveře vždy otevřené, tak se ozvi https://www.linkedin.com/in/janstawarczyk/


Prosinec 2019 – KDEJAK.cz\nTipy, jak bojovat s nafouklým břichem\nDiety, nediety, s nafouknutím má určitě každý zkušenost. Ať už cvičí a drží stravu nebo ne. Jak s takovým nafouknutím bojovat, co ho způsobuje a jak tomu zamezit? O tom se rozepíši v dnešním článku. Continue reading „Tipy, jak bojovat s nafouklým břichem“\nAuthor adminPosted on 22. 12. 2019 Categories TipyTags plynatost\nStejně jako většinu vitamínů tak ani hořčík si lidský organismus neumí vyrobit sám, a to i přes skutečnost, že bez těchto složek by naše tělo nemohlo fungovat. Z tohoto důvodu musíme potřebné vitamíny a minerální látky do těla vpravovat prostřednictvím konzumace potravin případně doplňků stravy. Ale co se týká zrovna hořčíku, tak pokud chceme našemu tělu dodat hořčík a potřebujeme toho dosáhnout co nejrychleji, nejvhodnějším způsobem je použití hořčíkový olej, protože skrze kůži se hořčík absorbuje do našeho těla nejrychleji. Continue reading „Hořčíkový olej – nejefektivnější způsob, jak tělu dodat chybějící hořčík“


ŽENA-IN - Tělové spreje Nature Secrets od Oriflame\nPovzbuďte vaše smysly s osvěžujícími vonnými tělovými spreji Nature Secrets!\nMaliny s mátou vás probudí a nabijí energií, zatímco levandule s fíky vás zkonejší a ochrání před stresem. S dvojicí nových tělových sprejů budete mít celý den osvěžení na dosah ruky!\nJAK NA TO: Stačí kdykoliv během dne nastříkat na vlasy či tělo pro potěšení a hydrataci. Sprej můžete nechat třeba i vychladit v ledničce.\nMáta a maliny: Zelené lístky vodní máty osvěžují, stimulují a chladí. Zároveň mají hydratační vlastnosti. Červené plody malin jsou bohaté na antioxidanty, obsahují vitamin C.\nLevandule a fíky: Esenciální olej z levandule pomáhá relaxaci. Výtažek z fíků, plný cukrů a vitaminů B a C, má vynikající zvláčňující a vyživující efekt.\nV prodeji od: 26. 6. (stálá nabídka)\nKód výrobku: 23958\nKategorie: Dámské vůně/Tělové spreje\nRelaxační tělový sprej s levandulí a fíky Nature Secrets\nKód výrobku: 23959\nTyto spreje jsou bezkonkurenční jedničky za přiměřenou cenu. Palec nahoru\nopravdu to vypadá zajímavě,ale levanduli nemusím a Oriflam se u nás nechytá\nmohla by být o něj soutěž - třeba i klikačka - už tu dlouho nebyla\nVypadá to celkem zajímavě, ale Oriflame u nás nefrčí.\nTrefa:libi se my ten s levanduli a fiky.\nTy maliny s mátou pěkně voní.\nJeště jsem nezkoušela,ale na léto úžasná vůně.\nMaliny,ty mně voní\nBrala bych tu vůni s levandulí a s mátou\npodobnej mam od avonu je jsem s nim spokojena\nblack.bird.third — #10 Tak to je blbý. Možná to chce jen trpělivost a hledat. A asi to chce nějakou kvalitní značku.\nTělový sprej v létě používám, je to fajn osvěžení během dne. A člověk potom i pěkně voní.\ncarmi — #8 Mě bolí oči ze všech stínů. Po dvou hodinách mi začnou oči slzet, pořád mrkám, blbě se mi dívá. Tak se radši nemaluji. Oni si už lidi stejně zvykli\nParádní na léto.\nmagic11 — #7 Taky ne. Jednou jsem měla stíny, krásnou barvu, ale bolely mě z nich oči.\nna komentář reaguje black.bird.third — #10\nOriflame já ne-e\nMám ráda tělový krém s vůní levandule a fíků, proto si pořídím i stejně voňavý sprej!


