Impacte econòmic generat pels operadors de senderisme internacionals\nL’estudi que es presenta forma part d’una sèrie d’indicadors que s’analitzen anualment per tal de poder avaluar quin és la incidència de les actuacions realitzades per la xarxa de senders Itinerànnia\nImpacte econòmic generat dels operadors de senderisme a les comarques del Ripollès, la Garrotxa i l’Alt Empordà durant l’ any 2014.\nL’estudi que es presenta, forma part d’una sèrie d’indicadors que s’ analitzen anualment per tal de poder avaluar quin és la incidència de les actuacions realitzades en matèria de senderisme a través de la xarxa de senders Itinerànnia a les comarques del Ripollès, la Garrotxa i l’Alt Empordà.\nL’anàlisi que es realitza any a any, és un exercici de responsabilitat per tal de poder avaluar els resultats i l’acompliment dels objectius pels que es va crear aquesta proposta turística: la millora en la desestacionalització del turisme i la captació de nous mercats.\nL’estudi permet quantificar l’impacte econòmic que aporten els clients internacionals basats en els productes turístics venuts a través d’operadors especialitzats en senderisme i agències de viatges receptiva.\nEl tipus de client europeu que realitza aquests viatges, són persones de més de 55 anys, que vénen amb parella o en grup, de nivell cultural i adquisitiu mig-alt. Són amants de la natura i molt respectuosos amb el medi ambient. Els hi agrada rebre un tracte molt proper i familiar en els establiments, allotjant-se en cases de turisme rural i hotels de petites dimensions i tenen gran interès en conèixer productes de la gastronomia local, la cultura i la forma de vida dels llocs que van trobant al llarg del camí. Viatgen en períodes de baixa ocupació:tardor i primavera, entre setmana.\nAquest client viatja recorre el territori caminant de forma itinerant, canviant d’establiment i se li ofereix un servei de transport d’equipatges. A l’inicis del projecte ja hi començaven a haver operadors que oferien aquest tipus de producte, l’any 2008 un estudi inicial va detectar 38 productes de senderisme a les tres comarques, que han tingut un gran creixement al llarg d’aquests anys.\nL’increment productes respecte a l’any passat segueix una progressió constant, dels 91 detectats el 2013 hem passat a 133 el 2014. L’augment més gran detectat al llarg d’aquests anys.\nSi bé, hem de dir que l’increment de productes ofertats no té la mateixa relació en la xifra de negoci estimada.\nDurant el 2014 s’han detectat un gran nombre de noves agències especialitzades en senderisme i no només europees, sinó també locals. Emprenedors de les nostres comarques i de tot Catalunya en general, estan creant negocis d’ agència receptiva que ofereix productes de senderisme a clients internacionals o bé fan d’organitzadors d’operadors europeus quan porten clients a Catalunya.\nAquest increment ha fet que s’hagin posat molts productes al mercat però que molts d’ells encara no hagin tingut vendes durant l’any 2014.\nL’estimació de la xifra de negoci que han suposat els clients europeus durant l’any 2014 ha estat de 3.351.590€, es basa en el preu dels paquets turístics, calculant així mateix les despeses generades en alimentació (en cas que no estigui inclosa total o parcialment en l’oferta) i en comerç i compres.\nL’increment de la facturació dels paquets turístics respecte al 2014 ha estat d’un 3,5%.\nL’estada mitjana dels productes analitzats de senderisme és de 6,03 nits, dels quals 4,25 dies passen a les tres comarques que formen part de la xarxa de senders.\nS’han estimat 4.946 persones respecte les 4.772 persones del 2013, això suposa un total de 21.020 pernoctacions.\nALTRES INDICADORS PER ANALITZAR EL BON FUNCIONAMENT DE LA XARXA\nEl client internacional no és l’únic usuari de la xarxa de senders, el turista de proximitat, tot i que el motiu del seu viatge no és el senderisme, si que vol fer una activitat de senderisme durant el seu viatge.\nL’increment de visites al web durant l’any 2014 ha estat d’un 13,33%\nD’aquests visitants un 48% visiten l’apartat de propostes d’itineraris creats específicament pels turistes de proximitat i que any rere any es va completant. Per aquesta Setmana Santa s’han incorporat 12 noves propostes a l’Alt Empordà d’itineraris per cales i camins de ronda.\nL’any passat per Setmana Santa vam posar en marxa l’aplicació per a dispositius mòbils que ha tingut 2.600 baixades.\nUn dels objectius pels propers anys, és impulsar també la creació de productes sobre els camins d’Itinerànnia per altres usos.\nLa moda de fer activitats d’oci a la natura, va més enllà del caminar. Còrrer, anar amb bicicleta, les sortides amb raquetes a l’hivern...són activitats en creixement i que cada vegada estan més presents en els catàlegs dels operadors europeus especialitzats.\nAquest any ja s’ha començat a treballar algunes accions en la promoció de nous usos sobre la xarxa de senders, i estem treballant perquè aquestes accions es puguin intensificar al llarg dels propers anys.\nTant la promoció del senderisme com d’altres activitats en el medi natural, permeten un creixement econòmic basat en el turisme, respectant sempre la conservació de l’entorn i la qualitat de vida de la població local. Són propostes basades en un model de turisme sostenible en el que estem implicades les tres comarques.


Marina - L'exposició 'Parc de la Serralada de Marina' arriba a Ecometròpoli - L'informatiu\nMarina S'hi estarà del 4 de desembre del 2020 al 12 de gener del 2021. Visites prèvia reserva\nDetall dels plafons a Ecometròpoli. Autor: XPN\nUn cop finalitzada la seva estada a l'Institut Pompeu Fabra de Badalona, l'exposició itinerant 'Parc de la Serralada de Marina' estarà instal·lada a l'equipament ambiental Ecometròpoli de Santa Coloma de Gramenet des del 4 de desembre del 2020 fins al 12 de gener del 2021 i es podrà visitar prèvia reserva. La mostra sensibilitza els habitants i visitants del Parc sobre la importància de conservar els ecosistemes i promoure les activitats respectuoses amb el medi.\n"Parc de la Serralada de Marina" està formada per una desena de plafons de fusta natural, elements reciclables i tintes sostenibles, amb una quarantena d'il·lustracions sobre flora i fauna, obra d’Agnès Perelló. El fil conductor de l'exposició és el personatge de la Marina, una jove laietana del poblat ibèric de les Maleses que ens guia en la nostra descoberta del paisatge i la història del Parc. Així mateix, la mostra vol sensibilitzar tant la població dels diversos municipis del Parc com els seus visitants sobre la importància de conservar els ecosistemes i promou les activitats respectuoses amb el medi.\nAtesa la situació sanitària actual, en aquesta ocasió s’ha optat per no instal·lar els jocs i elements interactius que complementen els plafons i per visitar la mostra cal posar-se en contacte amb l’equipament i inscriure-s'hi prèviament. Així, des del divendres 4 de desembre del 2020 fins al dimarts 12 de gener del 2021 es podrà visitar amb inscripció prèvia i d’acord amb les mesures sanitàries i de seguretat necessàries al telèfon 618 007 230 o al correu electrònic ecometropoli@gramenet.cat, en horari de 9 a 13 h, de dilluns a divendres.\nEls grups escolars podran disposar de dossiers didàctics per realitzar activitats al voltant dels temes del Parc de la Serralada de Marina i els seus valors naturals i culturals.\nPodeu descarregar-vos el tríptic de l’exposició en aquest enllaç.\nCategoria: Educació ambiental, flora, fauna, hàbitats, Divulgació, Exposicions, Marina, Biodiversitat, Educació ambiental, Educació ambiental,\nTurisme Rural la Morera El Brull\nIbers, ausetans i el Casol de Puigcastellet


Escola – EME\nL’Escola Municipal d’Expressió d’Olot va néixer fa més de 30 anys amb la finalitat de donar resposta a tots els infants que volguessin fer una activitat extraescolar en matèria artística.\nEn el seu inici, l’escola tenia la seva seu als claustres del Carme, on es feien classes de plàstica a infants. Amb l’ampliació de l’oferta formativa l’escola es va traslladar; primer a l’Avinguda Anselm Clavé, 7 i posteriorment a l’Avinguda Sant Joan les Abadesses, 20-22 d’Olot, seu actual de l’escola.\nL’EME és un centre educatiu municipal, on s’imparteixen diferents disciplines artístiques dirigides a un públic de totes les edats (infants, joves i adults).\nL’escola és la continuació i actualització lògica d’una tradició centenària a la nostra ciutat que es va iniciar amb l’Escola d’Art d’Olot. Té un potencial molt gran a desenvolupar en el propers anys, ja que cada vegada es dóna més importància a la creativitat pel desenvolupament complet de les formacions personals i professionals en tots els àmbits.\nAmb el pas dels anys hem ha anat més enllà de la docència reforçant el vincle social col·laborant amb entitats i participant amb les activitats i esdeveniments culturals de l’entorn. Així, des de les diferents disciplines, participem en els esdeveniments culturals que es realitzen a la ciutat durant tot l’any. Sortim de l’escola fent tallers, exposicions i actuacions teatrals. També visitem exposicions i mostres de caire artístic i cultural.\nLa finalitat de l’escola és mostrar els aprenentatges artístics com una manera per descobrir, sospesar, construir pensament, analitzar i desenvolupar una actitud crítica. Des de l’escola es pretén fer emergir la sensibilitat de l’alumne envers l’art, ja sigui com a creador o com a consumidor, acompanyant l’alumne/a en l’adquisició de tècniques, sensibilitat, capacitat creativa, criteri, sense excloure la pròpia personalitat creativa, respectant el seu tarannà. Per això es proporciona a l’alumnat recursos tècnics i humans que li permetin assolir un bon grau de satisfacció en el seu treball.\nCom a centre municipal estem al servei de la ciutadania. L’EME és obert a totes a les persones que ho desitgin, som un centre inclusiu en tots els sentits. Creiem que la creativitat, el consum d’art i cultura, l’interès i la curiositat per visitar exposicions i espectacles i la participació en projectes creatius, són activitats que ens poden ajudar afrontar reptes i expressar les nostres idees. Tenint en compte el valor educatiu com un concepte transversal.\nL'EME AL MAPA\n972 26 68 47\nAvinguda de Sant Joan de les Abadesses, 20-22\nHORARI PRESENCIAL d’atenció al públic\nDe dilluns a divendres de 16 a 19.30 h.\nDel 23 de juny al 31 de juliol de 11.30 a 14.30 h.


Ajuntament de Benicarló: Agricultura convoca un concurs de pintura ràpida centrat en temes mariners\nEl concurs tindrà lloc el 17 d'octubre i inclou premis de 700, 500 i 300 euros per als tres guanyadors. Les obres s'hauran de pintar dins del Port de Benicarló.\nLa Regidoria d'Agricultura ha convocat la primera edició del Concurs Local de Pintura Ràpida amb l'objectiu de promoure i difondre els valors creatius i artístics a nivell local i contribuir al manteniment i la difusió de les tradicions marineres vinculades a la cultura tradicional benicarlanda.\nEl concurs tindrà lloc el 17 d'octubre, amb una temàtica que girarà exclusivament al voltant de l'activitat marítima portuària. Es podran emprar diverses tècniques pictòriques com l'oli, acrílic, aquarel·la, pastel o tècniques mixtes però en cap cas s'admetrà l'ús de la fotografia, ni com a fons, ni com a element de collage.\nLes obres s'hauran de realitzar dins del Port de Benicarló, tot i que també es podran utilitzar les instal·lacions de la Llotja, on la zona d'ús estarà senyalitzada.\nHi podran participar persones majors de 16 anys, amb inscripció prèvia que caldrà descarregar del web municipal i entregar al Registre General o a través de la seu electrònica. Les inscripcions es podran presentar fins al 7 d'octubre (inclòs).\nD'entre totes les obres presentades, el jurat triarà les tres guanyadores, que obtindran premis de 700 euros (1r premi), 500 euros (2n premi) i 300 euros (3r premi) i farà una selecció d'obres finalistes que posteriorment s'exposaran al Mucbe, del 21 al 31 d'octubre. El mateix 21 d'octubre es donarà a conéixer l'obra guanyadora del concurs.


