PressReader - La Vanguardia (Català) - Diners: 2018-10-28 - Vaques felices per a una llet de primera\nVaques felices per a una llet de primera\nLa Vanguardia (Català) - Diners - 2018-10-28 - CATALUNYA EMPRÈN -\nLlet ATO fa front a l’excés de producció del sector diferenciant-se en qualitat i imatge de marca\nDutxes d’aigua per quan fa molta calor, corrons perquè puguin gratar-se quan els plagui, música clàssica perquè es relaxin i, per descomptat, el bo i millor per a l’alimentació. Les vaques de les set explotacions ramaderes que formen Llet ATO (sis de Girona i una de Lleida) reben les millors atencions perquè la seva llet pugui lluir el segell del certificat de Benestar Animal. “Hem invertit dos milions d’euros en cada explotació per poder obtenir l’acreditació”, explica Albert Puigdemont, propietari de la granja Mas la Coromina de Llet ATO.\nL’aposta per oferir un producte de qualitat ha estat una de les característiques diferencials de la marca des que aquesta va ser comprada el 2008 pels ramaders propietaris de les set granges que la integren actualment. “Apostem per la traçabilitat del producte i per oferir una llet d’una qualitat superior”, destaca Puigdemont. Aquesta característica diferencial, juntament amb el seu marcat caràcter local, els ajuda a fer front a l’excés de producció lletera, que empeny els preus a la baixa.\nLlet ATO té un altre gran avantatge a favor: no hi ha intermediaris. “Som els mateixos ramaders els qui venem directament a distribució, de manera que el marge de benefici de l’intermediari ens el quedem nosaltres. Això ens permet invertir en benestar animal i oferir un producte de més qualitat”, explica el ramader.\nCom a part de la seva aposta per oferir un producte de més valor afegit, Llet ATO disposa d’una línia de llet ecològica i una altra de llet fresca. “La llet ecològica que venem en aquests moments la comprem a tercers, però a la granja Mas la Coromina estem fent la transició per poder produir la nostra pròpia llet ecològica”, explica el propietari de l’explotació ramadera. A més a més de llet, la firma catalana comercialitza nata, formatges i mantega i organitza visites en dues de les seves explotacions ramaderes. En el conjunt de l’any, factura uns 25 milions d’euros.\nLes set granges de Llet ATO produeixen uns 70 milions de litres de llet a l’any, dels quals 25 són venuts amb la marca ATO. La pràctica totalitat del producte es queda a Catalunya, però des del 2015 la marca exporta a la Xina i ara també a Líbia. “La nostra gran aposta continua sent la venda local, però volem potenciar el mercat asiàtic, que a hores d’ara suposa el 3%-4% de les vendes”, assenyala Puigdemont. Llet ATO descarta exportar a Europa per l’excés de producció que hi ha en el conjunt del continent.\nATO està formada per set explotacions que el 2008 van comprar un 60% de la marca a Capsa


Del 20 al 27 de juliol\nDilluns 21 de juliol a les 18h CONFERÈNCIA A CÀRREC DE PERE PORTABELLA\nConferència-concert per inaugurar l’exposició d'Eduardo Chillida amb diversos gravats de la seva sèrie Hommage à Bach. Pere Portabella ens parlarà de la seva amistat personal amb l’artista basc i alhora enriquirà el discurs amb reflexions sobre l’art actual i el paper que hi juga la música. És per això que hem volgut acompanyar el discurs amb intervencions de música de J.S.Bach en directe.\nEntrada gratuïta pels socis de Sant Lluc fins a completar aforament. No socis 5 euros.\nL’exposició de gravats es podrá visitar fins el 26 de juliol.\nDijous 24 de juliol a les 17h BACH EN PARAULES\nJoan Vives, divulgador musical, i Clara Pouvreau, violoncel, ens ofereixen el relat il.lustrat de com Pau Casals va redescobrir les suites per cello de J.S.Bach, interpretant-les arreu del món i consolidant-les com a repertori imprescindible per a tots el cellistes. Serà un concertconferència per retrobar el so i la història d'aquelles velles partitures oblidades en una botiga del carrer Ample de Barcelona.\nEntrada gratuïa pels socis de Sant Lluc fins a completar aforament. No socis, 5 euros.\nDel 21 al 24 de juliol, de 22 a 24h\nBACHMOSFERES. PUNT DE TROBADA ENTRE PÚBLIC I ARTISTES\nUn espai tranquil de contacte i proximitat entre els intèrprets i el públic del Festival. Us proposem compartir una copa i una estona, amb nosaltres i els artistes del BACHCELONA. També hi trobareu la botiga oficial, amb materials del Festival i enregistraments dels seus protagonistes.\nEls dies 22 i 24 de juliol podrem gaudir de la interpretació en directe del grup vocal a capella The Gourmets. Després de fer una ruta per espais de Ciutat Vella, ens oferirant temes del seu repertori i adaptacions de la música de Bach a ritme de swing. No us ho perdeu!


Salvador Garcia-Ruiz: 'Una reforma innecessària, ineficient i lesiva' - VilaWeb\nSalvador Garcia-Ruiz: 'Una reforma innecessària, ineficient i lesiva'\nL'economista valora els efectes de la reforma constitucional espanyola\nSemblava intocable, però no ho és: si cal, la constitució espanyola es pot canviar per transmetre una falsa tranquil·litat als mercats i, de passada, justificar un acord polític que perjudicarà l’autonomia financera de la Generalitat.\nL’objectiu inicial era de fixar un màxim de dèficit públic, però no s’hi ha introduït cap xifra, cosa que es deixa per a una llei posterior ('Una llei orgànica fixarà el dèficit estructural màxim permès a l'estat i a les comunitats autònomes en relació amb llur producte interior brut'). Per a fer això no calia cap canvi constitucional (ja hi ha la llei d’estabilitat pressupostària, que es podia canviar i reforçar), perquè, a més, el govern espanyol podrà passar per alt el nou límit, si té majoria absoluta ('Els límits de dèficit estructural i de volum de deute públic tan solament es podran superar en cas de catàstrofes naturals, de recessió econòmica o en situacions d'emergència extraordinària que s'escapin del control de l'estat i perjudiquin considerablement la situació financera o la sostenibilitat econòmica o social de l'estat, apreciades per la majoria absoluta dels membres del Congrés dels Diputats').\nUn tema important que crec que no ha tingut gaire ressò: la prioritat absoluta que tenen els crèdits de l’administració pública sobre tota altra despesa ('Els crèdits per a satisfer els interessos i el capital del deute públic de les administracions s'entendran sempre inclosos en l'estat de despeses de llurs pressupostos i el pagament tindrà prioritat absoluta'). Crec que és un error greu, perquè, en cas de fallida de l’estat, d’una comunitat autònoma o d’un ajuntament, serà inconstitucional de restructurar-ne el deute, que tindrà prioritat respecte d'unes altres despeses que potser són més importants (semblantment a com una empresa que entra a concurs prova de restructurar el seu deute negociant amb tots els creditors, i va pagant la despesa corrent que li permet de continuar funcionant). Aquest articulat defensa els inversors però perjudica als ciutadans, cosa una mica contradictòria, en una constitució, i ineficient des del punt de vista econòmic.\nLa futura nova llei que s’aprovarà té trampa: limita el dèficit màxim de l’estat al 0,4% del PIB, del qual el 0,26% correspon a l’estat i el 0,14% a les comunitats autònomes. Per a l’estat això no és cap inconvenient, perquè té eines per a ajustar les despeses i a més pot traspassar despeses (i dèficit) a les autonomies i així sortir millor a la foto, com fa ara amb el Fons de Competitivitat. A més, sabem que es mantindrà el dèficit fiscal, i per tant ens poden obligar a tenir un dèficit públic reduït sense tenir en compte els impostos que els catalans paguem i que no tornen a Catalunya. I si l’estat no compleix el seu objectiu de dèficit públic, simplement podrà ampliar el dèficit fiscal català, obligant Catalunya a fer més retallades.\nÉs a dir, canvis constitucionals menors (excepte en el cas de la supremacia del deute respecte de les altres despeses) i amb marge per a augmentar la despesa en el futur, si s’escau, que són un pacte de cara a la galeria (és a dir: mercats, Alemanya i alguns altres països seriosos, que no crec que triguin gaire a veure la inutilitat de la reforma) i una coartada per a justificar polítiques de futur (quan hi hagi retallades, a més de culpar els 'mercats' diran que són un mandat constitucional).\nJo crec en la necessitat de la disciplina financera: superàvits en èpoques de creixement i dèficits en recessió, i despesa pública eficient i raonable sempre. Però per a això no calia aquest canvi de la constitució (o es feia més contundent o no calia que es fes). I si allò que volien era un missatge de confiança als 'mercats', es podia haver aprovat avui (o millor, fa uns quants anys) una reducció significativa de despeses, com l’eliminació dels ministeris d’Educació, Cultura i Sanitat (competències traspassades a les comunitats autònomes), anul·lar les obres de l'AVE a enlloc, rebaixar el pressupost del Ministeri de Defensa o suprimir el senat. I també augmentar els ingressos recuperant l’impost de patrimoni (o directament, no haver-lo suprimit) .\nDonar suport a aquests canvis de la constitució representa avalar també la futura llei de disciplina financera, que va contra els interessos de Catalunya. Però, a més, no podem oblidar que donar suport a aquest canvi representa avalar una constitució que va ser una coartada per a retallar l’estatut(et).\nProposar que la reforma constitucional inclogui el dret de decidir o la limitació del dèficit fiscal està bé per a denunciar les mancances i contradiccions de l’estat espanyol, però tots sabem que aquestes propostes són inviables. Potser, més que intentar canviar la constitució espanyola, els catalans hauríem de començar a escriure la constitució catalana. Això sí que depèn de nosaltres.\nSalvador Garcia-Ruiz (bloc)\nEconomista i membre del Col·lectiu Emma.


El Consell sol·licita l’autorització judicial per entrar a la finca de Binimoti per a actuar en la preservació del pont, un bé històric de caràcter etnològic\nEl conseller de Cultura i Educació, Miquel Àngel Maria, ha demanat avui l’autorització judicial per poder accedir a la finca de Binimoti (Ferreries) per tal que el Departament de Patrimoni del Consell Insular de Menorca pugui actuar en la preservació del pont de Binimoti, un bé històric de caràcter etnològic que es troba inclòs en el Catàleg de protecció del patrimoni històric de Ferreries.\nLa sol·licitud esmentada respon a les necessàries tasques d’inspecció en matèria de patrimoni històric. El pont de Binimoti va ser construït per a unir les voreres de la torrentera que discorre per terres del lloc de Binimoti. La seva fabricació és de pedra en sec, amb un sol arc de quatre metres de llargària. Es tracta del pont més gran dels construïts en tot el traçat del Camí d’en Kane. El pont presenta una conservació precària d’algunes parts importants i mostra patologies diverses i generalitzades que signifiquen la seva degradació física. D’aquesta manera, des del Departament de Patrimoni s’urgeix a dur a terme una actuació que vetlli per la seva preservació.\nEl conseller Miquel Àngel Maria agraeix “la implicació dels Amics del Camí d’en Kane en la reivindicació d’una intervenció sobre aquest bé patrimonial, perquè la cura del patrimoni històric, si bé és una responsabilitat de les administracions públiques, i especialment del Consell Insular, és una responsabilitat de tota la ciutadania”. El conseller espera també que es resolgui favorablement el procés per determinar la titularitat pública del Camí d’en Kane, que permetria obrir definitivament el pas per la finca de Binimoti i poder gaudir del pont degudament restaurat”. Així mateix, el conseller afirma que des del Departament de Cultura és una prioritat poder valorar l’estat del pont i donar les passes pertinents per fer-hi una intervenció de rehabilitació en el termini més breu possible.


