Majestat XO Solera Gran Reserva - Stránky 2 - whisky.nethar.cz\nMajestat XO Solera Gran Reserva\nBrandy je obecné označení pro vinnou pálenku či vínovici. Patří sem cognac, armagnac, metaxa...\nRe: RE: Re: Majestat XO Solera Gran Reserva\nPříspěvek od salam15 » 04 led 2016, 23:21\nKróča píše: možná to vysvětlí složení a položka tekutý cukr , pod kterou si představuju karamel.. vzhledem k brutal tmavé barvě ho tam ale musí být opravdu mnogo )\nTekutý cukr je glukozovofruktozovy sirup, to je od karamelu dost odlišné. zomba to určitě potvrdí. A kdyby ne tak mne třeba vzdělá.\nKaždopádně tahle brandy ke trochu divná, měla pozoruhodné složení. Už si to přesně nepamatuju, ale alkoholové složky tam byly dvě (o různé síle), pak voda a ten sirup. No a karamel je jasný.\nKoupil jsem to dědovi k vánocům, tak uvidíme, co tomu řekne.\nRe: Majestat XO Solera Gran Reserva\nPříspěvek od lochness » 02 srp 2016, 18:19\nAktuálne v Lidl za 13 €\nVáham či to risknúť\nPříspěvek od salam15 » 02 srp 2016, 20:46\nHeleď, děda si to chválil, ale to on skoro všechno, co jsem mu koupil . Na druhou stranu za 13 euro to úplné zklamání být nemůže, vždycky si můžeš říct, ze za ty samý prachy sis mohl koupit bílý Havana Club a proti tomu je skoro všechno pochoutka [FACE WITH TEARS OF JOY]\nRegistrován: 24 lis 2014, 18:29\nPříspěvek od Bindt » 19 zář 2016, 14:38\nKúpená v Lidli za cca 13 € ako darček, myslím, že bola spokojnosť zaručená. Brandy je v nízkej tučnej fľaši s krokovým štupľom, teda pôsobí kvázi luxusným dojmom (ďalší bod, prečo sa hodí ako darček )\nAroma: med, hrozno, karamel, ovocie, kvetiny, cukor, portské víno\nChuť: sladká hrejivá chuť s ľahko štipľavým koncom a drevovým nádychom\nDozvuk: krátky, málo hrejivý, trocha štipľavý\nShrnutí: výborná brandy za tú cenu, ľahko piteľná, pomerne nenáročná\nRegistrován: 27 čer 2017, 16:26\nPříspěvek od mareq » 27 čer 2017, 19:47\nPříspěvek od tornado » 03 bře 2019, 23:58\nVelikost: lahev 0,7 l / C3716070 šarže L4373T2 09:05\nAroma: Lehčí, docela příjemné. Přezrálé hrozny s kořenitostí (lékořice, kapky proti kašli), perník, pomeranč a moučkový cukr. Zblízka působí trochu hutněji a objeví se mentolová svěžest. Po odstání se zvýrazní moučkový cukr a kapky proti kašli.\nChuť: Lehká, trochu sladká, vodová s náznakem chlastovitosti (to mi docela vadí). Přezrálé ovoce, dotek připečeného těsta, rozinky, cukrový sirup, kapky proti kašli.\nDozvuk: Objeví se náznak hořkosti. Celkem rychle odeznívá chuť, sládne po medu a v úplném konci stopa po malinách a jahodách.\nShrnutí: Nezaujala mě. Mám pocit, že piju obyčejnou vínovici naředěnou lihem a doslazenou sirupem.


ANKETA: Která vláda zdraží pivo, padne, tvrdil Švejk - Pardubický deník\nANKETA: Která vláda zdraží pivo, padne, tvrdil Švejk\nVýchodní Čechy /CO SI MYSLÍTE VY?/ - Jen aby se jednotkou dočasnosti vyšší daně nestal „jeden furt“, bojí se východočeští pivovarníci.\nBudou Východočeši po zdražení piva méně pít a přejdou na levnější značky?\nTahle historie se opakuje rok co rok. Jenže teď je příčinou zdražování českého národního nápoje něco jiného, než obligátní „nárůst cen vstupů a energií“.\nOstatně, na často používanou jednotku dočasnosti „jeden furt“ jsou Češi zvyklí už z dob komunistů za okupace Sovětskou armádou.\nBude se po zdražení piva méně pít a přejdou lidé na levnější značky?\nLidé přejdou na levnější značky\nLidé spotřebu piva omezí\nNaroste černý trh s alkoholem\nPít se bude ještě víc, než dosud\nBude se pít stejně jako dosud