2012/2012_04_05_Expedicio_UECHorta_Everest.jpg dijous, 5 d'abril de 2012\nPersonatges Jesús Morales, president UEC d'Horta / Agustí Pallarés, membre expedició / Jordi Caron, vicepresident UEC d'Horta\nUna expedició de 17 alpinistes amateurs de la Unió Excursionista de Catalunya d’Horta han sortit de l’aeroport del Prat amb l’objectiu de pujar l’Everest. Hi portaran, a més, una bandera commemorativa dels 20 anys dels Jocs Olímpics de Barcelona 92 que els ha donat la regidoria d’esports de l’Ajuntament.\n“La Unió Excursionista de Catalunya d’Horta pujarà l’Everest. Una expedició de 17 components, tots ells amateurs, ha sortit ja des de l’aeroport del Prat rumb cap a la serralada de l’Himàlaia. Només 2 però coronaran els 8800 metres de la muntanya més alta al món.”\nUn d’ells és el president de l’entitat i té la missió de plantar al cim la bandera commemorativa dels 20 anys dels Jocs Olímpics de Barcelona 92.\nJESÚS MORALES, president UEC d’Horta\n“Tenemos una misión muy importante que nos ha encargado la regidora d’esports del Ayuntamiento de Barcelona que és llevar la senyera dels Jocs Olímpics al Cim de l’Everest y bueno, siempre que se pueda, claro está.”\nQuan arribin al Nepal trigaran 10 dies a arribar al camp base. Calculen que des d’allà podran fer el cim en aproximadament dues setmanes.\nAGUSTÍ PALLARÉS, membre expedició\n“Portem molt temps pensant en això. És un esforç familiar, econòmic molt important i a hores d’ara ja hi ha molta il•lusió.”\nFa més de 75 anys que des de la UEC d’Horta promouen l’excursionisme. Tenen mes de 350 socis i esperen que activitats com aquesta els donin ressò i els ajudin a seguir creixent.\nJORDI CARON, vicepresident UEC Horta\n“L’opció de fer l’Everest ens ha permès intentar fer alguna cosa més per donar a conèixer a l’entitat en general perquè és un cim que te renom i aquesta era una mica la idea, donar-nos a conèixer, fer-nos la mínima publicitat possible. ”\nPer això segueixen amb expectació el moment més important de la història de l’entitat a través d’un blog que s’ha posat en marxa per explicar el dia a dia de l’expedició.


la pedra i el marge / LPM: de febrer 2017\nJosep Maria Balbastre, Úter. 19è premi de poesia Josep Maria Ribelles Vila de Puçol. Onada Edicions, Poesia núm. 35. Benicarló, febrer 2016.\nEns valem d'aquestes paraules extretes del poema de Raó del cos (2000) de Maria-Mercè Marçal que l'autor cita en l'encapçalament de la quarta i darrera secció del llibre, la que dóna precisament nom al conjunt, Úter, perquè ens semblen reveladores d'una de les bigues mestres en què descansa tot l'edifici significatiu de l'últim treball de Josep Maria Balbastre (Ròtova, 1964). Més enllà de la dualitat naixença-mort com a fites a termini fix, assistim al llarg del desplegament del llibre (i m'atreviria a dir del conjunt de l'obra poètica de l'autor) al moviment perpetu, cíclic i estacional, de l'home i la natura (de l'home en la natura), de l'anar i tornar de l'una a l'altra. Úter o matriu, lloc on s'engendra la vida, des del punt de vista no tant de la maternitat com del nascut o renascut (o desnascut), aixopluc ancestral, el paradís perdut a què es torna per acció de l'amor, raó del cos: «que em tornes a nàixer», «a la teua terra calenta caic», «úter anterior al llenguatge, larva de paraula», «el meu exili de l'amor», «per a concebre'm de nou», «L'oli que raja del teu úter / que me'l bec que m'anomena i que em busca». La insistida imatge de la nuditat del cos, del cos despullat d'afegits superflus, és el símbol de l'autenticitat, la simplicitat, la puresa i la bellesa essencials, i el cos de l'amada, essencialitzat en l'úter recòndit, camí i receptacle de l'amor, lenitiu per al cos adolorit, font per al desconhort, medecina contra el desconsol. Tot això es desplega més explícitament (però sense abandonar mai el frec remorós del silenci, el suggeriment el·líptic, l'austera concentració de sentit) en aquesta part final del llibre. Però abans, seguint l'ordre proposat de lectura, hem assistit a altres tres moviments: Quadern de camp (20 poemes), El lament de la terra (12) i Les fulles mortes (13), que amb els 17 poemes que conté Úter conformen un conjunt de 62 peces. El vaivé dialèctic (naixença-mort) que pauta el llibre també té el seu reflex en la manera com està organitzat el conjunt, a la naturalesa compositiva de les diverses seccions, de manera que hi trobem un vincle evident entre la primera i la tercera part, d'una banda, i entre la segona i la quarta de l'altra: poemes més discursius en què la veu poètica més s'acosta a la dicció del diàleg, referenciats i a estones narratius, en el primer cas, front a les formes més replegades, sintètiques, sense signes de puntuació, del segon grup. Contracció-expansió, sístole-diàstole del cos viu dels poemes: pols complementaris, inseparables. Quadern de camp traça itineraris pel bosc, sovint a trenc de crepuscle. L'escriptura es pobla dels elements de la natura, entre els quals el propi cos, com un arbre més, el silenci tenaç de la paraula que es busca, que «la pluja va banyant», la memòria dels morts arribada amb la pebrella o el rovelló, el cementiri de marges solsits per les aiguades, la mort personificada per «Les petjades del caçador / que avancen per l'arbreda». El lament de la terra és el de «tot l'univers creat» que «gemega i sofreix dolors de part» (Rom 8, 22), i per això hi emergeix la veu femenina: «Nua / m'enfonsaré / a l'aigua / n'emergiré / per respirar / travessant els senyals / de la bellesa». El lament de la terra «naix del solatge / d'aquest dolor», «gota a gota / des del solatge / del dolor / cap a l'origen de la finitud». Les fulles mortes, la tercera part, pren el títol de la cançó de Jacques Prévert i música de Joseph Kosma coneguda sobretot per la versió d'Yves Montand. Tot i les connexions evidents, com hem dit, amb la primera secció, els poemes vénen ací despullats de títols i són més variables quant a la solució formal, que inclou un parell de composicions en prosa. La fusió entre cos i escriptura, a través dels diversos referents natural, i el tema del pas del temps ja presents en Quadern de camp, es despleguen ací amb major intensitat («Escriu-me el cos, emplena'l / dels mots que encenen cada vespre / un instant lluminós de goig»), també des de la nostàlgia de l'amor («i em sent com terra / sense llavor / l'úter trencat / que ara refaig / bressol fecund») o des de l'«exili de l'amor», aquell «amor fòssil, ambre / duramen del temps» que trobarem a l'última part del llibre.\nAmb aquest darrer lliurament, tan brillant i poderós com tots els seus llibres anteriors, Josep Maria Balbastre continua desplegant amb fermesa, intel·ligència i passió, una de les obres poètiques més suggestives del panorama actual. Acompanyar des de la lectura el vol altiu, majestuós i solitari d'aquesta rara avis és una aventura plena de sentit, un autèntic plaer.\n[Publicat a Saó núm. 423 de febrer de 2017.]\n[L'autor en una imatge recent apareguda a La veu del País Valencià.]\nPublicat per Manel Rodríguez-Castelló a 9:49 Cap comentari:\nEtiquetes de comentaris: Josep Maria Balbastre 2017\nJa sabeu: segons les darreres informacions, la Mediterrània s'ha desplaçat més de tres-cents quilòmetres cap a l'interior de la península Ibèrica i ja banya la platja de Madrid. No és que l'estat i les seues elits xuclòcteres, en la seua esbojarrada omnipotència (llastada de no poques i ben contrastades impotències) ja manen sobre la geologia i les altres foteses de la naturalesa. La maniobra, de moment, és més burda i consisteix a desviar els diners europeus per al denominat corredor mediterrani per arreglar-se la connexió entre les estacions d'Atocha i Chamartín. Nihil novum sub sole, res de nou sota el sol, dit amb la proverbial i infal·lible llatinada. Si amb els diners dels refugiats de la guerra de Síria i altres pàries que no han acollit subvencionen expatriacions forçoses i amenitats repressives múltiples, i no els cau la cara de la vergonya que no tenen, es deuen pensar que redibuixar la geografia al seu caprici i interès és com bufar i fer ampolles, un joc de xiquets. Per desgràcia per a ells la puta mare natura, la història, la cultura i fins l'economia i tot això són tossudes. Ofegant l'àrea més productiva i de major projecció europea, l'eix mediterrani, no solament extremen l'agonia que es percep passejant pels horts de tarongers de València o els carrers desolats d'Alcoi, per exemple, sinó que es llancen al capdavall pedres sobre la pròpia teulada. Què faran quan se'ls acaben les nostres mamelles? Fins els dòcils empresaris valencians ja comencen a clamar al cel, símptoma de la inviabilitat d'una Espanya radial que construeix AVEs (quin aviram inútil!) per unir el no-res a major glòria dels florentinos de torn mentre, sense anar més lluny, condemna a la indigència de tram i velocitat decimonònica el tren que connecta Alcoi al propi país i al món. Tot això té el seu correlat verbal en la rància grandiloqüència que es gasten i amb la qual dissumulen la malaptesa per interpretar la realitat: Rajoy i les amputacions doloroses (ell deu preferir els matrimonis malavinguts i la violència domèstica del mascle), la fiscal fumadora i l'agressivitat extrema (que poc viatjada, que calenteta en la torre d'ivori!), la legalitat de martell del ministre Català contra la legimitat democràtica. De Mediterranis, cert, n'hi ha molts, no només el de les platges de Levante ni el de les desviacions geogràfiques. Hi ha també el de la ineludible urgència dels refugiats, les pasteres, els nàufrags i els morts que no vol Madrid però tampoc Europa. Però hi ha també el de la consciència solidària que es va congregar en concert l'altre dia al Palau Sant Jordi i que avui recorrerà els carrers de Barcelona. Com desmunta tot aquest moviment les excuses per justificar la intervenció violenta i penal sobre Catalunya. L'estat només s'apunta al mediterranisme quan pot fer caixa reescrivint les lleis de la natura o quan vol convertir la costa en el seu xiringuito. Fora dels mapes, sí, hi ha potser molts mediterranis. El que reclamem és justament el reconeixement i el respecte a totes les opcions democràtiques. I ara com ara no n'hi ha de més completa, transversal, cívica i pacífica que la de la independència, inclosa la que permetrà acollir solidàriament tots els refugiats possibles.\n[Publicat a Tipografia La Moderna el dissabte 18 de febrer de 2017.]\nEtiquetes de comentaris: Mediterranis\nEn aquest país nostre (el valencià, per més senyes) sembla que estiguem condemnats a moure'ns, quan ens movem, a la cama coixa, o que sempre anem en una bicicleta d'un sol pedal, trontollant pels camins de la història. No crec que es tracte de cap maledicció bíblica o que els déus ens forcen a jugar sempre amb daus perdedors. Però quan una cama, posem-hi la civil, funciona a ple rendiment o quasi, l'altra, per exemple la política, coixeja de manera estentòria. Això és el que ens va passar, simplificant molt, des dels anys seixantes, i de manera molt eloqüent amb els primers revessos d'aquella transició i el cúmul de despropòsits per a la construcció democràtica i nacional que se'n van seguir. Si la desmobilització per la qual es van escarrassar els partits –sobretot el PSOE i el conjunt de la dreta, però no solament– que van gestionar els primers anys de la democràcia (més formal que real, ara ho sabem) no va triomfar completament va ser gràcies, precisament, a la potència del món civil articulat majoritàriament al voltant d'Acció Cultural del País Valencià i el seu entramat organitzatiu. De fet, l'única oposició real i mínimament efectiva que el neofranquisme representat pel PP va tenir a casa nostra durant molts anys fou la que s'aplegava al voltant d'aquesta entitat, autèntica frontissa de la societat civil valenciana amb voluntat inequívoca de transformació política. L'ambigüitat calculada que suposava mantenir la vocació política però inhibir-se a l'hora de prendre partit (o contribuir decididament a formar-lo), l'excessiva dependència de la subvenció institucional, el model vertical del seu funcionament i, sobretot, l'assumpció de projectes mastodòntics difícils de mantenir i de dubtosa eficàcia (pense sobretot en el Centre Octubre però també en els Casals Jaume I o en la revista El Temps) són algunes de les raons de la pèrdua lamentable de pistonada de l'antic buc insígnia. N'hi ha més, sens dubte, com ara l'ofec de les injustes multes pels repetidors de TV3, però una d'elles em sembla determinant: l'oblit que la força d'un projecte civil i col·lectiu, de país, rau sempre en la seua base, en els socis, en la gent, i en la capacitat de créixer, d'incidir en la societat en què viu. No direm, ni de bon tros, que l'altra cama, la política, avui es trobe pletòrica ni que el rendiment i visualització del seu treball siguen òptims, però almenys va fer possible prompte farà dos anys un tomb electoral lleugerament inclinat a l'esquerra i al país. Mancada la bicicleta, però, de l'altre pedal, costa déu i ajuda moure-la, avançar discretament i sense gaire soroll però amb decisió i a bon ritme. La feblesa civil s'ha extremat en mala hora perquè sense aquest contrapès la capacitat pedagògica de tota acció política i la pressió crítica als titubejos i desorientacions que l'amenacen queden molt minvats. Que el País Valencià malvisca perfectament aliè al procés que està vivint en aquests dies Catalunya és un símptoma evident d'atònita feblesa (ni una sola crida a la solidaritat amb els encausats i la democràcia per la votació del 9N!). Urgeix repensar de dalt a baix el món civil valencià i tonificar-lo. Anant a la cama coixa no tenim res a fer contra la velocitat a què avança el bòlid de la desertització del país.\n[Publicat a Tipografia La Moderna el dissabte 11 de febrer de 2017.]\nEtiquetes de comentaris: Feblesa civil\nEl poder corromp. La coneguda sentència, sumàriament expressada, vol tenir un abast universal però li manquen les circumstàncies concretes de cada cas particular, allò que avui diríem el context, perquè puguem entendre en profunditat el funcionament de la llei. És l'exercici del poder allò que corromp el poderós, que no ho seria abans de prendre el poder? És la corrupció, d'una o altra mena, condició prèvia per exercir-lo? La corrupció és un virus estrany al sistema democràtic o part essencial d'ell? És la democràcia la representació formal d'una escena que té com a teló de fons la pràctica corrupta sistemàtica? Podem parlar de nivells de corrupció? De fet, hi ha mapes que assenyalen el «grau» de corrupció dels diversos estats a partir de diverses variables com la percepció que en té el ciutadà. Des de fa uns anys sabem que la titubejant democràcia espanyola, en altres temps exaltada a base de molt de bombo i platerets, completament falsejats, assentava la major part del seu cul en una poltrona corrupta fins al moll. Cap dels grans partits del poder, especialment el PP, no escapa, ara ho sabem, a les pràctiques mafioses de captació de diners a canvi de determinats favors. La majoria d'aquests casos, que tenen grans empreses i empresaris com a instigadors i beneficiaris del sistema clientelar, mai no ixen a la llum. I quan ixen, i com que el sistema de corrupció generalitzada no és possible sense la més o menys connivència del poder judicial, les reparacions i conseqüències solen distribuir-se en funció de determinats interessos de partit i de poder. Estem atrapats, doncs, en un cercle viciós. Fa dotze anys que es va destapar el cas de les comissions del 3% que Convergència (ara PDEcat) presumptament cobrava a empresaris per al finançament de la formació (i que siga només això, diners per al partit) sense que fins ara n'haja transcendit gran cosa ni se n'hagen trobat grans i clars culpables. Les operacions de persecució d'aquests fraus sempre han tingut una posada en escena certament espectacular, vespres d'inici de la campanya de Junts pel Sí o de la compareixença de Mas, Ortega i Rigau davant la justícia. No sembla imparcial ni innocent, una vegada més, l'actuació de la fiscalia. Però és precisament al món de l'independentisme a qui més interessa esclarir tot aquest afer i arribar fins al fons de la qüestió. Per diverses raons: perquè sobre un procés nítidament popular i democràtic no pot recaure cap sospita de condescendència o comprensió envers la corrupció (tot i que l'acció d'uns més o menys pocs o de les elits d'un partit no pot tacar tot un moviment); perquè és la manera de demostrar que només a través d'un procés de construcció nacional i democràtica massiva aquestes coses poden posar-se de veritat en net; perquè la raó de ser última d'un procés cap a la independència, que passe la pantalla (com ara es diu) de la transició adulterada del 78, és la construcció d'un estat i una societat d'alta qualitat democràtica on el càncer de la corrupció siga bandejat i efectivament perseguit, en què siga excepció a la norma i no, com ara sembla evident, la llei mateixa.\n[Publicat a Tipografia La Moderna el dissabte 4 de febrer de 2017.]\nEtiquetes de comentaris: La independència i el 3%