TRIBUNA DEL BERGUEDÀ: EDIFICI DE L’AJUNTAMENT DE MORA LA NOVA. TARRAGONA\nEDIFICI DE L’AJUNTAMENT DE MORA LA NOVA. TARRAGONA\nCarles Aguilar publicava la fotografia de l’Ajuntament de Mora la Nova, edifici que s’aixecava en els primers decennis del segle XX, i del que ens diu Patrimoni Gencat; Edifici entre mitgeres de planta rectangular, format per diversos cossos adossats dels que destaca el davanter, orientat al carrer Major. Aquest presenta la coberta de teula de dos vessants i està distribuït en planta baixa i pis. La façana principal presenta dos portals rectangulars d'accés a l'interior, situats als extrems del parament, i decorats amb una peça a mode de clau. Al centre del parament hi ha dos grans finestrals rectangulars. Al pis, les obertures són rectangulars amb la part superior dels brancals motllurada.\nAls extrems, damunt dels portals d'accés, hi ha dos balcons exempts amb les llosanes sostingudes per mènsules i barana de balustrada. Els finestrals de sortida presenten el mateix motiu decoratiu que els portals de la planta baixa, i estan emmarcats per dues pilastres que sobresurten del coronament. Al mig del parament hi ha quatre finestres balconeres amb balustrada. El coronament de la façana combina les motllures semicirculars amb les esglaonades.\nVoldríem saber a l’email coneixercatalunya@gmail.com si aquest edifici, va aixoplugat en algun moment les escoles públiques, i de qui en va ser l’autor.\nDemanàvem també imatges i dades de l’escola Pública del nucli ferroviari de Mora la Nova, i estem a l’espera de resposta.\nPublicat per antoniomora.verges@blogger.com a 12:53


Reoberts els quatre carrers tallats a Sant Feliu per la fuita de gas - Diari de Girona\nEls Bombers van anar-hi amb dues dotacions, que van explicar que un testimoni els havia avisat de la pudor\nacn 21.02.2019 | 00:33\nReoberts els quatre carrers tallats a Sant Feliu per la fuita de gas Diari de Girona\nLa Policia Local de Sant Feliu de Guíxols va reobrir dimarts al vespre els quatre carrers tallats al trànsit a la zona de l'avinguda Canàries. La zona va ser tallada a la circulació després que a les vuit del vespre s'alertés d'una fuita de gas. Els Bombers, van anar-hi amb dues dotacions, van explicar que un testimoni els havia avisat que feia pudor de gas a l'entorn d'una rasa d'una obra.\nEl cos d'emergències va recomanar que es confinessin els veïns als seus domicilis. Cap a dos quarts i mig de nou es va detectar que el problema podria tenir l'origen en una vàlvula de sobrepressió, i es va indicar que la pudor de gas remetia. Després, els tècnics de la companyia van inspeccionar la instal·lació per acabar de solucionar la incidència.\nCap a les nou de la nit, es va confirmar que la fuita provenia de la rasa d'obres i la companyia de subministrament l'ha aturat. En aquest sentit, acabades les actuacions, es va restablir el trànsit als quatre carrers, inclosos l'avinguda Canàries i el carrer Pamplona, on se situava la fuita. També es va aixecar el confinament dels veïns i els Bombers que es van retirar de la zona.\nEl maig de 2015, una vintena de veïns d'un bloc de pisos de quatre plantes de Sant Feliu també van haver de ser desallotjats per una fuita de gas en un habitatge del mateix immoble. En aquella ocasió també van avisar ser els veïns qui va avisar.


Cant�nia es continuar� fent aquest any, tot i haver perdut l'ajut del Conse... | EL9NOU.CAT\nportadapol�tica i societateconomiacultura i ociesportsagendaclassificatsfotogaleries TEXT +� PUBLICITATCant�nia es continuar� fent aquest any, tot i haver perdut l’ajut del Consell ComarcalEl pressupost �s de 70.000 euros i el Consell n’aportava 12.000Mart� Pujadas i Montse Homs en la presentaci� de la programaci� de l’Associaci� CulturalRamon Ferrandis enlla� Web de l'Associaci� Cultural de Granollers�ltima actualitzaci�: 09-10-2009 (11:01)Teresa Terradas Motius econ�mics han suposat la retirada de la subvenci� del Consell Comarcal a la cantata Cant�nia, que arriba a la desena edici�. Tot i el contratemps, la Fundaci� Associaci� Cultural tira endavant el projecte d’aquest any, amb un cost de 70.000 euros. Futures edicions queden en entredit.La Fundaci� Privada Cultural de Granollers ha assegurat que aquest any se celebrar� la desena edici� de la cantata Cant�nia, tot i que el Consell Comarcal del Vall�s Oriental ha retirat el seu suport econ�mic a causa de la crisi. L’ens comarcal aportava 12.000 euros al projecte, que representava un 20% del pressupost total. �Tot i aix�, aquest any, el del des� aniversari, hem decidit iniciar el proc�s igualment. Ens sabia greu matar o escap�ar un projecte que cada any est� creixent. Per a la Fundaci� �s un risc econ�mic, per� farem els reajustaments interns perqu� el risc sigui menor�, ha explicat Mart� Pujadas, de l’Associaci� Cultural. De moment, est� assegurada la cantata per a aquest curs, per� no la propera. Segons Pujadas, �el fet que el Consell Comarcal no hi sigui �s un fet important. Potser un any el suportarem, per� dos no. Potser d’aqu� a dos anys s’haur� de fer una reflexi� de tot el projecte per veure si continua i de quina manera�.Des del Consell Comarcal del Vall�s Oriental asseguren que els motius que els han portat a prendre aquesta decisi� s�n estrictament econ�mics. �En retallar-nos les subvencions i aportacions, no podem assumir tots els nostres projectes i n’hem de deixar algun de banda�, ha comentat Fina Recio, cap de l’�rea de Serveis Personals. �Tot i aix�, afegeix, �en el cas de Cant�nia es tracta d’un projecte que ja funciona per s� mateix, i que ja t� altres estaments que el tiren endavant. A vegades, el Consell Comarcal ajuda a impulsar alguns projectes, per� quan comencen a funcionar ens n’anem cap a una altra banda�.El pressupost total de Cant�nia �s d’uns 70.000 euros. El projecte �s d’abast nacional i �s impulsat per l’Auditori de Barcelona amb el suport de la Generalitat i l’Obra Social de Caixa Terrassa. IMPRIMIR ENVIAR ESMENAR Tweet


30 MILLORS EXERCICIS DE CAMES I ENTRENAMENTS DE TOTS ELS TEMPS - ALTRES\nQuan es pensen en exercicis de cames, les probabilitats són altes, la seva ment es dirigeix directament a les posicions a la gatzoneta, els pesos morts i les seves variacions. Però els moviments de la part inferior del cos aconsegueixen més que els quads isquiotibials. Quan feu aquests exercicis, no només colpeu els músculs principals. També treballeu el vostre nucli, milloreu l’equilibri i perfeccioneu coses com ara força d’adherència , que paguen dividends a la llarga.\nA cos inferior fort és crucial per al rendiment, ja sigui si voleu millorar el rendiment esportiu, el treball al gimnàs o simplement condicionament físic diari . I sí, hem dit una part inferior del cos forta.\nEls 15 exercicis més importants per a homes\nPer tal de tenir resultats físics i d’entrenament, aquí teniu 30 exercicis de cames per reforçar la força per assegurar-vos que formeu múscul tridimensional.\nTrieu un grapat de moviments per crear una rutina més baixa centrada en el cos. No esteu segur de quantes repeticions podeu utilitzar? Utilitzeu el nostre guia de rang de representants . Destaquem els avantatges i els arguments per utilitzar repeticions altes (15+), repeticions baixes (5 o menys) i repeticions moderades (8-12) en funció dels vostres objectius.\ncom es fa l'exercici de taulons\nreceptes de batut de proteïnes per guanyar múscul


200 participants a la 3ª Marxa de l’Esparver Cendrós de Bellcaire d’Urgell\nEls inscrits han pogut optar entre dos recorreguts de 20 i 11 kilòmetres\nUn total de 200 participants s’han donat cita a la tercera edició de la Marxa de l’Esparver Cendrós de Bellcaire d’Urgell. La jornada s’emmarcava dins el projecte Marxa.cat de marxes saludables de Ponent, i concretament encetava el cicle de tardor de les mateixes.\nOrganitzada pel Club Centre Excursionista Bellcaire d’Urgell (CEBU), amb la col·laboració de l’Ajuntament de Bellcaire, la marxa s’ha posat en moviment a les 9 del matí des de la plaça de l’Ajuntament. Els participants han pogut optar entre dos distàncies sense cap mena de dificultat tècnica: una de 20 kilòmetres i l’altra d’11 amb uns desnivells acumulats de 259 metres i 150, respectivament. Els recorreguts transitaven gairebé íntegrament per camins de terra i paisatges de conreus, canals, trinxeres i sèquies, i per primer cop s’ha circulat per la serra d’Almenara, en un trajecte que ha transitat pels municipis de Bellmunt, Montgai, la Sentiu de Sió i La Ràpita, i en el que es s’ha pogut gaudir d’un espai natural declarat, que té una fauna i una botànica molt concreta, com el mateix esparver cendrós, que s’estableix en aquesta zona durant la primavera i l’estiu.\nLa marxa no tenia caràcter competitiu i estava oberta a caminants i atletes, però no a ciclistes. Els inscrits han disposat d’avituallaments líquids i sòlids durant la prova, avituallament a l’arribada, dutxes i vestidors, bossa del caminador, assegurança esportiva del dia i ambulància.


17/03/2013 – Ireneu Pla participa a la Copa d'Europa universitària\nA la ciutat de Cherbourg (França) es va córrer del 12 al 16 de març el Trophée Île Pelée, que és a la vegada el Campionat de França universitari i la Copa d'Europa universitària.\n03/03/2013 – Òscar i Marc Ramon segons al XXXII Trofeu Príncep de Girona\nAquest cap de setmana ha tingut lloc el XXXII Trofeu Príncep de Girona de creuers al Club de Vela Blanes. El dissabte es va fer una única prova costanera ja que el poc vent i els seus canvis tan pronunciats no van permetre fer-ne cap més. El diumenge es van fer dos bastons de 1,5 milles amb dues voltes.\nEl FANYTAS (Dufour 34) en el que participaven dos l'Òscar i el Marc Ramon va fer un molt bon paper, guanyant les dues proves del diumenge. Malgrat no van poder competir el dissabte, el bon resultat del diumenge els va fer quedar segons a la classificació final.\n03/03/2013 – Carles Morató 4rt i Gorka Arajol 15è al II Trofeu Emili Lledó\nAquest cap de setmana ha tingut lloc en aigues del Club Nàutic Arenys de Mar el II Trofeu Emili Lledó, prova puntuable per del Circuit català de Laser.\nAmb unes condicions molt variades, passant de molta mar i vent el dissabte a calma total amb poc vent el diumenge, s'ha celebrat cinc proves en total, quatre el dissabte i una sola el diumenge.\nEl Carles Morató, en Laser Radial, s'ha classificat en quarta posició sobre 28 inscrits, amb uns parcials de 8, 10, 7, 4 i 3.\n03/03/2013 – Eduard Arajol 28è al Campionat de Catalunya de la classe Europe\nAquest cap de setmana els Europe i els 420 han tancat el segon cap de setmana del Campionat de Catalunya de les seves classes a la XXV Carnaval Race organitzada al Club Nàutic Port d'Aro.\nL'Eduard Arajol ha quedat 28è sobre 51 inscrits després de realitzar tres proves, afegides a les dues del cap de setmana passat, que li fan uns parcials de 25, 31, 32, 32 i 25.\n24/02/2013 – Tere Morató i Eduard Arajol a la XXV Carnaval Race\nAquest cap de setmana s’ha celebrat al Club Nàutic Port d’Aro, tot i el fred, la XXV Carnaval Race, última regata classificatòria per els regatistes de la classe Optimist i primer cap de setmana del Campionat de Catalunya per als regatistes de les classes Europe i 420. Comptaven 168 inscrits en Optimist, 51 en Europe i 22 en 420.\n16/12/2012 – Tere Morató 15a al Trofeu Nadal\nAquest cap de setmana s'ha cel·lebrat en aigues del Club Nàutic Vilanova la quarta prova del circit català d'Optimist, el Trofeu Nadal 2012. El dissabte amb un vent fluix però dificils condicions del mar, amb fortes onades i molta corrent, es va poder disputar tres proves. El diumenge el vent va pujar, fet que va afavorir la navegació, i es va fer també tres proves.\nLa Tere Morató s'ha classificat en 15a posició del Grup 1, 5a de la categoria A, amb uns parcials de DNC, 47, 15, 4, 3 i 15.\n02/12/2012 – XXIV Gran Premi Principat d'Andorra de Vela\nAvui ha acabat el XXIV Gran Premi Principat d'Andorra de Vela que ha tingut lloc aquest cap de setmana en aigües del Club Nàutic El Masnou.\nAhir dissabte el vent no va ser suficient per realitzar proves. Avui diumenge les condicions han estat excel·lents i s'ha fet tres proves en Optimist, Laser i Europe, quatre en 29er i dues en Patí a Vela.\n28/10/2012 – Tere Morató 12a al II Gran Premi Teyco celebrat al CN El Masnou\nAquest cap de setmana s’ha celebrat en aigues del Club Nàutic El Masnou el II Gran Premi TEYCO, segona prova del Circuit català d'optimist. Un total de 68 regatistes del Grup 1 i de 113 del Grup 2 han participat a la regata.\n28/10/2012 – Gorka Arajol 5è i Eduard Arajol 14è al XXI Trofeu Vila de Palamós\nAquest cap de setmana ha tingut lloc el XXI Trofeu Vila de Palamós. Estaven convocats els regatistes de les classes Europe, Laser, Laser Radial i Laser 4.7 per una regata de nivell 2. El dissabte es va sortir a l'aigua sobre les 1115 i fins les 1330 no va haver-hi vent. Els primers en sortir van ser els Europe i els darrers, a les 1400, els Laser 4.7 amb un vent de 25 nusos.