MAILY Z ANGLIE | Blog-Kateřina Dobešová\nMAILY Z ANGLIE\nE-BOOK 11JEDNODUCHÝCH CVIKŮ PRO ZDRAVÁ ZÁDA\nE-BOOK jAK SPRÁVNĚ CVIČIT 5 NEJČASTĚJŠÍCH POSILOVACÍCH CVIKŮ\nJAK SI VYTVOŘIT VYVÁŽENÝ JÍDELNÍČEK\nCO A KDE CVIČÍM\nOSOBNÍ TRÉNINKY A VÝŽIVOVÉ PORADENSTVÍ\nPORADENSTVÍ A PRODEJ – JEČMEN A CHLORELLA GREEN WAYS\nNež jsem odjela do Anglie změnit si kompletně život, řekl mi Vašek (manžel), že mu kamarád Radek, který pracuje na vysokém postu Korporace a pracovně jezdí po celém světě, že lidé, co jedou za prací do Anglie tam nejsou nic.\nNo a já se teď tím ničím a nikým snažím stát.\nByla jsem cvičitelka, trenérka i výživová poradkyně a vybudovala si slušnou kariéru. Byla jsem dobrá. A stále se snažila být lepší, vzdělanější, komunikativnější. Jenže mé ego nebylo stále spokojené. A tak jsem se snažila víc a víc, až z toho byl tlak, který jsem na sebe neustále vytvářela. A doma to nebylo lepší. Ten tlak na sebe a také na své nejbližší jsem vytvářela všude.\nMohla jsem v klidu umřít, ale asi mám život ráda a tak jsem se asi před 10 lety vydala na cestu hledání.\nTa cesta vyústila v loni v červnu, kdy jsem se (konečně!) rozhodla opustit vše, co mám a odstěhovala se do Anglie, do Manchesteru.\nTenkrát jsem ještě nevěděla, co mě čeká, jen jsem už dlouho cítila, že něco zásadního musím udělat.\nPrvní měsíce jsem bojovala: "jsem cvičitelka a trenérka a musím tím být i zde. Vlasy, nehty, postava, pracně vybudovaná kondice..."\nPostupně se mi začaly otvírat oči a začala jsem se uvolňovat a pouštět nepodstatné věci, které pro mě do té doby byly podstatné.\nStala jsem se KP v restauraci, kejpíkem - kitchen porter. Ani jsem nevěděla, že něco takového existuje a nedokázala to vyslovit. A hle, mě ta práce baví. Úplně jsem se v tom našla:)\nBydlím na sharehouse a slova špína, bordel smrad, švábi a pod. mě přestali vzrušovat. Dá se říct, že mám celkem bordel i na svém pokoji. Prach zapomínám utírat a že mi sem občas zalezl šváb...?\nMám pár věcí na sebe a víc nechci. Utrácím jen za podstatné věci a těch moc není.\nJsem opravdu šťastná, že jsem se zbavila tíhy domácnosti, protože už mě to přestalo bavit.\nProstě jsem přestala vytvářet ten tlak. Dělám věci, když je potřeba a dělám věci, co mě baví.\nBaví mě udržovat kondici jízdou na kole a uklízením. To jsem věděla vždycky, že při uklízení se člověk pořádně zapotí.\nTéměř všichni na světě vnímají pandemii COVID v temných barvách. Ale já v tomto čase možná rozhoduji o svém osudu. Co udělám se zbytkem svého života?\nUž dřív jsem se prostě rozhodla být šťastná a spokojená. Už nechci mít strach. Strach, že umřu, že něčeho nedosáhnu, že nebudu šťastná nebo že o něco přijdu. Že už nic neprožiju...\nMým úkolem je uvolnit se a všechny tyto obavy pustit.\nUvolni se, otevři se a dýchej!\nODJÍŽDÍM DO ANGLIE A ZELENÉ BERU S SEBOU\nNejedu do Anglie na dovolenou, ale jedu najít si tam práci, nějakou dobu tam žít a naučit se anglicky . Myslím, že mě tam čekají horké chvilky. Vůbec nevím, jak tyto chvilky budu zvládat, protože tady doma jsem už měla ty cestičky pěkně hladce prošlapané, jisté a dost konfortní. Určitě si teď říkáte wau! Jo, já taky .\nSe zelenými nekončím, to by byla velká chyba, protože tak jako mě vždycky podržely, tak na ně sázím i teď. Nechci tam totiž řešit nemoce, protože od té doby, co je mám, řeším jen prevenci .\nTakže pokud si chcete ještě u mě objednat, udělejte to co nejdřív, 28.6.2019 odlétám. Vy, co máte registraci, pro vás se nic nemění, dále si můžete objednávat dle libosti. Budu s vámi ve spojení a i nadále vám budu posílat maily a informovat , co je nového a podobně.\nPokud byste potřebovaly s něčím pomoci, můžete se tady v Praze spojit s mojí kamarádkou, která také se zelenými aktivně pracuje. Je to Alena Musilová a telefon na ní je 774027290 a mail alenahome@seznam.cz\nPokud byste potřebovali ječmen nebo chlorellu zakoupit, tak u ní nebo se obraťte na mojí dceru Evu 723501474.\nPokud byste se ještě chtěli zaregistrovat a objednávat si sami s výhodou levnějších produktů, kontaktujte mě, ještě než odjedu a nebo i během mého pobytu v zahraničí, protože registrace se teď dělá jednoduše on-line nebo se opět obraťte na Alenu Musilovou.\nDo mého odjezdu se nic nemění, vesele budu cvičit na svých obvyklých lekcích a dělat tréninky v Radlicích. Mé stálé lekce pak převezmou do kompetence manageři fitek a buďto se obsadí jinými lektory nebo se zruší. Na konci srpna už budu, doufám, vědět, jak si tam stojím a jak to zvládám a rozhodnu se, jestli tam zůstanu na dýl nebo se brzy vrátím. Já doufám, že to první .\nPřeji vám krásné léto\nVaše zelená Katka\nTo byl můj svět! Cvičení, má láska:)\nTAK JSEM TADY!\nZdravím z Anglie!\nSedím tady v nuzném pokoji na share house v Manchesteru a přemýšlím, jak začít a co napsat.\nMožná balením. Do letadla jsem si připlatila 22 kg + 10 kg do kabiny. Když jsem ráno před odletem zavřela kufr, tedy respektive nezavřela, musela jsem 1/3 věcí zredukovat, uf, pak jsem kufr zavřela, ale měl 25 kg! Takže znova otevřít a co vyhodit? Těžká volba . Samozřejmě, že jsem se nezbavila ječmene s chlorellou, to jsem radši oželela teplou bundu!\nPrvní dny, než jsem se tu zabydlela, zorientovala ve městě a v městské dopravě, začala plynule přecházet přes ulici, naučila se na kole jezdit v protisměru a nesesedat na každé křižovatce, když jsem chtěla jet do prava, byly opravdu náročné .\nNež jsem si našla práci, musela jsem neustále bojovat s pocitem, že nic nedělám a připomínat si, že začátek může být něco jako dovolená, jenže dovolenou si člověk většinou užívá , že?\nJá jsem si první dny mohla nohy uchodit, do centra to je půl hodiny, jenže tam taky něco nachodíte a pak zpět, takže jsem z toho byla dost unavená.\nJak jsem si hledala práci? Myslíte, že mi někdo zavolá??? Ha ha, musela jsem jít pěkně do centra nebo do jiné čtvrti, kde jsou restaurace a bary, vzít své CV a nabídnout své služby, jestli někoho takového jako já náhodou nepotřebují. Naštěstí jsem toto absolvovala jen 2x. Pak vám někdo zavolá a chce vás vidět a popovídat si o vašich zkušenostech. Jenom chvilku mi trvalo, než jsem pochopila, že si musím vymýšlet . Every woman can clean and wash dishes . Nakonec jsem si vybírala ze dvou restaurací asi půl hodiny od bydliště. V jedné pracoval čech a to jsme se mluvili jen česky, ale v té druhé už si musím pomáhat jen se svými znalostmi angličtiny., takže tam jsem zůstala.\nTaké jsem první dny byla na internetu a stále hledám nějaké šikovné fitko, kam bych mohla chodit. Ale taková nabídka skupinových lekcí jako v Praze tady prostě není. Skoro ve všech jsem se zaregistrovala jako kandidát na instruktora cvičení nebo trenéra, ale nikdo se mi zatím neozval.\nČeská agentura mi pomohla se založením bankovního účtu přes internet, pojištěním, CV, britskou SIM kartou a různými tipy co, kde a jak udělat a zajistila ubytování na share house.\nZatím nikam cvičit nechodím, pracovní povinnosti jsem pojala jako trénink . Když chcete doma uklidit a děláte to s energií, také se pěkně zapotíte a když se pěkně zpevníte do stabilizované pozice-rovná záda, vtažené břicho a ramena od uší dolů, jde to. Doma se pak protáhnu a udělám kliky, tím se udržuji . Ale skupinové lekce mi moc chybí .\nTaké se zde zapíši do kurzů angličtiny, které zde jsou pro lidi, kteří sem přijeli pracovat.\nCo je tady pro mě těžké? Asi ta strašná špína na baráku. Bydlí zde 4 mladí kluci z čech, ale ta špína je důsledek několika let neuklízení a nestarání se. Kluci jsou v pohodě a nikdo nikoho neprudí, což je super. Bydlíme ve čtvrti Moss side, kde jsou karibští a rumunští spoluobčané , ale naštěstí jsou v klidu, jen každou neděli večer mají dost hlasité radovánky.\nAbych odtud neutekla, musím si neustále připomínat, proč jsem to udělala. Chtěla jsem změnu, zjistit, jestli jinde budu "štastnější"? nevim jak to popsat.\nVím, že to zvládnu, mám plán a za ním si jdu, ale všechno, co mám v hlavě, nemyslím vědomosti, si člověk bere s sebou.\nPráce je tady hodně a když si chete vydělat, musíte dělat hodně. Zatím dělám 5-6 hodin denně, ale i tak mě bolí nohy i záda. Vidím, jak jsou tady lidi hodně unavení a strhaní a často je ta práce moc nebaví. Musím říct, že kvalita potravin je zde hodně špatná a není zrovna levná. Ovoce a zelenina nevábná. Na stáncích tržištích to není lepší. A tak se stravuji jednoduše a prostě, protože spousty průmyslově zpracovaných potravin člověk nepotřebuje a vše ostatní mi pokryjí ječmen s chlorellou, že!\nChci, abyste o mě věděli, že jsem na vás, mé zákazníky, nezapomněla a že stále pracuji se zelenáči, i když je to trochu jiné .\nPokud vás něco zajímá, něco byste potřebovali, napište , budu ráda.\nUŽ TO BUDE MĚSÍC!\nSedím tady v pokoji, který jsem si v rámci možností vyčistila a uklidila a přemýšlím, čím začít:)\nCítím se mnohem lépe než na začátku plná nejistoty a obav, protože už mám vše, co je potřeba pro legální pobyt a práci mít. National insurance number, bankovní účet, britskou SIM kartu, trvalé bydliště...to je snad všechno . Jo, ještě bych se měla přihlásit na General practise, ale kdo mě zná, ví, že jsem ani u českého praktického doktora nebyla cca 8 let a že to řeším jinak .\nNajít zde práci jako kitchen porter není problém. Skoro každý tak začíná. Takže dělám v pěkné, velké, dá se říci luxusní, ale přátelské restauraci Croma ve čtvrti Didsbury, půl hodiny na kole od bydliště, kde bydlí bohatší vrstva. Kuchaři jsou zde vesměs španělé, italové, jsou přátelští a milí. Menu je zde úžasné. Když jsem v práci, mohu si z menu vybrat jídlo. Každou směnu mám jiné, zaškrtávám si je v menu, překládám si slovíčka (to jsem udělala i s cleaning schedule) a tak postupně ochutnám všechny .\nPlat dostávám základní minimum 8,25 libry na hodinu a zatím dělám v průměru 30h týdně a ušetřím za jídlo .\nPoznámky z mého Manchesterského deníčku:\nZjistila jsem, že jsem asi vyhořela a jednotvárná práce v kuchyni mi momentálně vyhovuje. Strašně jsem lpěla na tom, kam jsem to až dotáhla se cvičením a snažila se tady toho držet zuby nehty. Proto ani nejsem zklamaná, že ještě nikde necvičím, protože to tak asi má být. Mám hodně zkušeností a vědomostí se cvičením, to vím, ale nebudu tlačit na pilu:)\nJen si nedokáži vybrat fitko, kam bych chtěla chodit, protože výběr skupinových lekcí je řídký a samé High intensity workout a Interval training. Sem tam nějaká jóga a pilates. Většina fitek má jen 45 min programy nebo jen 30 minut.\n9 lidí z 10 mají neskutečně křivé nohy a spadlé klenby tedy vbočené kotníky dovnitř. Pozoruji lidi všude, když chodí, sedí nebo běhají. Až se mi z toho kroutí mé nohy . Co to znamená? Nefunkční vnitřní stabilizační systém, nefunkční břicho, bolavá záda a další věci s tím spojené. Ale nechci spasit svět, je potřeba se dostat na místa, kde to lidi řešit chtějí. A v restauraci to asi nebude . Kdo chodil na mě do Radlic a viděl ten obraz co jsem dostala na rozloučenou, si domyslí, jak moc pravdivý je obraz o líných Britech .\nObraz visí v Radlicích ve velkém sále .\nTak to jen taková má vize do budoucna?\nBude to už měsíc, co nepředcvičuji a ani moc necvičím. Kondici si udržuji tak, že se 2-3x do týdne protáhnu a udělám kliky a zaktivuji břišní svaly. Celkem se nadřu v práci a když mám ranní, tak od 10-12,30h uklízím, vytírám, nosím zboží po schodech do skladu, no dost se zapotím. Jezdím do a z práce na kole dohromady 1 hodinu a jedu svižně.\nPráce má také své stinné stránky. Bolí mě ruce.\nMyji nádobí v rukavicích, tedy spíš je dávám do stojanů a do myčky (taky občas něco opláchnu) a aby mi talíře nevyklouzly, tak je musím svírat prstama, také když drhnu zapékací misky, tak někdy musím přitlačit. Bolí mě klouby na prstech a zápěstí. V noci nebo když jedu na kole, tak mi ruce brní a jakoby se nedokrvovaly, takže s nimi pořád kroutím a rozcvičuji je. Tak jím poctivě zelené (3x denně 2 polévkové lžíce ječmene a k tomu cca 30 chlorell, protože vím, že si s tím tělo musí poradit, tak ať má z čeho brát. Také jsem trochu pohubla, trocha svalů ubylo a kalhoty mi padají. Jím pravidelně a mezi jídly se nedojídám a nemlsám.\nTakže priorita č. 1 je práce a angličtina. Ve fitkách, kde mám podaný nesčetné množství žádostí mě zatím nechtějí.\nV centru je jedna škola, kam se chodí lidi učit jazyk zadarmo a můžu chodit každý den. Měla bych začít od srpna. A od srpna začíná další, kterou mám 10 minut od bydliště. Takže to mohu kombinovat. No a podle toho se bude odvíjet fitko, kam budu chodit, protože je potřeba si udělat kontakty přímo v místě dění .\nHodně lidí mi píše, jak jsem odvážná. Určitě ano, ale těch lidí je tady spousta. I žen v mém věku a já jsem jen jedna z nich. Je potřeba se uvolnit, zhluboka dýchat a nechat věci a věřit, ať se dějí . Všichni češi, co jsou tady, jsou z Moravy, ale nikdo z Prahy. Jó v Praze se žije blaze .\nPokud vás něco zajímá, něco byste potřebovali nebo prostě jen tak, napište , budu ráda.\nTady jsou na zdejší poměry vedra, kolem 20-25° .\nNa baráku máme kocourka , jmenuje se Frajer a bude nám tu chytat myši:)\nTak už to budou 3 měsíce, kdy jsem vyrazila do světa a musím říct, že se mi to pěkně skládá:)\nTo jsou ty záměry, které člověk má a když je v klidu, věří sám v sebe, nelpí na výsledku a nic neočekává, tak se to prostě stane. Mívala jsem tyto záměry, které se plnily, než jsem si je zablokovala přílišným chtěním a lpěním. První úkol zde byl, uvolnit se, otevři se a dýchej !\nCelý srpen se celkem nic nedělo. Stále pracuji ve stejné restauraci, kde se mi moc líbí a náležitě jsem se zrealizovala\nv uklízení, mytí, pletí, stříhání rostlin a všeho možného . Jó to mě baví, vážně .\nSedím si v KP (kitchen porter místnost) a chvíli nemám co dělat. I kdyby mě Ayten (manažerka a majitelka) viděla, nevadí, protože jsem všechno vydrhla a dala si záležet, nahoře, dole, prostě všude. Takhle jim to nikdo nikdy nevydrhne, protože nikdo není tak gumový, aby se dostal tam, kam já. Tak tedy sedím a mám pocit, jako bych tam byla vždycky, jakoby se čas zastavil, jako bych neměla žádnou minulost, jakoby všechno splynulo v jeden obrovsky známý pocit, vjem, prostě jako bych nikdy nic jiného nebyla, neznala. Pocit, který důvěrně znám snad 1000 let.\nNež jsem odjela sem do Anglie, všem (ale hlavně sobě) jsem říkala :"já přeci nejedu do Anglie uklízet"! V každém fitku tady hledají trenéry a cvičitelky. A to je pravda. Těch nabídek jsou každý den desítky. Poctivě odepisuji a registruji se, vyplňuji dlouhé dotazníky, posílám CV a certifikáty. Nic. Dělám nekvalifikovanou práci za stejné peníze jako lidi, kteří sotva dokončili základní vzdělání. Náplní jejich volného času je sledování televize a videí, hraní stupidních her nebo kouření trávy. Celou dobu, co jsem na volné noze a to je téměř 30 let na sobě pracuji, vzdělávám se, učím se nové věci. ten rozdíl je obrovský.\nAle zde momentálně není žádný.\nTohle uvědomění jsem musela opustit, abych byla "volná". Proto se mi čas jakoby zastavil a já vnímám jen prázdno a samu sebe. Uvolnit se, otevřít se, svobodně dýchat. Tak na tom pracuji a užívám si to.\nMěla jsem dost volna na různé výlety po okolí a také jsme se vydali s českými přáteli do hor. Počasí je sice nestálé, ale už si pomalu zvykám.\nUž jsem se také přihlásila u svého Practis Doctor, dostala pozvánku na mamograf a podala si inzerát do Gumtree - konverzace za pomoc se cvičením. Pár mužů si to spletlo se seznamkou, ale vše se to krásně vyselektovalo . Také se mi přihlásil jakýsi Sam, ze kterého se vyklubala žena-manažerka Community centre ve Waley Range tady poblíž a navázaly jsme přátelskou spolupráci na bázi cvičení jógy a pilates pro děti a dospělé . Docházím do centra skoro každou volnou chvíli, pomáhám s různými provozními záležitostmi, hraji si s dětmi a zvykáme si na sebe. Jsem vlastně volunteer. A to jsem chtěla. Také Suzanne je fajn native English žena, která se zajímá o cvičení a výživu. Záměr byl dostat se do prostředí, kde se hovoří jen anglicky a to se podařilo .\nSam(ara) a její bratr Anwar jsou tak přátelští, přímí a přirození, Sam navíc s krásnou angličtinou. Jsou mi tak blízcí. Jsou to muslimové, kteří v Manchesteru žijí od narození. Všichni mají 3-5 dětí, hlavně holky. Hlavou se mi honí, že se opravdu rozmnožují exponencionálně. Nelíbí se mi, co si o nich myslím, snažím se to změnit, zatím mi to nejde. Ale nemůžu si pomoci, všechny ty zahalené ženy, íránští muži a další barevní lidé, když jsem vedle nich a mluvím s nimi, tak jsou úplně obyčejní jako já, jako Barča od vedle a hle, tahle se furt směje jako Božka .\nTaké mi už začala škola, kam chodím 2x týdně večer. Mám často pocit, že mi to vůbec nejde, ale není prostě možné aby to ovoce nepřineslo . Ale jo, dá se říct, že už se všude domluvím s krásným českým přízvukem. Často ale netuším, o čem se ti angličané spolu baví, když poslouchám rozhovor .\nTaké jsem si koupila členství v The Gym Fallowfield, které je cestou do práce a byla jsem na pár lekcích cvičení, ale moc mi to neuchvátilo. Všechny lekce vedli muži a bylo to spíše kondičně zaměřené a někdy jsem se modlila, aby to už skončilo . Nechci pomlouvat, nikdo není dokonalý, ale všichni měli nějaké fyzické nedostatky (většinou šlo o jejich křivé nohy) a ne vždy to bylo profesionální. Ale to je asi všude.\nAle abych pravdu řekla, moc cvičit nechodím. Byla jsem asi na 7 lekcích, abych to otestovala. Také jsem byla na jednom pohovoru na lektorku skupinových lekcí, ale neozvali se. Popravdě, je mi to jedno, protože vím, že ten správný čas přijde , pokud přijít má. A taky proto, že cítím, že mi ta pauza prospívá .\nNa kole jezdím do práce každý den ať je jakékoliv počasí a myslím, že byste se popukali smíchy, kdybyste viděli mé oblečení do deště na kolo. Netopír hadr . Jednou jsem jela v noci domů, jezdím takhle běžně, když v práci skončím kolem 23h a projíždím kolem hloučku mladých děvčat a najednou vřískot jedné z nich. Domnívám se, že se mě polekala .\nČasto se při jízdě v dešti směju, jaký jsem blázen, když mám úplně mokrý obličej a všude mi kape. Jsem šťastná, že se mám kde usušit a ohřát .\nJsem fascinovaná některými borci na kole, kteří jedou bez držení a za jízdy píší esemesku:)\nCelé 3 měsíce jsem nebyla u kadeřnice, jen mi Líba, moje česká, stejně mladá, kamarádka, která je tu stejně dlouho jako já, jen bydlí a pracuje jinde, přibarví odrosty. Cítím se dobře s delšími vlasy a cítím se stejně jako já, když jsem byla malá, asi 11 letá holka v kostkované košili, která měla taky tak delší vlasy. Mám to před očima.\nPíši si deník. Nejdřív jsem zapisovala, co jsem dělala od-do, ale pak jsem si řekla, že mě spíše budou, až to budu někdy číst, zajímat pocity:) Možná i vás?\nTeď, když si to po sobě čtu (bohužel vám čtenářům jsem opravdu nenapsala vše, to je příliš intimní:), je mi jasné, že štěstí a spokojenost přichází, když se zbavujeme lpění, nároků na druhé a užíváme si i špatného počasí. Nikdo mi nemusí závidět, jaký odvážný počin jsem udělala, protože vím, že mnoho lidí s tím bojuje a já jsem neskonale vděčná, že přicházím na ten SMYSL toho všeho. Člověk nemusí dělat tak radikální kroky, aby na to přišel, ale je fakt, že známé prostředí, zažrané zvyky brání tomuto přechodu a změnám. Také rodina je velký závazek. A já jsem jí "opustila". Už jsem tady zabydlená, všechno funguje. Pracuji s myšlenkou nebát se o to všechno přijít a přijmout další změny, které mi život přinese, pokud přinese:) Vnímám ten obrovský rozdíl, když žijete ve velkoměstě a když přijedete na venkov. Nadechnout se svěžího vzduchu a fyzické cvičení vyměnit za kydání hnoje a sekání trávy nebo dřeva. Tak s tím si má hlava pohrává .\nJsem neskonale vděčná Líbě, že mi dala inspiraci koupit si kolo a uvolnit se, že iniciovala mnoho výletů, na které budu do smrti vzpomínat (to když jsme celou noc chodili ztraceni po hřebenech Peak District a k ránu inkognito přespali v předsíni jednoho penzionu). Líba je spolubojovník a opravdový přítel, někdy až s příliš velkým srdcem .\nNevydělávám žádné velké peníze, ale na bydlení a to málo jídla, co sním, mi to stačí. Jak už jsem psala, v restauraci dostávám jídlo za směnu. Už jsem ochutnala skoro všechno a tak trochu mě ty pizzy lezou ušima, i když některé jsou opravdu originální a výborné . Něco málo ušetřím, ale plánujeme s Evčou a Vaškem výlet do Londýna, tak se rozšoupneme .\nUž se těším na svou plánovanou 14ti denní dovolenou. Do Prahy pojedeme autem! s mou kamarádkou z Prahy Klárou Skuhravou, se kterou jsem byla minulý rok na Mallorce. Ona iniciuje výlety po horách ve Skotsku a jinde po světě (JUST WALKIT). Čeká mě víkendové cvičení na Měříně, které mám naplánované už rok, moc se těším, že se uvidím s mnoha kamarádkami a to bude jízda! Pak si oběhnu doktory (ulomil se mi přední zub....kdo ví, co to znamená?) a kadeřnici, vypiju spousty káv a vína s kamarádkami, zajdu si zacvičit do Radlic na Renatu, která převzala mé lekce a moc si to všechno užiju !!!!\nMám ještě jednu akci, kterou jsem naplánovala dřív, Pilates festival, kde jako lektorka budu vést lekci pilates. Bude to lekce, kterou si tady praktikuji sama pro svou udržovačku kondice. A v neděli 10.11. odlétáme, jak už jsem psala, s Evčou a Vaškem na 3 dny do Londýna a já se pak vracím autobusem do Manchesteru.\nRáda se s vámi potkám, pokud to vyjde a pokud o to stojíte, ozvěte se mi.\nPřeji vám perfektní podzim, který přináší podzimní skvělá jídla a babí náladu .\nSamozřejmě, že zelené tady mám, posílají mi je (i s čokoládou) v balíku, bez nich jako bych nebyla ! Mám přesně vymezené množství ječmene a chlorelly. 1 krabici ječmene a 1 krabici chlorelly sním za 3 týdny, takže každých 6 neděl dostávám balík z Česka .\nP.S. A vánoce už tady začaly!\nJízda na kole mě moc baví a dostaneme se až do Národních parků Pick District a Lake District:)\nDole je Media City v Machesteru a Manchesterské Muzeum.\nSedím zde ve svém skromném pokoji a těším se na svou terapii psaním. Nemám pocit stesku, odloučení, samoty, ale pocit, že je vše, jak má být .\nKdyž tak koukám na složený balíček svých cvičebních dresů, které jsem již několik měsíců nepoužila, uvědomila jsem si, že vlastně dělám pořád věci, které mě baví, akorát jiné a jinde. Snažím se vnímat pocit, jestli je mi to líto, že nepředcvičuji. Možná malinko, ale dokud nebudu schopná se kvalitně domluvit s personálem na všech těch věcech, co je potřeba, mám smůlu .\nAle já stejně v hlouby duše vím, že ještě není ten správný čas a že mi ta pauza prospívá.\nKondici si udržuji doma 2-3x týdně cvičím jógu a dělám kliky. U toho dávám nahlas anglické povely, jako bych předcvičovala, takže zabiji dvě mouchy jednou ranou:)\nZápisky z deníčku 18.10.\nStále docházím do Community centra. Pomáhám s dětmi a formou hraní na zvířátka s nimi 10 minut cvičím. Moc mi to nejde a nebaví, ale je to pro mě škola zkušeností. Taky 1x týdně cvičím jogalates pro ženy. Vůbec holkám nerozumím, když se baví mezi sebou. Někdy jsem zoufalá. Dělám co můžu. Učím se, chodím mezi lidi, dokonce jsem se odstěhovala do Anglie. Víc už udělat nemohu. A buď se to zlomí nebo ne. To, že to jednou pustím a uvolním se, neznamená, že to tak i zůstane. Staré, zajeté programy, které mě sráží, se vrací a když nejsem vědomá, udeří. Takže trpělivě znovu od začátku, tak jako angličtina. Najít si v tom potěšení a najít humor v neúspěších. A když se něco podaří, neposrat se z ega. Můj úkol tady na zemi je být šťastná a spokojená:)\nPřed vánoci jsme dělali ve škole test. Něco mezi matematikou a IQ, Bylo to jednoduchý, šlo jen o to, jestli pochopíme\nz psaného textu zadání. Když jsem to měla hotové, jen jsem tak seděla, koukala do prázdna a rozlil se mi po těle a duši takový zvláštní klid. Klid z toho, že jsem prostě věděla, že to půjde. Ááách, ten pocit chci častěji:)\nTy pocity, jestli jsem se už v angličtině posunula nebo ne, jsou u mě různé. Často se střídají, někdy mám opravdu pocit zoufalství, ale pak na chvilku vyleze sluníčko a ze mě vypadne něco, co bych sama nečekala. Ale já už jsem to přestala hodnotit, jen se tím stresuji.\nVánoční párty u nás ve škole Greenhays\nNaštěstí mám práci, stále ve stejné restauraci, která mě baví. Pomalinku tam navazuji přátelské vztahy ( mě to vždycky trvá trochu déle) a vnímám, že jsem měla štěstí a věřila své intuici, když jsem se rozhodovala na začátku, kterou ze dvou restaurací zvolit. Moje kamarádka zde má již třetí práci, protože byl vždy někde nějaký zádrhel.\nV každé práci, ať už to je tvoření nebo jednotvárná práce , si najdu to své. Když jsem dělala po vyučení šičku, pak předcvičovala nebo teď, když uklízím nebo myji nádobí.\nS Charlotte a Naomi v práci u oběda\nA štěstí taky na školu, do které chodím. Od spolužáků se dozvídám, jak těžké je se na tuto školu dostat, protože zájemců je víc, než mohou přijmout.\nA vlastně taky na bydlení jsem měla štěstí. I když je Moss Side černá čtvrť, nikdo tady s nikým nemá problém. A kluci na share house jsou úplně v pohodě. Co to znamená? Jsou tišší, nedělaj bordel, respektují, že ve společných prostorách se nekouří a chodí ven, mohu si v klidu na záchodě sednout na prkýnko, protože se udržuje čisté, když někdo s něčím potřebuje pomoci, tak se může na druhé spolehnout. Také jsem zde našla spřízněnou duši, které se můžu vypovídat:)\nNo nejsem dítě štěstěny?\nPořád jezdím na kole i když je zima a prší. Když je kolem 8-10 stupňů, tak je to paráda. Horší je, když je teplota kolem 2 st., to už je znát, ale vždycky se jízdou zahřeji. Komplikovanější je to s oblečením. Tolik vrstev na sebe dostat, pak zase ze sebe, uskladnit, uzamknout, přikrýt kolo, pak zas odkrýt, odemknout, mezitím zmoknu, protože musím mokrou plachtu dát do batohu, batoh si musím dát nejdřív na záda než si dám pláštěnku, nejdřív pláštěnka potom helma, protože přes helmu pláštěnku nedostanu...to už si žádá téměř logistické dovednosti . Ale jízdu si užívám:) Když jedu nocí domů, prší a svítí lampy, kapky deště se odráží a asociují mi vánoce v dětství, když padá sníh a vy se díváte proti lampě, to ticho...úplně to vidím.\nMinule jsem psala, jak moc se těším na dovolenou do Prahy. Opravdu jsem si to užila se vším všudy. Jak snadné a rychlé bylo zaplout do starých kolejí a to doslova . Bylo to úžasné setkání téměř všech lidí, které mám ráda. Užila jsem si cvičení na Měříně, v Radlicích, i jako lektorka na Pilates festivalu a s radostí zjistila, že se nic nezměnilo. A také jsem si uvědomila svůj dvojí život. V Praze jsem jedna Katka a tady v Manchesteru zase druhá Katka. Vevnitř jsem stále stejná, ale žiji dva odlišné životy. Mé ego se ze začátku ozývalo, jsi NĚKDO a všichni by se měli posadit na zadek. Kdepak! To už jsem dávno opustila. Prostě skončila jedna etapa mého života a začala jiná. Tak to vnímám teď a není mi to líto, protože mi to prospělo a jsem spokojená.\nV začátcích se ten můj spratek-ego ozýval často\nZ Prahy jsem si přivezla ještě pár kousků oblečení, o kterých jsem si myslela, že se budou hodit. Teď mám skříň přeplněnou a zjišťuji, že to potřeba nebylo. Tak jako ten balíček cvičebních úborů, na který koukám a doufám, že neztrouchniví.\nUž podruhé jsem byla nastydlá. Poprvé to byl hlavně kašel, ale za 14 dnů bylo po všem. Po druhé to byla opravdu velká rýma, kdy mi teklo z očí a z nosu od rána do večera. Šestý den už bylo vše v normálu. Vnímám to tak, že i když tělo bojuje, zelenými ho podpořím a hlavně ho nevyčerpám, protože když je tělo ve zvýšené zátěži a to je jedno, jestli je to sport nebo nemoc, spotřebuje o mnoho víc vitamínů, minerálů a dalších látek, které, když mu nedáme z venku, tak si je vezme zevnitř a tím tělo postupně vyčerpává. Mnoho lidí ve středním věku začínají pociťovat zpomalené trávení a už ne tak v kondici. A to souvisí s dostatečným příjmem důležitých živin jako jsou aminokyseliny, minerály, vitamíny, antioxidanty a další. Pro mě jsou zelené tím nejčistším, nejjednodušším, nejkomplexnějším a nejvstřebatelnějším způsobem, jak je tělu dodat:)...bože a teď to zkus říct anglicky!...jo, už to umím .\nZápiek z deníčku 12.10.\nVčera jsem v práci byla přejedená. Kuchaři mi tam dávají na umytí zbytky tiramitsu a zmrzlin, protože vědí, že to mám ráda. Občas tam přistane nějaké špatně objednané jídlo. Takže jsem si jídlo, které jsem dostala k večeři vzala domů. Nejjednodušší je vzít si pizzu, kterou teď snídám. Půlka zbyla, tak ji za trest budu i obědvat:) Říkám tomu pizza day.\nNěkde na FCB ve skupině zelených potravin jsem četla titulek "hoď tam trochu chemie a bude to dobré"! Když jsem byla v Praze, oběhala jsem si doktory. Šla jsem k obvodnímu s karpálním tunelem, se kterým tady mám od začátku problém. Ano, uvolňuji flexory a extensory na ruce, masíruji zádové a prsní svaly tenisákem, ale nic. Napsal mi nějakou chemii na uvolnění svalů a doporučil na noc ortézu. Tak se stalo. A zabralo to. V noci se už nebudím bolestí a brněním a ani přes den mi to netrápí. Jen mám malinko necitlivý bříška ukazováku a prostředníku. Mí čeští přátelé Líba a Vlasta mají ten samý problém, dělají stejnou práci. Asi jim tady vykoupíme ortézy!\nTak přátelé! Na zdraví!\nChci vám popřát krásné a pohodové svátky,\nhodně zdraví, štěstí, lásky a všeho co si přejete,\nhodně zelených potravin, protože těch není nikdy dost\na skvělý Nový rok 2020\na budu se těšit na shledanou třeba na cvičení u moře nebo na víkendovém cvičení\nodkaz na cvičení najdete ZDE.\nP.S. Pokud jste dočetli až sem, tak vám posílám ještě pár střípků:)\n"No to je fakt dobrý"...spletla jsem si dny. Myslela jsem si, že je středa a tak jedu do práce o půl hodiny dřív a čistím lapač tuku. (je to ta nejsmrradlavější a nejpotupnější práce, jakou jsem zažila, ale mě to nevadí, dělali to tady všichni). Pak si uvědomím , že je úterý! Bože! Proč asi? Protože si v hlavě něco řeším! Mám blbou náladu a říkám si : "Fake it till you make it" a tak se snažím. Večer ve škole náme párty. Skoro nikdo neochutbal mého vánočního kubu. No nic, za trest to budu jíst dlouho. Píšu si hodně s Gulem, je na čase vlítnout na anglickou konverzaci:)\nNáhodou jsem přišla na to, že má dnes Vašek narozeniny. Nakupuji, cvičím, jím. Večer jedu na Open day do Comunity centra. Zase nikomu nerozumím. Pak škola, tam už je to lepší. Večer něco poslouchám a píšu si s Gulem. Zjistila jsem, že je pakistánec. Ach bože, kam se to řítím:)\nUčím se, učím!\nVlasy rostou a rostou a tak je nechám růst:)\nPobyt na Měříně jsem si opravdu užila:) Holky moje:)\nNa nový rok jsem se probudila a věděla, že musím udělat změnu. Rozhodla jsem se začít pravidelně navštěvovat skupinové lekce, nanovo rozproudit svou vášeň pro předcvičování, utvářet si kontakty a známé pro budování mé cvičitelské kariéry.\nPráce v Community centru s dětmi mě moc nenaplňovala a já si řekla, že nechci dělat nic, co mi nepřinese uspokojení. A tak se stalo.\nZápis z deníčku 7.1.20\nTak jsem dnes byla poprvé v Leisure Centru Moss side, kde bydlím. Od 10-11 h na Step aerobiku. Šla jsem chodbou a tipovala, která z nich bude cvičitelka. "Že by tahle? Nebo tahle?...no nic moc". Přepážkou vchází, tedy spíše se vleče paní v letech a veze na kolečkách reprobednu. "že by tato paní?" Bingo! V ledovém sále zapojí svou aparaturu (aparatura není v sále???) a připraví si step. Je tam asi 20 černých a míšených děvčat a paní, 3 bělošky a jedna šikmoočka. A já. Začínáme. Bez představení. Čekáme na 1. dobu (no snad to nebude často, pomyslím si). Nakonec to byla slušná lekce, asi tak za dvě:)\nPo skončení jsem šla cvičitelce poděkovat. Musela jsem se hodně přemlouvat, ale v rámci překonávání konfortních zón, jsem šla. Dodělávám si kliky a doprotáhnu se (kdo mě zná, ví, že se protahuji až do provazu). Děvčata pokukují. No přeci jen jsem výjmečná, že? Ách mé ego!\nVařím si oběd a pak jdu na soukromou lekci s Nailou u ní doma. Rychle to uteče a honem do školy. Dnes mám pocit, že se snad nikdy nenaučím mluvit. Do prdele! Don´t give up:)\nJedu cvičit do East Manchesteru. Jóga celkem ujde, jen se trochu nudím.. Jsou tam samé starší paní (no, já jsem možná pro někoho taky starší, ale tyhle jsou zaručeně starší:). Pak jsem doplatila ještě jednu lekci - Circuit 50+. Fajn, to je přesně pro mě! Čekám a z ochozu vidím na recepci nějaké starší lidi o holi. "Snad nejdou na kruháč?" bleskne mi hlavou. Pak si to krásně napochodují i s holema do sálu a já se v duchu popadám smíchy za břicho. A tak si to tam s nimi užiju:) Tak na tyhle lekce se už opravdu nevrátím:)\nJedu do Hugh Centra na Shamillu. Power pump. Lekce nestála za nic, ani jsem se nespotila. Dávala povely, ale přitom se pořád dívala do země (to tedy nepochopím). Ani jednou se na nikoho nepodívala, natož opravila. Nesmyslné cviky a nesmyslná metodika. A nakonec zmizí z lekce jako duch. No nic, budu hledat dál:)\nRestaurace jsou poloprázdné, havaj:)\nPlánuji dovolenou, kupuji letenky, návštěvu Evči sem do Anglie a těším se. Dny ubíhají.\nTrochu jsem zvolnila. Už už nechci mluvit anglicky (teda chci, ale dávám tomu volný průběh, dělám co můžu:), už už se vidím předcvičovat...už už. Ne! Jsem tady, spokojená, někdy ne, není kam spěchat Často teď mívám pocity spokojenosti, že jsem se odpoutala od minulosti v tom smyslu, že jsem přestala řešit některé věci a pustila je.\nUčím se přijímat věci a situace, které přichází. Procítila jsem, že některé hodně nepříjemné situace prostě přijmu a nebudu proti nim bojovat. Napadlo mě, když věřící mají Svaté přijímání, jestli to není totéž? Koneckonců, je to jedno:) Pocítila jsem soucit, nepamatuji se, že bych pocítila někdy soucit, aniž bych někoho, kdo mi ubližuje, odsoudila. Když jsem si toto všechno uvědomila, usoudila jsem, že je to moudrost a musela se smát. Může tohle všechno někdo u mě ocenit? Jó ocenění! To je také téma, nad kterým jsem se dřív hodně navztekala. Že mě nikdo za to, jak jsem ve všem byla dobrá, neocení. Práce, domácnost a vše, co každá ženská nebo i muž dokáže zvládnout. Je to nesmysl. To moje ego potřebuje ocenění! Pak se tvářim skromně, že? Bože!\nKamarád mě seznámil s Paulem, učitelem angličtiny, buddhistickým dobrovolníkem a tak se na pozvání vydávám do Budhistického Templu, asi 1 hodinu na kole, ale já jedu asi 1,5 h, protože já dokáži zabloudit i s navigací na cestě, kterou znám:) Děvčata a chlapci, buďte v klidu, Paul je velice zvláštní. Je zrychlený, těkavý, nevyrovnaný. Stále mu vlaje nudle u nosu a občas se po jídle někam ztratí a jde se vyblít, protože má problém se žaludkem.\nNo nic. V Templu je slavnost. Byli jsme v sále, meditovali, chodili se svíčkama dokola a všechny thajky byly na mě moc milé:) Pak jsme obědvaly thajské dobroty a povídali jsme si. Dobrá příležitost pro konverzaci.\nV práci se trochu vztekám, že kuchaři a další po sobě neuklízejí. Když jsem si chtěla stěžovat, zastavila jsem se a sama si odpovídám : "A na co tady jsi jako KP? Přece proto, abys to dělala Ty!" A tak se usmívám a jdu to uklidit:) Dělám spousty věcí navíc a nic za to neočekávám.\nVážně nic? Nechceš být oceněná? Ne? To Tě jen baví?\nProč Tě teda nebaví uklízet na baráku, který to taky potřebuje? Že by peníze? Podívej se pravdě do očí! Nemá smysl si nic nalhávat, že?\nJo nevíš? Neříkej nevíš, když to víš!\n"Asi ty peníze!"..."Jo i to ocenění by se mi líbilo:)"...btw nic neočekávej!\nJsou 4 hodiny ráno a nemohu spát. Asi tak v 5,30 vstanu a udělám si tu báječnou snídani. Úžasný bílý hustý jogurt s musli a úplně zralým banánem (tady si je opravdu užívám, protože doma je Evčaje snědla dřív, než stačily uzrát). Mám jich tady pořád několik a postupně dozrávají. Tolik banánů jako tady jsem v životě nesnědla.. A rozinky. Ty mám taky v zásobě, místo cukrovinek. Pak tady mám rozinky v čokoládě z Prahy. Tolik rozinek jsem v životě nesnědla. A to všechno pak zaleju kafíčkem s double cream:)\nJasně, jezdím do práce na kole a to i v orkánu a dešti, který tady řádil. Kolikrát jsem musela šlapat ve stoje, abych to ušlapala. "Nic mě nezastaví!" směju se větru do ksichtu a šlápnu na to!\nA tak dostávám lekci. Píchnu kolo jednou. Dvakrát, třikrát. Jednou mě zradí brzdy a já neubrzdím mírnou srážku s autem. Nic vážného, jen natlučené koleno, přední kolo do osmy, rozbitý zvonek. Když si dám kolo a brzdy seřídit, cestou domů pro změnu "šlápnu na brzdy", abych se vyhnula klukovi, který mi tam vlítnul a já přepadávám přes řidítka. A tak si to všechno s pokorou uvědomuji, už se větru nevysmívám, že mě nezastaví a dávám si větší pozor. Od té doby už jsem nepíchla:)\nJsem spokojená a nevadí mi, když tady koukám na ten svůj bordýlek v pokojíčku. Víc věcí už nechci. Věci z minulosti? Netoužím po nich. Jediné, čeho je mi trochu líto, kolik jsem toho dřív načetla knih, románů. Je fakt, že se posledních 10 let pořád učím. No a teď se zrovna učím anglicky?)\nJe večer, po škole, učím se a hlavu už mám přeplněnou. Začala jsem zas sledovat hodiny a dny a vracím se do starých kolejí. Je potřeba se vrátit na začátek. Chjo! Pořád se mi honí hlavou nějaké myšlenky o 106! Máme na baráku kocoura. Vykadí se v obýváku. Tak jsem to uklidila a nadávám. Pak zas pro změnu řeším svoje hovna, protože mi nejdou spláchnout. Tuhle jsem tam musela jedno nechat, protože jsem už musela jít. A najednou mi to dojde! Přestaň už řešit hovna! Dokud mi ty nesmysly v hlavě poběží, budu prostě řešit hovna! A tak se zas vracím na začátek cesty. Pustím to. Vždyť stejně jednou zemřu a co z toho, že tady řeším hovna:)\n"Opravdu chceš jít dnes cvičit na Shamillu?" ptám se sama sebe? Jó Shamilla. Vleče se jak kus hadru, nohy těžké, záda zhrbená, tělo se kymácí. A přitom je to pěkná ženská, asi tak 48 let. Nepokorně cvičím podle sebe a do rytmu. Stejně se na nikoho nedívá. Co na tom, že jdu jiným rytmem než ostatní.\nJaké překvapení, když je to jiná Shamilla! Výborně, mám radost! Konečně někdo, kdo slyší hudbu a cvičení má hlavu a patu:) Má trochu zvláštní "masku" a mě by zajímalo, co je pod ní. V každém případě jsem si zabukovala další lekci.\nDalší cvičitelka. Carrie. Jó Carrie. Cvičí jógu. Nic moc. Dám jí ještě jednu šanci:) Je taková kostnatá a mám pocit, že často neví, co má cvičit. Že by tréma?\nNo nejsem moc nadšená z cvičitelek. Taky jsem byla párkrát na Bodypumpu Les Milss. Všechny lekce jsou hlavně o činkách a zvedání tyče nad hlavu. Abych pravdu řekla, moc mi to nevyhovuje, protože i když si hlídám techniku, mám z toho stažené horní trapézy.\nMoje cesty na kole mi pomáhají čistit hlavu a uvědomovat si věci. Vím, že když se směju a mám dobrou náladu bez důvodu, tak jsem tam, kde mám být. Prostě jen být. Nejlepší je, když si uvědomím nebo spíš neuvědomím, že mám minulost. Právě když si uvědomím, co jsem byla a co jsem měla, najednou cícím "zodpovědnost", najednou se leknu a strachuji se. Ale proč? Pak mi napadají věci, jak by mohl vypadat můj život a co bych si mohla přát. Co takhle horská chata a život v přírodě. Teď už vím, že mohu dělat jakoukoliv práci, být kdekoliv a být šťastná. Teď cítím, že musím jít dál. Víc věci měnit.\nJedu takhle na kole a najednou si představuji, že jsem prožila úžasný večer. A ta představa byla minulý večer. Už se to stalo. Co vyvolalo pocit štěstí? Všechny zážitky jsou přece minulostí a my se v současnosti cítíme díky tomu šťastní. Proč nežít v přítomnosti a radovat se z toho, že se to vlastně může dít neustále? No a díky tomuto uvědomění, se cítím šťastná a spokojená. Děláme věci, které nás naplňují a z toho pak plyne dobrá nálada a pocity šťestí. Ale všechno je to už minulost. A z té minulosti čerpáme teď. Můžu tedy mít tu představu stále a radovat se pořád:) Ne?\nToto jsou postřehy ještě před tím, než mi vstoupil do života Joe Dispenza...ale o tom později.\nVšechno se tady pomalu zavírá k vůli Coronaviru. Restaurace, fitka...hranice. Takže asi budu bez práce? Jsem úplně klidná. Mám pocit, že bez práce nezůstanu a že se vše nějak vyvrbí. V Čechách jsou už všichni zavření doma, nosí roušky. Výlet do Maroka, který jsme plánovali, se zrušil a vše je ve hvězdách.\nBaví mě uklízet i Naily a Rhianny. Mají tak krásné housy a domácnosti. Vždycky jsem chtěla mít taky tak krásnou a moderní domácnost. kdybych to ale měla, asi bych se nevydala hledat sama sebe. Vše je jak má být.\nJsem dnes tak klidná. Bože, jak si to užívám. Úklid neřeším, jídlo neřeším, peníze neřeším, vztahy neřeším...jen mě zajímá, co je za těmi změnami, které na mě čekají. Je to jen na mě, jestli je uskutečním. nebo taky můžu shnít na sharehouse 9 Hartington street:)\nUž týden nepracuji. Bezčasí. Naprostá uvolněnost. Jezdíme s Líbou na kolech jako blázni a užíváme si to. Je naprosto originální počasí pro Manchester. Slunečno, slunečno, slunečno a 20°. Nikdo neví, jak dlouho to vydrží...počasí i lock down. Kupuji si opalovací lehátko a jojoba oil na opalování a jdu do představy, že ležím na pláží u moře:)\nA tak to jde týden za týdnem. Divím se, že klukům na baráku nehrábne, když jsou zavření doma. Od vlády dostáváme podporu 80 % z průměrného platu, takže peníze neřešíme:)\nAni vlasy neřeším, rostou.\nPátý týden volna. Dnes poprvé po 5 týdnech prší a je chladno. Uvědomila jsem si, že jsem si zde vytvořila úplně stejnou minulost. Tím, že mám víc volna se to víc prohloubilo. Nedělat změny, protože mám strach. Zabydlela jsem se tady v tom smrádečku. Zpohodlněla jsem.\nSíla mysli. Joe Dispenza.\nKoupila jsem si online kurz Síla mysli.\nRozhodnou se, opustit své staré já a přebrodit řeku změny. Vše o čem Joe povídá, mi dává smysl. Už jen tím, co jsem si všechno uvědomila a pustila naznačuje, že jsem na správné cestě.\nA tady je ten smysl toho všeho.\nKdyž jsem sem přijela, doufala jsem v tom všem zoufalství na začátku, že to nějaký smysl má. Má. Hledání sama sebe, své podstaty. proč jsem tady a co ještě mohu, ve zbytku života, udělat. Jak žít, aby to dávalo smysl.\nTo je ta krize středního věku! Ženám se nevyhýbá:)\nMohla bych tady, v tomto pokoji, zůstat, chodit do práce, učit se, šetřit peníze, abych si mohla užívat. Je to ale jen vnější svět radosti. Já už ale vím, že být šťastná a spokojená je vnitřní projev bez ohledu na vnější svět. A díky J. Dispenzovi vím, že ten pocit začíná změnou. Čím víc to vím, tím větší strach má moje tělo, že o to přijde a brání se. Proto se ráno probouzím s pocitem vířících myšlenek a ne a ne je ovládnout.\nVzpomínám na rána po pár týdnech v Anglii, kdy jsem se probouzela a vnímala ticho a klid.\nTéměř celý život jsem se vyhýbala meditaci. Sednout si a být v klidu? To radši půjdu něco dělat, abych zahnala hejno neodbytných myšlenek.\nInu, nastal čas.\nTolikrát jsem slyšela o kvantové fyzice, ale moc jsem to nechápala. Po půli kurzu už to naprosto chápu. Úžasné na tom je, že já se tou cestou již vydala, aniž bych věděla, jak kvantová fyzika funguje. To mě utvrzuje v tom, že informace k vám přijdou vždy v pravý čas. Buď je chcete vidět nebo ne. A teď jsem přidala právě meditace. Kdy jindy, když je teď tolik volna a já se nemusím omezovat časem.\nVím, že meditace už navždy zůstanou "v mém jídelníčku".\nZastavila jsem myšlenky. Zastavila jsem čas i prostor. A tvořím si budoucnost.\nMým záměrem v meditaci je uvolnit se, pustit strach, minulost, zbavit se emocí jako je hněv, zlost, závist, lpění, posuzování a další a další, otevřít srdce, přitáhnout si stejné duše jako je ta moje a být šťastná a spokojená.\nUž nechci mít strach, že umřu, že něčeho nedosáhnu, že nebudu šťastná nebo že o něco přijdu. Že už nic krásného neprožiju...to jsem si vždycky ve skrytu duše přála, nemít strach. Jen jsem nikdy nevěděla, jak to udělat, protože je součástí mě, každého z nás. Jsou to ty podvědomé programy, která se vždy spouští sami bez naší vůle. Takové ty hlasy : to si nezasloužíš...to nemůžeš přeci udělat...to nedokážeš...nejsi na to dost dobrý nebo vzdělaný atd. J. Dispenza to krásně vysvětluje na vědecké bázi, jak fyzicky tělo a mozek\nfunguje a vůbec jak funguje celý náš život. A právě přes meditace se z toho člověk může dostat.\nDostat se mimo prostor a čas, zapomenout na to kdo jsem a v této dimenzi kouzlit:)\nVzpomínáte, jak jsem se ve dvou případech v poslením roce dotlka toho neznámého "jako by se zastavil čas"? Jak to bylo úžasné a já to chtěla zas? Tak teď, když to trénuji každý den, už si to dokáži vytvořit téměř kdykoliv během dne. Díky za tu dovednost Joe!\nA vzpomínáte, jak jsem v jednom z prvních mailů psala, že tady nejsem nikdo? Tak teď se mi to hodí:)\nVzpomínáte jak jsem v jednom z předešlých mailů psala, že tady nejsem nikdo? Tak teď se mi to hodí:)\nPrvní meditace byly náročné a nebyla jsem spokojená. Myšlenky se pořád honí hlavou. Ale informace, že meditovat je stejná dovednost jako naučit se golf, tenis nebo cokoliv, mě uklidnila. Po 3 týdnech už si užívám prázdnotu a klid. Je to boží:) Už jsem si i užila pocit beze strachu a odevzdání se "do rukou božích".\nTak toto je cesta, po které teď kráčím.\nPokud vás to zajímá, můžete si poslechnout jeho přednášku ZDE.\nCelé ty dva měsíce si cvičím pro sebe jen jógu, trochu břicho z pilates a strečing. Tím, že necvičím naplno a díky meditacím, kdy mě programy jako je strach, obavy, zlost stahovaly, se mé tělo hodně uvolnilo. Cítím se opravdu výborně, žádné blokády, bedra se uvolnily a zlepšilo se mi zažívání. Začala jsem dělat dlouhé, třeba 5 minutové výdrže na jedné noze (strom, tanečník a pod.) a zjistila, že mám pak druhý den namožený zadek. Namožené svaly rozmasíruji tenisákem. Trochu mi zadek narostl a možná i stehna. Stehna z kola a zadek z jídla. Přeci jen tolik volna, odpočinku, buchty a koláče, které si tu pečeme se podepsaly:) Ale nebojte, některé věci změnit nechci, třeba jednoduché a prosté stravování:)\nZjistila jsem, že cvičení ve fitku mi vůbec neschází a že se tam už nevrátím. Aspoň pro teď.\nNikdy neříkej nikdy:)\nNepomýšlím na návrat.\nNěkdo může udělat změnu ve známém prostředí, kreré ho formovalo, ale já jsem se potřebovala právě od tohoto odpoutat, protože, podle mě, jsou ty vazby tak silné, že mě stahovaly zpět. Pocit neznáma a to říká i Joe D., k té proměně pomohou nejvíc. Ale není to podmínka.\nPočasí je neskutečné. Stále je tu krásně, občas výkyvy, ale právě teď je už několik dnů jasno a přes 25°. Už jsem krásně opálená, jak od moře:) Urazili jsme mnoho stovek kilometrů na kolech až do 30-40 i km od Manchesteru. Jezdíme podél kanálů a řeky Mersey, které se táhnou přes celou Anglii. Je tady mnoho dálkových stezek pro cyklisty, které vedou až kmoři směrem na Liverpool (až tam jsme se nedostali). Všechno je zelené a kvetoucí a já se těším na třešně, které jsem minulý rok nestihla, protože tady je třešňový ráj. Stromy třešní jsou všude v parcích, podél cest a třešní na nich jsou milióny:)\nKdyž zrovna nejedeme na celý den ven, tak ráno vstanu, udělám si ječmen a chlorellu, umyji si obličej, nachystám snídani a jdu meditovat asi 30-45 min. Po ní se nasnídám a při kafi se učím. Asi tak 2 hodiny. Pak obvykle cvičím asi 1 hodinu a někdy zakončím další meditací. Pak si udělám oběd a je najednou 15 h. Když je sucho a teplo, dopoledne necvičím, ale jedu na odpolední projížďku a cvičení s meditaci si udělám v přírodě. Pak vyřizuji různé telefony, maily, WhatsApy atd. Pak se zas učím nebo se snažím někomu zavolat a hovořit anglicky (třeba na Blabu). Celý večer "sjíždím" videa Síla mysli, kurz s Joe D. Je to nadabované, ale jsou tam i titulky, takže to pojímám jako film v aj. Pak to sjíždím poněkolikáté bez titulek a snažím se tomu porozumět.\nČas letí jako sběsilý. Je to jízda tohle volno! Tak tohle se mi móóóc líbí:)\nKdyž jsem do Anglie přijela, kvalita potravin se mi vůbec nelíbila. Teď to vidím trochu jinak. Oblíbila jsem si britské brambory, vejce a mléčné výrobky, konkrétně bílý jogurt, který jím opravdu s chutí. Také britská kuřata se mi zdají dobrá. Koupím celé, stehna upeču, prsa nakrájím a později si je udělám jako rizoto nebo "guláš" či "lečo". Ze zbytku uvařím polévku s rýží a zeleninou. Tý je tolik, že jí i rozdávám.\n...jestli bude další mail z Anglie? Tak to je ve hvězdách:)\nMožná, že jste četli předchozí mail K zeleným přibyly i barevné.\nChci jen zdůraznit, že ječmen s chlorellou jsou stále základ v jídelníčku, protože jsou naprosto komplexní a mají tolik unikátní vlastnosti, které barevné, tedy mrkev, řepa, borůvka, brusinka, nikdy nemohou nahradit.\nV této době a myslím že i v budoucnu budeme stále řešit pandemie a jiné, jsou tyto barevné pomocnou silou v dalších oblastech konkrétních obtíží. Je skvělé, když tyto superpotraviny vypěstujete na zahrádce nebo je koupíte od místních pěstitelů, ale někdo nemá tu možnost a chce rychlé řešení. Všechny produkty jsou v bio kvalitě, takže je s klidným svědomím můžete nabídnout i těm nejmenším. Nejen jako nápoj, ale také je můžete přidávat do jídel, pomazánek nebo smoothie. Můžete každý koupit v krabičce zvlášť za 1150,- nebo si pořídit mix všech druhů. Můžete je objednat v režimu 3+1, ale vždy musí být alespoň 1 produkt zelený. A protože zelené jsou základ, je dobré k 3+1, kde jsou jen zelené, přiobjednat navíc barevné:)\nPřeji vám překrásné léto a\npřeje zelená Katka\nVýletujeme a prostě si to užíváme:)\nJe to opravdu frajer. Myši tu opravdu nejsou:) Zato občas chytí sem tam nějakého švába:)\n© 2022 Blog-Kateřina Dobešová


