Quan Fashanu va obrir el camí de l’homosexualitat en el futbol als anys 90\nImatge de la selecció femenina mexicana de futbol | @miseleccionfem\nL'heroica acció de l'exfutbolista anglès és el motiu de la commemoració del Dia Internacional contra l'Homofòbia a l'Esport\nEl futbol és un esport meravellós. Un joc que uneix a milions de persones. Gràcies a les Copes del Món, gran part de la població mundial fa, durant un mes, la mateixa activitat. Aficionats i aficionades passen hores davant la televisió, o s’arrepleguen junts i juntes a bars, places o als estadis mateixos. Hi ha passió, amor i emoció. Gràcies al futbol, la vida de molta gent canvia per a bé. Té més sentit. El futbol distreu la gent pobra i entreté a la de classe mitjana. Però, desafortunadament, igual que qualsevol altra invenció humana, el que rodeja el futbol encara no és perfecte.\nQuin esport més peculiar, el rei! L’esport més popular del planeta encara presenta moltes particularitats d’índole negativa. Al cap i a la fi, és un reflex dels éssers humans. Els éssers humans es projecten en aquest joc. Moltes persones aprofiten el futbol per ser felices i desconnectar de les seves realitats durant unes hores al dia. Altres, però, ho fan per descarregar. Per descarregar el seu odi, la seva frustració i la seva ignorància.\nÉs per això que a l’Argentina no poden desplaçar-se aficionats visitants als estadis que els seus equips visiten, ja que això podria tenir conseqüències violentes. És per això que els futbolistes de molts equips europeus han de fer el gest antiracista del genoll abans de començar els partits. I és per això que, encara avui dia, cal seguir commemorant el Dia Internacional contra l’Homofòbia a l’Esport cada 19 de febrer.\nMalgrat que entitats que tenen molta influència a escala mundial i que, en definitiva, són més que simples entitats, com ara el mateix Futbol Club Barcelona, s’adhereixin a la commemoració en qüestió, continua havent-hi l’odi esmentat. Sí, encara avui dia, existeixen molts aficionats al futbol que idolatren uns superherois nomenats futbolistes fins que, quan aquests defensen el col·lectiu LGTBI i el que defensa aquest, no només es baixen del seu vaixell. També els llancen odi i condemna.\nSi quan un equip de futbol dona suport en les xarxes socials al col·lectiu LGTBI les seves publicacions s’omplen de comentaris crítics i furiosos… algú s’imagina l’escenari on un futbolista de les files d’aquest equip de futbol anunciï la seva condició d’homosexual? I no, no cal anar dient pels quatre vents que un és homosexual. Això, òbviament, és quelcom optatiu. Però els futbolistes homosexuals també haurien de tenir llibertat per publicar una foto besant la seva parella. Sense por. Algú s’imagina, però, en un futur a curt termini, que algun futbolista de Primera Divisió faci això?\nJo no m’ho imagino. Perquè conec el patiment que va afrontar el primer futbolista en anunciar la seva homosexualitat. Malauradament, hem de parlar d’un heroi, i no de simplement un home que dona una informació personal. L’heroi és Justin Fashanu. Va ser valent per molts motius. Perquè va ser el primer futbolista en anunciar això i perquè ho va fer en una època encara més retrògrada que l’actual. Que ja és molt dir!\nJustin Fashanu va ser un futbolista anglès nascut l’any 1961 a Hackey (prop de Londres). Fashanu va ser un home poc normatiu des de ben petit. I és que el seu pare, un advocat nigerià, va abandonar la família, composada per la mare, Justin i el seu germà, John, quan aquests dos eren petits. I la mare, sense recursos econòmics, els va enviar a un centre d’acollida. Allà van ser adoptats per una família de Norwich, ciutat a l’est de les Illes Britàniques.\nTant Justin com John ràpidament van despuntar en el futbol. Tant és així que, després de passar per escoles de futbol, agents del Norwich City van fixar-se en el joc de Justin i el van fitxar. Tenia només 17 anys quan va debutar a la primera divisió anglesa. A la Football League First Division. És a dir, a la predecessora de l’actual Premier League. Justin Fashanu era davanter i, en tres temporades i 90 partits amb The Canaries, va anotar 35 gols. A més, va obtenir el guardó del millor gol de l’any de la BBC, el 1980, en haver fet un golàs al Liverpool.\nFashanu, doncs, començava a fer-se un nom al futbol britànic. Malgrat que el 1981 no va poder evitar el descens del seu equip a la segona divisió, va fee un salt qualitatiu en fitxar pel Nottingham Forest, bicampió d’Europa una temporada abans. A més, hi ha la particularitat que, per primera vegada, un equip va pagar un milió de lliures esterlines per un futbolista negre. Però tot es va tòrcer quan l’entrenador del nou club, Brian Clough, va descobrir que Fashanu era homosexual. En assabentar-se que Fashanu acudia a bars gais, Clough va decidir apartar-lo de l’equip. Però res d’això va transcendir públicament, i el jugador va marxar cap al Southampton.\nA partir d’aquí, Fashanu va enllaçar un munt de traspassos i cessions. Mai no va acabar de trobar una estabilitat. Fins i tot, va lesionar-se el genoll, i això el va dur a tractar-se’l als Estats Units i fitxar per equips del país nord-americà. L’any 1990 va decidir tornar a les illes, signant per l’equip semiprofessional Leatherhead, i va decidir desfogar-se en termes de sexualitat. Va concedir una entrevista al diari The Sun, en la qual va admetre, entre altres coses, haver tingut relacions amb un membre conservador del parlament.\nLa revelació de la seva homosexualitat va causar un gran enrenou a la societat anglesa. Molts excompanys de Fashanu van repudiar-la. Fins i tot ho va fer el seu germà, John, de manera pública. Fashanu va explicar que mai no havia tingut problemes amb cap d’aquells companys, si bé de vegades havia de sentir bromes de mal gust. A partir de la seva intervenció, va haver de fer front als insults de molts aficionats en camps de futbol. Un any després, Fashanu va reconèixer no haver estat preparat per a la violenta reacció que va trobar-se, i que la seva carrera havia patit un “gran mal”. Encara que es considerava en forma, cap club li oferia un contracte important.\nA partir d’allà, Fashanu va passar per una desena d’equips, tant d’Anglaterra, com d’Escòcia, els Estats Units, Austràlia i Nova Zelanda, i alternant el seu càrrec com a jugador amb la condició d’entrenador. Va retirar-se l’any 1997, amb 36 anys, als Miramar Rangers neozelandesos, i a partir d’allà va convertir-se, definitivament, en tècnic.\nLa primavera de l’any 1998 va ser l’inici del final de la vida de Justin Fashanu. L’anglès va ser acusat, el mes de març, d’haver abusat sexualment un jove de 17 anys als Estats Units (país on treballava). Es va fer públic a la premsa. I la policia el va interrogar, malgrat no el va detenir. Per tant, Fashanu va marxar cap a Anglaterra. Allà, el 3 de maig, va suïcidar-se. I ho va fer deixant una nota que deia que “m’he adonat que ja he estat condemnat com a culpable. No vull ser més una vergonya per als meus amics i família. Espero que Jesús em doni la benvinguda i finalment trobi la pau”. El mes de setembre següent va evidenciar-se que no hi existia cap ordre de detenció, i que la policia estatunidenca havia abandonat el cas per manca de proves.\nEl tràgic desenllaç de la vida de Justin Fashanu dona peu a un munt de conclusions. Cadascú se’n pot formar les seves. El que és segur és que la seva decisió de fer pública la seva homosexualitat, malgrat causar-li un patiment injust i excessiu, ha ajudat a que diversos futbolistes emprenguessin el mateix camí. Perquè els anys posteriors forces jugadors de l’elit han anunciat la seva homosexualitat. L’últim ha sigut l’australià Josh Carvallo. Tot i això, tot apunta a que hi ha molts, moltíssims jugadors que amaguen la seva orientació sexual per por a represàlies d’un públic encara cavernícola. I no hauria de ser així. Visca Justin Fashanu i visca la llibertat sexual!\nFutbol Homofòbia Homosexualitat LGTBIQ+\nMapi León: “Seria massa casualitat que no hi hagués cap futbolista homosexual”\nLa defensa del Barça analitza, en una entrevista a 'MónEsport', l'homosexualitat en el futbol, el moment històric que està vivint el conjunt blaugrana a la Women's Champions League i el creixement del futbol femení


Francesc Badia relata com era la vida en l’època medieval\nL’autor presentarà ‘Muralles medievals i guerres de setge’ el 5 de maig a Montblanc\nL'autor va néixer entre les muralles de Montblanc MONTBLANC MEDIEVAL\nDimarts, 30 abril 2019 16:22\nCom es construïen les muralles en l’època medieval? Quina inversió requeria protegir un poble? Quina garantia oferia una muralla? Eren llargs els setges?\nFrancesc Badia i Batalla respon a aquestes i més qüestions en el seu llibre ‘Muralles medievals i guerres de setge. Una mirada encuriosida a la baixa edat mitjana’, que es presentarà el diumenge 5 de maig a Montblanc. L’acte serà al Museu Comarcal de Montblanc a les 12 h i anirà a càrrec de Josep M. Sans Travé, exdirector de l’Arxiu Nacional de Catalunya.\nFortaleses, castells, muralles i setges formen part de l’imaginari medieval. En aquest llibre, Badia es mou entre l’anècdota històrica i l’erudició historiogràfica per a posar a l’abast de tothom els trets més rellevants d’aquesta època. La lectura pretén arribar a un públic ampli, sense renunciar al rigor acadèmic.\nL’advocat i autor Francesc Badia va néixer l’any 1923 a Montblanc i des de llavors els castells, les muralles i les fortaleses històriques han format part de la seva vida. El setembre de 2010 de l’Ajuntament de Montblanc el va nomenar fill predilecte de la vida.\nEntre l’any 1972 i 1993 va exercir el càrrec de veguer episcopal d’Andorra. També fou magistrat en el Tribunal de les Corts d’Andorra.\nAl llarg de la seva carrera ha escrit diverses obres jurídiques i d’altres de temàtica de Montblanc, com ‘Guia turística de Montblanc’ (2014).


Com anam? Doncs, d'aquella manera\nper Salvador Cot Editor d'El Món 09 de febrer de 2020 20:10\nLa irrupció, sobtadament massiva, de Miquel Montoro, agroyoutuber preadolescent, en totes les converses és un fenomen què, des de la seva singularitat, permet delimitar uns quants fenomens socials, alguns d'ells inquietants. D'entrada, la primera constatació és que l'espai comunicacional de la llengua catalana està tan compartimentat i provincianitzat que un personatge popular a les Illes Balears -amb protagonisme consolidat a IB3- no arriba al coneixement de la majoria dels catalanoparlants fins que no s'hi connecta a través dels mitjans de comunicació de Madrid. Als catalans s'hi adreça David Broncano, de La Resistencia, però ningú no coneix el popularíssim Toni Ballador, presentador emblemàtic a IB3.\nTot i que Broncano va tractar Miquel Montoro amb respecte, la tempesta lingüística contra l'accent del noi mallorquí va ser immediata. L'extremisme castellanista de sempre amb el menyspreu de sempre, que contrasta fortament amb la desimboltura total del pagès infantil, que va dominar el plató des del primer moment. No sé quin percentatge de nens de zones monolingües, de castellaníssim accent, saben entendre i parlar una segona llengua amb aquesta facilitat. És més, Montoro va exhibir un bon nivell de català ("bossa de paper, con dos eses", va puntualitzar) i quan va explicar que a Mallorca diuen "regalo" ho va identificar, correctament i sense dubtar-ho, com a barbarisme castellà.\nMiquel Montoro va aprofitar l'oportunitat per reivindicar la pagesia i el producte de proximitat, "encara que costi cinquanta cèntims més". I va empescar-se la manera d'utilitzar les xarxes socials per afavorir l'agricultura local, fos d'on fos ("compreu fruita i verdura de temporada produïda al vostre poble i la pengeu a Instagram"). Un grapat de lliçons a tenir en compte en un país que ha perdut ses taronges i, sovint, ses pilotes.