Il Trullo Degli Innamorati Alberobello Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nAlberobello Centre, Alberobello, Itàlia - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Il Trullo Degli Innamorati\nIl Trullo Degli Innamorati, ubicat a Alberobello City Center, Alberobello, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Il Trullo Degli Innamorati asseguren una estada plaentera als seus clients. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com piscina exterior. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Alberobello, el Il Trullo Degli Innamorati és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Comencen les sessions de l'Escola de Mares i Pares | Valencia Extra\nComencen les sessions de l'Escola de Mares i Pares\nEl Servici de Drogodependències de la Regidoria de Salut i Consum, ha iniciat les sessions del nou curs del programa municipal Escola de Mares i Pares, una eina dirigida a famílies amb fills i filles en edat escolar, a les quals se’ls proporciona recursos i formació sobre diferents aspectes relacionats amb la salut integral de xiquets i joves.\nEn esta edició participaran 550 persones d’un total de 22 col·legis de la ciutat. La iniciativa porta en marxa des de l’any 1994, i tal com ha assenyalat el regidor de Sanitat i Consum, Emiliano García, «es tracta d’un programa inespecífic de prevenció de les addiccions, que està molt acreditat després d’anys d’actuacions. Està dirigit a les famílies que tenen fills o filles en edat escolar, o que pensen tindre’ls de seguida, i té l’objectiu de proporcionar-los nous recursos que els faciliten la funció paternal i maternal».\nEl programa ofereix abundant informació i coneixements sobre aspectes temes psicològics, pedagògics i de salut que puguen servir a pares i mares. Tal com s’assenyala des del Servici de Drogodependències, l’educació és fonamental per a poder abordar les relacions familiars de manera harmònica i aconseguir una convivència i un desenvolupament d’acord amb els projectes individuals de vida de cada fill o filla.\nEl Programa Escola de Mares i Pares facilita els pares i mares més recursos educatius, formatius i d’assessorament per a promoure en els fills i filles actituds, valors, habilitats personals i socials sanes, així com el desenvolupament de la personalitat que els permeta afrontar, de manera responsable, la realitat de la seua vida i els ajude a allunyar-se del món de les addiccions.\nEs desenvolupa en un cicle de cinc a huit sessions d’hora i mitja de duració cadascuna, i està configurada en tres nivells d’actuació: Escola Infantil, per a mares i pares amb fills/es de 3 a 6 anys; Primer Nivell, per a mares i pares amb fills/es en Ensenyament Primari i Secundari; i Segon Nivell, per a mares i pares que hagen assistit a l’Escola de Pares del Primer Nivell en edicions anteriors.\nEn l’actual curs 2020, participen 22 centres docents: 9 en el Primer Nivell (170 mares i pares inscrits); 4 en el Segon Nivell (50 mares i pares inscrits); i altres 9 a l’Escola Infantil (330 mares i pares inscrits).


La Companyia Al Galliner assumirà la formació teatral a la Joventut de La Faràndula | Ràdio Sabadell\nLa Companyia Al Galliner assumirà la formació teatral a la Joventut de La…\nLa Companyia Al Galliner assumirà la formació teatral a la Joventut de La Faràndula | Roger Benet\n25.08.2020 17:08 Pau Duran\nLa Companyia Al Galliner assumirà la formació teatral a la Joventut de La Faràndula\nLa companyia de teatre sabadellenca Al Galliner ha anunciat que, a partir del curs vinent, es responsabilitzarà de la formació de joves i adults a la Joventut de La Faràndula. Òscar Castellví, Marc Rius i Albert González, tots tres formats a l'Institut del Teatre, seran els encarregats de coordinar l'Aula Jove i el Taller de Teatre per a Adults de l'entitat.\nAlbert González, el director del grup, recorda que anys enrere ja havien estat professors d'aquests cursos. També explica que els anteriors formadors eren "la companyia sabadellenca Engruna Teatre, des de fa molts anys", que ara "ho han deixat". Ha estat llavors que "ens ho han proposat a nosaltres". Una proposta que asseguren que els fa molta il·lusió, i que ja estan pensant quines novetats s'hi poden introduir.\nEls membres de la companyia volen apostar per "fer monogràfics i fer intensius", diu González, per tocar altres aspectes més enllà de la interpretació. Per exemple, fer cursos "de direcció, de dramatúrgia, de clown, de commedia dell'arte, de teatre de gest", tot i mantenir "els cursos anuals", diu el director d'Al Galliner.\nEls cursos els fan professionals del món de les arts escèniques. Pel que fa als tallers de teatre infantil, són de forma voluntària. De moment, González diu que confien que es pugui començar de manera presencial, sense tancar la porta al "format en línia", en cas de confinament. Aquests cursos desperten interès més enllà dels associats a l'entitat, cosa que al final acaba generant més socis per la Joventut de la Faràndula, per apuntar-se a fer-los.


II SPEEDNETWORKING by JCI LLEIDA\n“SPEED NETWORKING” PER A PROFESSIONALS.\nEl “Speed Networking” és un format de trobada dissenyat per accelerar els contactes de negocis. En primer lloc, la pràctica implica a diverses persones que es reuneixen en un mateix espai per tal d'intercanviar informació .\nEls participants es saluden els uns als altres en una sèrie d'intercanvis breus durant un període determinat de temps. Durant una interacció, els assistents comparteixen les seves experiències professionals i els objectius de negoci. Els Networkers generalment busquen l'exposició a nous mercats i / o ampliar el seu grup de proveïdors.\nA tots els participants se'ls donarà un DIRECTORI amb les seguents dades: Nom participant- Empresa- Contacte- Què busco i què ofereixo.\n- Les entrevistes són de dos en dos. Una fila fixa i una altra mòbil.\n-Temps entrevista: 2-3minuts (1’5-1min per cada interlocutor en funció del número d’assistents)\nLLOC: HOTEL COMPTES URGELL. (Lleida)\nDIA: DIVENDRES 6 D'OCTUBRE..\n11:00h SPEED NETWORKING (Inclou descans + Pica-Pica "La Marieta" amb desgustació de Cervesa Artesana "Boira")\n14:30h DINAR NETWORKING (Buffet Condes Urgell. Preu 15 euros)\n15:45h PONÈNCIA "LES XARXES SOCIALS PER A MILLORAR LA TEVA EMPRESA" by\nESTER BARQUÉ - Comunity Manager i Formadora en Xarxes Socials.\nFrancesc Lletjós Perera - 659.64.49.05\nVols inscriure la teva empresa al SpeedNetworking by JCILleida que es realitzarà a l'Hotel Condes Urgell? *\nEn el cas afirmatiu, indica el teu nom i cognoms. *\nIndica el nom de l'empresa que representes. *\nIndica un e-mail *\nIndica un telefon de contacte *\nCom t'has assabentat de l'SPEED NETWORKING BY JCILLEIDA? *\nComunicat directe JCI Lleida (e-mail, newsletter, etc.)\nA quin àmbit/sector pertany la teva empresa? *\nQuè busques i què ofereixes? (5-7 línies) *\nTens intenció de quedar-te al Dinar Networking? (Bufet Lliure - 15 euros) *\nTens intenció d'assistir a la ponència "LES XARXES SOCIALS PER A MILLORAR LA TEVA EMPRESA" by Ester Barqué ? (15:45h-16:50h , entrada lliure) *\nD'acord amb la Llei Orgànica 15/1999 de Protecció de dades de Caràcter Personal, l'informem que les seves dades s’incorporaran en el fitxer titularitat de JOVE CAMBRA DE LLEIDA amb NIF G25253345. Les dades no seran cedides a cap tercer aliè a la Jove Cambra Internacional de Catalunya. Així mateix informem que en qualsevol moment pot exercir, els drets d’accés, rectificació, cancel•lació i oposició de les vostres dades *