Zámek Uherčice - Zříceniny.cz\nNedaleko Znojma se nachází zapadlý a nepříliš známý státní zámek Uherčice. Vskutku o něm příliš mnoho lidí neví a je to škoda, protože půvabný zámeček má rozhodně co nabídnout.\nStavba se rozprostírá na zelené louce a v obklopení stromů. Na první pohled působí zanedbaně a sešle. A sešlá vskutku je. Zámek si prožil mnohé a podle toho vypadá nejen zvenčí, ale i zevnitř. Polorozpadlé místnosti se postupně rekonstruují, nicméně nevšední zážitek si odnesete právě díky nim. V jiných hradech a zámcích postupujete striktně ohraničenými salonky a komnatami, kde musí být všechno tip ťop a bez poskvrnky. Zámek Uherčice vám naopak nabízí tajuplnou a chmurnou atmosféru zaprášených trámů, pavučin a popraskaných zdí.\nNež vejdete na nádvoří zámku, musíte projít jakousi letní zahrádkou. Pod stříškou z popínavých rostlin se ve tmě a prachu krčí nevyužité zahradní stolky a židle. Nádherný i skličující pohled! Když budete pokračovat dál směrem k nádvoří, budete mít po levé straně malé dřevěné boudičky, obrostlé břečťanem. V těch si můžete zakoupit drobné občerstvení, například něco osvěžujícího k pití. V parném letním dnu se taková příležitost neodmítá. Co si tu dále zakoupit musíte, jsou vstupenky na zámek.\nV nabídce jsou dva prohlídkové okruhy. Oba vám zaberou šedesát minut a stojí 70 Kč (lístek pro dospělého).\nPrvní prohlídkový okruh A lze vřele doporučit. Provede vás reprezentačními a společenskými prostory, elegantními salony i čarovným barokním divadélkem. Interiéry jsou zdobené krásnými nástěnnými malbami. A přitom je všechno tak staré, opuštěné a tesklivé, že se z toho až tají dech.\nDruhý okruh B vede nejstarší částí zámku, v níž zatím ještě neproběhly restaurátorské práce. V závěru prohlídky na vás čeká výšlap na věž a díky tomu také dech beroucí výhled na okolní krajinu.\nMožná jste zaregistrovali novou pohádku Jiřího Stracha Svatojánský věneček. Poprvé se vysílala na Vánoce 2015. Natáčelo se především v prostorách zámku Uherčice. Pokud tedy váháte, zda se na zámek vypravit, můžete si předtím pustit film a nechat se rozpadlým nádvořím okouzlit nejprve přes obrazovku.\nUherčice zámek Uherčice Znojmo