Parker | citizenjoel\nDonald E. Westlake, un escriptor americà, va crear el personatge de Parker, el lladre amb principis morals. Mentre va escriure aquesta sèrie utilitzava el pseudònim de Richard Starck. El guió de la pel·lícula correspon a “Flashfire”, un dels llibres d’aquesta sèrie.\nUn guió que ens explica com Parker és traït pels seus còmplices a l’hora de repartir el botí. Els seus companys el donen per mort després d’intentar assassinar-lo. Un cop recuperat intentarà venjar-se i recuperar la part del botí que li correspon.\nEl film aconsegueix un ritme trepidant i uns bons efectes especials. Interessant la visió que se’ns ofereix de Palm Beach, més enllà de la típica imatge paradisíaca.\nJason Statham interpreta un Parker prou conscient i reflexiu. Destaca la notable actuació de Jennifer López, que s’aparta dels seus registres habituals. De la resta d’interpretacions cal assenyalar la presència del veterà Nick Nolte, en el paper de sogre del protagonista.\nEn conclusió, un bon film d’acció que sense ser una obra mestra aconsegueix l’objectiu d’entretenir. Forma part d’allò que Jason Statham anomena en una entrevista el 5 % de films d’acció de bon nivell. I això actualment ja es pot considerar un petit èxit.\nAquesta entrada s'ha publicat en Les meves crítiques i etiquetada amb Alyshia Ochse, Bobby Cannavale, Carlos Carrasco, Clifton Collins Jr., delinqüència, Donald E. Westlake, Emma Booth, Flashfire, Jason Statham, Jennifer López, Kip Gilman, lladres, Micah Hauptman, Michael Chiklis, mort, Nick Nolte, Parker, Patti LuPone, Richard Starck, Sala Baker, Sharon Landry, Taylor Hadckford, venjança, Wendell Pierce. Afegiu a les adreces d'interès l'enllaç permanent.\n← Un asunto real (En Kongelig Affære) (Die Königin und der Leibarzt) (A Royal Affair)\nHansel y Gretel, cazadores de brujas (Hansel and Gretel: Witch Hunters) →


Boda de blanc\nNotícies 0 Comentaris visites (12174)\nA la foto hi ha una composició senzilla amb dos plantes d'orquídia blanques de la família de les phalaenopsis.\nNotícies 0 Comentaris visites (3530)\nMoltes gràcies per navegar per la web de la floristeria Antara. Com a primer post d’este blog i, sense ànims de fer-nos densos, volem explicar breument la història de la nostra floristeria. Antara naix a Alginet amb la unió de tres amics, Voro, Miquel i Toni, a finals dels anys 70 amb el cultiu de flor ornamental. A finals dels 80 obrim la primera botiga a Alginet i l’any 92 orbim la floristeria a Algemesí.


Abril | 2017 | El pont de Mahoma – Tarragona Ràdio\nEl Pont de Mahoma 80. Dani Andrada a La Rambla (9a+) i Alex Txikon com a aizkolari\n6 d'Abril de 2017 redaccio\tDeixa un comentari\nAmb ell hem parlat de La Rambla, aquesta via de màxima dificultat de Siurana, però també ens ha relatat el seu encadenament a Chilam Balam (9a+/b). I es que aquesta mítica via equipada per Bernabé Fernández; la seva trajectòria de 30 anys d’escalades, amb més de 3.500 vies i búlders d’entre 8a i 9a, i 700 d’equipades (la majoria per sobre de 7c+) li van merèixer el premi ‘Rock Legend’ 2016. Aquests guardons es lliuren a la ciutat italiana d’Arco, a la província de Trento, i estan considerats com els Òscars de l’escalada.\nUn cicle que tancarà el 6 d’abril l’alpinista Alex Txikon, que relatarà la primera hivernal mundial al Nanga Parbat. Serà poc després de tornar del seu intent hivernal a l’Everest, que finalment no ha estat possible. Avui hem escoltat la seva veu, ja des de Lemoa (Bizkaia). Ens ha parlat del seu proper repte, que no és de muntanya. Ni més ni menys que un repte com a aizkolari (harrijasotzailes, aixecador de pedres) tradició rural basca amb origens prehistòrics. Txikon ha citat a Mikel Larrañaga, tercer en el passat Campionat d’Euskadi, per dimarts que ve per una aposta combinada de destral, carrera i aixecament de pedra. La quantitat proposada per l’alpinista perquè cadascú posi sobre la taula és de 7.000 euros.\nAquest dijous, d’altra banda, també tenim projecció a l’auditori Diputació. I precisament, serà la d’un curtmetratge que parla sobre el Camp Base de l’Everest. Un lloc que es munta i desmunta cada temporada, i que poc arribar a acollir més de 1000 persones. És una producció suïssa que reflexiona un cop més sobre el ‘gran circ’ en que s’ha convertit la muntanya més alta del món, en alguns aspectes. Avui també es projecta ‘A Line across the line’, que narra l’aventura de Tommy Caldwell i Alex Honnold a la travessa de Fitz Roy a la Patagonia; complicada i cobejada ruta amb set cims escarpats i més de 4.000 metres d’escalada vertical. Millor pel·lícula de muntanya al prestigiós ‘Banf Mountain Film Festival’ del Canadà i aventura que a ells els va merèixer el reconeixement del Piolet d’Or. En aquest programa, en el que també anem fins al Roc Ponent, per enfilar-nos un cop més a la seva aresta GER. Fem clàssica, amb Òscar Cadiach i Josep Maria Bonachí i els companys del programa Temps de Neu, de TV3.\nHem començat el programa número 80, conversant amb Joan Perelada, alcalde de la Vall de Boí. Li hem preguntat sobre el terratrèmol de 3.1 graus a l’escala Richter que ha tingut l’epicentre a la zona aquesta passada nit. No ha tingut més conseqüències, tot i que alguns veïns de la vall l’han notat de matinada.


METRO SI, ARA MATEIX\nMETRO SI, ARA MATEIX ! TRAMVIA TAMBÉ\nNosaltres com agrupació en defensa de l’entorn, estem d'acord amb la lluita de les plataformes per aconseguir el metro, ara mateix!, però discrepem de la posició en contra del trambaix.\n1.- El model de transport privat basat en el cotxe, és insostenible, arreu d’Europa s’estan prenen mesures per reduir el trànsit privat a les ciutats, no solament és la contaminació de l’aire, que ja és suficient motiu, és l’ocupació d’espai públic, la contaminació acústica, les caravanes que obstrueixen els carrers.\n2.- Sens cap dubte, el metro és el model més idoni en les ciutats, però hi ha un sector de persones, gent gran, ciutadans amb dificultats de moviment, persones amb por als túnels, que no volen o no poden utilitzar el metro, per tant s'ha de fer un transport idoni per aquestes persones, el tramvia és el més adequat, gasta menys que el bus i no contamina tant.\n3.- Com a persones sensibles en la sostenibilitat pensem que hi ha urgències històriques en canviar l’actual model de desenvolupament, el model basat en el cotxe privat a de donar pas al model del transport públic, un transport suficient i de qualitat, en aquesta direcció fa falta el metro fonamentalment i tots el transports públics possibles, trambaix i d’altres. Per això estem satisfets en la immediata realització del trambaix.


Territori de nostàlgia - Valencia Negra\n19jun13:00EsgotatTerritori de nostàlgiaCon RAFA LAHUERTA Y DAVID PASCUAL Modera: BERNARDO CARRIÓN13:00 Fnac San AgustínTipus d'Event:TROBADES\nL'adolescència és el període en que ens trobem de nassos amb la realitat. En moltes ocasions, deixa marques profundes que ens acompanyen durant la resta dels nostres díes. Fer-nos majors\nL'adolescència és el període en que ens trobem de nassos amb la realitat. En moltes ocasions, deixa marques profundes que ens acompanyen durant la resta dels nostres díes. Fer-nos majors significa començar a prendre perspectiva i és aleshores quan intentem interpretar les nostres arrels. Ens endinsarem en el territori de la nostàlgia i vorem com pot afrontar-la un escriptor.


Ca Na Fila Mallorca Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nPoligono 4 Parcela 732, Sant Llorenc des Cardassar, Mallorca, Espanya, 07540 - Veure al mapa\nAl visitar Son Carrio, vosté es sentirà com a casa a Ca Na Fila, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Ca Na Fila asseguren una estada plaentera als seus clients. Per anomenar algunes de les comoditats de l'hotel, hi ha Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb piscina privada, banyera hidromassatge, aire condicionat, calefacció, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma a cada habitació. L'hotel compta amb una llista completa de comoditats, com bany, piscina exterior, ping pong, jardí. Sigui quin sigui el motiu del seu viatge, Ca Na Fila és una selecció idònia per a la vostra estada a Son Carrio.


Les demandes dels treballadors de BPA no es podran abordar fins a la resolució de l'AREB\nJordi Cinca ha demanat "una mica més de paciència" fins que no es concreti "una hipotètica negociació amb una entitat compradora" o bé la liquidació administrativa del banc\nANA Andorra la Vella 20/05/2015 21:21\n651x366 Jordi Cinca en roda de premsa / G.LL.T. Jordi Cinca en roda de premsa / G.LL.T.\nEl ministre portaveu, Jordi Cinca, ha remarcat que algunes de les reivindicacions expressades pels treballadors de BPA no es podran abordar fins que l'AREB no dictamini què s'ha de fer amb el banc. En la roda de premsa posterior al Consell de Ministres, Cinca ha assegurat que "hem de ser comprensius i absolutament permeables" a aquestes reivindicacions, tot i remarcar que el Govern ha fet tot el que podia fer fins al moment.\nD'una banda, ha recordat que algunes de les peticions fetes pels treballadors, plantejades davant la possibilitat que hi hagi acomiadaments, comportarien diferents modificacions legislatives. Entre d'altres, caldria modificar la Llei de la CASS o el Codi de relacions laborals, i és per aquest motiu que algunes demandes ja s'han tramès als grups parlamentaris –tot i que la ministra de Salut, Afers Socials i Ocupació, Rosa Ferrer, no s'ha mostrat gaire partidari de fer aquestes modificacions.\nPel que fa a les demandes que no comporten cap modificació legislativa, Cinca ha remarcat que aquestes no es podran abordar fins que l'AREB no resolgui el futur del banc. Així doncs, Cinca ha demanat "una mica més de paciència" fins que no es concreti "una hipotètica negociació amb una entitat compradora" o bé la liquidació administrativa del banc.\nEn tot cas, ha deixat clar que "sigui quina sigui la resolució, haurà de preveure quin paper i en quina situació queden els treballadors de l'entitat".\nCinca demana a Rios que li faci les preguntes a Pere López\nCinca també ha respost les paraules del primer secretari del PS, David Rios, que aquest dimarts preguntava què havia fet el Govern entre el dia 4 de març, quan el FinCEN li va comunicar que el dia 10 emetria una nota relativa a BPA, i el dia de la mateixa publicació.\nEl ministre li ha recomanat a Rios que aquesta pregunta "la faci al president del seu grup parlamentari, ja que el senyor Pere López coneix perfectament el que va fer el Govern aquells dies, perquè el mateix cap de l'Executiu li va explicar el dia 10, igual que a la resta de caps de llista".\nEn relació a la demana d'informació feta per la fiscalia de Veneçuela sobre els ciutadans d'aquesta nacionalitat implicats en el cas BPA, Cinca ha assegurat que no coneixia aquesta informació i que en tot cas seria el fiscal qui hauria de saber-ho. El ministre, doncs, no ha volgut avançar com es respondrà a aquesta demanda, però ha remarcat que "Andorra és favorable a fer tot allò que està emmarcat en els convenis internacionals que ha subscrit, i com que és un país col·laborador, col·laborarà en el marc d'aquests acords".