Barcelona, seu de les darreres novetats en vehicles elèctrics | Sostenible\nFont: Verònica Heredia. Ajuntament de Barcelona\nBarcelona és una ciutat implicada en el desenvolupament de l'ús del vehicle elèctric. Bon exemple d'això són algunes de les iniciatives del consistori de la ciutat per impulsar projectes en aquest àmbit, com la incorporació de vehicles híbrids i elèctrics en les flotes dels serveis municipals i de transport, el suport a serveis de lloguer de motos elèctriques, o els avantatges quant a l'impost de vehicles i la gratuïtat de les àrees blava i verda per als usuaris d'aquesta mena de vehicles.\nAquest mes de novembre, la ciutat reforça aquest compromís amb la celebració de dos esdeveniments que presentaran les darreres novetats en el sector: l'EXPOelèctric Fórmula-e que, per tercer any, vol acostar aquest sistema de transport als ciutadans, i l'EVS27, considerat el fòrum de referència de la indústria del transport elèctric i que se celebra per primera vegada a Barcelona.\nAixí, del 18 al 20 de novembre, l'EVS27 s'instal·la al recinte de Gran Via de Fira de Barcelona, un congrés que se centrarà en algunes de les principals "preocupacions" que encara existeixen en relació amb el vehicle elèctric, "com són els avenços tecnològics en les bateries i el desenvolupament de les infraestructures de recàrrega ràpida i sense fils", segons Adriana del Solar, directora del congrés.\nEn la trobada, 500 experts de tot el món, entre els quals líders de l'àmbit acadèmic, governamental i industrial, posaran sobre la taula també els reptes de futur del sector i les polítiques públiques per impulsar-lo. Però més enllà del debat, el congrés disposarà d'una part expositiva amb els darrers models de vehicle elèctric. De fet, el pes internacional en aquest aspecte és un dels punts forts de l'esdeveniment: hi haurà 170 expositors de tot el món i deu pavellons internacionals dedicats a països com la Xina, el Canadà, Noruega, els Estats Units o Alemanya.\nEl congrés també estrenarà la secció Project Dissemination, on es presentaran projectes internacionals que buscaran respostes i solucions aquí. A més, l'estand de l'Ajuntament dedicarà un espai als emprenedors amb nous projectes per aportar al sector.\nEl vehicle elèctric, a peu de carrer\nAbans del congrés EVS27, els dies 16 i 17 de novembre, a l'Arc del Triomf se celebrarà l'EXPOelèctric Fórmula-e, un esdeveniment que permetrà a tota la ciutadania conèixer de prop els últims models de vehicles elèctrics del mercat i familiaritzar-s'hi a través d'activitats gratuïtes obertes a tothom.\n"Si aconseguim que el ciutadà provi el vehicle elèctric, canviarem moltes coses", ha dit Ramon Caus, director d'EXPOelèctric Fórmula-e, que ha explicat que, a banda de l'oportunitat de provar aquesta mena de vehicles i d'oferir col·loquis en què es resoldran dubtes, el congrés presentarà dos esdeveniments importants: la presentació del primer taxi 100% elèctric a Barcelona, la furgoneta e-NV200 de Nissan, que es fabricarà a la planta de la companyia de la Zona Franca, i una demostració única a Europa de com seria una ciutat totalment elèctrica.\nAquesta prova es farà tallant el carrer de Roger de Flor, entre el parc de la Ciutadella i l'Estació del Nord, i fent-hi circular només vehicles elèctrics. Aquesta iniciativa pionera farà mesures sonomètriques, d'emissió de partícules i de calor per comparar les dades amb les d'una ciutat convencional.\nPer tenir més informació sobre aquestes activitats, podeu seguir el perfil @EVS27Bcn i l'etiqueta #EVS27 a Twitter.


La biblioteca Central i la de Singuerlin fan anys en confinament - El Web del Mirall.net\nLa biblioteca Central i la de Singuerlin fan anys en confinament\nLa biblioteca Central de Santa Coloma ha celebrat 25 anys aquesta setmana en plena pandèmia del coronavirus i per tant sense possibilitat d’organitzar un acte de celebració més enllà del món virtual. En aquest sentit, avui dijous 14 de maig, a partir de les 18 hores, es farà una sessió especial de l’Hora del Conte (18h) que es podrà seguir a través dels directes d’Instagram de la biblioteca (@bibstacoloma). La narradora professional Gina Clotet s’adreçarà a aquella hora al públic infantil. El proper 20 de maig hi ha una altra cita literària, en aquest cas el club de lectura virtual comentarà l’obra Amb T de trampa amb Sue Grafton.\nDilluns 11 de maig va fer exactament 25 anys que la Biblioteca Central obria les portes per primer cop als usuaris, que van esperar el moment pacientment fent una llarga cua. Els seus responsables esperen repetir un moment així d’especial ben aviat quan tot torni a la normalitat.\nPer la seva banda, demà divendres 15 de maig la biblioteca de Singuerlín farà 10 anys de vida, una dècada en què els seus usuaris han pogut gaudir d’un fons especialitzat en cinema d’autor i cinema documental, a banda d’un ampli catàleg de llibres i materials audiovisuals. Han estat deu anys de difusió del món del cinema, tant amb els materials creats des de la biblioteca com amb la programació estable de cinema a la sala Salvador Cabré. Per continuar amb aquesta difusió, la biblioteca ha preparat uns breus vídeos introductoris a la història del cinema, que celebra aquest any el seu 125è aniversari, i que es poden veure a través de les xarxes socials de l’equipament.\nCal recordar que l’actual biblioteca de Singuerlín, que duu el nom de Salvador Cabré per subscripció popular dels veïns, va agafar el testimoni de l’antiga Biblioteca Popular que es va posar en marxa al barri de Singuerlín el 31 d’octubre de 1974.


Govern central i Generalitat mantenen ponts de diàleg més enllà dels indults\nS’incrementen en els últims anys els pactes bilaterals en matèria d’infraestructures, vivenda i economia\nEls canals discrets avancen malgrat la discrepància frontal sobre el nucli del conflicte polític\n05 de de juny del 2021. Actualitzada 06 de de juny del 2021 a les 22:45\nNo són només els indults ni la invocació al diàleg i la concòrdia el que genera invitacions a bastir ponts entre el Palau de la Generalitat i la Moncloa. No. Des de fa tres anys, els acords de la comissió bilateral entre Estat i Generalitat no paren de créixer. Vuit pactes el 2019, 17 l’any passat. I en el que portem de 2021 s’ha arribat ja a 12 encaixades que eviten portar als tribunals els xocs de poder competencial.\nPerò tan important com els números és la constatació, de fonts del Govern i del Ministeri de Política Terrritorial que dirigeix Miquel Iceta, que hi ha una feina discreta i efectiva que dona fruits. En resum: ni Pedro Sánchez té intenció de concedir un referèndum ni Pere Aragonès renunciarà a l’amnistia i a l’autodeterminació, però els seus fontaners treballen cada dia per evitar xocs innecessaris en àrees molt sensibles.\nAcords en vivenda, infraestructures i economia\nAquest any, per citar els casos més recents, la subcomissió de prevenció i solució de conflictes ha aconseguit evitar-los en relació amb el decret del Govern per estimular la vivenda amb protecció oficial i noves modalitats d’allotjament en règim de lloguer. També s’ha eludit el xoc en relació amb la protecció del litoral i la llei de ports, i en qüestions econòmiques com la llei de les àrees de promoció econòmica i urbana, o la llei de facilitació de l’activitat econòmica, així com la llei sobre l’impost a instal·lacions que incideixen en el medi ambient, entre d’altres.\nFonts del Govern apunten que aquesta subcomissió treballa fora dels focus. No evitarà que persisteixin diferències de gran calat en relació amb l’arquitectura institucional. Però permet evitar que sigui el Tribunal Constitucional el que dirimeixi les divergències, excepte en determinats casos com el de la compatibilitat entre l’ingrés mínim vital, implantat per l’Executiu de Sánchez, i la renda mínima d’inserció, del Govern. És més, les fonts citades van més enllà i suggereixen que, en relació amb determinats conflictes judicials vinculats al procés, hi ha vies per posar vaselina als engranatges i evitar mals més greus. Tot sota una gran discreció.\nFins i tot en pandèmia\nMentrestant, al ministeri d’Iceta afirmen que, en efecte, «no hi ha tensions importants» amb la Generalitat ni en relació amb les comissions i subcomissions que depenen de l’estructura bilateral. La que es va reunir l’agost del 2018 amb un resultat polític –portes enfora– més aviat escàs, amb retrets públics entre el llavors conseller Ernest Maragall, i fermesa per part de la llavors ministra Meritxell Batet en defensa de la posició del Govern central sobre el procés.\nAra tampoc es preveu que arribi una solució immediata sobre el nucli polític de la discrepància, però, mentrestant, l’activitat en diversos àmbits és col·laborativa. Fins i tot en els moments més crus de la pandèmia, amb retrets creuats entre el president Quim Torra i alguns ministeris, determinades decisions de pes sobre la gestió de la crisi van ser fruit de propostes creuades entre les dues administracions i reunions discretes.\nTot això desmenteix, en part, la tesi de la inexistència absoluta d’avenços o de canals de comunicació. I és que, si bé és cert que la taula de diàleg entre els dos governs ha sigut fins ara estèril i només ha mostrat la imatge d’una reunió, després de la qual la pandèmia va deixar tot això en suspens, els ens institucionals segueixen dempeus.\nIndults del procés Referèndum a Catalunya Meritxell Batet Govern Consell de Ministres PSOE ERC Miquel Iceta Govern Pedro Sánchez Tribunal Constitucional PSC PSC Taula de diàleg sobre Catalunya Pere Aragonès Quim Torra Ernest Maragall Indults


S'aixequen 6 actes per incivisme durant l'agost a Calaf\nDurant el mes d’agost, els vigilants de Calaf han hagut d’aixecar 6 actes a joves amb edats d’entre 15 i 17 anys del municipi de Calaf, Sant Martí Sesgueioles i Prats de Rei per l’incompliment de l’ordenança municipal de civisme i convivència vilatana. Principalment, les accions incíviques estan relacionades amb problemes de soroll denunciades per veïns i veïnes.\nD’altra banda, durant l’estiu s’ha avisat a la població de la obligatorietat de portar mascareta a l’espai públic. A partir d’ara però, també es començaran a aixecar actes a les persones que incompleixin aquesta normativa.\nEl govern municipal vol donar resposta a les demandes de la ciutadania per acabar amb algunes conductes incíviques que generen molèsties veïnals. Per això, també s’ha incorporat un nou vigilant a la plantilla que permetrà al municipi disposar de tres agents per poder cobrir un marge més ampli d’horaris.\nArticle anteriorL’Igualada Femení HCP arrenca la pretemporada amb bones sensacions\nPròxim articleEs reprèn la 2a fase del procés participatiu de PDUAECO