Pokud chcete, aby se při tisku List zobrazovala čísla stránek, můžete do záhlaví nebo zápatí stránek listu vložit čísla stránek. Čísla stránek, která vložíte, se na listu v normálním zobrazení nezobrazí – zobrazí se jenom v zobrazení rozložení stránky a na vytištěných stránkách.\nAplikace Excel otevře list v zobrazení Rozložení stránky. Toto zobrazení můžete zobrazit taky kliknutím na rozložení stránkyna stavovém řádku.\nPřidání čísel stránek do více listů\nDo více listů v sešitě lze čísla stránek vložit pomocí dialogového okna Vzhled stránky. Obsahuje-li například sešit dva dvoustránkové listy, bude první list obsahovat dvě stránky číslované 1 a 2. Druhý list bude obsahovat taky dvě stránky s čísly 1 a 2.\nTip: Pokud chcete přidat čísla stránek tak, aby na jednotlivých listech v sešitu navazovala, je potřeba změnit číslo, kterým číslování na každém listu začíná. Další informace naleznete v části Nastavení jiného čísla pro počáteční stránku.\nNa kartě rozložení stránky klikněte ve skupině Vzhled stránky na ikonu pro otevření dialogového okna vedle nastavení stránky.\nPokud chcete vložit čísla, klikněte na tlačítko Vložit číslo stránky .\nPokud chcete přidat celkový počet stránek, zadejte za & [stránka]mezeru, zadejte slovo následované mezerou a klikněte na tlačítko Vložit počet stránek .\nExcel se automaticky změní na zobrazení rozložení stránky.\nNa kartě záhlaví _AMP_ zápatí klikněte na záhlaví nebo zápatía vyberte požadovaný formát čísla stránky.\nČísla stránek záhlaví se zobrazí v horní části tištěné stránky a dole se zobrazí čísla stránek zápatí.\nAž budete hotovi, můžete zůstat v zobrazení rozložení stránky nebo můžete přepnout do normálního zobrazení kliknutím na normální na kartě zobrazení .\nPrvní tištěný list můžete nastavit tak, aby začínal jiným číslem než 1. To je užitečné, pokud existují další tištěné stránky, které budou před listem. Můžete třeba vytisknout dvojrozměrný dokument wordového dokumentu, který bude začínat na stránky 1 a 2, a váš excelový list pak začne na stránce 3.\nNa kartě Stránka zadejte do pole číslo první stránky požadované číslo pro první číslo stránky. Pokud třeba chcete, aby číslo první stránky bylo 3, zadejte číslo 3.\nPokud používáte formát čísla stránky, který počítá stránky celkem, třeba: Stránka 3 ze 7, budete muset provést úpravu na druhé číslo. Toto nastavení vám zajistí, že nebudete mít na něco podobném: Stránka 10 ze 7.\nV dialogu Vzhled stránkyklikněte na kartu záhlaví a zápatí a potom klikněte na vlastní záhlaví nebo Vlastní zápatí.\nPo _AMP_ stránky [stránka] z & [stránky]zadejte znaménko plus (+) a potom zadejte počet stránek, které předcházejí číslu prvního čísla stránky.\nPokud je třeba číslo první stránky například 3, bude potřeba zahrnout 2 stránky do celkového počtu stránek. Takže byste na konec zadali + 2 na konci: Stránka & [stránka] z & [stránky] + 2 a potom klikněte na OK.\nNa kartě rozložení stránky klikněte na Vzhled stránkya potom na list.\nV části pořadí stránekvyberte požadované pořadí číslování stránek.\nNa kartě rozložení stránky klikněte na Vzhled stránkya potom klikněte na záhlaví a zápatí.\nV části záhlaví nebo zápatívyberte (žádný).\nMožná budete muset posunout zobrazení na začátek seznamu na najít (žádný) .\nNa kartě rozložení klikněte v části Vzhled stránkyna záhlaví & zápatí.\nV místní nabídce záhlaví nebo zápatívyberte formát čísla stránky, který chcete přidat.\nFormáty záhlaví se zobrazí v horní části tištěné stránky a v dolní části jsou zobrazené.\nZobrazení čísel stránek se zobrazuje tak, že zobrazíte list v režimu náhledu. Na kartě rozložení klikněte v části Tiskna Náhled.\nPokud chcete přidat čísla stránek do více listů v sešitu najednou, vyberte požadované listy před kliknutím na záhlaví _AMP_ zápatí. Formát čísla stránky, který zvolíte, bude použit pro všechny vybrané listy.\nChcete-li vytvořit úplně vlastní záhlaví nebo zápatí s číslem stránky, klikněte na možnost přizpůsobit záhlaví nebo přizpůsobit zápatía postupujte podle pokynů.\nPřidejte čísla stránek v požadovaném formátu.\nKlikněte na přizpůsobit záhlaví nebo přizpůsobit zápatípodle toho, kde se čísla stránek zobrazují.\nVyhledejte kód čísla stránky & [Page]a kliknutím okamžitě za něj přesuňte kurzor do tohoto umístění.\nZadejte znaménko plus (+) a potom zadejte počet stránek, o které se má úvodní stránka posunout. Pokud chcete například začít na stránce 4, zvýšíte číslo první stránky o tři stránky, takže zadáte + 3. Kód se teď zobrazí jako & [stránka] + 3.\nV poli záhlaví nebo zápatí se zobrazí záhlaví nebo zápatí nové první stránky.\nPoznámka: Pokud chcete použít formát čísla stránky, který obsahuje celkový počet stránek, třeba na stránce 4 ze 7, ujistěte se, že jste navíc přidali znaménko plus (+) a číslo stránky na celkový kód stránky & [stránky].\nNa kartě list v části pořadí stránekvyberte požadované pořadí číslování stránek.\nV místní nabídce záhlaví nebo zápatívyberte (žádný).