Segona mort per coronavirus a l'Hospital Sociosanitari de Lloret, segons ha confirmat la Corporació de Salut del Maresme i la Selva | Nova Ràdio Lloret\nLa porta del sociosanitari el dia de Sant Jordi\nSegona mort per coronavirus a l’Hospital Sociosanitari de Lloret, segons ha confirmat la Corporació de Salut del Maresme i la Selva\nActualment, al sociosanitari hi ha 43 pacients positius.\nLa Corporació de Salut del Maresme i la Selva ha informat que ahir diumenge va morir una persona usuària de l’Hospital Sociosanitari de Lloret de Mar a causa del coronavirus. Amb aquesta, ja són dues les víctimes mortals confirmades en aquest centre, on actualment hi ha 43 pacients positius.\nLa Corporació també ha informat que l’Hospital Comarcal de Blanes va registrar ahir diumenge la segona mort en dos dies consecutius, elevant fins a 20 les víctimes mortals per COVID-19 que hi ha hagut en aquest centre sanitari. Segons dades de la Corporació, ahir va augmentar el nombre d’hospitalitzats fins a les 18 persones amb 5 nous ingressos, i es va donar d’alta un pacient.\nA l’Hospital de Calella hi ha 24 pacients ingressats per coronavirus, i durant tota la jornada no es va registrar cap defunció, ni tampoc cap ingrés o donada d’alta. El nombre total d’ingressats als hospitals de Blanes i Calella per COVID-19 aquest diumenge és de 42 pacients, i el nombre de professionals sanitaris positius dels diferents centres és de 35 persones.\nPel que fa a la Regió Sanitària de Girona, hi ha 531 persones hospitalitzades, i el nombre de persones ingressades en estat greu és de 61. Pel que fa als professionals sanitaris confirmats per coronavirus és de 310 persones.\nArticle anteriorRubén González, Cèlia Grau i Anna són els principals guanyadors dels concursos municipals de Sant Jordi\nArticle següentL’Obra Social La Caixa i Caixabank dona a l’Ajuntament 12.000€ per al pla de xoc contra la Covid-19\nL’hospitalització a casa redueix el deteriorament funcional\nÉs la conclusió d'un estudi que ha impulsat la Corporació de Salut del Maresme i la Selva entre 168 pacients de més de 80 anys.


rba salut i gestió: Un sol govern, dos models de gestió de la crisi sanitària\nUn sol govern, dos models de gestió de la crisi sanitària\nEl confinament domiciliari del Segrià divideix a l’executiu català. Mentre el president Torra, amb una visió humanista de la situació, prioritza la salut de les persones, i propugna el confinament total de la població de la comarca, el tàndem Aragonès-Vergés es decanta més per preservar l’economia. Segons argumenta el tàndem republicà hi ha mesures que tenen la mateixa eficàcia epidemiològica que el confinament domiciliari, i en canvi no perjudiquen tant l’economia.\nA Lleida continua creixent el nombre de contagis, però el govern català continua sense prémer l’accelerador a l’hora de prendre mesures preventives dràstiques per evitar la propagació de la Covid-19. Les diferències de criteri entre els dos socis de govern sembren la inquietud entre la ciutadania que ja no pot ni tan sols orientar-se sobre la situació real atès que la informació relativa a nous contagis ha estat difuminada aquesta cap de setmana, no sabem si per motius tècnics o polítics. El cert és que la informació sobre nous contagis al Segrià no es correspon amb la realitat.\nPer si aquesta manca d’estratègia conjunta no era suficient, alguns alcaldes de la comarca, tant de Junts per Catalunya com d’Esquerra Republicana, s’han afegit a sembrar el desconcert, rebutjant el confinament domiciliari propugnat per una part del govern català. Ela alcaldes de Lleida, Torrefarrera, Aitona, Rosselló, Almatret, Albatàrrec, Seròs, Alcarràs i d’altres localitats s’han manifestat contraris a aquest confinament, atès que entenen que seria un cop molt dur per a l’activitat econòmica de la comarca, afegint-se així a les tesis del vicepresident Aragonès, secundades també per la consellera de Salut Alba Vergés.\nSota la perspectiva de danys irreparables en l’economia local, els alcaldes es mostren partidaris d’una major vigilància policial i epidemiològica i d’intervenir confinant determinats barris o zones on la Cocid-19 hagi penetrat, però no actuant indiscriminadament fins i tot a pobles de la comarca del Segrià en els que no s’ha registrat en aquest brot cap nou contagi.\nTot i que el confinament domiciliari està sobre la taula del govern, i per tant malgrat les discrepàncies de criteri entre els uns i els altres no es pot descartar que s’acabi aplicant, el govern si que ha pres una decisió important a les comarques lleidatanes. Ha decidit suspendre els ingressos i les visites a totes les residències socials de les regions sanitàries de Lleida i Alt Pirineu i Aran. La notícia ha estat confirmada per el conseller de Treball, Chakir el Homrani, que té l’honor d’haver estat el pitjor conseller dels governs de la Generalitat d’aquets últims 40 anys. Si tingués la mínims estima personal, el Sr. el Homrani, faria setmanes que hauria d’haver dimitit i marxat cap a casa. La seva nefasta gestió del sector de les residències serà recordada per anys...\nContents amb la gestió de govern, els ciutadans de Lleida\nés evident que no ho estan\nTambé serà recordat el desgavell informatiu del departament de Salut pel que fa a les dades reals dels afectats per la Covid-19. A banda de les moltes rectificacions de dades que s’han produït, cal afegir-hi “l’apagada” informativa pel que fa als nous contagis de la comarca del Segrià. Ens hem quedat sense saber els nou contagis de divendres 10 atès que en la informació facilitada per el departament el dia 11, només se’n reportaven 16 contagis nous. Sembla que el motiu d’una xifra tan relativament baixa respecte al dia anterior no és que el rebrot s’estigui controlant, sinó que probablement es deu al fet que les proves PCR fetes durant la setmana encara no han estat introduïdes al recompte del Departament de Salut, per tant, no s'inclouen en aquest comunicat. Tanmateix sobta que en el confinament de la Conca d’Òdena d’ara fa uns mesos, mai es va produir una “apagada informativa” com la que es va produir a Lleida aquest dissabte passat. Sigui com sigui, avui, la informació fefaent no és precisament un punt fort del departament de Salut.\nEl més probable és que aquesta manca d’informació sigui conseqüència del no desplegament d’una segona fase del programa “Orfeu” de detecció massiva de Covid-19, mitjançant el test PCR, que permetia ampliar la capacitat de fer tests a tots els agents del sistema capacitats per a fer-los com per exemple laboratoris universitaris, o el Centre de Regulació Genòmica (CRG), el Institut de Recerca Biomèdica (IRB), l’Institut de Bioenginyeria de Catalunya (IBEC) i el Centre Nacional d'Anàlisi Genòmica (CNAG) entre d’altres, més enllà dels laboratoris propis del sistema de salut. Aquesta reducció de la capacitat diagnòstica pot comportar situacions com les viscudes aquest dissabte passat amb una informació que no es correspon amb la realitat.\nI després, venen i ens expliquen que l’objectiu és posar a la persona al centre del sistema, oi conseller Aragonès? Segurament, les xifres que ens acabaran donant avui, seran de record... negatiu. Humanisme o prevalença dels interessos de l'economia; aquesta és la qüestió.


Ajuda:Ajuda - GiLUG\nAmb el navegador esteu utilitzant una aplicació web anomenada MediaWiki, la qual està instal·lada al servidor d'aquest lloc web.\nCom navegar per les pàgines del Wiki\nAl marge superior, a la dreta, teniu les eines per establir la informació del vostre compte, contrasenya i altres preferències de treball, així com el botó per finalitzar de forma segura.\nCom a solapes, sobre aquesta pàgina de contingut, teniu les opcions bàsiques per modificar i fer seguiment de cada pàgina. La solapa de sicussió és una pàgina paral·lela on posar comentaris sobre el contingut de cada pàgina.\nAl lateral esquerre teniu enllaços genèrics de l'organització.\nEls continguts s'organitzen com a hipertext, això vol dir que els mateixos textos tenen els enllaços per saltar d'una pàgina a una altra.\nCom escriure en Wiki\nAporteu continguts i deseu-los sense por. Hi ha un historial de tot, i qualsevol equivocació es pot desfer sempre. És millor que us equivoqueu contribuïnt, que no pas que no feu res.\nLa primera tècnica per aprendre és obrir la modificació de la pàgina i veure com l'altra gent fa els títols, negretes i col·loca tot. Quan feu proves, podeu fer la previsualització abans de desar els canvis.\nPer crear una nova pàgina, s'ha d'enllaçar des d'una altra. Per exemple, si tenim una pàgina anomenada «Fruita», hi podem crear un enllaç a una pàgina que no existeix: Poma. Tan sols creant l'enllaç us permetrà entrar-hi per escriure-hi contingut:\nPer saber molt més\nSubscriu-te a la llista de correu-e\nGuia d'usuari de Mediawiki\nRespostes sobre el programari MediaWiki\nObtingut de «https://wiki.gilug.org/index.php?title=Ajuda:Ajuda&oldid=1636»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 15 març 2013 a les 13:41.


Jocs de tast de vins | LAURA MASRAMON Private tastings o jocs de tast – LAURA MASRAMON\nPrivate tastings o jocs de tast\nNombre de participants: Grups d’entre 2 i 60 persones\nEl joc de tast de vins és una activitat per gaudir del vi i del que s’amaga darrera de cada copa de vi. Pensada tant per grups reduïts que volen destapar ampolles i descobrir les històries de cada petit productor o de cada gran celler, com també per grups més nombrosos que busquen una manera diferent de relaxar-se i dinamitzar el grup.\nEn un inici el joc consisteix en detectar diferents olors relacionades amb el vi a través d’un divertit joc d’aromes. Un cop superat aquest primer repte comença un tast de vins a cegues, on es descobriran excel·lents vins de l’Empordà així com vins d’altres regions catalanes i del món, segons l’ocasió.\nJOCS DE TAST VINS EMPORDÀ\nEn els Jocs de Tast de Vins Empordà podràs descobrir vins excel·lents, de molt bona relació qualitat-preu, i jutjar-los a cegues! Tot jugant a trobar colors, aromes i sabors. Hi ha tres jocs de tast de vins: Joc de tast de vins blancs Empordà, Joc de tast de vins rosats Empordà i Joc de tast de vins negres Empordà.\nJOC DE TAST CAVES\nEl Joc de Tast Caves és ideal pels amants de les bombolles. Al llarg del joc aprendran a distingir les aromes primàries de les aromes secundàries. El joc fa tastar caves del Penedès i vins escumosos de qualitat fets a l’Empordà per poder-ne apreciar les petites diferències.\nJOC DE TAST OLIS EMPORDÀ\nEl Joc de Tast Olis Empordà és l’únic que s’endinsa en l’apassionant món dels olis d’oliva verge extra. Si bé tothom en consumeix, molt pocs els saben apreciar. Aquest joc et permetrà iniciar-te en la degustació i deleitar-te amb la gran varietat de grans olis d’oliva que es fan a l’Empordà.\nJOC DE TAST TERROIR EMPORDÀ\nEn el Joc de Tast Terroir Empordà es fa un recorregut pels diferents paisatges de l’Empordà a través dels seus vins. Un viatge a través dels sentits que et farà entendre el concepte terroir tot jugant a identicar els vins i els paisatges que conformen aquestes dues comarques empordaneses.\nTot els amants del vi voldrien ser enòlegs, ni que fos per un dia. En aquest darrer taller viuràs aquesta experiència. Tastaràs vins no acabats d’una tina, vins a mitja criança d’una bóta, inclús podràs fer el teu propi cupatge de varietats per acabar embotellant el teu propi vi.