La Verge de la Pietat ja ha desfilat fins a Ulldecona donant inici a les Quinquennals - Canal 21\nLa Verge de la Pietat ja ha desfilat fins a Ulldecona donant inici a les Quinquennals\nUlldecona ha donat el tret de sortida a les Festes Quinquennals, aquest divendres a la tarda, amb la tradicional sortida de la Verge de la Pietat des de l’Ermita. Es tracta d’un dels moments més emotius d’aquestes festes de la població del Montsià.\nLa tradició es remunta des de l’any 1939. Durant la Guerra Civil, concretament l’estiu de 1936, la imatge de la verge, i patrona d’Ulldecona, va quedar destruïda juntament amb l’ermita. Acabada la guerra, l’artista local Vicente Barrera va fer-ne una nova creació i la va cedir al municipi. A finals d’agost del 39 es va beneir la nova imatge a la parròquia de la vila i espontàniament els carrers es van guarnir donant pas a una processó. A principis de setembre, es va traslladar la imatge en romeria fins a l’ermita i l’Ajuntament va acordar baixar la Verge de la Pietat fins a Ulldecona cada cinc anys, d’aquesta manera s’estableix festiu els anys acabats en 4 i en 9 conegut com les ‘Quinquennals’.\nDel 6 al 15 de setembre, Ulldecona engalana els carrers amb tot mena de materials com paperets de colors, roba o altres materials, així com als balcons s’hi col·loquen cobrellits treballats artesanalment, participació de totes i tots els veïns. A part dels actes religiosos, destaca també el ‘Ball de mantons’.\nLes Quinquennals d’Ulldecona són declarades ‘Festa Tradicional d’Interès Nacional’ des de 2010. // JOAQUIM DOMINGO.\nTags: Festa MajorFestes Quinquennals d'UlldeconaMontsiàNúria VenturaTradicionsUlldecona\nPregó i proclamació de Pubilles i Hereus a Benifallet\nLa verema més solidària de la Terra Alta de la mà del celler Herència Altés\nUna gran jota viva a la Palma d’Ebre fa ressorgir la Ribera d'Ebre de les cendres\n10a Festa de la Jota de la Ribera d'Ebre


CASAL D'ESTIU "WORLD TOUR 2019" – Casal d'Estiu del l'Escola L'Alzina de Molins de Rei.\nCASAL D'ESTIU "WORLD TOUR 2019"\nCasal d'Estiu del l'Escola L'Alzina de Molins de Rei.\nLa tancada del casal: última setmana trepidant!\n26 Juliol, 2019 ~ casalestiualzina\t~ Deixa un comentari\nAquesta última setmana ha passat volant!!\nFinalment, hem aconseguit que la Sherlick i el Watson es retrobin! A la Sherlick li va fer moltíssima il·lusió la festa sorpresa que li vam preparar, i va ser una passada, amb música i Pols Holi!\nTambé hem anat d’excursió al Poble Espanyol, on hem resolt les últimes gimcanes de pistes del casal! El grup de grans fins i tot ho vam fer sense monitores!\nAl casal tampoc ens hem aturat: hem fet gimcanes de jocs i molts tallers per a enllestir la decoració de la festa amb famílies! Els cartells i les mandales que vam preparar van quedar xulíssims!\nI ahir, dijous, va ser el dia de la festa, on vam poder menjar patatones i veure un vídeo resum de tot el casal.\nMOLTES gràcies per totes les persones que heu fet possible aquest magnífic casal. Ens hi veiem l’any vinent!!!!\nEp, que el vídeo us el deixem aquí perquè en pugueu gaudir!\nLa 4a setmana: quantes sorpreses!\n22 Juliol, 2019 ~ casalestiualzina\t~ Deixa un comentari\nQuina passada de setmana!\nEl dilluns per fi vam conèixer el Watson!! Diu que està preparant una festa sorpresa per la Sherlick, perquè d’aquí poc és el seu aniversari.. i ens ha demanat ajuda! Així que, si la veieu, no li digueu res eh?? Shhht!!!\nEls preparatius per la festa ens han portat un munt de feina! Hem preparat la pols Holi, una pols de colors, per a fer una bona guerra! També hem après a fer sushi, i hem fet la versió saludable (amb fruita) i la versió no tan saludable.. (endevineu de què era? Hehehe)\nAquesta setmana no hem anat d’excursió perquè algunes persones ens hem quedat, ni més ni menys…a dormir al casal!!!\nTambé hem fet molts jocs d’aigua, hem anat a la piscina i hem fet un torneig de jocs japonesos!\nFins la propera, detectius!\n(com sempre, us deixem aquí sota l’enllaç del vídeo)\nPeripècies de la 3a setmana…\n18 Juliol, 2019 ~ casalestiualzina\t~ Deixa un comentari\nAquesta tercera setmana també ha estat d’allò més trepidant!\nDilluns vam conèixer la Teresa, que està organitzant el Carnaval de Rio de Janeiro! Estava una mica trista perquè s’ha quedat sense artistes ni decorats! 😦\nPer sort, nosaltres ens vam oferir de seguida a ajudar-la! Així que vam posar-nos mans a l’obra: el grup de viatgeres/ers vam construir unes guirnaldes xulíssimes per a decorar l’escenari, i el grup de grans han fet uns capgrossos i un cartell amb molt de color!!\nEl dimarts havíem de fer jocs d’aigua però va ploure molt 😦 La pluja, però, no ens va aturar! Vam fer jocs cooperatius, i també vam mirar una peli. I el grup de grans encara va trobar temps per acabar els capgrossos!\nDimecres vam anar d’excursió al Tibidabo, va ser molt emocionant! Una aventura ben encoratjadora.\nEl dijous vam poder realitzar el Concurs de Talents per a seleccionar les millors artistes per a la Teresa!\nI el divendres, com ja sabeu, vam anar a la piscina a remullar-nos. Feia molta calor!!\nFins la setmana vinent, detectius!\n(com sempre, us deixem el vídeo aquí abaix)\nL’aventura de la segona setmana de casal!\n5 Juliol, 2019 5 Juliol, 2019 ~ casalestiualzina\t~ Deixa un comentari\nQuina setmana més atrafegada!!\nDilluns ens va venir a visitar la Melody, una directora de cinema de Nova York que necessitava la nostra ajuda: li havien robat les disfresses de súper heroïnes i herois i no podia acabar de gravar la pel·lícula en què estava treballant!!!\nTambé vam haver de resoldre alguns misteris per l’escola: el grup de grans vam fer un Escape Room i el grup de peques vam buscar pistes per tota l’escola.\nDimarts la Sherlick ens va portar la solució per a que poguéssim viatjar a Nova York: els nostres passaports de detectius! Així que els vam estar posant ben apunt.\nEns hi vam posar mans a la feina, i no només els vam decorar, sinó que també vam construir-nos les nostres pròpies disfresses per a poder fer de figurants! I quines capes i màscares ens vam fer!\nDimecres vam descansar de les pistes, però en cap moment vam deixar de fer coses: vam anar a Granja Aventura Park, on vam conèixer alguns animals i vam poder escalar per circuits entre arbres.\nI, amb la calor que fa, no podia faltar dijous i divendres una bona remullada amb els jocs d’aigua i a la piscina!!\nLes aventures de la 1a setmana!\n28 Juny, 2019 ~ casalestiualzina\t~ Deixa un comentari\nHola hola detectius!!!\nAquesta primera setmana de casal ha estat ben i ben intensa. Ens hem conegut, hem fet cohesió entre totes les nenes i nens del casal…i també hem conegut la Sherlick!!! És una detectiu molt divertida, i una mica despistada, que ara mateix està una mica agobiada perquè no troba el seu amic Watson!\nDurant aquests quatre dies l’hem ajudat a buscar-lo per Barcelona: ens hem hagut de fer passaports per a poder-la acompanyar en aquest gran viatge!!! També hem hagut d’aprendre a fer moltes coses de detectius, com ara escriure amb tinta invisible, passar a través de rajos làser o descodificar missatges.\nTambé hem après a buscar pistes i a fer curses d’orientació amb brúixoles!!! I divendres ens hem remullat a al piscina!!\nQuè més ens espera en la búsqueda del Watson? Sembla que les aventures no s’aturaran mai!!!\nUs deixem un recull de fotos perquè veieu com ho hem gaudit!: https://youtu.be/qSGDZCuidpE\nLa Sherlick i en Watson ja estan a Barcelona!\n18 Juny, 2019 ~ casalestiualzina\t~ Deixa un comentari\nAhir nit van aterrar a l’aeroport, i vénen a gaudir d’unes esperades vacances que feia molt temps que volien fer, avui mateix ja han sortit a fer turisme a visitar i recórrer tots els llocs emblemàtics de la ciutat!\nEl que no s’esperen cap dels dos… Que aquest viatge serà més mogut del que creien, passaran aventures i misteris de tots els colors!\n#casalestiu #controlplaysports #casalscontrolplay #casalestiusuris #casalestiujuncadella #casalestiualzina #lleure #estiu\nLa Sherlick i en Watson de passeig per Londres!\n17 Mai, 2019 17 Mai, 2019 ~ casalestiualzina\t~ Deixa un comentari\nLa Sherlick i en Watson estan de passeig per Londres i xerrant del seu viatge a Barcelona, estan molt contents de començar les seves vacances.\nEncara no estàs inscrit als nostres casals d’estiu?\nEl 24 de maig es tanquen les inscripcions!\nA la nostra web podràs trobar tota la informació dels nostres casals d’estiu.\nPrepareu-vos per passar un casal d’estiu molt viatger i amb molts colors!\n#casalestiu #casalscontrolplaysports #casaljuncadella #casalsuris #casalalzina #casaljoseppla #lleure #estiu\nPRESENTACIÓ TOUR 2019 ESCOLA ALZINA\nINFORMACIÓ GENERAL CASAL ESTIU 2019\nÚltim dia passat per aigua!! #alapixinaalapixinaalapixina\nEl grup de viatgeres descobrim com funciona un torn i el grup de Jerónimos fem una gimcana per tot el poble!!