El nyèbit | Altre lloc Blocat | Xarxa de blocs catalans\nTeatre Lliure: el menys lliure dels teatres\nPublicat el 1 març 2011 per ramonmonton\nEl vespre del dissabte 26 de febrer, la meva\namiga i jo vam intentar veure una obra de teatre de Harold Pinter que es diu Celebració\nal Teatre Lliure de Gràcia. La meva amiga va comprar les entrades per Internet,\nteníem els seients 15 i 16 a la fila 4, grada A, i la funció començava a les\n10. El meu fill tornava d’excursió amb patinet i després se n’anava a jugar a\nbitlles com a part de la celebració de l’aniversari d’un amic i els pares de\nl’amic em van assegurar que me’l tornaven a les 8. Havia de deixar el meu fill\namb la filla de la meva amiga a Mataró i, per no fer tard, vaig contractar un\ntaxi a Cardedeu. A les 8, el taxi era davant de casa, però no em van tornar el\nmeu fill fins a un quart i cinc de 9. Aquí va començar a complicar-se la cosa.\nLa meva amiga i jo vam agafar un tren de Mataró a Barcelona quan ja eren prop\nde les 9 i, a dos quarts i mig de 10, vam anar a buscar la línia verda del\nmetro. El metro va trigar més de 6 minuts a venir. Aquí la cosa es va complicar\nuna mica més. Vam baixar a Fontana i ens vam afanyar cap al carrer Montseny. Ja vèiem\nels llums del teatre quan van tocar les 10. A les 10 i 3 minuts vam entrar al\nTeatre Lliure. I llavors va ser quan la cosa es va complicar del tot.\nUn noi i una noia vestits de negre ens van\ndonar les entrades alhora que ens advertien que ja no es podia entrar perquè\nl’obra havia començat (amb una puntualitat insòlita, despietada, pedant,\ndescortesa, repel.lent) i, un cop comença una obra, al Teatre Lliure ja no es\npot entrar (era el primer cop a la meva vida que tenia una entrada a la mà que\nno permetia entrar, sinó només sortir). Vaig intentar exposar-los les nostres\ncircumstàncies personals, però allò era com voler negociar amb el conserge unes\ndècimes de l’examen que t’ha suspès un catedràtic: era impossible entrar perquè\nl’entrada era per l’escenari, i no podien aturar l’obra per deixar-nos entrar,\nva sentenciar el noi vestit de negre. La meva amiga i jo ens miràvem,\nincrèduls, i ens preguntàvem si allò formava part de l’obra, ja que, segons el\nprograma de mà, Pinter s’emmarca en la tradició del "teatre de\nl’absurd" de Beckett, Genet i Ionesco. Vaig demanar al noi de negre si tot\nera una broma i tenien la càmera oculta d’un programa de la televisió amagada\nen algun lloc. Però el noi no es veia de la broma i continuava impertorbable.\nLlavors vaig sotmetre a la seva consideració que, si no ens permetien entrar,\nquè caram n’havia de fotre, d’aquelles entrades, emmarcar-les? Ell em va dir\nque no hi podia fer res, que no podríem veure l’obra, que no ens podia canviar\nles entrades i que ho sentia molt, però que eren les normes de la casa. A més, tot\nallò ja ho deia l’entrada que m’acabava de donar. Un autèntic virtuós de\nl’atenció al públic. Jo, que dec tenir una visió no tan moderna dels\nintercanvis comercials i la prestació de serveis (sempre que pago m’ofereixen\nalguna cosa a canvi, si és que no m’han robat, i a les botigues, si no et\ntornen els diners, almenys et donen un val de compra), vaig suggerir si no hi\nhavia alguna forma alternativa de veure l’obra, ja que érem allà. El noi de\nnegre, que no semblava gaire partidari de donar-me conversa ni d’imaginar\nestils de vida al marge de les normes de la casa, em va dir que no. Ja em\nplantejava irrompre violentament a l’escenari quan un altre noi de negre, més\nsimpàtic, es va oferir a programar-nos l’aparell de televisió que hi havia a\nl’entrada perquè poguéssim veure l’obra, ni que fos de lluny. Només hi havia un\npetit inconvenient: no se sentien les veus. Adonant-me que era una\nobra dialogada, vaig plantejar al noi de negre simpàtic quin sentit tenia mirar\nl’obra per l’aparell si no en senties els diàlegs. Ell, tot desimbolt, em va\ndir que de tant en tant els actors deixaven anar un xiscle, i que els xiscles\nsí que els sentiríem. La meva amiga i jo vam estar de seguida d’acord que\nno compartíem la idea de celebració del Teatre Lliure i, entristits, vam\nbuscar algun lloc agradable per sopar.\nPerò no ens sentíem només entristits.\nEns sentíem humiliats, vexats, maltractats,\ntrepitjats, burlats, estafats, sotmesos a l’arbitrarietat predemocràtica i als\ncapricis genialoides d’algun exquisit i estufat renoc de la gauche divine,\nla ment privilegiada del qual va tenir la idea de bomber de fer entrar el\npúblic per l’escenari, no sé si en un simulacre de participació com tants\naltres, propis d’un model de societat que es caracteritza cada cop més pel fet\nde regir-se pel principi "paga i calla" (o, en política, "vota i\ncalla"). No sé si hi ha uns "Amics del Teatre Lliure" amb\ndescomptes especials, preestrenes, col.loquis amb actors i directors i un\nservei gratuït de grues i politges per despenjar-te damunt del teu seient sense\npassar per l’escenari si arribes tard, però nosaltres ens acabàvem de convertir\ninvoluntàriament en Enemics del Teatre Lliure. Havíem perdut totes les\nganes de celebració i no ens sentíem lliures en absolut. Segons el Fabra,\nlliure vol dir "que no està subjecte al domini d’altri, a un poder extern,\na una autoritat arbitrària; no constret per una obligació, deure, disciplina,\ncondició onerosa, etc,: que té la facultat d’obrar com vulgui, de triar per si\nmateix. Una persona lliure (oposat a serf)". No, no ens\nsentíem lliures, sinó precisament sotmesos a autoritats arbitràries i\ncondicions oneroses i abusives, i el que era més indignant de tot era que, en\nuna extravagant inversió de valors, havíem comprat la nostra pròpia servitud.\nPerquè, efectivament, l’entrada del Teatre Lliure especificava que, un cop\ncomençada l’obra, era potestat de l’Organització (en majúscula) permetre o no\npermetre entrar al recinte, però el representant de l’Organització (el noi de\nnegre) no semblava disposat ni tan sols a plantejar-se aquesta disjuntiva. En\nun comerç, hauríem hagut de demanar per l’amo, però qui és\n"l’Organització" del Teatre Lliure? Comprar una entrada del Teatre\nLliure implica acceptar automàticament una llista de deu condicions o\nobligacions; els drets ja se’ls reserva l’Organització. L’Organització té dret\na enviar-te a casa sense veure l’obra encara que hagis pagat l’entrada, a\ncanviar les dates, els horaris i els intèrprets de l’obra, a escorcollar-te per\ncomprovar que no portes objectes perillosos i a no deixar-te entrar si\nconsidera que ets tu, l’objecte perillós, i només retorna l’import de l’entrada\nen cas de "cancel.lació de l’esdeveniment", la qual cosa era de nou\nuna invitació a irrompre a l’escenari, organitzar un escàndol majúscul i\nprovocar la suspensió de l’obra. Sí, comprar una entrada al Teatre Lliure és\narriscar-te a tornar de cop a l’Edat Mitjana dels mals usos i els privilegis\nsenyorials i quedar-te sense drets ni llibertats, com si no hagués existit la\nRevolució Francesa que ens va permetre deixar de ser súbdits i esdevenir\nciutadans. "Ho sento molt, són les normes de la casa" en realitat vol\ndir "M’importes una merda, les normes de la casa també m’importen una\nmerda, de fet tot m’importa una merda, perquè no em paguen per ser humà ni\ntenir sentiments; només sóc un engranatge, un zombi, un robot, un holograma al\nservei de l’Organització programat per imposar-te les normes de la casa,\ndesgraciat!". Però les normes arbitràries i estúpides no són pròpies\ndels règims de llibertat, sinó de les tiranies, els totalitarismes i els\ndespotismes il.lustrats o idiotes, i s’han de modificar o abolir.\nTot això em planteja una sèrie\n1) Té sortida d’emergència, el Teatre Lliure?\n(si no en té, ho sento molt, són les normes, s’ha de tancar). Es pot\nutilitzar en casos excepcionals per entrar al recinte o també passa per\n2) Té llibre de reclamacions, el Teatre\n3) Si els Prínceps d’Astúries, Pasqual\nMaragall o el Rei del Mambo (o una persona de mobilitat reduïda que es desplaça\namb grans esforços) arriben tard a una representació, també els diran "Ho\nsento molt. Són les normes de la casa"?\n4) Negar "l’entrada al recinte" pel\nsimple fet d’arribar tres minuts tard a dos adults que no van acompanyats d’animals ferotges ni duen armes, bombes o altres objectes perillosos ni tenen\nun aspecte amenaçador ni semblen disposats a menjar, fumar, beure, parlar pel\nmòbil, fer fotos amb o sense flaix ni insultar els actors dins del recinte, i\nque han pagat entrada (una entrada sencera, immaculada, no esmenada ni\nsospitosa de falsificació ni adquirida per mitjans il.lícits) per veure un\nespectacle teatral, és ètic, és lícit, s’ajusta a l’eventual codi deontològic\ndel Teatre Lliure i de les empreses teatrals de Catalunya i el món civilitzat?\n5) És adequat, proporcionat, oportú, just,\nconvenient, decent, forma part de les pràctiques desitjables en dos\nrepresentants de la imatge corporativa d’una institució tractar a baqueta,\npràcticament com delinqüents, pàries, proscrits o menors d’edat dues persones\nadultes que arriben tres minuts tard i impedir-los entrar a veure un espectacle\npel qual han pagat 40 euros i han mobilitzat una quantitat important de\npersones, recursos i transports públics? És normal veure’s de cop i volta privats de tots\nels drets, pagant i tot, per tres minuts de retard? És acceptable, això o,\ncom dirien els polítics, "ens hi haurem d’anar acostumant"?\nComentaris tancats a Teatre Lliure: el menys lliure dels teatres\nLes falses dicotomies\nPublicat el 30 novembre 2010 per ramonmonton\nAneu amb compte amb les pirules dels venedors de motos i no perdeu mai\nde vista QUI PAGA els "experts". Una típica pirula per a incauts són les\nfalses dicotomies. Ara que diuen que hem d’"aixecar\nCatalunya" perquè sigui "millor" (però aixecar-la per a què, per\ncontinuar pagant els ordinadors de les escoles d’Extremadura?) i que el\ncandidat guanyador de les eleccions, segons els diaris, té prioritats\ncom ara suprimir la limitació de velocitat i el departament de Medi\nAmbient i fer el quart cinturó, m’he recordat d’Al Gore i de la falsa\ndicotomia que denunciava en aquella imatge en què es veien dos plats\nd’una balança: en un plat hi havia el planeta i en l’altre, un sac de\ndiners. És a dir, que segons els negacionistes (del canvi climàtic), que\nafirma Gorbatxov que tenen set vegades més mitjans que els convençuts\ndel perill que corre el planeta i la necessitat d’emprendre accions\nurgents per evitar un desastre ecològic, hem de triar entre l’economia i\nel medi ambient. Però aquesta dicotomia és falsa i estúpida, perquè\nsense medi ambient, com voleu que hi hagi economia? Sense medi ambient\nno hi óssos polars, no hi ha tigres, però és que tampoc no hi ha vida\nni, per tant, experts, polítics ni gàngsters de cap mena. Sense medi\nambient, per entendre’ns, no existiríem ni tu ni jo ni el Barça ni\nZapatero i els 30 de la cova d’Alí Babà que va convocar l’altre dia per\nprometre’ls que continuaria garantint que la majoria siguem cada dia més\npobres perquè ells puguin continuar enriquint-se impunement i sense\nlímits, que això és la "nova economia", oi?\nComentaris tancats a Les falses dicotomies\nBreu valoració dels resultats de les eleccions\nPublicat el 29 novembre 2010 per ramonmonton\nes podria dir "les mòmies estan més guapes calladetes", però ja hi\nMas ha guanyat proposant "una Catalunya millor". És positiu i ningú\nhi pot estar en contra. La qüestió és QUÈ VOL DIR una Catalunya millor i com\nsociates, a banda que els tiren ous i que conec gent d’aquest partit que em cau\nmolt bé, què n’haig de dir? Com que són el Dr. Jekyll i Mr. Hyde, suposo que a\npartir d’ara hi haurà escenes bastant truculentes, a can\nsociata. Menció especial al seu pamflet "El Periódico", segons\nel qual Laporta no ha sortit elegit, sinó que "s’ha colat"\nla Caramacho i el (Primo de) Rivera no en diré res. Fan xenofòbia i\nespanyolisme furibund i saben que surt a compte. El moment més horrible de\nla nit, però, va ser quan Anglada treia representació.\nPuigcercós, poca cosa. Els dirigents del seu partit s’ho han buscat. Han estat\ndeu anys perduts. Què més s’ha de dir? Que es replantegin el que s’hagin de\nreplantejar i bona sort. I si Carod ara vol "alçar la veu", li dic\naixò: LES MÒMIES ESTAN MÉS GUAPES CALLADETES.\nés el candidat que no agradava a ningú (i que a la porra de l’Avui atorgava 14 diputats a Ciudadanos i\ncap a Laporta) però que han votat els de sempre, gent molt simpàtica però que\nva una mica despistada, com Iniciativa.\nLaporta m’hauria agradat que hagués obtingut el 14 diputats que ell mateix es\ndonava a la porra de l’Avui,\nentre altres coses perquè potser hauria sortit elegit el Camardons i\nllavors SÍ QUE HAURÍEM ESTAT INDEPENDENTS. 