El coronavirus posa de relleu les mancances estructurals a les residències d’avis, segons els experts | UA1 Lleida 104.5 FM\nEl coronavirus posa de relleu les mancances estructurals a les residències d’avis, segons els experts\n30/06/2020 - 11:10:00 Adriana Fort\nEl coronavirus posa de relleu les mancances estructurals a les residències d’avis, segons els experts. Una professora de la Universitat de Lleida ha participat en un article internacional que afirma que la societat ‘ha fracassat’ en les residències de gent gran.\nEl text denuncia, entre altres coses, que no hi ha personal suficient en aquests centres. Asseguren també que tot i que els informes d’experts a nivell mundial no ho prediuen, la majoria dels treballadors sanitaris que moriran per covid-19 són personal d’infermeria que treballen en residències d’avis.\nMontse Gea, professora de la UdL i l’única espanyola que participa en el text, explica que això és degut a unes males condicions de treball: "Moltes vegades, les plantilles que treballen a les residències dels centres de llarga estada són les que estan en un major risc d'adquirir la malaltia i que d'alguna manera són les que tenen les condicions laborals més precaritzades. Nosaltres ja vam publicar un estudi molt abans que esclatés la pandèmia que revelava precisament això".\nEs tracta d’un editorial publicat a la revista internacional JAMDA. El signen una vintena de professionals de diversos països. Les expertes també fan un seguit de suggeriments per millorar les condicions laborals a les residències de la tercera edat. Entre les propostes, es plantegen eines de gestió de l’estrès de la plantilla, optimitzar les pràctiques dels estudiants, remuneracions per risc i per malaltia i formació continuada.


Denuelha de las Prunhas - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nDenuelha de las Prunhas\n(S'ha redirigit des de: Deneuille-les-Mines)\n46° 22′ 43″ N, 2° 46′ 56″ E / 46.378611111111°N,2.7822222222222°E / 46.378611111111; 2.7822222222222\nCantó cantó de Montluçon Est\nDenueha de las Minas (en francès Deneuille-les-Mines) és un municipi francès, situat al departament de l'Alier i a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. L'any 2007 tenia 341 habitants.\nEl 2007 la població de fet de Deneuille-les-Mines era de 341 persones. Hi havia 148 famílies de les quals 32 eren unipersonals (12 homes vivint sols i 20 dones vivint soles), 64 parelles sense fills, 44 parelles amb fills i 8 famílies monoparentals amb fills.\nEl 2007 hi havia 209 habitatges, 148 eren l'habitatge principal de la família, 26 eren segones residències i 35 estaven desocupats. 207 eren cases i 2 eren apartaments. Dels 148 habitatges principals, 120 estaven ocupats pels seus propietaris, 24 estaven llogats i ocupats pels llogaters i 4 estaven cedits a títol gratuït; 4 tenien dues cambres, 27 en tenien tres, 37 en tenien quatre i 79 en tenien cinc o més. 114 habitatges disposaven pel capbaix d'una plaça de pàrquing. A 67 habitatges hi havia un automòbil i a 74 n'hi havia dos o més.\nPiràmide de població de Deneuille-les-Mines el 2009.\nEl 2007 la població en edat de treballar era de 208 persones, 155 eren actives i 53 eren inactives. De les 155 persones actives 140 estaven ocupades (69 homes i 71 dones) i 15 estaven aturades (8 homes i 7 dones). De les 53 persones inactives 34 estaven jubilades, 3 estaven estudiant i 16 estaven classificades com a "altres inactius".\nEl 2009 a Deneuille-les-Mines hi havia 149 unitats fiscals que integraven 344,5 persones, la mediana anual d'ingressos fiscals per persona era de 17.615€.\nDels 6 establiments que hi havia el 2007, 1 era d'una empresa de fabricació d'altres productes industrials, 2 d'empreses de construcció, 2 d'empreses de comerç i reparació d'automòbils i 1 d'una empresa classificada com a "altres activitats de serveis".\nL'any 2000 a Deneuille-les-Mines hi havia 16 explotacions agrícoles que ocupaven un total de 1.900 hectàrees.\nBizeneuille (4,6 km)\nDoyet (4,8 km)\nVillefranche-d'Allier (6,3 km)\nSaint-Angel (6,8 km)\nMontvicq (7,2 km)\nBézenet (7,9 km)\nChamblet (7,9 km)\nSauvagny (7,9 km)\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Denuelha de las Prunhas\nRésumé statistique Fitxa resum de dades estadístiques de Deneuille-les-Mines a l'INSEE.\nÉvolution et structure de la population Fitxa amb el detall de dades de Deneuille-les-Mines a l'INSEE\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Denuelha_de_las_Prunhas&oldid=19593087»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 27 gen 2018 a les 13:16.


Successos – Pàgina 34 – BÉTERA – toda la información del Bétera, Valencia\nDanys a un habitatge de Montcada per la caiguda d'un llamp\ninicio, Notícies, SuccessosBy admin 9 de abril de 2018 Leave a comment\n(EFE) La caiguda d’un llamp en una antena va causar danys en la instal·lació elèctrica, la terrassa, una porta i finestres d’un habitatge de Montcada, on els bombers han hagut d’intervenir per assegurar la façana i sanejar-la. L’incident no ha provocat danys personals, segons informen fonts del Consorci de bombers de València. En les últimes tres…\nMor un xiquet a la platja d'Oriola\nComunitat Valenciana, inicio, Notícies, SuccessosBy admin 6 de abril de 2018 Leave a comment\n(EFE) Un menor d’origen britànic ha mort a conseqüència d’un xoc contra un altre xiquet. Aquest fet ha ocorregut quan, segons sembla, jugaven a futbol a la platja de Cala Bosc, a la Zenia, a la localitat d’Oriola (Alacant). La mort del menut, segons han informat fonts de l’ajuntament en un comunicat, es va produir aquest…\nIncendi forestal a Manises\ninicio, Notícies, SuccessosBy admin 4 de abril de 2018 Leave a comment\n(EFE) Un incendi forestal declarat en el terme de Manises ha obligat a desallotjar una dotzena de cases de segona residència, ha informat la Policia Local. El foc s’ha iniciat a les proximitats del riu Túria i, tot i que en un primer moment va ser qualificat com incendi de canyar, ha passat a ser…\ninicio, Notícies, SuccessosBy admin 22 de març de 2018 Leave a comment\nFalles, inicio, Notícies, SuccessosBy admin 20 de març de 2018 Leave a comment\nEl temporal de vent i pluja va empanyar els actes de l’últim dia de les Falles 2018, fent que aquest no es portaren a terme de la manera que inicialment estaven prevists. A Bétera es va suspendre la tradicional cercavila de l’Ofrena del Xiquet de Bétera. En el seu lloc, a les 20.00 hores les…\nControlat l'incendi que ha afectat el Parc Natural del Túria\nCamp de Túria, Comunitat Valenciana, inicio, Notícies, SuccessosBy admin 20 de març de 2018 Leave a comment\n(EFE) L’incendi que es va declarar instants abans de les 13 hores aquest dilluns, 19 de març, a Quart de Poblet i que va afectar el Parc Natural del Túria ha estat controlat, segons han informat els serveis d’Emergències de la Generalitat. Després de la intervenció de diversos mitjans aeris, a la zona continuaven treballant…\nLa Policia Nacional troba restes humanes a un habitatge de Benimaclet\nSuccessosBy admin 18 de març de 2018 Leave a comment\nAgents del Cos Nacional de Policia investiguen la troballa aquest dissabte d’unes restes humanes a l’interior d’un habitatge situat en un carrer del barri valencià de Benimaclet. Segons fonts pròximes a la investigació, la Policia ha tingut coneixement de la troballa a última hora de la vesprada, sense que de moment es coneguen més detalls…\nSegon atac homòfob a una Falla per tractar la diversitat sexual\nFalles, inicio, Notícies, SuccessosBy admin 16 de març de 2018 Leave a comment


La santa arqueòloga | Rondaller\nBrowse: Home / 2017 / Agost / 30 / La santa arqueòloga\nrondaller / 30 Agost 2017 / Leave a comment / Troballes artístiques, Vallès Occidental\nUs en faríeu creus en veure fotografies dels anys 30 i 50 del segle passat del terme de Barberà del Vallès. Camps i horts … I l’església de Santa Maria, que ara en diuen La Romànica, així amb majúscules.\nDurant segles, aquest era un lloc de pas, que, per a la seva desgràcia era massa ben situat al camí que duia a Barcelona, ingredient molt llaminer per a l’especulació.\nEl senzill i equilibrat temple romànic sorprèn per l’austeritat en la decoració. Un fris aquí, unes arcuacions allà i el peculiar ús de pedres de tres tons diferents són l’única concessió artística a l’exterior.\nL’interior, si no és per les pintures originals que encara queden, el conjunt fins i tot semblaria buit.\nPotser realitzades al segle XII, cent anys més tard de la construcció de l’edifici, la iconografia il·lustra vides de sants, la Nativitat, Adam i Eva, … I la curiosa llegenda de la Veracreu.\nLa crucifixió de Pere cap per avall.\nQuatre segles més tard de la mort de Crist, l’emperadriu Helena de Constantinoble, va fer enderrocar el temple de Venus que hi havia al Mont Calvari de Jerusalem i manà excavar l’indret per localitzar el lloc on Jesús va morir.\nSegons la llegenda, a més de la creu de Jesús, van trobar les dels dos lladres crucificats amb ell. Per saber quina era la veritable, van posar un home mort al damunt, qui ressuscità al moment. Hi ha qui diu que va ser una noia malalta que va guarir. Tant és.\nAquesta notícia va ser la guspira que necessitava el cristianisme per obtenir credibilitat i reforçar el seu poder. Les principals esglésies volien posseir una relíquia de l’autèntica creu de Crist –Vera Creu– i des de Jerusalem s’escamparen fragments per tot el món cristià.\nConstantí i Helena agafats de la creu.\nDoncs bé, la llegenda de la Veracreu es va popularitzar pel fet que, amb cada croada, apareixien noves parts de la creu. Tantes, que hi ha qui deixa anar que es podrien formar boscos amb tanta fusta. A Catalunya, els primers fragments van arribar a finals del segle XII.\nL’escena de Santa Helena -sí, va ser santa i ningú sap perquè- amb el seu fill l’emperador Constantí I el Gran sostenint la creu, és la inusual pintura que trobem a la capella esquerra del temple de Santa Maria.\nLlegenda o estratègia política? Mai ho sabrem.\nNota: agraeixo l’amabilitat de la senyora que, no només em va permetre l’entrada, sinó que em va donar tota mena d’explicacions del temple i les pintures.\nTamboret per reposar els peus d’Herodes.\nSituació: ronda de Santa Maria, Barberà del Vallès. Veure el mapa\n– L’església: bdvcastell.wordpress.com – esglesiaromanica.cat\n– Història de Barberà del Vallès: bdv.cat\n– Art i devoció a l’Edat Mitjana, (pàgs. 29 a 44)\n– Veracreu: wikiwand.com – enciclopedia.cat\n– Santa Helena: ec.aciprensa.com – santopedia.com\n– Helena de Constantinoble: wikiwand.com\nEtiquetes: Barberà del Vallès, església de Santa Maria de Barberà, llegenda de la Veracreu, pintures, romànic, Santa Helena\n← Modernització urbana\nLa festa és sota la teulada (I) →


UNICORN DUST FINE Magnesi - Friction Labs - Goma 2\nMATERIAL>ESCALADA>BULDER - MAGNESI>Magnesi>UNICORN DUST FINE Magnesi - Friction Labs\nUNICORN DUST FINE Magnesi - Friction Labs\nMagnesi d' alta qualitat i rendiment, dura de 2 a 5 vegades mes a les mans.\n28.3 gr 141.7 gr\nUnicorn Dust és el magnesi més fi de FrictionLabs. Aquest magnesi es prova químicament per obtenir el més pur del mercat i s'utilitza tant per l' escalada com per l' aixecament de pesos i altres esports. La puresa de magnesi determina que és molt més durador en la pell i menys perjudicial per a la salut en els pulmons.\nFrictionLabs és una companyia americana dedicada a la producció de magnesi de més alta qualitat. Establert per amants de l'escalada, FrictionLabs compta entre les seves cares escaladors nivell d' alt rendiment com Brooke Raboutou Dave Graham.\nBAM BAM SUPER CHUNKY Magnesi -...\nGORILLA GRIP Magnesi - Friction...