Pis cèntric en perfecte estat – Aicat Empordà\nFigueres - Pis cèntric en perfecte estat Ref. VP.158\n95 m2 Construïts 72 m2 Útils 3 Habitacions Molt bé Estat\nPis molt cèntric a Figueres, al carrer Verge Maria, semi nou. Situat a la primera planta amb ascensor. Està format per tres dormitoris, un ampli bany amb dutxa, un lavabo, cuina oberta amb el menjador-sala d’estar, safareig i balcó. En bon estat. Opció de Garatge tancat en el mateix edifici.\nd 72 15\nFigueres - Pis cèntric en perfecte estat


Elles també | Històries d'un maratonià qualsevol\nAquesta fotografia d’avui és una de les imatges del dia a molts diaris.\nEmbogits per la tradició de Sant Jordi, convertit en el dia més bonic de l’any a Barcelona, el dia següent és dia de repassar quins son els llibres més llegits. Com que som experts en fer llistes, sabem quin és el llibre més llegit en català, en castellà, de ficció, i de no-ficció. Sorprenentment en aquest cas el resultat final mai canvia gens les previsions prèvies. Coses de les editorials, suposo…\nTambé és dia per analitzar quins llibres es regalen. Ens agrada saber quin és el llibre que han regalat els nostres personatges més famosos, per conéixer-los millor. En el cas que ens ocupa, sorprenia en algun mitjà que al President Mas la seva dona li ha regalat el llibre d’un historiador que, curiosament, va a les llistes de “Barcelona en Comú” a les properes eleccions municipals de la ciutat. Llista que, per altra banda, vol ser presentada com la gran alternativa al partit del propi President.\nCuriositat política al marge, els peus de foto als diferents mitjans volen mostrar, doncs, la pluralitat del nostre President, el seu no-sectarisme, el respecte per algú amb qui no estàs del tot d’acord. Fins aquí, res a dir. És més, ho aplaudeixo.\nTots cofois, però, ens ensenyen també la rosa ben maca que ell ha regalat a la seva dona. Així veiem la imatge que representa perfectament la tradició de la Diada de Sant Jordi. L’ideal català!!\nDoncs quin fàstic!!!\nEm sento avergonyit com a home que la imatge que vulguem donar sigui la de l’home que regala la rosa i la dona que regala el llibre.\nJa que els homes rebem tants llibres, en quin d’ells s’explica que el Dia Mundial del Llibre entèn de gènere? En quin d’ells es relata la impossibilitat d’una dona per llegir? En quin d’ells s’explica que només ho fem nosaltres, els homes?\nM’encanta la Diada de Sant Jordi. M’encanta passejar pel centre, triar un bon ram de roses. M’encanta veure les colles universitàries fent paradetes per poder pagar-se el seu viatge de fi de carrera. M’encanta remenar llibres i agafar idees per poder llegir els propers mesos. I sí, m’encanta que em regalin llibres. I també m’encanta el llibre que m’han regalat enguany\nPerò també m’encanta regalar-ne. Perquè com que no vaig llegir aquell llibre on suposadament es dona resposta a les preguntes que em feia fa dos paràgrafs, mai he regalat només una rosa. I és que més enllà de les tradicions, més enlla de les metàfores draconianes, les dones també llegeixen.\n← Analistes experts\nLa prova del cotó →


L’Oficina Jove del Pla l’Estany programa els tres nivells de cursos de lleure per aquest 2021 - Ajuntament de Banyoles\nL’Oficina Jove del Pla l’Estany programa els tres nivells de cursos de lleure per aquest 2021\nL’Oficina Jove del Pla l’Estany programa els tres nivells de cursos de lleure per aquest 2021 El motiu principal és l’augment de la demanda de joves amb aquests coneixements que s’estima per als pròxims mesos. Les inscripcions per al curs de monitori/a ja estan obertes; la formació pel curs de premonitori/a es durà a terme durant el mes de maig i el de director/a de lleure es farà a finals d’estiu. S’han pres totes les mesures necessàries de prevenció contra la covid-19 perquè els cursos siguin segurs. https://banyoles.cat/ajuntament/ajuntament/informacio-municipal/noticies/l2019oficina-jove-del-pla-l2019estany-programa-els-tres-nivells-de-cursos-de-lleure-per-aquest-2021 https://banyoles.cat/ajuntament/ajuntament/informacio-municipal/noticies/l2019oficina-jove-del-pla-l2019estany-programa-els-tres-nivells-de-cursos-de-lleure-per-aquest-2021/@@download/image/oficina jove.jpeg\nEl motiu principal és l’augment de la demanda de joves amb aquests coneixements que s’estima per als pròxims mesos. Les inscripcions per al curs de monitori/a ja estan obertes; la formació pel curs de premonitori/a es durà a terme durant el mes de maig i el de director/a de lleure es farà a finals d’estiu. S’han pres totes les mesures necessàries de prevenció contra la covid-19 perquè els cursos siguin segurs.\nLes àrees de Joventut del Consell Comarcal del Pla de l’Estany (CCPE) i de l’Ajuntament de Banyoles han treballat conjuntament per programar els tres nivells de cursos de lleure (de premonitor/a, de monitor/a i de director/a de lleure) perquè es puguin cursar durant aquest any 2021, un fet que fa molts anys que no succeïa.\nLa decisió és causada per l’augment de la demanada que s’ha detectat de professionals del lleure en els darrers mesos. A tall d’exemple, l’estiu passat, tot i la pandèmia per la covid-19 que va suposar un descens de les activitats, se’n van acabar organitzant un total de 115 en el territori entre casals, colònies, campaments, acampades o itineraris a peu, amb un total de 4.000 participants i més de 650 monitors. S’estima que, per als pròxims mesos, moltes entitats dedicades al lleure necessitaran incorporar personal amb els coneixements específics per treballar-hi.\nRespecte al primer nivell, el curs de premonitor/a, està previst que tingui lloc el cap de setmana del 7 al 9 de maig a Sant Martí de Llémena i quan s’obrin les inscripcions (encara no s’ha fixat la data ni quin serà el procediment) s’hi podran apuntar tots els nois i noies nascuts els anys 2004, 2005 i 2006.\nEl període d’inscripció per obtenir el segon nivell, el curs de monitor/a, ja està obert, s’allarga fins al 21 de març i s’ha de formalitzar en línia accedint a la pàgina web www.plaestanyjove.cat i omplir el formulari corresponent. És un curs reservat a joves que ja hagin complert els divuit anys i la formació tindrà lloc presencialment per Setmana Santa a Cal Drac del 26 de març al 4 d’abril, mentre que pel cap de setmana del 17 i 18 d’abril s’anirà a fer una estada a una casa de colònies.\nFinalment, el tercer nivell, el curs de director/a de lleure, es farà a finals de l’estiu i es dirigeix a joves a partir de 18 anys que ja tinguin la titulació de monitor/a. Les classes es duran a terme del 27 d’agost al 19 de setembre al Centre Cívic de Porqueres i també es farà una estada en una casa de colònies. Encara no s’ha fixat el període d’inscripció, però com en els nivells anteriors també s’haurà de formalitzar en línia.\nLes places per a cadascun dels cursos són limitades i, per tant, és molt important apuntar-se com més aviat millor. S’han pres totes les mesures necessàries de prevenció contra la covid-19 perquè les sessions siguin segures.


Un veí frustra un robatori durant la matinada en un banc de Bàscara - Diari de Girona\nUn veí frustra un robatori durant la matinada en un banc de Bàscara\nEls lladres trenquen una part de la façana però fugen en adonar-se que se n'ha alertat la policia\nddg 04.12.2019 | 00:26\nL'entitat bancària de Bàscara que van intentar atracar. emporda.info\nL'entitat bancària de Bàscara que van intentar atracar.\nLa trucada d'un veí als Mossos d'Esquadra va permetre frustrar un robatori en una entitat bancària a Bàscara la matinada d'ahir. La mateixa entitat ha patit diversos robatoris. Els darrers, a punta de pistola, el 2015 i el 2016. Aquesta vegada només van poder trencar part del vidre.\nEn aquest cas, el robatori s'esperava perpetrar de matinada quan estava tancat. Eren la una de la matinada, segons informava el setmanari L'Empordà, del mateix grup editorial que Diari de Girona.\nUn veí va sentir un soroll de vidres trencant-se al carrer. Es va adonar que algú estava intentant robar a les oficines que té CaixaBank a Bàscara, just a tocar de l'N-II.\nEl veí va trucar immediatament al 112, el telèfon d'Emergències, i una patrulla dels Mossos d'Esquadra s'hi va desplaçar. Aquest gest podria ser el que hagués frustrat un nou robatori i que només hagi quedat «en temptativa»en una de les delegacions de CaixaBank que semblen més atractives per als lladres.\nEls lladres o lladre van trencar, amb un martell o mall, una part de la façana de vidre de les oficines amb l'objectiu, segons apunten les primeres informacions dels Mossos, d'endur-se una caixa. Finalment, en adonar-se que la policia n'havia estat alertada, van fugir sense res.


Miquel Enseyat | 08 octubre 2011\nDes que el PP ha entrat a totes les principals institucions de les Illes Balears, ara ja fa més de 100 dies, una consigna ha estat repetida constantment pels seus portaveus: la situació és crítica, no hi ha doblers ni per pagar les nòmines dels funcionaris, els proveïdors no podran cobrar, s'hauran d'acomiadar interins, es suspenen obres que estaven contractades... No ha passat cap dia que des del Govern, Consell o Ajuntament de Palma no s'hagi bombardejat l'opinió pública amb una nova calamitat. Tal allau de males notícies ha sembrat la incertesa, la desconfiança i la por entre la majoria de famílies i empresaris.\nParadoxalment, l'únic punt programàtic del PP per sortir de la crisi i crear llocs de feina és la capacitat del PP de generar confiança. Aquest va ser l'únic punt programàtic de Bauzá en matèria econòmica, com ho és ara de Rajoy. Quan se'ls demana les seves receptes per sortir de la crisi, només s'obté una resposta: recuperarem la confiança dels inversors i consumidors.\nVet aquí, però, que aquesta promesa electoral, generació de confiança, ha estat dinamitada pel mateix PP amb les seves constants declaracions apocalíptiques. El pànic s'ha estès entre proveïdors de les institucions, als quals se'ls havia promès que cobrarien en un termini de 25 dies; entre el món associatiu; entre els treballadors que tremolen pel seu lloc de feina, fins i tot els funcionaris. Quasi 5.000 interins i les seves famílies ja pensen en un proper Nadal a l'atur. Ara, 800 treballadors d'empreses públiques i consorcis. Curiosa manera de generar confiança. Curiosa manera d'afavorir el consum.\nI tot per culpa de l'herència dels anteriors governs d'esquerres, que han deixat les arques buides i els calaixos plens de factures. Però, com va dir qualcú inspirat, més que de deutes heretats hauríem de parlar de deutes arrossegats... Arrossegats des de l'època de Jaume Matas, que malgastà a mans plenes en unes obres faraòniques que hem de pagar durant trenta anys i, encara pitjor, generen un dèficit anual paorós que es menja el pressupost autonòmic, a més del saqueig generalitzat practicat a les arques públiques.\nVista l'actuació del Govern del PP a les Illes Balears durant els primers 100 dies, ja ens podem imaginar per on anirà Rajoy si guanya les eleccions i és investit president. De generar confiança, res de res. Més aviat tot el contrari, anunciar l'apocalipsi si no es prenen unes mesures inevitables: retallades en la despesa social; privatització progressiva de serveis públics com la sanitat, l'educació, el transport... que es sumaran a les ja iniciades pel PSOE: aeroports, loteries...\nI és que, a les properes eleccions, ens hi jugam qualque cosa més que qui governarà l'Estat espanyol. El que està en joc és un model de societat. I tant el PP, que hi creu de manera entusiasta, com el claudicant PSOE han optat per atacar durament el model de l'Estat del benestar. Per això, més que confiança, els cal infondre por. Por d'un futur incert, de perdre la feina, de perdre els estalvis. Por, per evitar que la gent es mobilitzi i es rebel·li.\nPerò, hi ha alternativa?, es demana la gent. I els ingressos? Per què ningú no parla dels ingressos i només parlen de retallar despeses? I no parl de la xocolata del lloro, que és l'Impost sobre el Patrimoni, benvingut sigui. Parl de recuperar els trams alts de l'IRPF que s'han rebaixat des d'Aznar. I de perseguir decididament el frau fiscal, avaluat per tècnics de l'Agència Tributària en 38.000 milions anuals. D'establir un màxim a les remuneracions dels directius i membres dels consells d'administració d'entitats financeres i societats participades. D'eliminar els paradisos fiscals -el 83% de les empreses espanyoles de l'Íbex 35 té sucursals en paradisos fiscals-, d'intervenir el sistema energètic -també s'especula amb la tarifa del darrer recurs, com hem pogut comprovar aquests dies. Parl d'aprovar una taxa sobre transaccions financeres, que a més de recaptar evitaria l'atac a les monedes -Durao Barroso l'ha reivindicada entre els aplaudiments dels eurodiputats que no tenen capacitat legislativa.\nPer no parlar del dèficit de finançament autonòmic que patim les Illes Balears. O de la desmesurada aportació de Balears a les arques de l'Estat, quantificada amb el 14% del nostre Producte Interior Brut, més de 3.000 milions d'euros anuals. Com se'ns pot exigir el mateix esforç que a altres comunitats si només tenim 9 empleats públics per cada 1.000 habitants, contra comunitats que en tenen 22?\nI cal recordar que PP i PSOE impediren al Senat que el finançament de Balears s'equiparàs a la mitjana, fet que ens ha costat més de 300 milions d'euros anuals els darrers tres anys. Quina diferència del PP de Bauzá amb aquell PP del conseller Alexandre Forcades, que publicava estudis sobre la balança fiscal de Balears i reivindicava més participació en els imposts generats a les Illes.\nEn definitiva, existeixen alternatives a aquest model tan bèstia que se'ns està imposant per part d'uns Mercats Invisibles, que han provocat la crisi, que no han assumit responsabilitats, que s'estan enriquint cada dia i que volen desmantellar els serveis públics per privatitzar-los. I les alternatives passen, en unes eleccions generals, per castigar aquells partits que, amb fanatisme o amb resignació, acoten el cap davant els especuladors sense escrúpols.