Pátek 15. března (Aviles – Soto de Luiňa, 28 km)\nVstávám kolem půl osmé, noc byla teplá (asi 10°C) a jak jsem spal na kopci, ani nemám provlhlý spacák. Krátce po osmé vyrážím, je příjemně na šortky a mikinu. Cesta jde zezačátku hodně po asfaltu, pak přicházím na lesní cestu a místy i náročné stoupání. Kolem desáté přecházím historický most a prudkým stoupákem kolem opilcova sloupu s prázdnými lahvemi vstupuju do Soto del Barco. V kavárně si doplňuju vodu a pak scházím po historické silnici do údolí řeky Rio Nalón. Je to blízko jejího ústí a výška hladiny se mění s přílivem a odlivem, proto jsou loďky u břehu přivázány u vysokých mol. Dělám si čoko pauzu a pak mířím přes most táhlým stoupáním do Muros de Nalón. Hned na kraji má být vyhlášená hospoda pro poutníky Casa de Carmina, ale je zavřeno - asi ještě není jejich sezóna. Nevadí, o kus dál je supermarket, zůstanu tedy u studené stravy. Kupuju si žitný chléb, avokáda, olejovky, brokolici, majonézu a půlkilo grilovaných žeber, které mi ještě polévají zdejší omáčkou. Chci si jídlo vychutnat v klidu a dát vyvětrat spacák, proto pokračuju přes centrum města až na jeho klidný okraj. Na lavičce rozkládám spacák a pouštím se do jídla. Bohužel žebra už poněkud vychladla a ta jejich hořčicovo - octová omáčka se mi brzo přejídá, takže ve finále ji ze žeber stírám ubrouskem a musím se hodně přemáhat, abych nenechával zbytky.\nPo hodině se zvedám, balím a jdu převážně lesem do El Pitó, mého dnešního cíle. Je brzké odpoledne, ušel jsem asi šestnáct kilometrů, tak si dávám v hospodě pivo, nechávám si orazit credencial a klábosím s barmanem. Prý většina poutníků vyráží až po přechodu na letní čas, když je delší den. Tak jo, timing jsem trefil intuitivně úplně skvěle. Přemýšlím, co se zbytkem dne. Kdybych dal ještě dvanáct kilometrů, došel bych do Soto de Luiňa… Jasně, loučím se a vyrážím.\nZměnila se krajina – tady hodně rostou borovice. Všude je vidět moderní dopravní infrastruktura – přes opuštěná údolí jdou obrovské mosty, dálnice a silnice, které několikrát přecházím a podcházím, září novotou. Nevím, ale jestli to zde financovali z evropských dotací, aspoň jim tu něco zbyde. U nás by je s podporou lidovců (pro mě překvapivou) schramstly mamutí zemědělské firmy na devastaci půdy a krajiny.\nKolem půl sedmé přicházím do Soto de Luiňa. Vidím také první otevřený krám se suvenýry, kupuju si mušli a vážu na batoh, tak teď už jsem fakt echt peregrino. Původně jsem zamýšlel spát venku, ale už je celkem pozdě a šeří se. Ubytko by tady mělo stát jen 6 EUR, tak jdu do albergue; jsou zde už dva poutníci, starý a mladý Španěl. Mladého trochu zpovídám, je z jihu, dnes dorazil na Asturijské letiště a za dvanáct dní chce dorazit do SdC. Ubytovna je obrovská ratejna a je zde vysloveně zima. Kuchyňka je mimo provoz. Vybírám si postel blízko zásuvky, abych se komfortně dobil, a rozkládám spacák. Pak ještě narychlo běžím dokoupit jídlo a do lékárny pro jodisol, ráno jsem našel mrtvé klíště nalepené na goretexovém pytli. V potravinách mě překvapují: jídlo stojí 6 EUR, ale při platbě kartou 7 EUR. Nevěřím vlastním uším a nechávám si to zopakovat, pak to ještě v úžasu rekapituluju (navracím porozumění) a prodavačka to potvrzuje. Říkám jí, že si myslím, že to není legální, ale ona si trvá na svém. Platím tedy cash.\nPo návratu se sprchuju a čekáme na správce, ten přichází až kolem deváté. Zítra můžeme jít buď běžnou (novou) trasou nebo si zvolit tu původní, avšak ta jde přes kopec oblastí zcela bez infrastruktury, takže vodu a jídlo na celý den s sebou. To mě láká, nečekal jsem, že budu každou hodinu v nové vesnici jako převážně doteď (i když dnešní trasa byla hodně lesní). Správce však rezolutně radí jít novou trasou, ta původní není jen náročná, ale dokonce nebezpečná a pro jednotlivce čistý hazard. A když i mladý Španěl říká, že o té původní ani nepřemýšlel, rovněž vyměknu. Před desátou jdeme spát, stejně se tam zimou nedá dělat nic jiného.