Maulets Elx: Convocatòries contra la guerra a Elx i Alacant\nConvocatòries contra la guerra a Elx i Alacant\nDissabte 15 de Març - 5 anys de la invasió de l'Iraq\nElx, Plaça de Baix\n12:00 hores. Concentració i Paraules per la Pau.\nOrganitza: Fòrum Social d'Elx\nAlacant, escales del Jorge Juan\n19:00 hores. Manifestació\nOrganitza: Moviment de Resistència Global d'Alacant\nDeclaració del Fòrum Social d'Elx contra les guerres imperialistes.\nEl fòrum social d'Elx declarem la nostra oposició a les "guerres sense fi" dutes a terme pel govern d'EUA contra estats, pobles i moviments a tot el nostre planeta.\nEns oposem a la interferència de les potències capitalistes, EUA i els seus governs aliats, a altres estats sobirans. Així com a la participació com a membre de l'OTAN de l'estat espanyol a les anomenades "missions de pau": invasió d'Afganistan, agressió al Líban, obstrucció a la voluntat popular a Kosovo, presència armada als conflictes del Congo, Etiopia-Eritrea, Sudan i Haití entre d'altres, sumant un total de 2.300 soldats repartits per tot arreu.\nDonem suport a totes aquelles persones que treballen per aconseguir la pau i per aturar l'imperialisme. A més a més, reconeixem el drets dels pobles a decidir i dur a terme la manera d'autogovernar-se sense ingerències externes: el dret dels pobles a l'autodeterminació.\nI, en particular, exigim:\n1. La fi immediata de l'ocupació militar il·legal de l'Iraq, la qual ha causat la mort de centenars de milers de persones i ha obligat a desplaçar-se de les seues llars a milions de persones; la retirada de totes les tropes estrangeres i la plena transferència de sobirania al poble iraquià.\n2. La retirada immediata de les tropes estrangeres de l'Afganistan, i que el poble afganès puga decidir el seu propi futur.\n3. La fi immediata de les agressions israelianes al poble palestí i a tot l'Orient Mitjà.\n4. La fi immediata dels plans d'EUA d'escuts anti-míssils, i el compromís ferm de desarmament nuclear de tots els estats.\n5. La fi immediata de qualsevol preparatiu per encetar noves guerres, a l'Iran o a qualsevol altre lloc, així com el compromís internacional de solucionar qualsevol conflicte amb el diàleg i la diplomàcia.\nReafirmem, doncs, la solidaritat entre les dones i homes que treballem per la pau, la justícia social i el respecte als drets de les persones i dels pobles, i ens comprometem a enfortir la nostra unitat i a desenvolupar noves formes de cooperació.\nPer tant, designem l'aniversari de la invasió de l'Iraq com dia mundial d'acció a favor de les demandes CAP ATAC A L'IRAN i TROPES FORA DE L'IRAQ i AFGANISTAN, LLIBERTAT PER AL POBLE PALESTÍ.


L’art de la Bonet - Opinió Mercè Ibarz\nL’art de la Bonet\nUna vida en la música i per a la música, plena de col·laboracions amb artistes mediterranis i d’ultramar, un goig\nMaria del Mar Bonet a l'Havana, el darrer port on ha ancorat (fotografia: Juan Miguel Morales).\nCinquanta anys de veu i música, la Bonet. Mig segle, i està fresca com una oreneta inspirada de bon matí (una angrineta en el meu parlar d’origen, la primera paraula que em ve quan la sento). Lluminosa com un gira-sol, la flor emblema que l’acompanya des de l’Havana, el darrer port de moment del seu periple pel mar i les cançons. A Cuba va enregistrar el 2017 i estrenar el setembre passat el disc Ultramar, que dóna nom a la celebració d’aquest aniversari que no se centra en un dia sinó en tota una estesa de mesos i de recitals. La Bonet continua sent una artista discreta i no se’n senten gaires bombos ni platerets. No ens en queixem: la Bonet no seria la mateixa. I està molt bé com és, què fa, com ho fa i les voltes que dóna pel món i els artistes que l’acompanyen i amb qui col·labora tothora, pel Mediterrani i per Ultramar.\nMaria del Mar: També aquesta setmana us recomano un documental, que porta per títol el seu nom de pila, que podeu veure ací si és que no el vau veure al ‘Sense Ficció’ aquesta setmana. És un recorregut alegre i resplendent per una trajectòria artística de la qual no som conscients. En Llach ho diu rebé: ‘De tots nosaltres, és la que més col·laboracions ha fet amb un grapat enorme de músics i veus.’\nM’impacta quan veig els recitals a Damasc, el 2004, abans de la guerra que està destrossant Síria. M’exalta que em recordin les col·laboracions amb Quico Pi de la Serra, el gran gamberro i millor músic i poeta, amb qui la Bonet ha actuat i enregistrat discos meravellosos amb què ha exercitat el vessant jazzístic i de blues que també té. Ah, ‘Jim’, quina cançó.\nExulto quan li sento dir, en el documental (direcció de Joan López Lloret i guió amb Jordi Bianciotto), que li van proposar el 92, en les festasses olímpiques, d’interpretar-hi ‘El cant de la Sibil·la’ i ho va deixar córrer: ‘Tinc massa respecte per la Sibil·la per a cantar-la dalt d’una columna no sé com…’ La Bonet als setanta-dos (Palma, 1947) segueix sent, ho diuen tots els vells amics, l’artista de conviccions serenes i clares que no s’ha deixat temptar gaire per les il·lusions dels que manen. Quan l’èxit internacional la va acaronar el 1981 amb ‘L’àguila negra’, la seva versió de la francesa Barbara, totes li van pondre no sols per a cantar en altres llengües sinó també per a bastir una carrera més comercial que no la de ‘Què volen aquesta gent?’, aquell crit que no para mai de ressonar. No pas, va dir la Bonet. Dirigiria ella la seva pròpia trajectòria artística. No havia començat a cantar ni a arreplegar cançons pageses balears perquè hagués nascut i crescut en el franquisme, no canviaria de registres perquè el dictador s’hagués mort. La construcció de la pròpia trajectòria, peti qui peti, vet aquí la Bonet. No és l’única, és clar que no, és només, potser, la més desconeguda des d’aquesta perspectiva. Aquesta dona fa el que vol.\nLi ha costat, és clar que costa. És clar que li costa a una dona, a una artista. Que toca tantes tecles: cançó d’autor, folklore, jazz, blues, world music (la Bonet ja en feia quan Peter Gabriel i companyia es van inventar l’etiqueta per donar presència a les músiques del món), improvisació, música pagesa… Quan se’n va a Cuba a recollir un dels molts premis que pel món li han donat, aquest una mica diferent per no provenir de les aigües mediterrànies, no en dubta: vol conèixer els músics que la reben amb tanta calidesa i vol sobretot tocar amb els col·legues que han conservat les músiques pageses de l’illa i barrejar-les amb el piano de José María Vitier, agermanant cançons de Cuba i de Mallorca. Vitier combina la música de càmera i la popular amb incursions jazzístiques, són bessons.\nCom tants de nosaltres, veig la Bonet sovint a través dels ulls de Toni Catany, el fotògraf que tant la va acompanyar. Ho podrem tornar a comprovar en l’exposició que aquest dijous 18 s’obre al Palau Robert de Barcelona.\nI, sempre, amb el so, la veu i la lletra de ‘Jo em donaria a qui em volgués’, de Palau i Fabre, una de les cançons que canto sovint. S’havia de ser valenta per a musicar el 1969 –quan Palau era un poeta malmirat en els dominis alts de la cultura catalana– aquesta lletra sobre l’amor sensual que pot cantar qualsevol veu sense distinció de gènere ni d’estat civil ni de la professió del sexe.\nLlarga vida, senyora. Per molts anys més. Hi ha art, hi ha música, perquè hi ha artistes, músics. L’art de la Bonet és aquest: ella.


Un vídeo eròtic-festiu dels cadets d'aviació russos obre la polèmica al país\nA Rússia, tot el que pugui fer olor de homosexualitat no està ben vist, de manera que aquest vídeo, no ha caigut gens bé als superiors d'aquests cadets d'aviació . Segons punta 'La Vanguardia' els joves es trobaven en el Institut Ulianovsk , el rector, Serguei Krasnov, s'ha pres el vídeo com una autèntica ofensa i una falta de respecte cap a la institució, ja que portaven al vídeo les gorres i les corbates, de manera que, segons diu el rector "no hi ha excusa" .\ncom es pot veure al vídeo, els joves, en calçotets i amb diferents vestits com cinturons al voltant del coll, les botes militars i amb objectes com trepants, escombres o baietes i productes de neteja. Ells no esperaven que es fes viral i molt menys que arribés a la Agència Federal de Transport Aeri , que ha assegurat que " es prendran les mesures més estrictes " i que no permetran als joves ser pilots civils.\nde tot arreu del món han mostrat suport als cadets, i fins i tot han iniciat una campanya per la pàgina Change.org, que ja tienemás de 400.000 signatures , perquè no es castigui els cadets per un vídeo amb el qual pretenien divertir-se i riure amb ell. Han rebut també, mostres de suport a forma de vídeos imitant el seu perquè es normalitzi la situació.