S kym zije radek john - vše o tématu | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Wiki.Ahaonline.cz >s >s kym zije radek john\nAktuální informace o tématu: s kym zije radek john\nPřečtěte si o tématu "s kym zije radek john". Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam nejoblíběnějších článků s klíčovými slovy "s kym zije radek john", které hledáte. V naší encyklopedii najdete články, fotografie i videa k tématu "s kym zije radek john".\nUž je to skoro měsíc, co se předseda Věcí veřejných Radek John (55) tajně rozvedl se svou manželkou, herečkou Zlatou Adamovskou (51). Vše prý…\nAčkoliv to byla v »novácké« Ordinaci v růžové zahradě právě Zlata Adamovská (50) alias pediatrička Běla Páleníková, která kvůli nevěře opustila…\nRadek John o vztahu se Zlatou Adamovskou: Ona se strašně naštvala!\nPRAHA – Bývalý reportér »nováckého« Na vlastní oči Radek John (54) se rozpovídal o intimním životě se svou ženou, oblíbenou herečkou Zlatou…


Psi už nehledají jen lidi, jejich čich lesníci zkusí i na kůrovce - Metro.cz\nZdenka Koldová s devítiletou kříženkou Malinou. | foto: Archiv, Metro.cz\n2. června 2017 11:33 Filip Jaroševský Metro.cz\nPsi jsou nejen záchranáři, policisté či asistenti. Teď se stanou i lesníky.\nNejlepšího přítele člověka lze, zdá se, vycvičit prakticky k čemukoliv. Tuto teorii se rozhodli vyzkoušet vědci z Fakulty lesnické a dřevařské České zemědělské univerzity v Praze a vyrážejí dnes do Kostelce nad Černými lesy. Zde chtějí vyzkoušet dosud v českých lesích nepoužívanou metodu. Speciálně vycvičení psí pomocníci se zde budou pokoušet odhalit stromy napadené nebezpečným kůrovcem.\n„Pro psy, kteří jsou trénováni k tomu, aby rozpoznali feromon kůrovce, je velmi jednoduché najít napadený strom,“ říká Švédka Anette Johanssonová, která přijede do Česka předat své zkušenosti s trénováním psů k tomuto účelu. Pokud oslaví tato metoda, jež je ve Švédsku již běžně používaná, úspěch i u nás, do budoucna by mohla ochránit stovky hektarů lesních porostů. „Trénovaný pes s psovodem dokážou prozkoumat až deset hektarů během jediné hodiny!“ dodává mluvčí univerzity Josef Beránek.\nPsi, pokud jsou správně trénováni, nejsou jen skvělými „lesníky“, ale také zdravotními asistenty. Nejen že bylo nedávno prokázáno, že mohou pomocí čichu rozpoznat například rakovinu prsu a další nádorová onemocnění, ale umí předvídat také záchvaty u těžkých diabetiků.\nZdenka Koldová, která je téměř nevidomá a trpí těžkým diabetem, mívá skryté záchvaty způsobené kolísáním hladiny cukru v krvi. Proto si před pěti lety pořídila devítiletou kříženku Malinu. Ta jí díky včasnému rozpoznání přicházejícího záchvatu, který oznamuje štěkotem, skákáním a olizováním, již mnohokrát zachránila život.\n„Když záchvat signalizovala letos v lednu, po změření hodnoty cukru v krvi na glukometru jsem zjistila vysoké hodnoty hyperglykemie. Díky ní jsem si okamžitě aplikovala inzulin, a během venčení tak nedošlo ke kolapsu a stavu bezvědomí vedoucímu k diabetickému kómatu,“ říká Zdenka Koldová, jejíž fenka letos získala jednu z cen Statečné psí srdce pro čtyřnohé hrdiny.\nSamostatnou kapitolou schopností psů je záchranářská profese. Téměř devítiletá fenka labradora Cita například prokazuje své schopnosti hned na dvou frontách, tedy jako léčebný pes pro handicapované děti a psí záchranář. Své hrdinství prokázala například loni v srpnu v okolí Nechranické přehrady na Ústecku. „Tehdy byl její páníček Ladislav Pozdníček požádán o pomoc při nočním hledání třináctiletého chlapce, který se nevrátil domů. Policejní hlídka po něm marně pátrala už čtyři hodiny. Noční pátrání dalo fence pořádně zabrat. Zhruba hodinu po půlnoci pak štěkotem oznámila, že naštěstí nezraněného hocha našla,“ vypráví šéfredaktor časopisu Psí kusy Dušan Stuchlík.\nNáročnou pracovní náplň mají také takzvaní drogoví psi. Vše začíná už při samotném výcviku, který je založen na vyhledávání oblíbené hračky. Také se k němu vybírají pouze mimořádně vášniví aportéři, kteří musí splňovat spoustu dalších podmínek, jako je vytrvalost, obratnost, nesmí se bát výšek či stísněných prostor.\nPes uvízl v balkonovém zábradlí. Osvobodili ho až hasiči\nDalší články k tématu: Švédsko, zdraví, zvířata, Kostelec nad Černými lesy, Ladislav Pozdníček, Dušan Stuchlík, Česká zemědělská univerzita v Praze, Vodní nádrž Nechranice