4 és poc, però no està malament,\ntenint en compte que tenien TOTS ELS MITJANS EN CONTRA i que, si en parlaven,\nera per ridiculitzar Laporta o dir-ne coses impresentables. Si el pitjor moment\nde la nit per a mi va ser quan Anglada (Plataforma per Catalunya, partit\nxenòfob, ho dic per als despistats) treia representació, EL MOMENT MÉS BONIC VA\nSER VEURE JOSEP GUIA, EL NOSTRE JOSEP GUIA, PER FI CELEBRANT UNA VICTÒRIA!!!\ndoctor Carretero no fa valoracions sobre els seus resultats. Per què n’haig de\nComentaris tancats a Breu valoració dels resultats de les eleccions\nPublicat el 11 gener 2010 per ramonmonton\nBurgos i Salamanca eren les ciutats dels\nministeris de Franco en plena guerra, les nines dels ulls de la sanguinària\nmàquina repressiva dels feixistes. Salamanca com a metàfora. L’enfrontament entre Unamuno i Millán Astray\nés per a nosaltres una anècdota gairebé irrellevant. "Venceréis pero no\nconvenceréis" va tenir conseqüències desastroses, però les dues\nEspanyes tenen una cosa en comú: ens odien i busquen exterminar-nos, per bé que\namb mètodes diferents, l’una amb la Inquisició i l’altra, amb la pèrfida i il.lustrada\nmaquinària jacobina. L’estampa sòrdida dels Germans Malasombra, com Judes del\nsegle xxi, carregant l’obra que el\nseu pare va salvar de les urpes de Franco jugant-se la vida. L’havien de dur\nells, personalment, al maleter del cotxe, perquè així encara resultava més\ndegradant. Estampes colonials: Espanya s’emporta el nostre patrimoni (robat o\npagat amb els nostres diners, quina diferència hi ha, en el fons?), ens envia\nels seus negres de les pasteres, d’amagat, amb avions del ministeri de Defensa,\ni ens vol enviar la merda de totes les seves centrals nuclears; allarga els\nvols intercontinentals del Barça; atura a la frontera un carregament\nd’ulleres bicolors perquè la TV3 no pugui emetre una pel.lícula en tres dimensions abans que la Televisió Espanyola; construeix, amb retard i malament, línies\nd’alta velocitat que no ens connecten amb el món, sinó amb la seva capital;\norganitza campanyes per impedir que Disneyworld Europa s’instal.li a casa\nnostra i aquí en teniu el resultat: ara si volem veure Mickey Mouse i companyia\nens cal anar a París. Etcètera.\nI per acabar, tres preguntes:\n1) Qui és el responsable (o irresponsable)\nque, a partir d’ara, no es pugui veure el Canal 33 a les Illes?\n2) Fins quan subsistirà el paradís feixista\nal País Valencià?\n3) Publicacions tan pestilents com el\nTriangle, perquè no es deixen estar de romanços i es diuen, directament, el\nComentaris tancats a Estampes colonials\nPublicat el 26 novembre 2009 per ramonmonton\nTot el rebombori i l’"escàndol" dels qui ara corren per tornar a\nfer-nos creure que representen la "dignitat de Catalunya" (molts corren\npurament per salvar el cul i la poltrona) no aturarà el veritable\nrebombori que es prepara a partir del 13-D. Com tenen fetge de tornar a\nvenir-nos amb la cançoneta de l’"Espanya plural", que no veuen que ja\nfa plorar? "Escolta Espanya", ploriquegen i, mentrestant, Espanya vinga\nbramar. Espanya és aquesta cosa que manté suposats arxius històrics que\nen realitat són magatzems plens de rates on es malmeten documents\nrobats que es van utilitzar amb fins repressius. Espanya és la "Real\nAcademia de Bellas Artes de San Fernando" (això sí, rimbombantes,\ntant com vulguis), que té el plànol original de l’Eixample de Cerdà i\nfins fa quatre dies no tenia ni idea de què caram era aquell paperot i,\nquan des d’aquí, el demanen per a una exposició (jo em pregunto: i què\nhi fa, allà?), no hi ha manera que el "cedeixin".\nAquests que ara reclamen dignitat l’únic que fan és intentar "reconduir\nla desafecció envers Espanya" (no ho deia ahir el Cuní?), però el\nparadigma polític està canviant ràpidament i ben aviat en veurem\nresultats tangibles. Cada cop hi ha més gent (gent coneguda, amb\ncàrrecs, mediàtica, etc.) que "surt de l’armari", es declara\nindependentista i exigeix la recuperació pacífica de les llibertats que\nens van robar per les armes. Això sí que és dignitat! La dignitat de Catalunya ja fa anys i panys que no la\nrepresenten la majoria dels polítics apoltronats (o "pragmàtics") i els\nseus corifeus (que representen altres coses), sinó molta gent que\ntreballa a l’ombra del silenci sistemàtic dels mitjans.\nI, pel que fa als federalistes, jo els continuo preguntant: es pot\nsaber amb qui es volen federar? Perquè dues nacions o més es puguin\nfederar, cal que totes les nacions en qüestió ho desitgin. Jo no sé si\npensen en un "federalisme" del tipus "federació catalana del PSOE" o si\nviuen de records atàvics de la corona catalano-aragonesa (que allò sí\nque era una federació d’estats). Com diu López Tena, el federalisme no\nés una alternativa, perquè no té possibilitats reals. Les úniques\nalternatives són dues: o assimilació (i d’aquí a uns quants anys no\nvull saber on seríem en el rànquing internacional de qualitat de vida)\nPer a mi la gran notícia d’avui no ha estat el "famós" editorial, sinó\nla descoberta que la tomba de Pere el Gran no va ser saquejada. M’he\nemocionat i tot en saber que el nostre gran rei no va patir la\n"desamortización de Mendizábal", una barbaritat més d’un estat que no\nhauria d’haver existit mai.\nComentaris tancats a La dignitat de Catalunya\nQuè li passa a l'”Avui”?\nPublicat el 16 juliol 2009 per ramonmonton\nSí, què li passa a l’Avui i, per extensió, als mitjans de comunicació i, per extensió, al país? Bé, comencem per l’Avui: el llegeixo des del principi, tot i que ha tingut èpoques horroroses, com quan sortia cada dia Pujol a la portada i les informacions independentistes les havies d’anar a buscar al Diari de Barcelona, però durant els anys de Vicent Sanchis, que devia fer molts equilibris, s’hi van publicar coses acceptables. Per cert, és veritat que el van fer fora perquè no agradava a Montilla o només es tracta d’una llegenda urbana? Des que ja no n’és el director, el diari ha iniciat una deriva (o, simplement, va a la deriva?) que no sé cap on el portarà. Segueix la pràctica d’orientar-se segons d’on bufa al vent o, com diuen alguns, cada cop es torna més espanyolista i prosociata? La tendència general a la degradació i estupidització creixent dels mitjans ens ha dut a acceptar sovint com una molèstia inevitable (com ho són la calor i les mosques a l’estiu) la conyeta sistemàtica a l’hora de tocar certs temes, la desaparició misteriosa de comunicadors incòmodes o certes "informacions" clamorosament manipulades o impresentables, com la d’un individu que, en un article ple de comentaris mofetes sense gràcia, va "informar" a l’Avui que Carretero no era a la concentració independentista del 27 de juny (sí que hi era, però el diari no va rectificar, en to desmenjat, fins al 5 de juliol). Qui hi mana, ara mateix, al diari? Qui hi mou els fils? Es convertirà en una víctima més de la malèvola Lliga Anticrosta, que vol enfonsar-lo com ha fet amb Catalunya Ràdio?\nAhir, per exemple, a la secció dels semàfors, sortia castigat amb un semàfor vermell el president Laporta, i després d’un titolet que em sembla que era "A cadascú el que li toca", el perpetrador del comentari recomanava (ordenava?) a Laporta (que havia criticat l’acord de finançament a la presentació d’un llibre) que no es fiqués en política i es cuidés dels seus assumptes. Vejam, això em sembla molt greu, perquè no té res a veure amb una mínima cultura democràtica regida per principis elementals com el respecte a la llibertat d’expressió, però em genera moltes preguntes. En primer lloc: la secció dels semàfors representa l’opinió del diari? Del director del diari? Del consell de redacció? De l’accionista majoritari? Del president de l’Espanyol? I en segon lloc: si al president del Barça (o a qualsevol altre ciutadà) no li toca parlar de política, a qui li toca? Als polítics, que es posen davant d’un faristol i ens dirigeixen llarguíssims discursos triomfalistes retransmesos en directe pel Telenotícies de "la nostra"? Als mateixos Telenotícies, que es dediquen a l’autobombo més sorollós dels ÈXITS ESPECTACULARS dels nostres MAGNÍFICS POLÍTICS, perquè quedem convençuts que tot va de meravella i els tornem a votar? El que hi ha en el fons del debat, per tant, és la llibertat d’expressió i, per extensió, la democràcia, i finalment: el cansament d’uns polítics i una manera de fer política que ens ha portat a la situació actual i les ganes de canviar-la, perquè no ens continuïn prenent per idiotes.\nComentaris tancats a Què li passa a l'”Avui”?\nPublicat el 9 juliol 2009 per ramonmonton\nEl Tour de France ja ha passat per Cardedeu. Semblava que vinguessin els Reis de l’Orient o Mr. Marshall. Per no posar-me rondinaire, com que és dijous, me n’he anat a menjar arròs en un restaurant. És un luxe no gaire car que em permeto de vegades. El Tour de France és un luxe molt més car que només es poden permetre les nacions amb grandeur. Tornem a repassar què és la grandeur. Grandeur és Lluís XIV, Versalles, Mururoa, envair un país veí com si fossis Napoleó però amb bicicletes i parlar als aborígens en la teva llengua, perquè és l’única que saps i perquè és la llengua de la raó i la liberté. Han tallat la carretera i tots els bars i restaurants han tret taules a fora i la gent s’ha arrenglerat per veure el gran esdeveniment. Durant dues hores llargues han passat vehicles publicitaris, hi havia ninots gegantins, coloraines, noies guapes, caramels, de tant en tant els francesos han xampurrejat una mica de castellà, català no, tot i que semblava que sabien que existia. No ens han tirat cacauets, però tot plegat era com un gran circ. La gent estava il.lusionada. Jo també. Al capdavall, m’han portat al costat de casa el Tour que jo seguia cada estiu durant la meva infantesa, quan també comprava L’automobile per estar al cas de les novetats del Saló de París. La grandeur de França i d’Europa ens fascinava, ens hi emmirallàvem. Com ha canviat tot, des d’aleshores! Ara sabem que, per gaudir d’aquesta grandeur, per ser complets, per desenvolupar-nos, per decidir, per aspirar a la realització personal i a la felicitat del programa dels il.lustrats, per sortir de la presó, de la sala d’espera de l’aeroport, de la presa de pèl, del coitus interruptus permanent, de l’etern lament sense alternatives, hem de ser com ells, hem de ser lliures, hem de ser Estat, encara que n’hi hagi que no tenen grandeur ni disposant d’un Estat, com la Rosa Díez.\nComentaris tancats a El Tour de France\nViure en castellà a Catalunya\nPublicat el 7 juliol 2009 per ramonmonton\nDiu que va dir la Rosa Díez (no em feu dir qui és la Rosa Díez i, encara menys, qualificar-la) en una entrevista a l’Avui que, a Catalunya, hauria de ser possible viure-hi en castellà, i torna a insistir amb les propostes d’escolarització pròpies d’un règim d’apartheid. Davant d’unes declaracions d’aquesta naturalesa, un es fa moltes preguntes. La primera: de quin planeta ha caigut aquesta dona? La segona: quin percentatge de mala llet i ignorància es reparteixen la composició molecular d’aquesta dona? Perquè, gràcies a la feina feta per antecessors seus amb una composició molecular semblant, a Catalunya es pot viure perfectament en castellà, el que no es pot fer és viure-hi tan còmodament en català, ni veure-hi Disney Channel en català, ni estalviar-se de tant en tant agressions o vexacions diverses per parlar català malgrat que el català, com fa sospitar la seva denominació, és la llengua de Catalunya i el castellà, la llengua de Castella. I per què no es pot viure també perfectament en castellà a Anglaterra o a la Xina? Doncs perquè ni a Anglaterra ni a la Xina no van desfilar triomfalment les tropes franquistes. Allà es fan altres preguntes: es pot viure perfectament en xinès al Tibet? Es pot viure en anglès a Escòcia? Etcètera.\nComentaris tancats a Viure en castellà a Catalunya\nPublicat el 27 juny 2009 per ramonmonton\nDiu Jordi Pujol en unes declaracions que publica oportunament l’Avui d’avui, que "comprèn" l’independentisme, però que "no té sortida". La gràcia, però, com remarca ell mateix, és que el dependentisme tampoc no té sortida. Per tant, hem de deduir que Pujol s’ha decantat pel nihilisme, pel no future, i ens el trobarem qualsevol dia per Queralbs amb cadenes, pírcings i una samarreta que dirà "FUCK YOU". A més, la "notícia" de fons no són les declaracions de Pujol que l’Avui destaca, sinó el fet que avui, a les cinc de la tarda, els independentistes ens manifestarem a l’Arc de Triomf i ens plantarem davant del Parlament per començar a construir un present i un futur dignes del nostre passat. Com va dir Joan Sales: "Els catalans fa cinc-cents anys que fem l’imbècil, i el que hem de fer no és deixar de ser catalans, sinó deixar de ser imbècils".\nComentaris tancats a Pujol, nihilista\nHumbert Roma en La maledicció d'”El nyèbit”\nkrugger en Jo també vull ser milionari\nmaica en Dir gràcies\nJaume en Noves tecnologies\nTresinores en Els botiguers