La moto del padrí | lafontdebiscarri\nLa moto del padrí\nMai 2, 2012 per marietadelafont\nLa recordo de color marró per la pols que la cobria en aquells baixos sinistres de la casa de Tornabous. El gos del llogater va destrossar-ne el seient de pell i espuma i aquest fou el cop de gràcia que la convertí en una desferra del tot innecessària. A més, jo ja no l’hi havia vist mai, al padrí amb la Montesa, que quan jo era menuda ja estava inutilitzada. Ell l’havia substituït per una Mobilette, més petita i funcional per anar a l’hort o a la Plana i amb la qual sí que guardo a la memòria algun passeig fins al Canal o la Masia del Ribalta. M’agradava especialment sentir els efectes (visuals) del que jo em pensava que era una velocitat supersònica en els canyissars que hi havia a ambdues bandes del camí.\nNo vaig pujar novament a una moto fins a l’adolescència, quan les dues rodes passaven a ocupar un lloc important dins el nostre imaginari social, sentimental i vital. Perquè els meus quinze anys no haurien estat els mateixos sense les escapades furtives cap a les Cases de la Serra o el llogarret abandonat de Sallent, amb els també furtius petons amb olor de benzina i oli cremat –escapades que jo era capaç de negar fins a tres vegades, com l’apòstol Pere, davant l’interrogatori inquisitiu dels meus progenitors. Més inofensives eren (a priori) les incursions nocturnes fins a la cruïlla de Ribelles, fent de “paquet” de la Derbi de la Sílvia (no pas una 80 com les altres, sinó una 50 d’aquelles tipus “vespa”), quan anàvem a esperar –sovint infructuosament- suposats festejadors que venien de Cubells o d’alguna altra població “mig-segrenca”. La moto resultava un complement imprescindible, per la qual cosa no era estrany que en la nostra adolescència (i “efervescència”) qui més qui menys hagués quedat “marcat” pel tub d’escapament d’aquests vehicles. Sort que a Sanaüja teníem –i encara tenim- tota una experta en guarir les cremades més virulentes mitjançant oracions específicament poderoses. La meva, de cremada, va ser de “luxe”: tot passejant en una Harley Davidson (i de les bones!) pels carrers del casc antic de Ponts una nit d’estiu, quan desenes de motards s’havien congregat en una mena de trobada a la capital del Mig Segre. Vaig ocultar la cremada als de casa i, afortunadament, l’oració remeiera va fer el seu fet. Les motos i jo: la indescriptible sensació de baixar de la Baronia de Rialb cap a Ponts, a tota velocitat i sense casc (el perill no existia; la inconsciència del risc era una forma de vida), rere un atractiu motorista bosquetà… .\nAra fa poc que l’home amb qui comparteixo la meva vida va decidir rescatar aquella vella Montesa del padrí i salvar-la del desguàs al que ja l’havia destinat inexorablement la meva mare. Vaig pensar que era una dèria pròpia d’algú avesat al motor des de la seva infància i que fins i tot s’havia deixat un genoll corrent autocross per aquests caminots de déu. El seu perfeccionisme connatural el va fer reunir totes i cadascuna de les peces necessàries per a una restauració òptima, no pas sense esmerçar-hi esforços, diners i molta paciència. La moto portava guerra i algun cop considerable, fruit del pretèrit atropellament d’una verra a la Fuliola, que havia creuat precipitadament la carretera quan la portaven “al verro”.\nFinalment, el proppassat dissabte a la una del migdia, la moto va tornar a la vida després de 40 anys (i l’iphone de rigor dóna fe dels primers i novament vigorosos espetecs de l’artefacte). I dic “artefacte” perquè esta “feta amb art”, aquesta esplèndida Montesa Brio 81 amb un moderníssim color verd “trucha” –un dels primers metal•litzats de l’època. Ara només falta trobar el casc del mateix color i jo ja penso en un “look vintage” per anar-hi a passejar. La meva mare està contenta i el meu pare somriu recordant la seva, de moto, i el que representava d’autonomia i llibertat en moments d’alegries escasses i horitzons més aviat limitats. M’agrada veure els pares contents amb aquestes foteses, però que potser no ho són tant. I m’agrada tenir el company de vida que tinc, que ara fa un àlbum per la meva mare i que es dirà “la moto del Magí”, en record del padrí que va morir farà cinc anys (l’àlbum ha de ser una sorpresa, però com que ma mare no llegeix el bloc…).\nLes motos formen part de la història: dels individus i de les parelles. A la nostra, d’història, també hi ha una moto (i que no és la del padrí): una moto que recordo com una bèstia rabiüda d’alt cubicatge i que ens enfilava pels camins impracticables de l’antic terme de Llanera, mentre jo serrava les dents i m’arrapava (com a la mítica cançó del Pere Tàpies) a la cintura del qui llavors encara (per poc temps, però) no era la meva parella… .


Blogs : Oci - Polse(guera) -Cercador | Directori\nCategories : Blogs : Oci\nComiCat és un bloc sobre còmics en català realitzat per un grup de blocaires amants del còmic.\n(Afegit: 25-agost-2009 Impactes: 426 Puntuació obtinguda: 0 Vots: 0) Puntua aquest enllaç - Comenta aquest enllaç - Enllaç trencat\nSom l’Esplai Natzaret, que va néixer al Col·legi Pare Manyanet de Barcelona farà prop de vint-i-cinc anys. Som al barri de Les Corts, on fem esplai els dissabtes de 16:30h a 19h, però molt sovint sortim del barri, fem excursions de cap de setmana per Catalunya, anem a parcs, sales de teatre, cinema, exposicions, anem a voltar per Barcelona, Collserola o per on sigui.\n(Afegit: 31-octubre-2008 Impactes: 426 Puntuació obtinguda: 9.00 Vots: 1) Puntua aquest enllaç - Comenta aquest enllaç - Enllaç trencat\nEsplai La Sagrera\nSom un centre d’educació en el lleure que pretenem oferir als infants, adolescents i joves uns grups i unes activitats que omplin el seu temps de lleure d’una manera creativa i participativa, on els protagonistes són ells mateixos.\n(Afegit: 30-agost-2008 Impactes: 363 Puntuació obtinguda: 0 Vots: 0) Puntua aquest enllaç - Comenta aquest enllaç - Enllaç trencat\nEl CTTO dona la possibilitat de practicar un esport com el tennis taula a tothom que ho desitgi, en horari extraescolar, a les installacions de que disposa en el Pavelló Municipal d’Esports.\n(Afegit: 10-octubre-2010 Impactes: 344 Puntuació obtinguda: 10.00 Vots: 1) Puntua aquest enllaç - Comenta aquest enllaç - Enllaç trencat


Mark Ronson estrena ‘Nothing Breaks Like A Heart’ amb Miley Cyrus • Ràdio Capital de l'Empordà\nMark Ronson estrena ‘Nothing Breaks Like A Heart’ amb Miley Cyrus\nDesprés del llançament de diverses col·laboracions d’èxit aquest any, el cinc vegades guanyador del Grammy, artista i productor Mark Ronson torna avui amb un nou single propi: “Nothing Breaks Like A Heart” amb Miley Cyrus.\n“Nothing Breaks Like A Heart” és el primer single del nou àlbum d’estudi de Mark Ronson que sortirà a la venda el proper any. La cançó va ser escrita per Ronson amb la seva companya del segell RCA, Miley Cyrus, al costat de Ilsey Juber, Thomas Brenneck, The Picard Brothers i Conor Rayne Syzmanski i es va gravar als estudis Shangri La de Rick Rubin, sota la producció del mateix Ronson i coproduïda pels germans Picard, amb producció addicional de Jamie XX.\nEl vídeo de gran impacte va ser filmat a Kíev, Ucraïna, i va ser dirigit per WAFLA (We Are From LA) i produït per Romain Graves (MIA, Jay-Z, Kanye West, Jamie XX).\nL’entrada Mark Ronson estrena ‘Nothing Breaks Like A Heart’ amb Miley Cyrus ha aparegut primer a Primera Fila.\nArticle anteriorNovetats discogràfiques de la setmana: The 1975, Clean Bandit, Alessia Cara, Aitana\nArticle següentArctic Monkeys estrenen ‘Anyways’, la cançó on Alex Turner toca tots els instruments


Espais interiors per a la celebració - Valls Festes Decennals\nEspais interiors per a la celebració d’espectacles\nde les properes Festes Decennals de la Candela de Valls\nDurant els deu dies de la Candela, s’habilitaran fins a un total de vuit espais per tal que es desenvolupin les diferents actuacions diàries de les Festes.\nDos d’aquests s’utilitzaran per primer cop per a les Festes Decennals. Aquesta relació de recintes no exclou que puntualment es puguin desenvolupar espectacles en altres espais, com per exemple l’església arxiprestal de Sant Joan.\nPavelló Xavi Tondo, el Fornàs: espai ballables\nSerà l’espai destinat als diferents balls d’orquestra. El fet que es tracti d’una instal·lació nova facilita els muntatges tècnics i millora la comoditat dels espectadors. El terra de la pista es cobrirà amb un material específic per protegir-la i perquè sigui més lliscant. S’instal·larà un escenari suficient per a dues orquestres i les clàssiques llotges.\nAforament: 1.600 localitats.\nVela Gran: espai dels espectacles per a grans públics\nSerà l’espai destinat a les grans audiències, preferentment els públics joves. No es tracta d’un dels pavellons firals que habitualment s’instal·len, sinó d’una vela de disseny especial i de grans dimensions.\nPrecisament el fet que es tracti d’una vela permetrà unes condicions acústiques que evitaran els rebots que provoquen les parets dures de naus o recintes similars. Podrà adoptar la morfologia de públic de peu o amb cadira, i també permetrà ser aforada amb cortinatges intermedis en funció de la previsió de públic de cada nit.\nÉs un dels tres o quatre espais que preveu acollir el dinar dels milers de castellers que assistiran a l’acte central de la Trobada Castellera dels Països Catalans, del diumenge 31 de gener.\nAforament: 1.700 cadires / o bé de 2.000 a 5.000 persones de peu.\nVela de Circ: espai destinat als públics familiars i al circ\nSerà un espai que durant l’horari escolar acollirà espectacles familiars i tallers, mentre que al vespre i a la nit presentarà espectacles de circ. S’ubicarà al pati interior de la nova escola l’Enxaneta. Permet diferents disposicions del úblic.\nAforament: 200 localitats.\nTeatre Principal: espai per a les produccions vallenques\nEl Teatre Principal -igual que el Centre Cultural Municipal- veuran reforçat el seu equipament tècnic i humà, per tal que puguin acollir espectacles sense necessitat de compartir els mitjans disponibles entre els dos recintes. Serà l’espai destinat a acollir diferents produccions d’artistes vallencs, el certamen literari i diferents actes protocol·laris. Complirà 170 anys de la seva inauguració.\nAforament: 302 localitats.\nEl Centre Cultural serà l’espai destinat a acollir els espectacles i actes més eclèctics i diversos, tant de música com d’arts escèniques.\nAforament: 955 localitats.\nespai de músiques d’arrel\nSerà l’espai destinat a les músiques d’arrel i del món. S’hi instal·larà un escenari i permetrà comptar amb cadires o amb públic de peu.\nAforament: 400 localitats en el cas de públic amb cadira.\nespai de petit format\nSerà l’espai destinat als espectacles de més petit format, com la narració de contes o petits concerts.\nÉs un dels nous equipaments culturals construïts al bell mig del centre històric de Valls, i s’estrenarà en aquestes Decennals com a espai per a activitats de la celebració. La sala d’actes,\namb un aforament per a un centenar de persones, podrà acollir actes en la línia de conferències i espectacles familiars, especialment els vinculats a la narració oral.


La nova ofensiva de Rússia vol destruir les infraestructures d'Ucraïna - À Punt\nLa nova ofensiva de Rússia vol destruir les infraestructures d'Ucraïna\nL'exèrcit rus intensifica el seu atac a l'est i sud d'Ucraïna en el dia 70 de la invasió i dispara míssils per primera vegada des de la zona del mar Caspi\nTomba d'un civil mort durant la guerra amb Rússia a Mariúpol, Ucraïna / Alexander Ermochenko (Reuters)\n04 de maig 2022 - 12:04\nEn el dia 70 de la invasió russa d'Ucraïna, la Comissió Europea ha proposat un sisé paquet de sancions contra Rússia, que inclou per primera vegada un veto progressiu a les compres de petroli rus. Mentrestant, s'està pendent de noves evacuacions a la bombardejada ciutat assetjada de Mariúpol.\nLes tropes russes continuen llançant atacs aeris i disparant contra posicions ucraïneses a l'acereria Azovstal, on encara es refugien centenars de civils i soldats.\nEl govern d'Ucraïna ha establit per a aquest dimecres quatre punts de recollida de ciutadans de Mariúpol, per a tractar d'evacuar els centenars de persones que encara queden.\nUcraïna alerta que Rússia ha iniciat l’assalt a la fàbrica Azovstal, amb civils a l’interior\nOfensiva russa contra la infraestructura ferroviària\nL'exèrcit rus continua intensificant la seua ofensiva a l'est i sud d'Ucraïna, encara que els seus atacs també van afectar les últimes hores altres regions del país centrat a destruir infraestructures, sobretot estacions ferroviàries i ponts, segons l'exèrcit ucraïnés.\nLes tropes russes han disparat les últimes 24 hores més de 20 míssils i la majoria van ser llançats per primera vegada des de la zona del mar Caspi, que està a més de 1.800 quilòmetres de la capital ucraïnesa.\nZelenski condiciona la neutralitat d'Ucraïna a l'alliberament de tot el seu territori\nBielorússia ha anunciat el començament d'exercicis militars per a avaluar la preparació i la capacitat dels efectius per a reaccionar de manera operativa al "possible sorgiment de situacions de crisis".\nEl president ucraïnés, Volodímir Zelenski, ha acusat Bielorússia de ser còmplice de Rússia en l'atac que pateix el seu país. L'exèrcit rus va utilitzar el territori bielorús fronterer amb Ucraïna per a la seua incursió militar a l'inici de la campanya i posteriorment per a retirar-se allí quan va abandonar les regions del nord ucraïneses de Kíiv i Txerníhov.