Květiny a kytara. S Wabim Daňkem se rozloučila plná strašnická síň - iDNES.cz\nVIDEO: Přátelé a kolegové vzpomínají na Wabiho Daňka\n„Wabi, to byl originál úžasnej. Takže vzpomínat jedině vesele, jinak to asi nevidím,“ řekl před obřadem viditelně pohnutý Ivan Hlas. „Byl skromný, milý, kamarádský člověk a velice, velice talentovaný. Má tu výhodu, co mají jen vybraní - ještě generace budou vědět, kdo to byl a co pro lidi udělal,“ doplnil ho Jiří Tichota ze Spirituál kvintetu.\nNa původní dvanáctou hodinu ohlášený obřad začal s lehkým zpožděním kvůli zástupu lidí, kteří do poslední chvíle proudili do smuteční síně. Vedle zpěváků dorazily i další osobnosti z umělecké branže, vidět bylo třeba herce Aleše Hámu, Tomáše Hanáka či Petra Vacka. „Dělal věci, které ovlivnily generace mladých lidí. Ovlivnily je v tom, jací jsou, a ovlivnily je navždy. To po něm zůstane,“ řekl Vacek iDNES.cz. Smuteční hosté pokládali květiny a věnce pod velkou černobílou fotografii, kterou doplnil nápis „Stanislav Wabi Daněk“. O její stojan byla výmluvně opřená osamocená kytara.\nZlínský rodák Wabi Daněk, který zemřel 16. listopadu ve věku 70 let, bojoval se zdravotními potížemi delší čas, v létě musel dokonce zrušit všechny své koncerty. Jedno z posledních vystoupení odehrál letos v květnu se skupinou Spirituál kvintet na koncertu na pražském Výstavišti.\nKromě Rosy na kolejích ho proslavily skladby Píseň, co mě učil listopad, Nevadí, Fram a Hudsonské šífy. Vedle autorských a interpretačních cen festivalu trampské a folkové písně dostal Zlatou Portu za rozvoj žánru. Hrál pro krajany v Austrálii, Kanadě a ve Spojených státech.\nPísničkářovy životní peripetie zachytila hned nadvakrát televizní 13. komnata. Poprvé se v ní zpovídal o dani, kterou platí za způsob života plný cestování, stresu, cigaret a whisky. Podruhé už Daňka kamera zastihla poté, co zásoby skotské rozdal a změnil životosprávu. To bylo loni, kdy věřil, že nemoci porazí.\nTémata: Wabi Daněk, Ivan Hlas, Rosa (nezisková organizace), Xindl X, poslední rozloučení, kytara, Petr Vacek, Jiří Tichota, Spirituál kvintet, Tomáš Hanák, Aleš Háma, Austrálie, Kanada, Spojené státy americké, kolej, celebrita, Poradna: Rozloučení


Aktuální nabídka pronájem chalupy Modlany denně zásobovaná stovkami realitních kanceláří. Vyberte si pronájem chalupy Modlany než Vás někdo předběhne.\nKategorie pronájem chalupy Modlany se neobjevuje v nabídce tak často. Hledáte-li pro sebe, rodinu či přátele pronájem chalupy Modlany neváhejte ani chvilku a pokud Vás některá z nemovitostí osloví je dobré kontaktovat prodejce či makléře. Většinou je pronájem chalupy Modlany právě druhem nemovitosti, který je obvykle hledaný a díky menší četnosti v nabídce je hojně poptávaný.\nLevné pronájem chalupy Modlany\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem chalupy Modlany, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující chalupy Modlany, a to chalupy na prodej Modlany, pronájem chalupy Modlany, dražby chalup Modlany.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii chalupy k pronájmům Modlany nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích chalupy Modlany, chalupy na prodej Modlany, pronájem chalupy Modlany, dražby chalup Modlany.\nNehledáte pronájem chalupy Modlany ?\nPokud jste v této kategorii pronájem chalupy Modlany omylem a hledáte jiný typ nemovitosti zkuste si vybrat z následujících :\nDalší lokality v okolí pronájem chalupy Modlany\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem chalupy Modlany, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem chalupy Modlany. Určitě lépe naleznete pronájem chalupy Modlany, který hledáte.


Life With Sandra: Dárek na cestách 4 - Vyhlášení\nDárek na cestách 4 - Vyhlášení\nKonečně je tu tolik očekávané vyhlášení Dárku na cestách. Přišlo mnoho krásných mailů, fotek, nápadů na další videa, ale i třeba básnička nebo rovnou i záhlaví na blog. Původně jsem měla balíčky připravené dva a ale těsně před ukončením jsem se rozhodla, že přidám ještě jeden balíček, protože dva výherce jsem vybrala osobně a někdo by mě mohl osočit, že jsem vybrala své kamarádky. Ujišťuji Vás, že ani jednu slečnu neznám a podle obsahu mailu třetí vítězky by měl balíček putovat na Slovensko. Čímž se ukazuje, že opravdu nemám problém balíček poslat kamkoliv. Mimochodem výhra z prvního dárku na cestách mířila až do Londýna.\nSoutěžilo se o tajemný balíček. Už teď Vám prozradím, že každý z nich má přes kilo a obsah zveřejním zde na blogu nebo na fb stránce až ve chvíli kdy budou mít děvčata balíček u sebe aby opravdu byl překvapením.\nOstatní nebuďte smutní. Zase si někdy o něco zasoutěžíme a prozatím se Vám budu snažit odepsat na Vaše krásné vzkazy. Mějte hezký den.\nVítězky Dárku na cestách:\nProsím o zaslání adresy do 26.11. V případě, že adresu neobdržím vylosuji náhradníka.\nNapsala Veronika Sandra Jirátová v 8:23\nerika uchytilova 19. listopadu 2014 11:39


Nabídka práce Kladno Média, reklama a grafika\nNabídky práce > Média, reklama a grafika > Středočeský kraj > Kladno\nPožadavky: SOU/SŠ (obor elektrotechnika, strojírenství výhodou) Znalost aplikací MS Office (Word, Excel) Zkušenosti s prací ve výrobní společnosti výhodou Znalost elektronických součástek výhodou Náplň práce: Řídí se výrobním plánem a pokyny ...\nConnectronics s.r.o. Kladno, Inzerováno před 4 dny\nPožadavky: manuální zručnost, soustředěnost, pečlivost, zodpovědnost, samostatnost, spolehlivost, komunikativnost, iniciativní přístup, postačí základní znalost ovládání PC. Jedná se převážně o jemnou motoriku. Výhodou je vyučení v oboru ...\nVESLA s.r.o. Kladno, Inzerováno před 4 dny\nOperátor výroby - osazování desek plošných spojů\nNáplň práce: Jemná manuální práce Osazuje komponenty na desky plošných spojů Řídí se výrobním plánem a pokyny nadřízeného Vede předepsané záznamy Požadavky: Základní znalost práce s počítačem Praxe s jemnou ruční prací Manuální ...\nPožadujeme: spolehlivost, pečlivost, komunikativnost, schopnost týmové práce. Dále dobrý zrak a paměť, manuální zručnost, ochotu učit se něco nového a dál se rozvíjet. Pracovní náplň: jedná se o práci ve stoje, hlučnější prostředí, opracování, ...\nMüller-Technik CZ s.r.o. Lány, Inzerováno před 4 dny\nHledáme návrháře/ku vestavěných skříní a nábytku na míru. Vítána zkušenost s grafickými programy. Životopisy zasilejte na email: martin.maxant@cizek-skrine.cz Volné místo návrhář/ka vestavěných skříní pro lokalitu Unhošť.\nČížek s.r.o. Unhošť, Inzerováno před 4 dny\nBONTAZ CENTRE CZ, s.r.o. Velká Dobrá, Inzerováno před 4 dny\nInoplast s.r.o. Slaný, Inzerováno před 4 dny\nmísto výkonu práce: Zeyerova č.p. 1456 438 01 Žatec 1 nástup dohodou Náplň práce:Sazba letáků a katalogů, POS a dalších tiskových materiálů.Předtisková příprava Kontrola správnosti dat.Úprava grafických návrhů dle požadavků klienta.Komunikace s ...\nSittardia s.r.o. Žatec, Inzerováno před 2 dny\nmísto výkonu práce: Zeyerova č.p. 1456, 438 01 Žatec Náplň práce:obsluha nejmodernějších tiskových strojů na velkoformátový latexový a UV tisk ,tisk zakázek ,řezání na automatickém deskovém a rolovém plotru,laminování ,manipulace s materiálem ...\nKontakt e-mailem. RFE/RL hledá pracovníka produkčního týmu na pozici Multimedia Producer. Hlavní náplní práce je správa veškerých studiových zařízení a digitálních audio a video stanic, podpora produkčního týmu, spolupráce při vytváření programu ...\nRFE/RL, Inc., odštěpný závod Praha, Inzerováno před 4 dny\nPromo Works, s.r.o. Praha, Inzerováno před 4 dny\nThe Organic Aromatherapy Association s.r.o. Praha, Inzerováno před 4 dny\nBOHEMIA INTERACTIVE a.s. Praha, Inzerováno před 4 dny\nmísto výkonu práce: Praha kontakt: Zakaryan Viktoriya, tel.: 776643330, e-mail: viktorijaz@seznam.cz ruský a anglický jazyk Volné místo umělečtí grafici pro lokalitu Praha.\nBERESNEV s.r.o. Praha, Inzerováno před 4 dny\nNové nabídky práce! Nechejte si zdarma zasílat na e-mail upozornění na nové nabídky práce Kladno v oboru Média, reklama a grafika.


Nabídka práce Domažlice Výrobní dělník/dělnice\nNabídka práce Výrobní dělník/dělnice\nTyp úvazku . Dvousměnný provoz (Plný úvazek, Zkrácený úvazek, minimálně 20 hod. týdně)\nProfese Výrobní dělník/dělnice\nPro firmu OBZOR, výrobní družstvo, Plzeň\nTelefonní číslo +420 379 724 697\nEmailová adresa hubacek-domazlice@obzor-plzen.cz\nPracovní místo u firmy OBZOR, výrobní družstvo, Plzeň\nVýroba a montáž bovdenových hadic a bovdenových spojení pro automobilový průmysl. Mzdové podmínky: úkolová mzda + osobní ohodnocení, práce vsedě.\nVhodné pro OZZ, OZP a TZP.\nPožadavky: technické zaměření a zručnost výhodou\nDvousměnný provoz 6:00 - 14:00, 14:00 - 22:00 hod.\nPracovní místo Senior sales manager/Junior sales manager\nNová práce ze dne 11. 12. 2018 v regionu Domažlice\nPracovní místo Přijímací technik autoservisu\nPracovní místo Elektromechanik, elektrikář\nPracovní místo Mechanik/čka brýlové optiky\nPracovní místo Revizní technik elektro\nPracovní místo Bezpečnostní a požární technik\nPracovní místo Zaměstnanec v oboru elektro\nPracovní místo ASISTENT PEDAGOGA V MATEŘSKÉ ŠKOLE\nPracovní místo úředník - referent/ka finančního odboru\nPracovní místo u firmy ROC - Galvanik s.r.o.\nPracovní místo u firmy Radek Vavro\nPracovní místo u firmy Müssig Engineering s.r.o.\nPracovní místo u firmy Dominik - CNC Heavy Machining s.r.o.\nPracovní místo u firmy Město Domažlice\nPracovní místo u firmy BEZPO Plzeň s.r.o.