El Montgròs: de gener 2012\nDe les coses que més m'agraden de Barcelona és el camp nou del FC Barcelona i la Sagrada Família. També m'agrada La Casa Batlló, la Casa Milà, l'autobús turístic de Barcelona, l'autobús del FC Barcelona, l'aeroport de Barcelona, l'estàtua del Cristòfor Colon, els carrers de Barcelona i els transports. I també m'agraden les botigues i els hotels. El Corte Inglés, és la botiga de Barcelona que més m'agrada.\nA Barcelona hi ha les Rambles i també hi ha molts cotxes.\nEl port de Barcelona té moltes barques i vaixells, també té platja, l'aquari i el zoo.\nA Barcelona hi ha els museus com els museus dels vaixells, els museus de geografia, té el museu del Cosmocaixa també té instituts, guarderia, escola de primària i universitats.\nTambé m'agrada el zoo, perquè m'agraden molt els animals.\nTambé m'agrada l'aquari, perquè m'agraden molt els animals del mar.\nTambé m'agrada el Gran Via 2.\nAlexis Mersch, 1r A\nPublicat per Revista INS Montgròs a 11:25 Cap comentari:\nL’1 de desembre és un dia que dediquem a conèixer els avenços contra la pandèmia VIH, per mostrar solidaritat i donar suport a les persones que han estat infectades. Un dels punts més destacable és conscienciar i informar de com prevenir la malaltia.\nLa sida és una malaltia d’infecció causada pel virus VIH. Ens podem contagiar a través del contacte amb la sang infectada o mantenint relacions sexuals amb una persona que tingui la malaltia.\nMalauradament, contra la Sida no hi ha cura actualment, per això, cal prevenir aquest virus. Segurament et preguntaràs... com? Doncs molt fàcil, utilitzant el preservatiu! Cal tenir en compte que el profilàctic no protegeix a les persones infectades però sí a les qui no ho estan.\nEls símptomes de la infecció VIH solen ser els següents:\n- diarrea persistent\n- pèrdua de pes no justificat\n- pèrdua de gana\n- cansament constant\n- ganglis limfàtics inflamats\n- suors nocturns\n- tasques blanques a la boca.\nAquests símptomes se solen desenvolupar a les poques setmanes o fins i tot mesos, després d’haver adquirit el virus.\nCom a mostra de solidaritat, aquest any passat Barcelona va “tenyir” de vermell alguns dels seus centres comercials així com edificis històrics amb un valor artístic important, és a dir, l’Acadèmia de les Bones Lletres, l’Ajuntament, CaIxafòrum, Casa Batlló, la Sagrada Família i la Pedrera i les va il·luminar a la nit amb llums roges.\nHelena Mujal, 3r B i Alisson Flores, 3r A\nPublicat per Revista INS Montgròs a 13:45 Cap comentari:


Four-Bedroom Holiday home in Væggerløse 6 Vaeggerlose Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nMés informació sobre Four-Bedroom Holiday home in Væggerløse 6\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Four-Bedroom Holiday home in Væggerløse 6 és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Vaeggerlose. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Vaeggerlose. Els clients de l'hotel poden gaudir de aparcament de cotxes, s'admeten animals de companyia.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Amb una localització ideal i amb comoditats imbatibles, Four-Bedroom Holiday home in Væggerløse 6 no troba competidors en cap categoria.\nCal que informeu el Four-Bedroom Holiday home in Væggerløse 6 de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació. Cal abonar l’import total de la reserva abans de l’arribada. Dancenter t'enviarà una confirmació amb tota la informació del pagament. Un cop hagin rebut el pagament, t'enviaran un e-mail amb les dades de l’establiment, com ara l’adreça i el lloc on has de recollir les claus. Les despeses de l'electricitat no estan incloses en el preu i caldrà abonar-les el dia sortida en funció del consum del client.


La Junta Electoral Central cita Ponsatí al Congrés per recollir l'acta d'eurodiputada\nActualitzat 27/01/2020 14:20 CET\nL'exconsellera Clara Ponsatí, que resideix a Escòcia i reclama el Tribunal Suprem per la seva participació en el procés, i els altres quatre eurodiputats que ocuparan un escó al Parlament Europeu quan es faci efectiu el Brexit han estat citats aquest dimarts per la Junta Electoral Central (JEC) per recollir la seva acta al Congrés.\nQuan el Brexit es materialitzi aquest divendres i els eurodiputats britànics abandonin el Parlament comunitari, el seu buit es repartirà entre els diferents països de la UE. A Espanya li correspondran cinc seients més que, a partir de l'1 de febrer, se sumaran als 54 que va obtenir en els comicis europeus del 26 de maig.\nLa setmana passada, la JEC va proclamar eurodiputats electes els cinc candidats del PSOE, Vox, el PP, Cs i JxCat, seguint l'escrutini. Es tracta de Marcos Ros Sempere (PSOE), Margarita de la Pisa Carrión (Vox), Gabriel Mato Adrover (PP), Adrián Vázquez Lázaro (Cs) i Clara Ponsatí, que anava de número tres de la llista de JxCat.\nEls cinc estan citats aquest dimarts a les 13.30 hores del migdia al Congrés perquè jurin o prometin acatar la Constitució davant la Junta Electoral Central, que té delegada la competència d'expedir la credencial als eurodiputats.\nEn la resolució, que ha recollit Europa Press, la JEC recorda que si en el termini de cinc dies des de la proclamació els eurodiputats electes no compleixen amb el tràmit, es declararan vacants els escons i "suspeses totes les prerrogatives que els puguin correspondre" fins que es produeixi l'acatament.\nPonsatí resideix a Escòcia i té pendent de resolució una euroordre que va dictar el jutge del Tribunal Suprem Pablo Llarena per un suposat delicte de sedició per la seva participació en el procés sobiranista del 2017. Per això, no es preveu la seva assistència a Madrid i tot apunta que optarà per la mateixa via que van prendre l'expresident Carles Puigdemont i el també exconseller Toni Comín.\nI és que l'exconsellera podria beneficiar-se de la recent decisió del Tribunal de Justícia de la Unió Europea (TJUE), que va resoldre que el president d'ERC, Oriol Junqueras, gaudeix d'immunitat parlamentària des que va ser proclamat eurodiputat electe malgrat no haver acatat la Constitució davant la JEC.\nPonsatí està a l'espera que la justícia britànica decideixi sobre l'euroordre que Llarena va reactivar quan es va condemnar els impulsors del procés. No obstant això, la proclamació com a eurodiputada electa li permetrà gaudir de la immunitat que correspon als membres del Parlament Europeu i haurà de fer uns altres tràmits.


L’Hospital comarcal manté la tònica a la baixa, i no ha registrat cap víctima de Covid-19 | RTVVilafranca\nL’Hospital comarcal manté la tònica a la baixa, i no ha registrat cap víctima de Covid-19\nDes de dimarts la xifra de víctimes es manté en 21, però augment significativament les persones donades d’alta i es redueix el nombre d’ingressats.\nSegons es recull en l’informe corresponent a aquest dissabte 18 d’abril. De les dades fetes públiques per el Consorci Sanitari del Penedès Garraf cal destacar que el nombre de persones que han mort per Covid-19 des de l’inici d’aquesta situació de pandèmia es manté a l’Alt Penedès en 21, i per tant sense registrar cap víctima més des de dimarts. Al Garraf tampoc hi ha hagut víctimes en les darreres 24 hores i es manté en 56 persones.\nLes dades positives són que continuen reduint-se en nombre de pacients ingressats amb patologia respiratòria o sospita de Covid-19. Al Garraf en aquests moments atenen a 84 persones, 7 menys que ahir; mentre que a l’Alt Penedès la xifra és de 43, 2 persones menys que divendres.\nPositiva és també la dada de les altes que s’han donat a persones confirmades de Covid-19 des de l’inici de la pandèmia. A l’Alt Penedès són 81, 3 més que divendres; i al Garraf 199, 8 més que el dia anterior.\ncoronavirus, COVID-19, Hospital Comarcal


Córrer amb una saca d'avellanes a coll | Fosbury\nFosbury » Fosbudiary » Córrer amb una saca d’avellanes a coll Cada cop guanya més popularitat aquestes curses que se celebren a Reus, Valls i Riudoms amb fins i tot una classificació combinada de les tres\nEl guanyador de la cursa, Jordi Serra, arribant a la meta. Foto: Laia Solanellas\nCórrer amb una saca d’avellanes a coll Cada cop guanya més popularitat aquestes curses que se celebren a Reus, Valls i Riudoms amb fins i tot una classificació combinada de les tres\nSón bojos aquests del Camp! Per Sant Jaume a Reus, aquesta primera setmana d’agost a Valls i la següent a Riudoms. Aquests tres topònims, ben propers, del Camp de Tarragona configuren el triangle d’una disciplina que és probable que el mateix Obèlix aplaudís o que li fes canviar la seva màxima més coneguda per una de nova: tornem-hi: són bojos aquests del Camp! Estem parlant de les curses amb saques d’avellana.\nLa disciplina és tal i com sona: una mena d’idea esbojarrada que requereix, atenció, d’un equilibri fefaent de força i seny per esmerçar les forces dosificant-les. La resistència és un element quasi més clau que la velocitat ja que, en termes atlètics, el que es disputa és una distància de mig fons.\nLes curses de portadors són una disciplina esportiva que consisteix a portar a coll un sac d’avellanes que pesa 58 quilograms en categories masculina i 28 kg en femenina. El recorregut té un mínim de 800 metres i un màxim de 1.500 segons la localitat. Les curses atrauen seguidors i públic i hi ha persones especialistes que s’hi preparen durant l’any per poder-hi rendir.\nUn origen cert i mític\nD’on pot provenir una idea com aquesta? Doncs hi ha resposta i és tan certa com mítica, cosa que li dóna un rerefons històric a la disciplina del Camp de Tarragona. El seu origen es remunta a l’any 1955 quan Joan Besora va acceptar la juguesca de fer el tomb de ravals de Reus amb un sac d’avellanes de 58 kg a l’esquena. Va sorgir, doncs, d’un bar o taverna on Besora, conegut com ‘Xola’ i algun altre parroquià se la van jugar a si era capaç de fer el recorregut amb el sac a coll i bé. Aquesta peripècia és recordada a Reus on força anys més tard es va implorar l’exemple de Besora perquè la disciplina esdevingués prova d’esport popular. A l’estiu. Suant la cansalada.\nEl triangle festiu i esportiu\nNo va ser però fins a l’any 1983 que es va organitzar la primera cursa. La tradició es va perdre a Reus però els pobles de Valls i Riudoms la van adoptar. El 1997 es van recuperar les curses a Reus i es va iniciar l’era moderna, amb la classificació combinada. Actualment se celebren tres curses: a Reus durant la Fira de Sant Jaume, a Valls durant la Firagost i a Riudoms durant la Fira de l’Avellana. A més dels premis pels tres primers classificats de cada cursa, a cada cursa se sumen punts pel premi de la combinada: els participants a cada cursa reben una puntuació en funció de la seva posició i el que aconsegueix més punts rep el Gran Premi Unió.\nCursa de sacs d'avellanesCursesDestacatEsportEsport popularL'EsportReusRiudomsValls