Josep Baquer Sistach – El Informatiu\nJosep Baquer Sistach\nÉs arquitecte tècnic i llicenciat en Teologia; vicepresident de l’Associació de Consultors d’estructures (ACE). Professor de la URL (professor invitat en masters i postgraus) i de l’Institut d’Estudis Estructurals (IEE). Autor de projectes parcials d’estructures de molts centres comercials. Ha coordinat la publicació del monogràfic “La fibra de carbono en refuerzo de estructuras de hormigon” (IEE).\nParedes de tapia: evaluación cuantitativa\n24 de febrero de 2021 por Josep Baquer Sistach\nEs necesario promover y potenciar iniciativas orientadas a la recuperación de edificios construidos con paredes de tapia y estudios que permitan proyectar nuevos edificios con este tipo de material con funciones estructurales\nEscaleras con bóveda a la catalana Estudio de una escalera tipo de cualquier edificio de viviendas de principios del siglo XX\n19 de septiembre de 2019 por Josep Baquer Sistach\nCómo trabajan las bóvedas y los arcos En más de una ocasión, visitando algún edificio románico, gótico o incluso de arquitectura modernista como por ejemplo las magníficas bodegas del Priorato, hemos escuchado explicaciones referentes a[…]\nLa fibra de carbono: preguntas frecuentes\n14 de febrero de 2019 por Josep Baquer Sistach\nLa fibra de carbono (CFRP) es una buena solución para resolver problemas de refuerzo estructural que, con un buen diseño y su aplicación, esdeviene rentable.\nCentro comercial Glòries de Barcelona El mismo equipo de la supermanzana de la antigua fábrica Olivetti rehabilita 20 años más tarde el que es ahora el Centro Comercial Les Glòries\n23 de julio de 2018 por Josep Baquer Sistach\nLa rehabilitación de lo que es ahora el Centro Comercial Glòries de Barcelona, ha sido realizado por el mismo equipo que se encargó de la supermanzana de la antigua fábrica Olivetti.


Canadell insta les empreses a forçar l'Estat a respectar el dret d'autodeterminació - Regió7\nCanadell insta les empreses a forçar l'Estat a respectar el dret d'autodeterminació\nEl nou president de la Cambra de Barcelona demana «unitat» al Govern\nJoan Canadell, votant en l'elecció de president a la Cambra de Barcelona marta pérez/efe\nEl nou president de la Cambra de Barcelona, Joan Canadell, elegit ahir amb la majoria dels vots del plenari, va demanar al Govern «unitat» i «diàleg», i va instar les grans empreses a respectar el dret a l'autodeterminació i a «forçar» a l'Estat a fer el mateix. Canadell es va erigir com a nou president de la Cambra, en substitució de Miquel Valls, amb els vots favorables de 36 dels 54 membres presents del ple (que en total té 60 seients), mentre que es van registrar 18 vots en blanc i cap vot en contra.\nDesprés de la votació, l'empresari independentista va pronunciar un petit discurs davant el ple constituït recentment a la Llotja de Mar i davant un auditori en què destacava la presència de dos consellers (Àngels Chacón-Empresa- i Damià Calvet -Territori-), així com la presidenta de l'ANC, Elisenda Paluzie, i el vicepresident d'Òmnium Cultural, Marcel Mauri. En al·lusió directa a les grans empreses, que ocupen les anomenades 14 cadires de plata de la Cambra, Canadell els va cridar a col·laborar en l'impuls a favor de la independència de Catalunya, que s'ha compromès a dur a terme en aquest mandat. «Encara que potser el vostre somni no és el nostre, sí que pot ser el dels vostres empleats, clients i proveïdors. Us demano que ho respecteu, que respecteu la voluntat dels ciutadans, que inclou el dret a l'autodeterminació. I que forceu l'Estat a fer-ho», va assegurar. Segons el seu parer, si l'Estat no accepta «respectar la voluntat del poble de Catalunya», ens trobaríem en un escenari en què «seria lògic que el poble continués lluitant pels seus drets malgrat que pugui suposar certa inestabilitat política».\nD'altra banda, Canadell, que va recordar els «presos polítics i els exiliats», es va adreçar als polítics, i en concret a la Generalitat, per demanar «unitat» com a única «condició necessària» perquè Catalunya pugui esprémer tota la seva potencialitat. «La unitat és la clau de l'èxit i empenyem els partits a això» va postil·lar, al temps que vas cridar a «dialogar» entre els partits i amb l'Estat, i a explicar els beneficis de la independència de Catalunya per tot el territori català.\nEl nou president de la Cambra, que va advertir que des de l'Estat torna la política de l'«a por ellos» contra Catalunya, va aconseguir el suport dels 30 membres presents de la seva candidatura Eines de País (en són 31, però un o era present) i de sis empresaris més més. Al costat de Canadell, integren el comitè executiu de la nova Cambra Mònica Roca, Pere Bar-rios i Roser Xalabarder com a vicepresidents primer, segon i tercer, respectivament, i Jordi Pomarol com a tresorer. A més, formen part d'aquest òrgan de gestió 7 vocals (Toni Fitó, Albert Pont, Pau Bestit, Anel Lázaro, Montse Soler, Elisabet Camprubí i Xavier Su-nyer).\nDesprés de la votació, l'excandidat a la presidència Carles Tusquets va presentar una reclamació per informar de l'existència d'un recurs d'alçada davant el mateix departament d'Empresa en què es demanava la suspensió del ple davant «les irregularitats i il·legalitats que s'han constatat».


Xecs, transferències i cobraments electrònics - BANC SABADELL\nEstà a: Empreses >Negoci internacional >Serveis d'exportació >Xecs, transferències i cobraments electrònics\nGestionem els seus cobraments de l’estranger\nTramitem els seus cobraments rebuts de l’exterior mitjançant la gestió de cobrament de xecs, la recepció de transferències d’entitats bancàries i els cobraments SEPA, així com la gestió de les seves remeses de cobraments electrònics amb França i Itàlia.\nRebre els cobraments de l’estranger sense demores.\nSer informat sense demora de la recepció d’una transferència emesa a favor seu per un client de l’estranger.\nObtenir el cobrament dels xecs rebuts en pagament de les factures amb la màxima agilitat i seguretat.\nAprofitar els avantatges dels sistemes de cobrament electrònic amb França i Itàlia.\nRebre cobraments en euros de països integrants de la zona única de pagaments per a l’euro (SEPA).\nComunicació immediata de les transferències rebudes a favor seu.\nGestió de cobraments electrònics, mitjançant els sistemes LCR (França), i RI.BA. (Itàlia) els fitxers dels quals en els pot enviar a través del nostre sistema de banca electrònica BS Online.\nProcessos plenament adaptats per realitzar o rebre transferències SEPA així com per realitzar o rebre cobraments de rebuts SEPA.\nTramitació del cobrament de xecs mitjançant els serveis “Secure Collection Service” i “Credit After Final Payment”, per saber exactament les dates de cobrament definitiu dels xecs lliurats sobre EUA i Regne Unit, respectivament, a un cost competitiu.\nCompra de xecs\nEl xec bancari suposa una gran facilitat de cobrament per al beneficiari o el tenidor del xec, ja que comporta una garantia bancària.\nRecepció de transferències\nEn tractar-se d’un moviment de fons interbancari, la transferència és un mitjà de cobrament més ràpid, més còmode i més segur que el xec.\nGestió de cobraments electrònics\nEnviament dels seus fitxers amb la informació de cobraments electrònics en els formats LCR i RI.BA a través de la nostra xarxa d’oficines i corresponsals a França i Itàlia. Tindrà informació puntual de la recepció dels abonaments i més control dels efectes impagats.\nConegui la zona única de pagaments per a l’euro (SEPA)\nPodem gestionar els seus cobraments, finançant-los i amb possibilitat de cobertura d’insolvència de deutors. més...\nGestioni tots els pagaments i els cobraments a través de BS Online.\nSom líders en gestió de cobraments i de pagaments internacionals.\nOferim finançament a la seva mida.\nLi facilitem informació i utilitats que poden ser del seu interés:\n“ Cobraments electrònics amb França – Sistema LCR ”\n“ Cobraments electrònics amb Itàlia – Sistema RIBA ”\n“ Credit After Final Payment ”\nFormularis per enviar efectes de cobraments electrònics:\n“ Cobrament d'efectes sobre França, Remesa LCR ”\n“ Cobrament d'efectes sobre Itàlia, Remesa RIBA ”\n"L'elecció del mitjà de pagament"\nVídeo Pablo García(Director de Comercio Exterior - Territorial Madrid, Castilla y Galicia)\nVideo de Milagros Fondevila(Directora de Cash Management)\nVideo de Andreu Vilà (Director de Trade Finance)


L'exposició "Xeic! Paraules de l'Ebre", a l'Institut Cristòfol Despuig de Tortosa - Notícies - Consorci per a la Normalització Lingüística - CPNL\nL'exposició "Xeic! Paraules de l'Ebre", a l'Institut Cristòfol Despuig de Tortosa\nEl vestíbul de l'Institut Cristòfol Despuig de Tortosa va acollir del 3 de març al 28 de març de 2014 l'exposició "Xeic! Paraules de l'Ebre", del Centre de Normalització Lingüística de les Terres de l'Ebre (CNLTE). L'horari de visita va ser de 8.00 h a 18.00 h, de dilluns a dijous, i de 8.00 h a 15.00 h, els divendres.\nUna imatge de l'estada de la mostra a l'institut tortosí.\nL'objectiu de la mostra era donar a conèixer i potenciar l’ús del lèxic característic de la varietat geogràfica de la llengua catalana que es parla al Baix Ebre, el Montsià, la Ribera d’Ebre i la Terra Alta.\nL’exposició recull 30 mots habituals de la parla dels habitants de les Terres de l'Ebre. Les paraules es presenten amb una fotografia i a continuació hi ha la transcripció fonètica, la categoria gramatical, la definició, els derivats i l'etimologia de cada mot.\n"Xeic! Paraules de l'Ebre" es basa en l’exposició “Estem amoïnats”, del Servei Comarcal de Català de la Ribera d’Ebre, i incorpora els mots que van obtindre més votacions en la campanya "Salvem una paraula ebrenca", impulsada pels serveis de català del CPNL a les Terres de l'Ebre el 2008. Es van recollir 1.075 paraules en total, aportades per 570 persones a títol individual i per diferents grups escolars de 50 poblacions de les Terres de l'Ebre. Les paraules que van obtindre més vots van ser fato, poal, xeic, xalar, granera, moixó, alberge, alego, maçana i bajoca.