Prodej zahrady Veliká Ves | Eurobydleni.cz\nProdej zahrady Veliká Ves\nShlédněte námi nabízené zahrady na prodej Veliká Ves a třeba najdete přesně takové místo, které by vás mohlo zaujmout.\nProdej zahrady Veliká Ves (420+)\nOdpočinek a relax po náročné stresující práci potřebuje jistě mnohý z nás. Velký počet lidí v Veliká Ves, pokud samozřejmě k tomu mají příležitost, věnuje svůj čas své zahrádce. Shlédněte námi nabízené zahrady na prodej Veliká Ves a třeba najdete přesně takové místo, které by vás mohlo zaujmout. Každý prodej zahrady Veliká Ves v naší nabídce se může stát kouzelným místem, díky kterému si budete moci odpočinout od Vašich všedních starostí.\nPro prodej zahrady Veliká Ves se většinou lidé rozhodnou v době, kdy již nemohou vykonávat fyzickou práci, kterou zahrada potřebuje. Na druhou stranu vám však zahradničení přináší mnoho příjemných chvil. A teď si představte, že byste narazili na prodej zahrady s chatou Veliká Ves, kdy byste na své zahrádce mohli trávit celé dny. Samozřejmě i takové nabídky u nás najdete, stačí si jen vybrat místo v Veliká Ves, kde byste rádi zahradničili.\nProdej zahrad Veliká Ves\nPro prodej zahrad Veliká Ves a především pro jejich výběr je vždy nutné vědět, co od zahradničení vlastně očekáváte. Někdo má rád pěstování ovoce, jiný si libuje spíše v zelenině. Někdo si nejvíce odpočine při sekání trávníku. Proto je nutné vědět dopředu, jak velký pozemek ve skutečnosti hledáte. Každý námi nabízený prodej zahrady v Veliká Ves se pro vás může stát příjemný objevováním kousku místa, které bude patřit pouze a jen vám. Proto neváhejte a projděte si naší nabídku zahrada prodej Veliká Ves ještě dnes.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii zahrady na prodej Veliká Ves, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující zahrady Veliká Ves, a to zahrady na prodej Veliká Ves, pronájem zahrady pronájmy zahrad Veliká Ves, Zahrada Veliká Ves na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii zahrady k prodeji Veliká Ves nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích pozemky Veliká Ves, pozemky k prodeji Veliká Ves, pozemky k pronájmu Veliká Ves, Pozemky Veliká Ves na dražba.\nDalší lokality v okolí zahrady na prodej Veliká Ves\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii zahrady na prodej Veliká Ves, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr zahrady na prodej Veliká Ves. Určitě lépe naleznete zahrady na prodej Veliká Ves, který hledáte.


Doplnění II k: Může mě PČR jen tak nahrávat na mobil? - Autoweb.cz\nautoweb.cz > Autoporadna > Právní poradna > Doplnění II k: Může mě PČR jen tak nahrávat na mobil?\nDoplnění II k: Může mě PČR jen tak nahrávat na mobil?\nTím zaevidovat myslím, zda by neměl být veden v případě nějakého (i mylného) podezření pořízen nějaký zápis o tom, že na konkrétní osobu byly zajišťovány nějaké „kompromitující“ materiály. Nebo si snad opravdu může jakýkoliv policajt nahrávat kohokoliv, zjišťovat si jakékoliv (i osobní) údaje a pouze pod záminkou, že měl nějaké podezření, a o tomto fízlování neprovést nějaký záznam, že tak činil?\nJá sice neznám interní postupy policistů, ale moje představa je taková, že pokud policista pořizuje obrazový záznam jako důkaz např. o přestupku, tak jeho další krok spočívá v tom, že zahájí řízení o přestupku, např. předvolá provozovatele vozidal ke sdělení identity řidiče nebo když ho ví, tak ho přímo předvolá nebo rovnou obviní z přestupku a pak postupuje standardně jako u každého jiného podezření na spáchání přestupku. Ale dokud to nezahájí, tak se o tom, co s tím udělal, stejně nedozvíte.


„Lidé zapomínají, že jsme vrozeně součástí přírody,“ říká žena, která žije s rodinou v lese – Maminka.cz\nVím, že žijete se svou rodinou v lese Platbos. To je hodně nezvyklé.\nJá a moje rodina žijeme v lese od roku 2005. Přestěhovali jsme se z Kapského Města. Můj běžný den je velmi různorodý. Většinou ho ale začínám ranní procházkou, neboť les je opravdu jedinečný a neobvyklý a potřebuje péči. Spoustu času také trávím psaním a korespondencí, protože o informace a zajímavosti okolo lesa Platbos je veliký zájem.\nRozhodla jsem se také napsat knihu o nás, lese, stromech, esencích a rozprašovačích. Psaní je mým velkým koníčkem. Výroba esencí a rozprašovačů je jednou z mých absolutních lásek a hlavní náplní mých pracovních dnů. Výrobu a vše okolo Platbos produktů děláme ručně a přímo v lese. Plnění výrobků a balení objednávek má na starosti moje asistentka Shannon Broodryk.\nV našem lese poskytujeme také ubytování. Je to další z mých pracovních povinností. Mám skvělý tým zaměstnancům, kterému dohlížím. Lidé se mohou ubytovat v jednoduchých přírodních obydlích a vychutnávat si tento magický les okolo sebe.\nNabízím také semináře a různé kurzy v lese, kde se lidé více seznámí s jeho jedinečností, se stromy a zvířaty. Také se blíže seznámí s Platbos esencemi a rozprašovači a učím je, jak si s nimi pracovat.\nDalo by se říci, že nosím mnoho různých "lesních klobouků"! Zabývám se mnoha problémy ochrany přírody v okolí lesa. Oheň v horkých letních měsících náš les totiž neustále ohrožuje, takže společně s mým partnerem Francoisem zajištujeme jeho ochranu.\nMáme také školku, ve které máme malé stromky. Ty jsou následně sázeny do rehabilitovaných oblastí kolem lesa během našich každoročních "GreenPop Reforest Fests". V letošním roce se do země dostalo dalších 8000 mladých stromků. Od roku 2011 bylo v Platbosu vysázeno téměř 60 000 mladých stromů.\nJsem také maminka, i když jsou děti již zcela nezávislé. Ráda inspiruji ostatní, aby si šli za svými sny a následovali své srdce.\nJak staré jsou vaše děti a co dělají? Rádi žijí v lese?\nMé dceři Ayandě (která mě doprovázela do Prahy) je 19 let a studuje v Kapském Městě. Její vášní je fotografování. Plánuje studium fyzioterapie, chtěla by pomáhat dětem se zotavovat po nemoci a zranění. Příští rok má v plánu udělat si "rok prázdnin". Bude pracovat jako au pair v Evropě a Velké Británii. Ale Prahu si absolutně zamilovala!\nMému synovi Gustavovi je 15 let. Jeho vášní je surfování a jídlo. Stále je ve škole v nedalekém městě Hermanus. Gustav by chtěl také cestovat a rád by dělal něco pozitivního pro životní prostředí např. úklid pláží atd.\nOba dva les milují a uvědomují si, jaké mají štěstí vyrůstat v tak magickém a divokém prostředí.\nJste výrobce afrických stromových esencí. Co si máme pod tím přestavit, jak to všechno funguje?\nAfrické stromové esence a rozprašovače mají léčivou energii magických stromů lesa Platbos. Esence obsahují výtažky stromových květů a listů, rozprašovače obsahují příslušnou stromovou esenci a esenciální oleje nejvyšší kvality.\nAbychom pochopili, jak fungují vibrační esence, musíme si připomenout, že jsme víc než jen pouhým fyzickým tělem. Esence a rozprašovače působí na jemné úrovni, také známé jako aura, která obklopuje a protíná naše fyzické tělo. Jejich léčení působí na lidské energetické pole. Pomáhají nám s našimi energetickými, emocionálními, duševními a duchovními potřebami.\nHomeopaticky v přírodě stromové esence drží vibrační modrou barvu starých stromů Platbos. Nedávný vědecký výzkum stromů a lesů potvrdil to, co léčitelé a ezoterici už dlouho věděli, že všechny stromy mají své vlastní jedinečné vibrace, stejně jako lidé a všechny věci.\nStromy mají však díky své klidné povaze a starobylosti neuvěřitelně vysoké, stabilní energetické pole. Když s nimi přicházíme do kontaktu, poskytují našemu energetickému poli to, co bylo popsáno jako "restart" (jako když vypnete a znovu zapnete počítač při poruše).\nDíky vysokému obsahu vody v našem těle nám tyto vysoké vibrace stromů pomáhají harmonizovat naše vibrační pole neboli vyrovnat nazpět jeho přirozenou a zdravou úroveň.\nPůsobení Platbos produktů je dvojí. Zaprvé zvyšují a čistí vibrace našeho energetického těla a za druhé ho zaplavují těmito vyšší frekvencemi.\nS vyšším stupněm povědomí si stále více uvědomujeme naše omezující a negativní myšlenky, stejně jako nevyřešená emocionální traumata, která v našich životech vytvářejí nesoulad. Tím, že je zpracujeme, například za pomocí Platbos esencí či rozprašovačů, je necháme odejít a v našem životě může nastat trvalá a pozitivní změna.\nA protože změny v těchto oblastech (emoční, duševní a duchovní těla) filtrují až na fyzickou úroveň, můžeme zjistit, že i naše fyzické příznaky se mění. Naše produkty jsou vhodné pro děti, dospělé, seniory, těhotné i pro zvířata.\nVěda nyní také ukazuje, že voda má jedinečnou schopnost ukládat a přenášet vibrační otisk čehokoli, s čím přichází do kontaktu. V případě afrických stromových esencí jsou to květiny a listy třinácti různých druhů stromů, které tvoří les Platbos.\nByla jste pozvána do Prahy. Jak se vám tady líbí?\nNa návštěvu Prahy mě pozval výhradní distributor afrických stromových esencí a rozprašovačů do České republiky a na Slovensko, Eva Zeithamlová - a bylo to skvělé! Pracujeme společně již řadu let, ale toto bylo naše první osobní setkání. Mohla bych říct, že to je pracovní návštěva Česka, ale díky ní a její milé a pečující rodině to byla také překrásná dovolená.\nDoufám, že se jednoho dne vrátím a uvidím další krásy této země. Je toho tolik co vidět a dělat v Praze! Opravdu krásné a úžasné město! Zamilovala jsem si staré zdobené budovy, dlážděné cesty, kulturu a historii ... Nejsem žena z města (i když jsem vyrůstala v Kapském Městě), ale mohu říci, že Praha se stala „mým“ městem.\nEva a její rodina nás vzali také na výlety i mimo Prahu a bylo to magické. Navštívila jsem například posvátná místa jako Karlštejn, nedostavěný chrám v Panenském Týnci, Menhir Kamenný pastýř a posvátný Oldřichův dub ve vesnici Peruc.\nNa co si myslíte, že lidé dnes zapomínají? Co bychom měli předat našim dětem?\nLidé zapomínají, že jsme hluboce a vrozeně součástí přírody. Náš moderní způsob života nás odklání od Matky Země a to způsobuje mnoho stresu. Jak pro sebe, tak pro naši planetu.\nDobrou zprávou je, že není těžké se znovu napojit, strávit nějaký čas venku v parku mezi stromy, zajít do přírodních rezervací. Je mnoho dalších způsoby, jak si vzpomenout na naše kořeny.\nVe skutečnosti to jsou jednoduché věci v životě - cítit slunce na tváři, poslouchat vítr v korunách stromů, procházet se bosi po trávě, přivonět si ke květinám. To vše přináší srdci prostou, ale hlubokou radost.\nMěli bychom si pamatovat, že nemůžeme žít bez zdravé planety a že není příliš obtížné přizpůsobit náš životní styl tak, abychom byli s přírodou ve větší harmonii. Velmi mě těší, že vidím mezi mladší generací rostoucí zájem o přírodu a jejich nadšení a touhu něco změnit.\nMám ráda slogan: myslet globálně, jednat místně. Všichni můžeme pomáhat tam, kde žijeme. Péčí o rostliny a zvířata kolem sebe, můžeme se starat o přírodu v blízkosti místa kde žijeme, například tím, že budeme sázet více stromů v našem okolí!\nOchrana našich starých lesních porostů a vysazování více stromů je možná největší věc, jak Zemi můžeme pomoci.\nTémata: Zajímavosti, Vysoký obsah, Životní prostředí, Skvělý tým, Surfování, Přírodní rezervace, Evropa, Koruna stromů, Trvalá změna, Vysoký stupeň, Chrám, Peruc, Pracovní den, Jablonec, Praha, Francois, Nejvyšší kvalita, Příroda, Pracovní povinnost, Mladá generace, Melissa, Výhradní distributor, Les, Životní styl, Skutečnost


Nejpopulárnější místa v USA\nPopulace v USA\nHomeZákladní infoInformace o USANejpopulárnější místa v USA\nVytvořeno: 08. 04. 2013\nAktualizováno: 04. 01. 2014\nLas Vegas, Nevada je největší centrum zábavy pro dospělé na celém světě. Toto vyhlášené město nabízí hazard, pompézní zábavu a neuvěřitelně marnivou architekturu. Obrovské skleněné pyramidy, pestrobarevné hrady, repliku Eiffelovi věže, Benátek a mnoho dalšího můžete vidět v tomto městě. Las Vegas se rozkládá nedaleko části největší krajiny jihozápadu a nedaleko najdete i věhlasný Grand Canyon (Velký kaňon) a Death Valley (Údolí smrti).\nLos Angeles, California je druhé největší město v USA a největší metropolitní centrum na západním pobřeží. Najdete zde i Hollywood, Beverly Hills - domov filmových hvězd. L.A. má příjemné subtropické podnebí s mílemi pláží pokrytých bílým pískem. Je to město rozkládající se blízko mnoha přírodních zajímavostí jako je okázalá pobřežní čára od Big Sur, divočina Sierrských Nevadských Hor (Sierra Nevada Mountai) a prostá krása Mojavské pouště. Je vzdálené jen půl dne cesty od Las Vegas v Nevadě.\nWashington DC , hlavní město USA, je krásné a zajímavé. Je plné četných památníků, muzeí a veřejných parků včetně Bílého Domu (White House), US Capitolu a mnohých jiných vládních budov. Ve Washingtonu můžete vidět mnoho zajímavých věcí. Washington má různorodou populaci a velkou rozmanitost etnických restaurací. Je vzdálen jednu hodinu jízdy od přístavního města od Baltimore a půl dne jízdy od New Yorku.\nNew Orleans, Louisiana je město s největším evropským nádechem. Španělské a francouzské kultury splývají s afro-americanskými a karibskými vlivy a tvoří toto exotické město u ústí řeky Mississippy (Mississippi River). New Orleans je proslaveno jazzovou hudbou, divokým nočním životem a jemnou Cajun kuchyní. Každý rok v únoru, se celé město ponoří do celotýdenní karnevalové oslavy známé jako Mardi Gras.\nOrlando, Florida je největším centrem pro rodinnou zábavu na celém světě. Nabídne Vám Disney Svět (Disney World), největší komplexní rodinné pobavení na této planetě, plus Universal Studios, Mořský Svět, a mnoho dalších zajímavostí. Stovky menší zábavy jsou umístěny poblíž. Týdny můžete v Orlandu utrácet a stejně neuvidíte úplně vše. Navíc, Florida nabízí báječné tropické pláže a možnost si celoročně zahrát golf a tenis.\nGrand Canyon National Park, Arizona je jeden z největších přirozených divů světa. Je to kaňon hluboký 1.500 metrů, přes 20 km široký a 150 km dlouhý. Vnitřek Kaňonu je ozdobený obrovským bludištěm mnohobarevných stolových hor, útesy a mysy které jsou přerušované labyrintem menších kaňonů a roklin. Hra slunce a stínu dopadající na skalnaté vrstvy kaňonu vytváří úchvatný pohled který je nejlépe vidět od návštěvnického centra na jižní hraně. Jediný přístup na dno kaňonu je možný, když sejdete nebo na mezku sjedete strmé stezky.\nYellowstone National Park, Wyoming má největší sbírku gejzírů, termálních pramenů a termálních úkazů na světě. Tento obrovský Národní Park je ve velkém množství obydlený bizony, vlky, medvědy a divokými zvířaty. Má obrovské rozlohy divočiny, ale mnohé z hlavních zajímavostí jsou snadno dostupné od silnic a zabraňují tak setkání s divokou zvěří. Yellowstone leží nedaleko od Grand Teton National Parku, Skalnatých hor (Rocky Mountains) a Montany.\nYosemite National Park, California obsahuje jedno z nejkrásnějších horských údolí. 2.000 stop vysoké svislé žulové útesy a skoro tucet, vodopádů vymílajících Yosemitské Údolí. V tomto ohromném parku najdete i háje obrovských stromů Sequoia (Sequoia trees), horské louky a zasněžené vrcholy hor. Je to ráj pro horolezce, táborníky, fotografy a turisty.\nInformace o USA | Spojené státy americké | United States of America | USA