Es presenta el nou llibre "Els misteris dels golluts o nans de Ribes"\nLa nova publicació trenca el mite dels nans de Ribes i els «humanitza» Articles de publicacions anglosaxones del segle XIX confirmen la discriminació i rebuig que va patir aquest col·lectiu Ribes de Freser. 29-12-21. Cent persones assisteixen amb expectació a la presentació del llibre "els misteris dels golluts o nans de Ribes" al Teatre Municipal de #RibesdeFreser que trenca el mite de la comunitat de persones que visqueren al #Ripollès fins a principis del segle XIX. Persones que van ser discriminades per la seva aparença física i la seva alçada, diminuta, i algunes desevoluparen el goll, producte de la malnutrició, condicions extremes de pobresa i aïllament social. El llibre aporta documents històrics i les primeres fotografies reals i verídiques contrastades dels anomenats nans de Ribes que es trobaven per tot el #Ripollès. El llibre es posa a la venda a la botiga del web del www.terragollut.com i aviat per diferents punts de venda del #Ripollès.L'acte ha comptat amb la participació dels dos autors del llibre, @miquelsitjarserra i Joaquim Roqué, la conducció de la periodista Mònica Pagès i la presentació de l'alcaldessa de Ribes de Freser, Mònica Sanjaume. L'acte s'ha realitzat seguint les mesures de prevenció de la #covid-19 amb l'organització del TERRA GOLLUT film festival amb la col·laboració de l'Ajuntament de Ribes de Freser. Llibre ha estat editat per Miquel Sitjar i Dinamic Enginy, sota la marca Edicions Terra Gollut amb el suport de la Diputació de Girona i la Generalitat de Catalunya. "Els misteris dels golluts o nans de Ribes", es troba a la venda en línia l'apartat botiga del web www.terragollut.com i als punts de venda de Ribes de Freser de @ita_decoracio_i_complements @pocacosa_by_sandra @lacaixetaribesi @papereriaarcada. Ben aviat a altres punts de venda en altres poblacions. COMPRA EL LLIBRE EN LÍNIA\nGOLLUT FILMS, un pas endavant en la promoció del cinema amb ànima i en foment de la industria audiovisual\nCinema amb ànima GOLLUT FILMS és una distribuïdora cinematogràfica amb base a Ribes de Freser que té com a missió fer arribar a tots racons, canals i mitjans films amb contingut social, humanitari i compromís. Sorgida del TERRA GOLLUT film festival, certamen de cinema compromès i fotoperiodisme. Films com 15 horas, premiat al TERRA GOLL 2021 ja s'està distribuïnt en sales de cinema a tot l'Estat. El film s'estrenarà als Boliche cinemes de Barcelona el dia 17 de desembre, però ja s'ha projectat al Cinema Truffaut de Girona, a Amorebieta, Bilbao, San Sebastián de los Reyes, a la Mostra de Cinema de Dones i la setmana que ve els dies 7 i 9 als Cat Cinemes de Figueres. Entre els films que es distribuiran en els pròxims mesos hi ha The year of the monkey, The Albino's trees, La guerra a Cuba, Alamarilove i Facing death with wirecutter. Fes una ullada al nou web: http://www.gollutfilms.com/\n‘Encara hi ha algú al bosc’ i ‘Non dago Mikel’ guanyen el TERRA GOLLUT film festival, en una edició que ha arribat a una trentena de municipis\nEl curt iraní ‘The whimper and the existence’ s’emporta el guardó de la seva categoria, i Gemma Miralda el de millor reportatge de fotoperiodisme per ‘The sacred and the real’ El premi del públic per votació popular també va tenir dos guanyadors: ‘Des-nudos’, de Diana Casellas i Txell Esteve, i ‘February’, de Brahim Bican13/10/2021.- Encara hi ha algú al bosc, de Teresa Turiera-Puigbò i Erol Lleri Llordella, i Non dago Mikel, d’Amaia Merino i Miguel Ángel Llamas, es van alçar amb el Premi TERRA GOLLUT al Millor Llargmetratge, en la clausura del festival que es va fer ahir a la tarda al teatre Diagonal de Campdevànol (Ripollès). El jurat va decidir que el premi fos compartit i va destacar l’alt nivell dels documentals seleccionats i, especialment, el compromís a l’hora de denunciar problemàtiques que afecten col·lectius invisibilitzats. El millor curtmetratge va ser pel film iranià, The whimper and the existence de Hossein Allahyari, i el millor reportatge de fotoperiodisme va ser per Gemma Miralda i el seu treball sobre els moviments transhumants del Pirineu, The sacred and the real. Pel TERRA GOLLUT Film Festival hi ha passat 1.750 espectadors presencials i 9.000 espectadors en línia, a través del canal al Filmin.cat, unes xifres que conclouen una molt bona edició.\nJoaquim Roqué explica els programes de Cinema d'Acció Social del TERRA GOLLUT film festival\nRipoll, 5 de maig de 2021. El programa de televisió El Magazín de Televisió del Ripollès entrevista al director del TERRA GOLLUT film festival, Joaquim Roqué, que explica els diferents programes de Cinema d'Acció Social intinerants amb el que el certamen realitzarà sessions aquesta primavera i estiu sobre temes socials atemporals com el racisme, la violència de gènere i la salut mental, i que s'allargaran durant tot l'any, a banda de les novetats cinematogràfiques del festival. El certamen a competició ja va obrir convocatòria al mes de febrer i es realitzarà del 24 de setembre al 12 d'octubre d'enguany.\nGraella de programació 2019\nCalendari programació 2019\nPrograma 6è Festival Gollut 2019\nSalutació del director del Festival Gollut\nAquesta 6à edició del Festival Gollut es fa un gran pas endavant en el certamen, que fins ara ha mostrat films amb vocació social i humanitària als espectadors habituals que podrien ser els de qualsevol altre festival. Els festivals de cinema es queden sovint en la fase de sensibilització, i els seus premis atorguen certa rellevància comunicativa a les obres, i fins aquí es queden.\nTanmateix, enguany, el Gollut deixa la “teoria” per passar a la pràctica. És l’edició més inclusiva, que transcendeix més enllà del fet cinematogràfic i posa granets de sorra en la inclusió de persones en risc d’exclusió social; sessions per a col·lectius especials, s’integren persones amb discapacitat mental als jurats, fomentem la concòrdia entre cultures i religions, creant el nou Premi Gollut de la Concòrdia, que s’entregarà a una obra que faci valdre el millor dels éssers humans, així com la diversitat i la tolerància, també convidem a joves migrats i joves estudiants a una taula rodona sobre la migració cap a Europa de menors no acompanyats, uns explicaran als altres les seves experiències, i junts, formaran part del Jurat del Premi Gollut dels joves. Aquestes accions i moltes d’altres contribueixen al diàleg constructiu del qual el Festival Gollut ja comença a ser-ne un referent.\nEsperem més de 2000 espectadors en 61 sessions. La Vall de Ribes obrirà els seus braços i serà una terra d’acollida a visitants. El 6è Gollut serà el més gran i extens en activitats realitzat fins al moment. Les activitats de l’OFF Gollut són per tota mena de públics, valoren els recursos turístics, el patrimoni històric material i immaterial, i els valors mediambientals de la Vall de Ribes.\nSom de muntanya. Som de terra endins. Som un festival de poble que s’ha estès a d’altres pobles. Obrim la mirada al món des d’aquí.\nTot això, no només ho fem a la Vall de Ribes i al Ripollès, sinó que ho fem en petites poblacions rurals. Perquè sí, perquè tenim dret també a l’oferta cultural de 1r ordre. Per això el duem a Barcelona, a altres cineclubs de Girona i internacionalitzem la Vall de Ribes als casals catalans de Zuric i Basilea, Suïssa.\nAl Gollut practiquem la concòrdia en el nostre entorn proper per canviar el món, encara que sigui una mica. Amb tan sols amb una miqueta ens conformem. Si ho aconseguim només amb una persona… La feina que fem tots i totes els que formem part d’aquest gran equip ja haurà valgut la pena.\nGràcies a tots per formar-ne part. Veniu i participeu. Estarem contents de compartir-ho amb vosaltres.\nPROGRAMACIONS JA REALITZADES\nTaller familiar: Com es fan els dibuixos animats?