Avui dijous dia 13 donem per finalitzat el curs de Dinamització Digital!. A la 13h, es realitzarà la cloenda a la sala d’actes de l’Aula Sant Feliu, on estarem juntament amb les famílies de cada un de nosaltres, compartint aquest dia tan especial.\nAquest curs ha sigut una gran experiència per molts de nosaltres ja que ha estat un any ple d’esforç on hem après moltes coses i on també hem conegut molta gent.\nTots nosaltres sortim de la Casa d’Oficis amb força empenta per enfrontar-nos al món laboral i trobar una feina relacionada amb les Noves Tecnologies.\nEls docents han sigut un gran punt de recolzament per a tots nosaltres. A part d’ensenyar-nos, ens han proporcionat un llistat de bons consells que podrem utilitzar a les futures feines.\nCada dia hem après coses noves, més grans o més petites, però era una recollida d’informació constant! Ho podem comparar amb un hort: tu plantes les teves llavors i reculls el fruit, doncs es exactament el mateix, això, va unit amb la satisfacció de veure el teu propi resultat.\nTant l’època teòrica com la de pràctiques ens han servit per a molt, però, en el nostre cas, aprenem més de manera pràctica. Per això i molt més, ens sentim realitzats en tots els sentits del curs i em sabut treure tot el suc de tots els projectes que ens han encarregat.\nSi voleu veure una mostra dels nostres treballs, AQUÍ teniu el link de la web de Sant Feliu 2015, un treball molt currat, ja ho veureu! També podeu veure el nostre canal de YouTube, on hi ha penjats els diferents vídeos que hem produït.\nI ja que acabem, aprofitem per a animar-vos a assistir a les activitats i actes de la Festa de la Tardor d'enguany a Sant Feliu de Llobregat! AQUÍ podreu veure el programa d’actes. No us ho perdeu!\nMaribel Fisas Noguera i Mireia Andres Morell,\nen nom de tot l'alumnat de la Casa d'Oficis\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 9:19 0 comentaris\nHola a tots, sóc Angie, Dinamitzadora digital de la Casa d'Oficis i com ja us havia explicat abans duc a terme un projecte amb una entitat anomenada Asprodis, projecte que va acabar avui dia 10 d'Octubre.\nAsprodis és una associació que vetlla per la integració educativa, social i laboral de les persones amb discapacitat intel·lectual.\nEl projecte que portava amb ells es va tractar, al principi, d'ajudar-los a crear un Blog on puguessin donar informació de tot tipus sobre l'associació.\nUna vegada fet això i temps després vaig començar a impartir a la seva aula als socis interessats un curs d'iniciació a l'ordinador i Internet, el qual ha estat curt, però molt satisfactori. Els he ensenyat des d'encendre i apagar un ordinador fins a modificar-ho des del panell de control.\nHa sigut una molt bona experiència encara que no he tingut més temps per dedicar-hi. M'ha agradat molt treballar amb persones amb tantes ganes d'apendre.\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 12:59 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Activitats, asprodis\nSeminaris de fotografia\nFa dues setmanes vaig iniciar uns seminaris de Fotografia digital al Punt TIC Palau Falguera. Es tracta d'uns seminaris intensius on es parlen temes bàsics però molt interessants sobre el gran món de la fotografia digital! Per exemple, vam parlar sobre Macrofotografia. Desprès d'una hora de teoria vam iniciar el moment de la pràctica. Com que ens trobàvem al Parc del Palau Falguera ens va ser molt fàcil plasmar moments i elements a les fotografies!\nLa fotografia es l'art de congelar un moment a una fotografia, i el més important no es buscar la fotografia perfecta sino la que ens captivi a nosaltres mateixos. Això és el que he volgut expressar als alumnes dels tallers, i per el que puc apreciar, es nota un gran resultat.\nA les classes es respira un ambient molt còmode, i es noten les ganes d'aprendre a cada moment per part de tots els alumnes.\nAquest dijous dia 6 serà l'última sessió i he preparat un taller molt especial a través de la tècnica de la Natura Morta.\nEl que més desitjo per a aquest curs, no és tan sols que entenguin el contingut a la perfecció, sinó que comencin a veure el gran nombre d'oportunitats per a realitzar una fotografia i d'aquesta manera, que deixin volar la seva imaginació!\nMireia Andres Morell ,\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 19:16 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: Activitats, audiovisual\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 12:22 0 comentaris\nAmb prou feines acaba de sortir Firefox 7 en la seva versió final, i l'equip de Mozilla ja esta treballant frenèticament en la seva vuitena versió, que encara està en versió beta, però que té com a objectiu continuar millorant dia a dia i no perdre terreny davant Chrome.\nFirefox 8 incorporarà, entre d'altres, les següents novetats, que hi seran implementades passades unes setmanes mitjançant actualitzacions:\nVist l'enorme èxit que ha tingut aquesta eina de microblogging en els darrers anys, i que cada cop més la gent utilitza les xarxes socials per informar-se, han decidit incorporar un motor de cerca en Twitter.\nNavegació cada cop més ràpida.\nTemps d'arrencada més petits: quan restaurem finestres amb més d'una pestanya oberta, podem escollir que només es carregui la pestanya activa, i deixar la càrrega de la resta per quan les sel·leccionem.\nMillor suport CSS i HTML5\nS'ha millorat la gestió dels complements, desactivant la opció que permetia que tercers poguessin instal·lar-ne. També haurem d'activar explícitament els nous complements instal·lats.\nBaixeu el Firefox 8 Beta\nFont: ADSLZone Imatge: Betamina\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 14:00 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: codi obert, Dinamitzadors, firefox, notícies, programari lliure\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 8:00 0 comentaris\nAvui us portem un resum d'una entrada exposada al blog d'onsoftware, on dos dels seus redactors fan un cara a cara defensant dos dels navegadors més populars del moment, Firefox i Chrome.\nAquí exposem una imatge comparativa dels dos navegadores executats alhora, en un ordinador d'Apple (iMac) amb processador Intel Core i3 3,06 GHz de dos nuclis i 4 GB de RAM.\nNo nomé es conquereix el cor dels internautes amb menys recursos de l'ordinador consumits i velocitat de processament de webs. A més hi ha coses tan importants com la interfície: clara i ben organitzada, i que permeti trobar ràpidament les funcions que cerques.\nCal reconèixer que Chrome té a favor seu que és fàcil i simple. Gràcies a això trobes les coses que busques d'un cop d'ull. Però la barra de tasques no pot ser personalitzada. Punt en contra.\nLes opcions de personalització del navegador de Mozilla són potser una mica més complexes que les de Chrome. Però tampoc cal exagerar, ja que si te les mires amb deteniment i temps acabes entenent-les d'igual manera.\nEncara que potser personalment preferiria les opcions de chrome, per el fet que programades, per configurar-les dins de la mateixa finestra que sempre es més agradable, que no en un amarga, finestra emergent.\nSi potser veniu del navegador de Microsoft (Internet Explorer) i no sabeu on es troben les opcions dels dos navegadors, heu de tenir en compte que les opcions es troben amagades sota un botó diferent en cada navegador.\nEn el Google Chrome és una clau anglesa i en Firefox es el famós botó de color taronja.\nA més, si amb tot aquest elenc d'opcions de configuració, el nostre afany de seguretat encara no es satisfés i ens demanés algunes opcions extra, sempre podem recórrer a les extensions, la majoria d'elles gratuïtes. A més de afegir opcions extra als navegadors, moltes vegades milloren les existents. Com per exemple Adblock Plus (es una extensió que serveix per eliminar molta de la publicitat que trobem al web. En altres paraules, no deixa que es mostri, i a més està disponible pels dos navegadors)\nSi som bloggers actius, ens caldrà instal·lar diccionaris per a escriure millor que en Pompeu Fabra. Aquests diccionaris els podem trobar en els dos navegadors; però en Firefox els d'anar a buscar a la seva pàgina d'extensions e instal·lar-los.\nUn cop estiguin instal·lats, Firefox ens demanara que reiniciem el navegador, mentre que a Chrome els podem anar a buscar per les opcions del navegador, fàcilment instal·lables i sense reiniciar el programa.\nEn aquest punt, (a l'hora d'instal·lar coses, sigui allò que sigui) guanya Chrome. Ho fa de manera més rapida i sense reiniciar.\nA més, en el repositori de Chrome no només trobem extensions, si no també aplicacions (com per exemple jocs), gracies al suport HTML5. Cal destacar que aquestes aplicacions les podem fer servir sense estar connectats a Internet.\nEls webs on podeu trobar les extensions son els següents:\nEstá bé que les dues organitzacions desenvolupin els seus programes gratuïtament, per a que les seves respectives comunitats en puguin gaudir.\nTambé està bé que les empreses encarregades dels programes els desenvolupin amb tecnologies de vanguàrdia i actualitzacions de seguretat.\nChrome: Destaca per la seva simplesa i rapidesa.\nFirefox: Altament personalitzable.\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 15:22 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: codi obert, Google, notícies, programari lliure\nAvui us portem l'anàlisi de la xarxa social Diaspora, poc coneguda, i diferent a les altres existents al món. Aquesta, a diferència de moltes d'altres com ara Facebook, Twitter, Google+ o Tuenti, és una xarxa social P2P, es a dir no té una arquitectura centralitzada (tots els servidors en un mateix lloc, com ara facebook o twitter) si no que en té uns de centrals o "supernodes" i uns altres que els pots muntar tu, per a contrstuir el teu propi servidor, i fer que es connecti amb els altres servidors (com fa Guifi.net). Per això quan ens fem amics d'un altra persona ens connectem directament a ells.\nPer això podem dir als amants del software lliure que serà impossible destruïrla, degut a que no hi ha cap nucli, tot és ciberespai (ha,ha,ha)\nA continuació deixem-nos de bromes i anem amb l'anàlisi que us habiem promès.\nEl primer que veiem quan ens donem d'alta i entrem (per cert de moment només es pot entrar sol·licitant invitació a la pagina principal, o buscant i preguntant a veure si trobem algú que ens pugi oferir invitació) ens trobem amb una interfície clara, neta i simple, bastant semblant a Google+.\nA dalt trobem una barra de color negre que ens donara accés a les diferents seccions de la xarxa social. D'esquerra a dreta tenim: el nom de la xarxa social indicant que està en fase alpha, un buscador per a trobar a les persones, l'icona per anar a l'inici o a l'apartat de noticies principal, per gestionar els contactes, les notificacions i els missatges que ens envien.\nA la banda dreta trobem la nostra foto (si es que n'hem posat) junt amb el nostre nom, i al costat una fletxa que dona accés a un menú desplegable, on hi trobem: les opcions de perfil que estan una mica amagades o com diria certa persona, poc accessible, la configuració del nostre perfil i finalment l'opció de tancar la sessió.\nEn la part central trobem l'àrea de publicacions, novament com a Google+. A dalt, la caixa per a publicar junt amb l'opció de adjuntar fotografies. En la part inferior de la caixa hi ha les opcions per compartir la nostra publicació: podem fer que sigui pública si fem clic a la bola del món, i si no, podem gestionar la visibilitat de la publicació desde "Tots els aspectes", allò que G+ anomena "Cercles".\nA sota de la caixa de publicacions trobem totes les notícies dels nostres contactes. Per cert, quan anem fent scroll amb el ratolí per les publicacions ens surt una fletxa a la part inferior dreta, que ens porta cap dalt d'un salt. Bon detall!\nI a la columna de la dreta trobem, de dalt a baix: els nostres contactes (per defecte tenim el compte oficial de Diaspora com a contacte), un enllaç per enviar invitacions als nostres contactes, un altre per connectar serveis (facebook, twitter i tumblr), l'enllaç d'afegir el gestor de fotos Cubbi i, per últim, un apartat de donacions al projecte.\nLa gestió dels contactes és realment senzilla. A l'esquerra tenim els grups (Aspectes) creats per defecte, seguidament se'ns mostra quants contactes hi ha per Aspecte (com els cercles, recordeu?), i al centre trobem la llista de contactes presents a l'Aspecte que tinguem sel·leccionat\nRealment senzilla, com l'apartat anterior, s'ens mostra la quantitat de notificacions que tenim, els dia que es van produir i notificar, a més del botó per marcar-les com a llegides. També son molt fàcils com a Facebook les notificacions de la barra superior, no amaguen secret.\nS'assembla bastant, per no dir que és un clon del centre de missatges de Twitter. A banda d'això, no hi ha res més a dir, es realment senzill\nFinalment us mostrem una imatge del perfil, per que us feu una idea per vosaltres mateixos, de com és i com es visualitza.\nFinalment per acabar us dirm que quan us doneu d'alta no us desanimeu per que us surti en anglès, es pot canviar al català o al castellà, a través de la configuració.\nXarxa Social basada en P2P\nNo té propietari, es de tot el món.\nEstà sota llicencia GPL (Software Lliure), per tant és probable que alguns problemes es solucionen més ràpidament, per ser una comunitat més gran.\nNo hi ha cap tipus de publicitat.\nNo posen problemes als nicks, et pots dir com vulguis.\nTot el contingut publicat, s'encripta amb el sistema de xifratge GPG\nTot i no ser un punt en contra, cert és que al trobar-se encara en la primera fase de desenvolupament (Alfa), els pocs usuaris que habiten la xarxa són provadors, i els servidors de vegades acusen l'entrada massiva de gent que s'està produïnt aquests dies.\nPer la mateixa raó, encara no hi ha pagines corporatives, figures publiques, organitzacions etc...\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 18:15 0 comentaris\nEtiquetes de comentaris: codi obert, diaspora, notícies, programari lliure\nTGIF: La Guerra d'Aigua més gran del mon!\nAvui us mostrarem aquest video d'una guerra que es va celebrar el 26 d'agost, que no va ser perjudicial per ningú, sino més aviat beneficiosa per la salut amb tot el calor que feia en ple estiu.\nDades dignes de menció; Es van reunir 8.957 jóves de la Universidat de Kentucky que es van llançar 175.141 globus, una batalla épica i refrescant, digna de recordar.\nTambé podeu trobar mes informació sobre l'organització al seu facebook\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 12:00 0 comentaris\nAquí estem de nou, tornant de les vacances que tant volíem. Encara tenim la "depressió postvacacional" podria dir-se.\nPerò seguim aquí amb moltes ganes de començar de nou i amb molts projectes per acabar. aquí van 3 exemples de mostra: la Laura Yanez, que des de l'Oficina de "Fem Barri" ja està preparada per iniciar el dia 5 de setembre un curs sobre eines bàsiques per al telèfon mòbil.\nTambé comptem amb l'Angie Serna que ha estat realitzant últimament un projecte sobre tràmits en internet amb el DNI electrònic, dissenyant diferents manuals d'aprenentatge bàsic.\nI la Loubna Grida també és una de les nostres dinamitzadores la qual ensenya en el centre de Dones Neus Miró i ara començarà un curs sobre Fotografia Digital i un altre més sobre Blogger.\nAixò és una mica del que estem realitzant...\nEnviem una gran salutació a tots i benvinguts de nou!\nLa Casa d'Oficis.\nPublicat per Alumne Casa d'Oficis a 13:28 0 comentaris