První výstava :: Aquamarine Asuria\nDneska jsme po dlouhém trénování konečně vyrazily na první výstavu. Byla to klubová výstava Klubu chovatelů málopočetných plemen psů v Mladé Boleslavi(ano, borderka tam opravdu patří, dříve jich bývalo málo :D) Cesta pro Ari nebyla žádný problém, v přepravce si odpočinula a těšila se, co jí zase čeká. Na místě krásně zvládla ruch okolo kruhu, ve kterém se vystavovaly borderky.\nNadšená byla z přítomnosti tří černobílých sestřiček, Rory, Apinky a Orinky. Před výstavou jsme je rozřádit nenechaly, naopak se musely holky soustředit na nás. Jsou to ale šikulky a byly zvědavé, co se bude dít.\nV kruhu nás bylo celkově devět, blonďatá sestřička Dorry bohužel nemohla přijet. Dorazila také kamarádka Bondie z chs Zafa Flame.\nV kruhu se nám to všem povedlo. Rozhodčím byl pan Miroslav Václavík. Arinka byla ze začátku nadšená a snažila se dohnat Apinku, ale když pak byla předváděná samotná, pěkně klusala. Zoubky si nechala krásně prohlédnout a postát také chvilku zvládla. Naše hodnocení bylo - 4 měsíční fenka, pěkný pohyb, hlava se ještě utváří, v dobrém vývinu. Celková známka - velmi nadějná (VN).\nOstatní holky dostaly také všechny velmi nadějná, gratulujeme! Panu rozhodčímu se více líbila větší a mohutnější štěňátka. Na prvním místě tudíž skončila o měsíc starší Bondie a na druhém místě Orinka! Byly obě moc šikovné a bylo vidět, že jsou pro to narozené :D Orinka zvládla porazit i maďarskou sestřičku Double Rainbow By The Lake po stejném tatínkovi, jejíž maminka je světová vítězka (VN3), a štěňátko pod vedením nejzkušenější borderkovské handlerky (VN4).\nPo výkonu holky trochu zapózovaly a pak si za odměnu hrály.\nRory - April - Orinka - Aria\nMoc se těšíme za dva týdny na Pražskou výstavu, kde se snad uvidíme už se všemi sourozenci. Doufám, že bude také tak úspěšná. Moc děkuji také zá krásné fotky od Martiny Paulino, které najdete zde:


Nebojte se jít do důchodu | Seznamte se\nNebojte se jít do důchodu\nKdyž jsme mladí a i čtyřicátnici nám připadají jako kmeti, smějeme se, že se důchodu nedožijeme. Jak stárneme a moudříme, začne se většina z nás do penze těšit. Jenže odchod z tzv. aktivního života není jednoduchý a ne každý ho zvládne v pohodě. Na tento krok je totiž třeba se pořádně připravit.\nS tím, jak se lidé dožívají stále vyššího věku, tráví v důchodu více a více let. Platí dokonce zákon, který nám dává nové právo: strávit v penzi čtvrtinu života. Byl proto zrušen automatický růst důchodového věku, a ten byl zastropován na 65 let. Alespoň prozatím. Pokud se totiž bude věk dožití zvyšovat, bude se pravděpodobně zvedat i věk odchodu do důchodu. Ovšem stále by mělo zůstat, že teoreticky máme minimálně čtvrtinu života strávit v penzi. To není málo, Záleží jen na nás, jak ta dlouhá doba důchodu, respektive stáří, bude vypadat.\nNení děsivé pomyšlení, že bychom měli tutu obrovskou část života strávit v osamění, nemoci a zapomnění?\nJá jsem tvé stáří, pozvi mne dál...\nV 19. století se lidé dožívali průměrně 55 let, teprve 20. století přidalo dalších 25 let. Dříve pracovali až do smrti, dokud mohli, pokud jim to zdravotní stav umožňoval. Na venkově si stárnoucí generace vybudovala výměnek, ale dále se podílela na provozu rodiny. Takže předchozí generace volnočasové aktivity na stará kolena neznaly. Odchod do důchodu znamená velký životní zlom. V žebříčku 43 nejvíce stresujících životních událostí, který stanovili už koncem 60. let minulého století psychiatři Thomas Holmes a Richard Rahe, zaujímá 10. příčku.\nAle v této životní etapě nás pravděpodobně potkají i některé ještě výš umístěné položky - smrt manžela a blízkých přátel, úraz či nemoc, ale klidně také rozvod. S přípravou na důchod bychom měli začít co nejdřív, ve svém produktivním věku, kdy máme nejvíce fyzických i duševních sil. Některé zkušenosti jsou nepřenosné. A tak stejně jako dítě nevěří mamince, že ta plotna je horká, dokud si nespálí prst, tak asi většina lidí zanedbá rady starších a na odchod do důchodu se nijak nepřipraví.\nDůchod si totiž představují jako moře volného času, který budou vyplňovat oblíbenými činnostmi, ke kterým se dříve nedostali. A samozřejmě ve svých představách disponují plným zdravím a maximálními fyzickými i duševními silami. Možná máte představu, že v zimě po celodenním lyžování v nějakém krásném alpském středisku budete sedět v křesle u krbu a háčkovat krajkové záclony a v létě cestovat po krásách naší vlasti, Evropy, a nebojíte se říct celého světa, a po návratu vlastníma rukama zušlechťovat chalupu se zahradou. Realita ale bude jiná...\nPoznáš, jak jsi žil v mládí\nZákladním předpokladem pro spokojené stáří je finanční připravenost. Znamená to de facto celý produktivní život tzv. myslet na zadní vrátka a nespoléhat jen na výplatu starobního důchodu. Podle výzkumu si na zasloužený odpočinek aktivně spoří 70 % našinců a z 90 % k tomu využívají penzijní připojištění. Budoucí generace penzistů by tak na tom mohla být lépe než ta stávající, která většinou nebyla na razantní pokles příjmu připravena a zůstala odkázána jen na skromné finance od státu.\nDalší nutný předpoklad pro aktivní prožití důchodu je dobrý zdravotní stav. Některé nemoci se dají zdravým životním stylem eliminovat. Na to bychom taky měli myslet už od mládí. Musíme ale počítat s tím, že v důchodu (ve stáří) zákonitě dojde k postupnému omezování fyzických schopností fyziologickým stárnutím, především těch pohybových, stejně tak dochází k postupnému fyziologickému zhoršování smyslových schopností, zraku a sluchu. Ve vyšším věku je samozřejmě také častější výskyt různých somatických onemocnění, s přibývajícími roky se zhoršují i psychické funkce - dříve nebo později se objevují klinické projevy demence.\nSoučasná moderní společnost, přestože se tváří velmi altruisticky, tak neumí zajistit lidem kolektivně bezpečné a klidné stáří. Starých a závislých (a dementních) lidí přibývá. Oblíbený bonmot je: Každý se dožijeme své vlastní demence, a tak se na to musíme včas připravit. Připravit se musíme i na určité osamocení, protože děti mají své rodiny, můžeme ztratit partnera. S tím jde ruku v ruce i ztráta "potřebnosti", což těžce nesou zvlášť ženy, které celý život pečovaly o potomky a partnera.\nObecně ovšem zvládají odchod do důchodu hůř muži. Často ztrácejí sociální kontakty. "Bastlí" si něco doma v koutku spíše sami. To ženy vypomáhají širší rodině. Muži jsou celý život zvyklí vydělávat peníze k zajištění rodiny a často jsou ztrátou této "funkce" frustrováni a neumějí si poradit s volným časem, pokud nemají koníčky a nějaké další aktivity, třeba sport. V této souvislosti je třeba zmínit, že odchod do penze bývá také velkou zkouškou pro manželství, ať se v důchodu ocitne jeden, nebo rovnou oba.\nPár si zvyká, že náhle tráví spolu mnohem více času, může se projevit nesoulad, zjistíme, že vlastně nemáme společné zájmy a očekávání, a je třeba vybudovat je znovu.\nPsychologové v této souvislosti připomínají, že je nejen proto vhodné, aby každý z partnerů měl po celý život vlastní koníčky, zájmy i svůj okruh přátel.\nTak jak se tedy připravit?\nCílem je uchovat si samostatnost, soběstačnost, důstojnost i respekt. Příprava na důchod znamená celoživotní zapojení do nejrůznějších činností, dobrovolných i placených, a rovněž přijetí řady nových aktivit. Na stará kolena se dá také něco nového naučit, doplnit si ekonomické vzdělání, jazyky. Teď se volnočasových aktivit nabízí spousta, je z čeho vybírat. Lze třeba doučovat studenty, což nás obohatí i o společnost mladých. Je ale také dobré oprášit staré kontakty, vyhledat lidi z mládí.\nJednou z rad, jak přežít odchod do důchodu, je být stále nějak užitečný, třeba jen tím, že si pořídím psa. Protože péče o závislého tvora nás drží v akci. A ještě jedna důležitá věc: svou představu o tom, jak hodláme trávit důchod, bychom měli sdělit rodině. Předejdeme tak mnoha možným nedorozuměním. Třeba naši potomci počítají s tím, že jim teď budeme neustále k dispozici, budeme vyzvedávat vnoučata ze školy, vařit jim, učit se s nimi...\nJak se připravit na důchod...\n...ve 30 ltech\nPokud ještě nemáte penzijní připojištění nebo nově doplňkové penzijní spoření, je nejvyšší čas si je založit.\n...ve 40 letech\nPopřemýšlejte o své finanční situaci a plánech. Nemůžete si zvýšit příspěvky na "penzijko", vložit peníze do podílových fondů, jakkoli investovat apod.?\n...v 50 letech\nZamyslete se nad tím, jak budete v důchodu chtít žít. Zůstat v současném bytě/domě, nebo se přestěhovat? Není třeba vaše současné bydlení upravit pro dobu, kdy budete hůře mobilní? Pokud jste v nájmu, budete na něj mít i v důchodu? Nežijete moc daleko od dětí, když budete potřebovat jejich pomoc? Máte v dosahu zdravotní péči? Budete mít sílu (a peníze) jezdit a udržovat vaši chatu či chalupu? Co ji prodat a peníze si užít? Vyřešte tyto věci včas, v důchodu už na ně nemusíte mít energii.\n...v 60 letech\nRozhodněte se, zda půjdete do penze přesně v termínu, budete přesluhovat nebo si zažádáte o důchod a budete dál (třeba částečně) pracovat. Popřemýšlejte o programu na dobu, kdy budete mít spoustu času. Oprašte staré koníčky i kontakty. Pokud nějaký váš spotřebič už dosluhuje, kupte ho raději ještě před snížením příjmů. Stejně tak jestli budete potřebovat něco k hobby, kterým se hodláte věnovat, kupte si to teď.\n...rok před důchodem\nZvolněte, ať přechod není tak drastický. Můžete si třeba domluvit v práci částečný úvazek. Prozkoumejte možnosti v okolí vašeho bydliště, jako jsou seniorské kluby, akce pro seniory. Seznamte se s aktivními důchodci.\nPřehlednou tabulku odchodů do důchodů najdete na webu www.cssz.cz. Zde jsou veškeré informace aktuální. Na některých jiných internetových stránkách můžete narazit na zastaralé údaje.\nNa tom samém webu také najdete kalkulačku, kde si můžete spočítat orientační výši vašeho důchodu.\nKdy mohu využít předčasný důchod\nMůžete do něj odejít v případě, že máte odpracován minimální počet let a pokud vám do dosažení důchodového věku chybí nejvýše 3 roky. Máte-li stanoven řádný důchodový věk více než 63 let, můžete odejít do předčasného důchodu až pět let předem, nejdříve však o 60. narozeninách.\nCo je předdůchod\nDruhá možnost, jak si užívat penze o pár let dřív, je předdůchod. Ten není vyplácen státem, ale čerpáte vlastní naspořené peníze na doplňkovém penzijním spoření. Do předdůchodu můžete odejít až 5 let před dosažením důchodového věku. Podmínkou je, že musíte mít naspořenou takovou částku, aby měsíční výplata činila min. částku 30 % průměrné mzdy. Výhodou je, že nemusíte platit zdravotní pojištění a že se vám nesníží řádný důchod (na rozdíl od předčasného důchodu).\nJak mám o důchod požádat\nŽádost je možné sepsat nejdříve čtyři měsíce před požadovaným datem přiznání. Je třeba se obrátit na správu sociálního zabezpečení podle místa trvalého bydliště.\nUchovávejte si veškeré doklady o zaměstnání, i když to není vaše povinnost. Budete tak ve výhodě pro případ, že údaje v centrální evidenci ČSSZ nebudou kompletní.\nSeznamte se i na stará kolena pomocí vědeckého seznamovacího dotazníku nebo partnerské shody dle znamení zvěrokruhu.