Catalunya, sota l’ombra de les accions de falsa bandera? | Francesc Viadel Bloc\n← Guanyar el 21 D, per a què?\nEnverinant la societat contra l’escola catalana →\nCatalunya, sota l’ombra de les accions de falsa bandera?\nPublicat el 17 Desembre 2017 per francescviadel\n*Article de Francesc Viadel publicat a Directe! la segona setmana de desembre de 2017.\nMonigots que van aparèixer cap per avall entre Vic i Tona. L’organització espanyolista Societat Civil Catalana van ser els primers en difondre la imatge.\nFa poc han aparegut uns ninots penjats cap per avall en un pont de la C17, entre Vic i Tona. Els ninots duien les sigles del PP, C’S, i PSC i al seu costat es podia llegir una pintada demanant la llibertat dels presos polítics. La imatge no pot ser més esgarrifosa i evoca, sense dubte, aquelles execucions col·lectives d’escarment atribuïdes als narcos mexicans o colombians que, de tant en tant, horroritzen mig món.\nEls mitjans de comunicació espanyols han difós la macabra troballa abastament sense fer-se ni una sola pregunta, sense esperar a saber-ne l’opinió o el resultat de les indagacions dels Mossos i reproduint sense gasiveries les declaracions enfurismades dels líders del PP. Quina falta els hi fa contrastar res a uns mitjans de part quan tenen tan clar quin és l’enemic a abatre?.\nXavier Albiol no s’ha estat de subratllar, amb la virulència verbal que el caracteritza, com “el nivell d’odi d’alguns independentistes recorda les maneres del càrtel de Medellín”. Altrament, un odi que el candidat popular ha atribuït al fanatisme que representa que han generat tant Oriol Junqueras com Carles Puigdemont. El seu company de files, el secretari general del PP Santi Rodríguez, no s’ha quedat curt i ha culpat del fet a l’independentisme. El mateix que el ciutadà Carrizosa que, a més, ha assenyalat també directament Forcadell, De Gispert i Turull.\nNo ha estat l’únic incident d’aquestes característiques ocorregut a les portes de l’inici de la campanya electoral. La vivenda d’un veí de Balsareny ha estat atacada amb còctels molotov suposadament per lluir al balcó una bandera d’Espanya. Rajoy, de visita sorpresa a Castelldefelds, no ha dubtat ni un segon a trucar a la veïna afectada i tot seguit a dramatitzar via twitter el fet. El poble s’ha tirat les mans al cap per tal com coneixen bé que la família milita en l’extrema dreta i es sap dels molts incidents que han protagonitzat. Com en el cas dels ninots, tampoc no hi ha cap pista policial sobre la naturalesa d’aquest atac incendiari -que els afectats no han denunciat- encara que al PP i als mitjans de comunicació no els hi calen pistes: els autors han hagut de ser, per força, independentistes. Independentistes del PDeCAT, d’ERC, de la CUP, de Montserrat o l’esplai xiruca, independentistes baixets i grossos, creients o agnòstics, alts i rossos, graduats universitaris o sense l’EGB acabada… independentistes fanàtics al mateix nivell que els gihadistes tal i com proclamen algunes webs de l’extrema dreta a les quals mai no guaitaran els guardians oficials de la lluita contra els delictes d’odi.\nL’atribució, però, d’aquests dos fets als diabolitzats independentistes resulta d’una enorme inversemblança. L’independentisme no ha estat violent per més que a les elits polítiques espanyoles i els seus adversaris més aferrissats, el PP i C’S, s’entesten. Els socialistes –que també tenien ninot en el pont de la C17- ho saben i callen perquè ells mateixos que han participat en les darreres processons aquelàrriques de l’unionisme més convençut, si han pogut veure on era on es demanava a crits l’execució de polítics o on es produïen batusses a discreció a major glòria de la unitat d’Espanya.\nQuants sobiranistes han estat increpats o atacats durant els darrers dos mesos? Qui se’n recorda de les pintades nazis a les portes dels col·legis de l’1-O com ara el Ramon Llull? De la destrossa que van fer en un bar del Born uns policies agressius pensant-se que els cambrers italians que atenien les taules parlaven en català? A quanta gent que llueix un llaç groc se l’ha amenaçat durant els darrers dies? Per què ni diaris ni líders del 155 no en parlen dels atacs de la turba fatxenda a l’edifici de Catalunya Ràdio o del setge a TV3 una nit per part dels Somatemps? Per què ningú no s’hi preocupa dels insults catalanòfobs a les xarxes amb noms al capdavant tan nostrats com els de l’exministra socialista Trujillo?…. I què hi ha de la brutal violència simbòlica que pateix Catalunya?.\nRas i curt aquesta és una violència ben real, ben contrastada, que es pretén invisibilitzar. És l’extrema dreta i una part important de l’unionisme els que s’han desbocat -i no tan sols a Catalunya- així ho negui un milió de vegades el ministre Juan Ignacio Zoido.\nCom sigui, ningú amb dos dits de front pot creure’s que entre els defensors de la independència de Catalunya, ni encara dels més radicals, la narcocultura pugui ser adoptada com un model d’acció política, com un referent. Resulta d’una inversemblança bestial i només un individu d’una gran perversitat o un idiota amb poques llums sense cap coneixement de la realitat catalana podria creure-s’ho.\nAltrament, Catalunya no té res a veure amb l’Euskadi dels anys de plom, un clima, un escenari que dia sí i dia també s’intenta reproduir de manera artificial a través del llenguatge i per boca de personatges notoris com ara Pablo Casado o Mayor Oreja.\nEl ben cert és que l’èxit en termes polítics i socials de la revolta dels somriures ha caigut com una pedra al fetge a l’immobilisme, als defensors de l’ancien règim i als portaestendards de la sagrada unió d’Espanya. Tot plegat es fa molt difícil lluitar contra un enemic la força del qual no es basa en la contundència del garrot ni en la intimidació per la via d’una llei que pot interpretar-se al caliu d’una ideologia disposada a prevaldre per damunt de qualsevol argument. Cal, doncs, criminalitzar, estigmatitzar, diabolitzar l’adversari per justificar, legitimar, dissimular, oblidar les regles del joc net.\nEls Mossos farien bé d’afanyar-se en saber qui està al darrere dels ninots aforcats, els còctels molotov i de les desenes d’actuacions d’aquesta mena que encara ens queden per veure. Només la veritat evitarà la temptació de crear perilloses realitats paral·leles, dispersarà la foscor de les falses banderes.


El Chicago Picasso ( sovint només el Picasso ) és una monumental escultura sense títol de Pablo Picasso a Chicago , Illinois . L'escultura , dedicada el 15 d'agost de 1967 a la Plaça Daley al Chicago Loop , és de 50 peus ( 15,2 m ) d'altura i pesa 162 tones curtes ( 147 t ) . [ 1] L' escultura cubista de Picasso va ser la primera gran obra pública al centre de Chicago , i s'ha convertit en un punt de referència conegut .\nÉs conegut per les seves característiques selvàtiques convidant gym similars . [ 2 ] que han visitat Daley Plaza sovint es pot veure pujar i lliscar per la base de l'escultura .\nL'escultura va ser encarregada pels arquitectes del Richard J. Daley Center a 1963. La comissió es va veure facilitada per l'arquitecte William Hartmann de l'arquitectura [ 3 ] de la signatura Skidmore , Owings i Merrill . Picasso va realitzar una maqueta de l'escultura en 1965, i va aprovar un model final de l'escultura en 1966. El cost de la construcció de l'escultura va ser de $ 351.959,17 , pagats principalment per tres fundacions benèfiques : les fustesCharitable Fund , el Chauncey i Marion Fundació Deering McCormick , i la Fundació Camp d'Illinois . El mateix Picasso se li va oferir el pagament de 100.000 dòlars , però es va negar, dient que volia fer la seva feina un regal . (Wikipedia )


Passió a distància | FCBarcelona.cat\nPassió a distància\nUn FC Barcelona-Reial Madrid sempre és viscut amb una passió especial i els integrants del Regal Barça, des de Maó –on aquest diumenge jugaran partit ACB–, no se l’han perdut. Jugadors i cos tècnic del Barça han seguit fil per randa el clàssic.\nNervis, crits, celebracions... No hi ha faltat de res. Els integrants del Regal FC Barcelona -cos tècnic i jugadors- han seguit el matx atentament. Uns, des de les habitacions d’alguns fidels seguidors al futbol, com el capità Roger Grimau, i altres, des d’una sala amb una pantalla gegant en la qual el cos tècnic no se n'ha perdut detall.\nNervis per a tothom\nUn Barça-Reial Madrid sempre és viscut de manera diferent de qualsevol altre partit de la temporada. Alguns, com el massatgista Eduard Torrent, no han parat quiets. Els nervis se’l menjaven per dins. El penal fallat per Eto’o ha estat un cop dur, però minuts més tard tot es veia d’una altra manera.\nAltres, com el fisioterapeuta Toni Bové –amb una llarga experiència a viure partits d’aquest tipus lluny de Barcelona– s’ho prenien amb més filosofia. El tècnic del Regal Barça, però, ha estat visionari, ja que ben entrada la segona meitat, i amb el 0-0 encara al marcador, ha assegurat davant de tots els presents que aquest partit el guanyarien els de Guardiola per 2-0. Dit i fet.\nGrimau, fidel seguidor\nRoger Grimau és potser un dels més futbolers de l’equip que entrena Xavi Pascual. El capità, juntament amb Navarro, Lakovic, Rey, Trias i Sada, ha vibrat amb el joc dels de Guardiola, malgrat que no ho acabava de veure clar quan al descans s’ha marxat amb empat a zero. Al tram final del partit les coses han canviat i l’habitació 116 ha esclatat d’alegria.\nSegon clàssic viscut a Maó\nNo és el primer cop que un clàssic és viscut a Maó. De fet, la secció de bàsquet del FC Barcelona ja va tenir una primera i excel·lent experiència la temporada 2005/06. Aleshores, el Barça entrenat per Rijkaard, en què destacaven jugadors com Ronaldinho, Deco i Eto’o, va superar el Reial Madrid per un contundent 0-3 amb dos gols de l’astre brasiler, que va acabar sent aplaudit per l’estadi blanc. Però la felicitat no va ser completa, ja que els homes de Dusko Ivanovic van perdre per 82 a 70 en el partit que es va jugar el diumenge 20 de novembre a les 19 hores. El millor blaugrana d’aquell partit va ser Gregor Fucka, amb 14 punts.


Xavier Aliaga: Això que fan vostès no és literatura - El Temps\nM’agafe amb retard però amb molt d’interès l’entrevista que li fa la revista Jot Down a la directora editorial d’Anagrama, Silvia Sesé. Enmig de les temàtiques esperades, en algun moment, l’entrevistadora, Lara Hermoso, recorda els anys del boom llatinoamericà a Barcelona, Tusquets, Seix Barral... I després, adobat amb un preventiu «hay quien dice que...», planteja si aquella època gloriosa ja no existeix i si la Barcelona literària s’està morint.\nL’editora -trobareu la resposta completa en l’enllaç- nega la major, li recorda l’existència de grans grups i d’agències literàries. «D’un altre costat, hi ha una edició en català vivíssima, interessantíssima, de gran competència buscant gèneres, buscant autors i molt present a les llibreries. Sols has de passar-te per les llibreries de Barcelona i veure-ho», especifica Sesé. «No està morta, no», conclou. No sabem si la periodista va tenir temps de fer aquell recorregut, si els noms d’escriptores i escriptors a les cobertes li diria alguna cosa, si reflexionaria una mica sobre el que acabava d’escoltar. Tampoc no va retrucar. Va passar a una altra cosa.\nEn acabant, hi ha prejudicis i tòpics que el procés ha accentuat però que pul·lulen des de fa molt de temps, molt presents entre les generacions més joves, les que no van viure la transició a la democràcia ni els recitals de Raimon, etcètera. És la visió de la Barcelona «provinciana» que perd energies en sostenir una llengua i una cultura minoritàries en comptes de sumar-se als esforços de la llengua comuna.\nAixò que fan vostès no és literatura, vénen a dir, forma part d’una escena subvencionada i endogàmica. No és la nostra. Però els altres hem de sentir la literatura espanyola com a pròpia. I en el meu cas és així, dins de les limitacions temporals tracte de llegir en castellà per convicció i per gust: Carlos Zanón espera en la tauleta de nit i no pense renunciar-hi. El greuge comparatiu, en tot cas, és evident. Palmari. A més, si fas literatura en llengua pròpia al País Valencià, la falta de reconeixement intern -«I tu per què no escrius en castellà, eh?»- el desconeixement fora del nostre àmbit ja és estratosfèric. Fins i tot a Rafael Chirbes, que escrivia en la llengua de l’imperi però vivia aïllat dels cenacles madrilenys, tardaren una eternitat a reconèixer-li els mèrits, quan la crítica literària i els lectors alemanys ja estaven absolutament rendits. Quan ja no hi havia més remei.\nAixò que fan vostès és una altra cosa, no està al nivell, no mereix perdre-hi el temps. I no és una consideració recent: abans del procés, abans del pactisme de Jordi Pujol, abans de la dictadura, de la Guerra Civil, aquest pensament supremacista ja estava absolutament instal·lat. I al llarg del temps ha provocat en aquesta banda actituds a la defensiva igualment miops i reactives, en ocasions. No hi ha comparativa possible, en tot cas.\nA Barcelona hi ha editorials, hi ha festivals, hi ha una activitat ingent en català. També en castellà. Es fan traduccions, els autors internacionals visiten la ciutat i, fins i tot, un grapat d’obres són traduïdes a uns altres idiomes tots els anys, com ha passat amb les recents novel·les d’Eva Baltasar o Marta Orriols, per citar tan sols alguns noms. Cada temporada hi ha llibres extraordinaris i un bon grapat de notables.\nPerò la Barcelona literària es mor. Per decret, perquè sí, perquè capital econòmica, política i literària sols n’hi pot haver una. Aquesta és la clau que obri i tanca tots els panys. Una d'aquelles anècdotes que explica moltes coses.