Dimarts, 02 Febrer 2021 13:05\nAlaquàs elabora un reglament per a regular l'Oficina d'Objectes Perduts\nAlaquàs ha elaborat un nou reglament per a regular amb major detall i garanties el lliurament i custòdia de tots els elements que es depositen en l'Oficina d'Objectes Perduts municipal així com també estipular tota una sèrie de drets per a les persones usuàries del servei. El text es troba en aquests moments en període d'exposició pública i pot ser consultat en el tauler d'anuncis de la pàgina web municipal en el següent enllace https://alaquas.sedelectronica.es/board/97521486-f59b-11de-b600-00237da12c6a/.\nL'Oficina d'Objectes Perduts municipal va ser creada l'any 2018 amb l'objectiu de depositar i custodiar els béns mobles de valor extraviats durant un termini màxim de dos anys en el terme municipal d'Alaquàs amb la finalitat de ser retornats a les persones propietàries. Està situada en les dependències de la Policia Local d'Alaquàs i oberta al públic les 24 hores del dia durant els 365 dies de l'any.\nA més, i per a evitar desplaçaments innecessaris, l'Ajuntament d'Alaquàs ofereix la possibilitat de consultar els objectes depositats en el tauler d'anuncis de la web municipal en un llistat que s'actualitza de manera trimestral.\nDimarts, 02 Febrer 2021 10:58\nGràcies a l'acord recentment signat entre l'Ajuntament de Quart de Poblet i el Grup Correos, a partir d'ara la ciutadania del municipi podrà realitzar el pagament dels seus rebuts municipals des de qualsevol oficina de Correus de tota Espanya.\nA través d'aquesta col·laboració, el Consistori pretén ampliar i millorar la qualitat dels serveis municipals, facilitant a la població aquest tipus de tràmits, especialment a aquells col·lectius que presenten més dificultats per a dur-los a terme a través de caixers.\nA més, les veïnes i veïns podran utilitzar no sols l'oficina de Quart de Poblet, situada en l'avinguda Sant Onofre, 53, sinó qualsevol de les altres 112 existents a la província de València, o en les més de 2.000 amb les quals l'entitat compta en tota Espanya. El servei es prestarà en l'horari habitual de l'oficina, és a dir, de dilluns a divendres de 8:30 a 18 hores.\nL'Ajuntament de Quart de Poblet, en el seu objectiu de facilitar els pagaments a la ciutadania va posar en marxa el fraccionament dels deutes tributaris, així com unes altres de naturalesa pública. Les persones interessades només han d'entrar en la web municipal, quartdepoblet.org, i punxar en el botó "fracciona els teus impostos" o des de la seu electrònica, quartdepoblet.sedipualba.es, en la secció "Catàleg de tràmits".\nD'altra banda, el Consistori també ha implementat el sistema de "compte corrent tributari", modalitat que permet agrupar i fraccionar els impostos municipals en 10 mesos sense interessos. Aquesta pot sol·licitar-se fins a finals de desembre, entrant en vigor en el següent exercici, en quartdepoblet.sedipualba.es, a través del tràmit "Presentació instància general".\nDilluns, 01 Febrer 2021 16:58\nEn marxa la quarta fase del “Pla de Replantació d'Aldaia”\nLa quarta fase del “Pla de replantació d'Aldaia” es troba en plena implementació estos dies. Segons explica l'alcalde, Guillermo Luján, “estem duent a terme este pla de manera progressiva, i a través d'esta 4a fase estem plantant ja més de 200 arbres en el municipi. L'objectiu, -assenyala Luján-, és acabar durant esta legislatura amb els escocells buits o tapats amb formigó que van proliferar pel municipi en anys anteriors”. En este sentit, l'alcalde incideix en què “per a lluitar contra el canvi climàtic no sols serveixen les grans mesures a nivell global, sinó que a escala local i municipal, i fins i tot personal, hi ha moltes xicotetes accions que poden contribuir a avançar en este objectiu comú”.\nPer part seua, l'edil responsable de manteniment d'espais públics d'Aldaia, Jesús Valero, explica que este “Pla de Replantació” Municipal s'està duent a terme en diferents fases “ja que per qüestions biològiques totes les espècies no es poden plantar durant la mateixa època de l'any ni en les mateixes condicions”, per la qual cosa “busquem el moment idoni per a cada tipus d'arbre”, i puntualitza que quan este projecte haja finalitzat íntegrament “haurem actuat en tots els carrers del municipi que tinguen escocells buits replantat més de 1.000 arbres en tota la localitat”.\nDilluns, 01 Febrer 2021 16:48\nDilluns, 01 Febrer 2021 16:40\nL'àrea de Transport Públic de l'Ajuntament d'Aldaia ha renovat totes les parades d'autobús, amb el recanvi integral de la majoria de les marquesines de la localitat. A més, des de la setmana passada, totes les estacions incorporen una zona més accessible i visible per a usuaris amb diversitat funcional, amb renovació de tota la senyalística necessària.\nLa intenció d'esta acció és millorar el servei aportant més i millor informació als usuaris i usuàries del transport públic d'Aldaia. D'esta manera, en les noves superfícies s'incorpora la llista de carrers amb totes les parades d'autobús, tren i bicicleta pública. A més, s'afigen quatre codis QR, o d'accés directe, que porten directament a la web municipal, i als horaris i tarifes de bus, tren i ‘Mibisi.\n“La idea és fomentar el transport sostenible, especialment la bicicleta, en un entorn en el qual gaudim de les millors condicions per a poder fer-lo”, afegix la regidora de l'àrea Laura Delgado.\nDilluns, 01 Febrer 2021 16:17\nEl ple de l'Ajuntament de Mislata ha aprovat la modificació de l'ordenança fiscal reguladora de la taxa per l'ocupació de via pública mitjançant la instal·lació de terrasses de l'hostaleria, en la qual es preveu l'exempció del 100% d'eixa taxa per als dos primers trimestres d'est 2021. Es tracta d'una mesura més per a alleujar els efectes devastadors que està tenint la Covid-19 sobre l'economia local, i en concret sobre l'hostaleria, un dels sectors més castigats.\nL'alcalde, Carlos F. Bielsa, ha afirmat que des de l'equip de govern “volem mostrar tot el nostre suport i solidaritat amb les persones i els sectors que pitjor l'estan passant en estos moments tan complicats i d'incertesa per a la nostra economia local. A Mislata som un exemple de col·laboració i unitat enfront de les adversitats, i volem continuar sent referents a ajudar als qui més ho necessiten”.\nDurant el 2020, el consistori va posar en marxa un històric Pla Global dotat amb més de 2’8 milions d'euros, que incloïa, a més de mesures econòmiques en matèria de benestar social i d'impuls econòmic-empresarial, l'exempció i devolució de taxes de les terrasses per a l'hostaleria amb efectes retroactius des de la declaració de l'Estat d'Alarma.\nAra, que continua vigent l'Estat d'Alarma, amb restriccions de limitació horària de mobilitat i, a més, el tancament temporal de tot el sector, l'Ajuntament ha decidit suprimir la taxa de taules i cadires fins a mitjan 2021 i procedir a la seua devolució a aquells comerços que ja hagueren abonat el primer trimestre.\nEn els últims mesos, des de l'Ajuntament de Mislata s'han posat en marxa diferents programes de compromís amb el comerç local i l'hostaleria de la ciutat. En total prop d'un milió d'euros de repercussió en dos campanyes concretes, una posada en marxa durant el tancament total del comerç en la primera ona i una altra que continua ara en marxa i que repercutirà en hostaleria, comerç local i empreses de serveis. Es tracta de Mislata Invita, una iniciativa per a reactivar el comerç local i promocionar el consum a Mislata, repartint més de 25.000 vals gratuïts per a consumir en el nostre comerç de proximitat, molts d'ells destinats a bars, restaurants i cafeteries de la ciutat.\nA més, l'alcalde ha anunciat també que l'Ajuntament de Mislata se sumarà i participarà activament amb el pla d'ajudes públiques que arribaran al sector de l'hostaleria i l'oci dins del Pla Resisteix de la Generalitat Valenciana, la Diputació de València i les entitats locals.\nDilluns, 01 Febrer 2021 15:47\nTorna en format online el "Nada Trivial" per a persones majors de Quart de Poblet\nLes activitats per a persones majors no es detenen a Quart de Poblet i davant les noves circumstàncies l'Ajuntament ha adaptat els programes i iniciatives habituals, apostant per formats online i materials audiovisuals. Gràcies a això, el "Nada Trivial", pensat per a persones majors de 55 anys, pensionistes o jubilats, torna a posar-se en marxa durant el mes de febrer.\nSeguint la metodologia de preguntes del tradicional joc de taula, aquesta versió se centra en qüestions relacionades amb temàtiques socials, com la igualtat de gènere, la interculturalitat, la participació ciutadana, la migració i els refugiats o el medi ambient.\nL'objectiu que es persegueix a través d'aquest programa és el d'estimular el pensament crític i enfortir les capacitats de la ciutadania major, afavorint al fet que exercisquen un rol actiu en la societat, mentre adquireixen i mantenen coneixements i valors.\nD'igual manera, a través d'una activitat lúdica i entretinguda, la població major pot estimular la seua memòria i, especialment necessari en l'actual context, sociabilitzar amb altres persones d'una manera totalment segura.\nDilluns, 01 Febrer 2021 13:14\nDilluns, 01 Febrer 2021 10:17\nLa situació epidemiològica que està vivint el municipi de Quart de Poblet ha portat a totes les forces polítiques amb representació municipal a consensuar una declaració institucional apel·lant a la responsabilitat ciutadana i incidint en la importància de l'autoconfinament.\nL'Ajuntament de Quart de Poblet va ser un dels primers a decretar noves mesures de seguretat, com la cancel·lació de tots els actes institucionals i d'associacions o el tancament d'instal·lacions esportives i recreatives, avançant-se a les festes nadalenques. Malgrat que inicialment es va aconseguir contindre la corba ascendent de contagis, en les últimes setmanes, igual que en la resta de municipis de la comarca, s'ha experimentat un notable augment del nombre de casos positius. Això ha obligat a prorrogar aquestes mesures i a fer un pas més, fent una crida a la població perquè assumisca un grau més de compromís.\nEn aquest sentit, en el text es demana a veïns i veïnes "un esforç més. No podem relaxar en cap moment les mesures higièniques i de distanciament. El autoconfinament ha resultat ser la decisió més efectiva en el context actual; salva vides i protegeix als nostres sers estimats".\nLa corporació també ha volgut expressar el seu ferm compromís amb tots els sectors locals, assegurant que es continuarà "treballant per a sostindre al nostre teixit empresarial i comercial, procurant tots els mitjans al nostre abast per a contrarestar els perjudicis que aquesta crisi està ocasionant".\nTots els partits signants han destacat la incansable labor de tot el personal sanitari, així com de serveis essencials, durant aquests onze mesos i els ha agraït la seua dedicació i sacrifici.\nFinalment, el Consistori ha recordat a les persones mortes per coronavirus i ha traslladat les seues condolences a les seues famílies.\nPàgina 7 de 198