Sallent té una altra cara després de les obres - Ona Bages\nInici OB - Notícies Sallent té una altra cara després de les obres\nSallent té una altra cara després de les obres\nFinalitzen les obres que s’estaven fent al municipi de Sallent pels serveis municipals i de manteniment de l’Ajuntament.\nUna de les millores que s’ha portat a terme durant aquest mes ha estat arreglar el paviment de llamborda dels carrers Bisbe Balls i Torres Amat, situats a la plaça de la Pau, que connecta amb el carrer Cós. Durant els 17 dies han estat tallats per les obres i fins el 22 d’agost no es tornarà a obrir la circulació de vehicles habitual. El regidor de serveis i manteniment municipals i medi natural, Salvador Sibila, ens ho explica.\nPer altra banda, Sallent també ha mirat pel reciclatge i el manteniment. És per aquest motiu que s’han incorporat nous contenidors de rebuig amb un pedal per facilitar la seva obertura i tancament. Els contenidors disposen d’unes enganxines que ofereixen petites recomanacions per aconseguir un poble net.\nUna altra de les millores és la restauració de la pintura a la zona d’aparcament del Pont Nou, al carrer Camp de la Bota i a la sortida Nord de Sallent. Pel que fa a la plaça de la Pau, al costat del Viver d’empreses, s’ha ampliat un metre, ja que s’ha tancat l’olivera Sibila ho ha comentat.\nLa protectora d’animals Seproan també s’ha beneficiat d’aquestes millores, tal com ha explicat Sibila, ja que s’han dut a terme obres a diverses teulades de les gàbies dels gossos i s’han solucionat els desperfectes del canal de reg. A causa de les obres, s’han hagut de tallar el trànsit d’alguns carrers i això ha generat queixes per part d’alguns sallentins.\nFinalment, l’Ajuntament de Sallent, està treballant en la neteja i compactació de l’esplanada principal de l’Escorxador, alhora que es tanca la casa i es formigona la part davantera entre nau i nau. El conjunt total de les obres acabarà a finals d’agost.


Neix Charlie Chan (1925)\n25 maig 2019 04:02\nMiquel Ferrà i Martorell | 22 març 1999\nEn aquesta data neix el personatge de ficció Charlie Chan, el detectiu xinès. El seu creador és Earl Derr Biggers (1884-1933), un home que va veure coronada la seva obra literària amb aquest heroi de novel·la negra. Xinès d'Honolulu, Charlie Chan eclipsaria ben aviat el seu autor i el condemnaria a l'anonimat. En aquells anys, els feliços 20, entre dues guerres, la Xina estava en plena època revolucionària i Occident creia en el «perill groc», de manera que es parlava del gran país asiàtic un dia sí i l'altre també en els mitjans de comunicació. Biggers anà a passar unes vacances a Hawai, el 1919, i allà conegué un famós detectiu xinès, Chang Apala, de la policia nord-americana. Posà, doncs, en marxa la benèfica existència d'un xinès al servei de la justícia i la llei, un xinès bon al·lot. I la fórmula va tenir gran èxit. I Charlie Chan aconseguí una fama que pocs personatges han assolit. El cinema, la ràdio i els còmics complementaren aquella literatura d'acció, amb intriga i misteri a balquena, que tothom aplaudia de bon grat. El 1928 la pel·lícula The Chinesse Parrot, (El lloro xinès), del director Paul Leni, interpretant Charlie Chan l'actor So Jin, fou tot un èxit de crítica i públic. Però no deixem de banda els aspectes literaris de Biggers per a la seva criatura imaginària.\nLes novel·les, que formen un conjunt limitat i unitari, ens posen al davant d'una acurada psicologia de trets orientals i un estudi sociològic d'acurada anàlisi, tot això unit a uns diàlegs molt vius i a una destra manipulació de les situacions. Educat, Charlie Chan va dient a cada punt la seva cortesia de «Gràcies mil», unes bones paraules i un bon gest que no li impedeixen de ser un home dur i inflexible en la feina. Aquest sergent flemàtic de la policia d'Honolulu té dotze fills i s'ha de guanyar l'arròs de cada dia, per a la seva família, desfent la troca dels embulls i capbussant-se en els misteris del carrer. A la meva novel·la Clar lliri d'aigua, que tracta del món dels restaurants xinesos al nostre país, vaig fer una evocació d'aquest personatge dels anys vint, l'altra cara de la moneda on hi trobaríem, també, Fu-Manchú. Deixant ben clar que no tota la meva narrativa pertany al gènere de la «història-ficció» i que les classificacions són sempre odioses, diem que a Clar lliri d'aigua el protagonista principal és la Universitat de les Illes Balears. Aquestes evocacions «xineses», però, tenen una llarga tradició en la nostra literatura en català i així recordem, per exemple, aquella entranyable aventura d'en Bolavà detectiu, una de les criatures de Josep Maria Folch i Torres a la biblioteca Patufet, magnífics llibres il·lustrats per Junceda i on no hi mancarà la trama xinesa.


Sabies que Terenci Moix va néixer en una granja del Raval?\nVa néixer de forma accidental a la Granja de Gavà, al Raval\nGabriela Grífol Porta | dilluns, 21 de març del 2022, a les 10.42\nL’escriptor Terenci Moix va néixer el 5 de genero del 1942, al número 37 del carrer de Joaquín Costa, al barri del Raval. Allà hi ha la Granja de Gavà, la Montse Sancho, ànima d’aquest local ens explicava la història..\nEl cine i la granja\nMoix va deixar escrit al seu llibre de memòries que la seva mare va trencar aigües estant al cinema. En lloc d’anar a casa, es va quedar a la granja, on hi havia dues germanes seves. El part va tenir lloc a la part de dalt de la botiga, a l’habitatge.\nMAPA| 32 escriptors i escriptores relacionats amb Barcelona\nTerenci solia recordar que, aquell dia, la seva mare estava veient la pel·lícula ‘Luz de gas‘, i afegia que si hagués estat veient un musical, ell hauria sortit encara més alegre.\nLa família Moix\nEl cartell de la Granja de Gavà també està relacionat amb els Moix, ja que el va pintar el pare de l’escriptor, que era pintor. La mare era modista i li agradava copiar els models de Hollywood de les revistes. Moix deia que sempre anava molt ben vestida.\nSancho recorda el primer cop que va veure Moix a la granja. Va ser amb el periodista Huertas Claveria amb motiu d’una entrevista. El recorda com una persona senzilla i assequible, lluny del divisme, orgullós de ser del Raval.\nUn dia amb Terenci\nEl Documental ‘Dimensió Terenci’, de Morrosko Vila-San Juan, va retratar la seva figura a betevé dins la ‘Nit de les lletres’ emès el 14 de juliol del 1999.\nEl darrer record de Sancho és el del seu funeral de Terenci Moix, que va morir el 3 d’abril de 2003, en què explica, va sonar la cançó de la pel·lícula ‘Blancaneu i els set nans’ i la banda sonora de ‘Sinuè, l’egipci’. Cal recordar que Moix sentia fascinació per l’antic Egipte i que va situar alguna de les seves millors obres en aquest ambient. De fet, Terenci Moix va guanyar el Premi Planeta l’any 1986 amb la novel·la ‘No digas que fue un sueño’, protagonitzada per la darrera reina d’Egipte, Cleòpatra.\nJoan Barril entrevista Terenci Moix\nL’escriptor Terenci Moix conversa l’any 1998 sobre la seva biografia en una trilogia denominada ‘Memorias del peso de la paja’\nEl teatre: la branca oblidada de la literatura infantil i juvenil\nProp de 300 persones omplen la plaça Reial a ritme de gòspel\nMúsiques populars africanes\nMés de 200 infants de famílies desfavorides actuen al Palau de la Música contra la pobresa


Discapacitat i sostenibilitat | Sostenible\nEs pot viure la discapacitat de manera sostenible quan encara vivim la capacitat de manera tan insostenible? Europa vol prohibir les palletes, bastonets i coberts de plàstic. Les tovalloletes d’un sol ús i tantes altres “comoditats” poden anar darrera, com ha passat amb les bosses de plàstic. Hi ha moltes discapacitats físiques amb problemes associats de manipulació i deglució per a les quals les palletes i tovalloletes són tan normals i necessàries com disposar d’un got per beure. Ens imaginem haver de dur cadascú el nostre got a la bossa perquè un bon dia es prohibeixen els vasos a causa d’un mal ús i abús col·lectiu? La comparació és simplista però condueix a reflexionar sobre un binomi rarament analitzat: discapacitat i sostenibilitat.\n"Les iniciatives de prohibició de les palletes de plàstic per beure sembla que recorrin aquest camí però en la direcció contrària. Una “comoditat” instal·lada massivament en el dia a dia de tota llar o bar podria desaparèixer i generar una autèntica “incomoditat” per a un col·lectiu minoritari que la necessita"\nUn efecte col·lateral i multiplicador del progrés mèdic i científic és l’aplicació i ús en el dia a dia de tècniques i avenços molt especialitzats: des de tractaments mèdics de patologies serioses que s’acaben aplicant extensivament en l’estètica (com el bótox), fins a tecnologia de l’aeronàutica espacial que s’acaba trobant a les joguines infantils. Sense anar més lluny, un dels arguments legitimadors de la despesa vinculada a les curses de Fórmula 1 és que d’elles en surten innovacions que després incorporen els automòbils per fer-los més segurs i eficients. D’una banda, és desitjable aquesta “democratització” de la recerca; però de l’altra, la recerca pot acabar condicionada en el seu finançament i finalitats per la necessitat constant d’orientar-se al mercat. Les iniciatives de prohibició de les palletes de plàstic per beure sembla que recorrin aquest camí però en la direcció contrària. Una “comoditat” instal·lada massivament en el dia a dia de tota llar o bar podria desaparèixer i generar una autèntica “incomoditat” per a un col·lectiu minoritari que la necessita.\nImatge d'una ruta teatralitzada de la Xarxa de Parcs Naturals\n"La persona discapacitada/diversa funcional sostenible es pot acabar plantejant si la sostenibilitat passa justament per renunciar a accedir a determinats paratges naturals"\nLes palletes es podrien “re-especialitzar”. Per exemple, els establiments podrien dispensar palletes amb finalitat mèdica, com si es tractés de la marihuana. I els bars podrien estar obligats a tenir palletes a disposició, a banda del WC adaptat, rampes d’accés, menús en Braille, per vegans, celíacs, etc. Però a la discapacitat no li cal més estigmatització. En la discapacitat, com passa en el feminisme, podem trobar diferents posicionaments. Hi ha qui reclama visibilització i discriminació positiva, amb protecció i privilegis socials, laborals, cívics, etc. per fer front a la desigualtat . Hi ha qui reclama la plena integració amb el reconeixement de la diversitat funcional de totes les persones. El binomi discapacitat-sostenibilitat posa ambdues postures contra la paret. D’una banda és difícil conviure amb la majoria de discapacitats sense privilegis protegits ja que l’entorn social no ajuda de forma suficient en la integració. D’altra banda el concepte de diversitat funcional destaca les capacitats però no pot amagar que determinades discapacitats fan senzillament impossible, a un cost personal i social raonables, l’exercici de moltes activitats de la vida quotidiana. Per començar, el medi natural és divers per definició però és dur amb la discapacitat. La persona discapacitada/diversa funcional sostenible es pot acabar plantejant si la sostenibilitat passa justament per renunciar a accedir a determinats paratges naturals. Que això no es mal interpreti. Que algú en cadira de rodes faci l’Everest és una gesta de molt valor simbòlic pel missatge de superació i treball en equip. Però és una gesta puntual que no canvia el fet que accedir simplement al bosc més proper comporta un esforç i impacte molt importants a tots nivells, i és insostenible en el dia a dia.\nAvui dia ja s’accepta la idea que la discapacitat prové de la interacció entre les característiques de les persones amb condicions potencialment inhabilitadores i les característiques del seu entorn. La denominació de divers funcional recull millor aquesta idea. L’entorn social, polític o econòmic poden inhabilitar o habilitar. Igualment, el medi natural pot ser inhabilitador per a una persona amb al.lèrgies i habilitador per a algú que ha desenvolupat olfacte i oïda a causa de la ceguesa. El medi és divers i ens fa diversos fins que ens fa diferents i crea desigualtat. Per això la discapacitat sostenible sembla una quimera tan difícil d’assolir com la capacitat per no ser insostenible i utilitzar coses tan còmodes i festives com les palletes de forma raonable i responsable.