Atenció a la diversitat i accessibilitat\nEn la planificació de les vostres classes també heu de tenir en compte l'atenció a la diversitat i l'accessibilitat universal. En la guia per a la creació de materials docents accessibles podeu trobar pautes senzilles per augmentar l'accessibilitat dels vostres materials, així com conèixer algunes eines bàsiques útils.\nLa Unitat de Diversitat i Discapacitat, emmarcada en la Unitat de Suport Educatiu (USE), dona suport acadèmic als membres de la comunitat universitària que presenten algun tipus de necessitat educativa específica i/o discapacitat. Si hi ha alumnat matriculat en una de les vostres assignatures amb necessitats específiques el Pla d'Atenció a la Diversitat es posarà en contacte amb vosaltres, a l'inici de curs, per informar-vos, de forma confidencial, de la problemàtica i per aconsellar-vos unes pautes de treball adaptades. Podeu trobar més informació en UJI Universitat accessible.\nA la pàgina web de la Unitat Responsable d'Accessibilitat (URA) trobareu informació sobre cursos de formació i recursos per saber com generar continguts digitals accessibles. Aquest web recull material d'ajuda sobre com incloure subtítols a una presentació a temps real o eines informàtiques per fer transcripcions automàtiques en línia. L'URA és la unitat encarregada de vetllar per l'accessibilitat digital de tot el contingut dels llocs web de l'UJI i de les aplicacions mòbils. Podeu enviar les vostres consultes o suggeriments a l'adreça ura@uji.es


Laia Guilanyà, presidenta de Xàldiga Taller de Festes. Font: Laia Guilanyà\nL'espectacular Correfoc de la Festa Major de Manresa. Font: Xàldiga Taller de Festes\nEls Tabalers de Xàldiga posen el ritme a totes les activitats. Font: Xàldiga Taller de Festes\nXàldiga Taller de Festes organitza actes de cultura popular i tradicional a Manresa com ara el Correfoc. Tot i que no es podrà celebrar enguany, l'entitat ja hi treballa per organitzar altres activitats de cara a la festa major.\nLa Festa Major de Manresa compta amb un dels correfocs més espectaculars del nostre país. La gran quantitat de pirotècnia utilitzada, la seva durada o la diversitat d'imatgeria fa que l'assistència a aquesta activitat, que tanca el gran esdeveniment festiu de la capital del Bages, sigui obligatòria per a les persones amants del foc. Xàldiga Taller de Festes és l'entitat d'aquesta activitat, així com d'altres en el marc de la Festa Major de Manresa.\nEnguany, el context de pandèmia, i l'empitjorament de les dades sanitàries al nostre país, dificulten el desenvolupament de grans esdeveniments com el Correfoc de Manresa. Parlem d'aquest cas, de la Festa Major de Manresa, així com de l'entitat i la seva tasca, amb la presidenta de Xàldiga Taller de Festes, la Laia Guilany. Xàldiga és una de les entitats de cultura popular més estimades de Manresa. De fet compta amb gran suport per part dels veïns i veïnes i arriba ja als tres-cents cinquanta socis i sòcies.\nQuè suposa el correfoc de Manresa per a Xàldiga Taller de Festes?\nPer a Xàldiga és molt important, ja que l'entitat va néixer arran d'aquesta activitat. El correfoc prové d'un àmbit religiós, ja que es feia per espantar els mals de cada poble, per això hi ha molts pobles petits que tenen molta tradició de correfoc. Així que Manresa no podia ser menys. Va agradar molt i va començar a créixer. Així que l'any 1983 es va fundar l'entitat Xàldiga Taller de Festes. Vam començar amb el correfoc, però la idea era anar fent més activitats i festes a Manresa.\nMés tard es va començar a fer una activitat pels nens i nenes, una versió teatralitzada en la qual sortien les bèsties, que és el que més els hi agrada als infants, i amb música ballable. Nosaltres diem que és una mena de mostra del correfoc, perquè és una petita exhibició del que es veurà el dilluns de correfoc. Aquests dos actes van ser molt importants per a la Festa Major de Manresa. Des de l'Ajuntament sempre ens ha donat suport molt per fer activitats i que tinguéssim la possibilitat de fer més coses.\n"Tenim la sort d'obrir la Festa Major de Manresa amb el Correaigua i de tancar-la amb el Correfoc"\nTenim la sort que obrim i tanquem la festa Major de Manresa. L'obrim amb el Correaigua el penúltim dissabte d'agost, més o menys, i la tanquem el dilluns de festa Major de Manresa amb el Correfoc. També hi ha un dia sencer que es dedica a fer coses pels infants i té lloc la Moscada Infantil, que se celebra la tarda del primer diumenge de Festa Major.\nA banda d'això, dins de Xàldiga hi ha diverses seccions, com la dels Tabalers, que tenen moltes actuacions com ara la Bategada, el Cercatasques, les cercaviles, etcètera. De fet, participem en la cercavila de Festa Major de Manresa, que ho porten des de l'Agrupament d'Esbart Dansarie i el Casal Cultural Dansaires Manresans, dos esbarts de Manresa. També tenim una secció de Diables, que feia el correfoc per la Festa de la Llum de Manresa, o la secció d'Histrions, que apareixen per la fira de l'aixada o al Passatge del Terror.\nOrganitzeu i participeu en una gran diversitat d'activitats.\nSempre hem intentat fer activitats per Manresa, i l'Ajuntament sempre ens ha recolzat. Vam iniciar fa uns anys la carnavalada, el Carnaval de Manresa, però amb la tradició de carnavals que hi ha al voltant de Manresa, com el de Sallent, doncs no va acabar de sortir tot i que va haver-hi molta participació.\nEstem parlant de moltes activitats que s'han fet sense problemes abans del context de pandèmia. Es podrà fer alguna cosa enguany?\nUn esdeveniment tan multitudinari que tenim a Manresa com és el Correfoc no el podem fer. Amb tanta gent, és molt complicat de controlar. Però sí que estem parlant amb l'Ajuntament per mirar de fer activitats. Enguany ens ha ajudat molt a engegar un projecte i ens estem movent per fer alguna cosa. No puc desvelar res, però s'està coent alguna cosa. Però que ara torna a haver-hi tants contagis ens està perjudicant un altre cop.\nEstem buscant totes les solucions possibles, però hi ha coses que són complicades de fer. Les bèsties, per exemple, tenen un pes i es van canviant de portadors perquè no es ressenteixi ningú, però no es pot fer ara per ara, perquè s'ha de desinfectar des de dins a fora, i és complicat.\nL'any passat vau poder fer alguna cosa\nNo es va poder fer res. Va ser molt precipitat tot. L'encàrrec de pirotècnia que fem, que són molts quilos, l'hem de fer amb molt de temps per avançat, quatre o cinc mesos abans, i com la pandèmia ens va trobar al mig, no vam poder fer res per desgràcia.\nImagino que hi ha ganes doncs.\nMoltes, a més totes les persones que estem a l'entitat ens agrada molt el foc. Qualsevol oportunitat de tirar un petard, el tirem. Llavors la participació de la gent de l'entitat sempre és molt positiva. L'única cosa és que també notes que ens hem distanciat. De trobar-nos per fer reunions i veure'ns casa poc, ara tot es fa online, i sempre que ens veiem és per parlar de com estem. Tot és una mica més fred. Tenim moltes ganes de poder fer un sopar, per exemple. Però clar, som molta gent i per precaució no ho fem.\n"A Manresa som bastant addictes al foc"\nDius que les persones que formen part de Xàldiga són molt participatives. Ho són en general els manresans i manresanes?\nEls agrada, sí. Jo m'he trobat, fins i tot als assajos de la mostra de correfoc, que la gent ve a veure-ho. Els hi encanta sobretot als nens i a les nenes. Jo recordo, de petita, que era una fan boja de tots els balls, dels dimonis, dels dracs... He de dir que hi ha molta participació per part dels manresans i manresanes. Fins i tot la gent ens demana si farem alguna cosa aquest estiu perquè tenen ganes. A Manresa som bastant addictes al foc.\nAixò està bé per reforçar la cultura popular.\nAixò a mi em fa molta il·lusió. Durant la pandèmia m'he trobat que he fet entrevistes a diverses escoles i instituts, perquè m'han demanat que els hi expliqui la nostra tasca i el que fem per Festa Major. I veies els nens i les nenes molt il·lusionades. Totes es volen apuntar i volen venir a participar i els hi dic clar que sí. Em sento molt orgullosa de ser presidenta d'una entitat que la gent estima tant i que fa que tothom hi vulgui participar d'alguna manera. Això és molt bonic.\nSi haguessis de descriure la Festa Major de Manresa, com ho faries?\nJo la visc molt intensament i la recomano molt. A banda de la Festa Major de Manresa, tenim la Festa Major alternativa, on es fan concerts de tota mena. En sóc molt fan. Resumiria la Festa Major de Manresa com molt emblemàtica i molt diversa. Es fan moltes coses diferents, moltes activitats. Pots anar a veure l'actuació d'un artista convidat a la Festa Major, pots anar a l'Alternativa, pots anar a la Festa Major infantil amb el Picapoll, pots anar a fer una ruta històrica de Manresa, etc. Per a mi ho té tot Manresa a la Festa Major.\nfires i festes, festes majors, Festa Major de Manresa, bages, correfoc, manresa


L'arròs a la cassola el gran protagonista aquest abril de la Cuina de l'Arròs a Pals\nDe l'1 al 30 d'abril una quinzena de restaurants de Pals ofereixen als seus clients la possibilitat de degustar un menú que té com a plat principal l'arròs de Pals. Fa 23 anys que Pals promociona gastronòmicament la cuina de l'arròs.\nEl menú d'aquest any té l'arròs a la cassola com a plat fort i cada restaurant ho complementa amb entrants i postres diferents. El menú es rega amb vins del celler Castell de Peralada amb preus que oscil·len dels 25 als 60 euros per persona.\nAquest dijous s'ha presentat la XXIII Campanya Gastronòmica Pals i la Cuina de l'Arròs a la Sala les Cotxeres del Palau Robert de Barcelona. Aquest cap de setmana la campanya es presentarà al poble amb un mercat temàtic de l'arròs i tastets populars.\nMés enllà de poder degustar el menú que els restaurants han preparat per la campanya els visitants poden completar durant aquest mes d'abril la seva visita a Pals amb visites guiades temàtiques basades en la història i tradicions que envolten el món de l'arròs, cursets de cuina, mercats de productes de la terra, conferències i tallers de manualitats amb espigues d'arròs.\nLa cuina de l'arròs tal i com la coneixem nosaltres ha traspessat fronteres. Més enllà de l'estat espanyol, França i Itàlia on hi té un pes destacat aquesta arriba avui arreu del món gràcies als destacats xefs catalans.\nDes del departament d'Agricultura, Ramaderia, Pesca i Alimentació feliciten als arrossaires, als cuiners i a l'administració per la bona feina que fan en matèria d'arròs. Innovació i història segueixen caminant juntes i Serret creu que ho fan pel bon camí.\nEl cicle d'activitats relacionat amb el món de l'Arròs s'inicia l'any 1993 amb la Campanya Gastronòmica Pals i la Cuina de l'Arròs, organitzada conjuntament per l'Ajuntament de Pals, els restaurants de la vila i els molins d'arròs. Durant l'acte s'ha dut a terme una demostració del procés d'elaboració de l'arròs a càrrec dels molins Arròs l'Estany de Pals i Arròs Molí de Pals. També, s'ha fet una degustació de tastets d'arròs elaborats per diferents cuiners participants a la campanya.


“Model, batega!”, projecte guanyador per transformar l’antiga presó - Programes de Memòria : Programes de Memòria\nNotícies, Agenda i Recusos\n“Model, batega!”, projecte guanyador per transformar l’antiga presó\nUrbanisme i infraestructures. La prioritat és obrir l’espai a l’ús veïnal, preservar-ne la memòria històrica i crear-hi un parc, habitatge públic i nous equipaments.\nEl projecte “Model, batega!” guanya el concurs per transformar la Model en un espai obert a l’ús veïnal amb equipaments, habitatge públic i un parc urbà que en preservi el patrimoni i la memòria històrica. El projecte pal·liarà el dèficit de serveis i espais comunitaris del barri de l’Esquerra de l’Eixample.\nL’equip de “Model, batega!”, Forgas Arquitectes i Planas Esquius Segatti, ha basat la proposta en el Pla director del 2019, consensuat amb el veïnat en un procés participatiu, i en la modificació del pla urbanístic de l’àmbit aprovada inicialment en comissió.\nGairebé 20.000 metres quadrats d’ús veïnal\nLa Model del futur inclou un nou pulmó verd de 14.510 metres quadrats obert i connectat amb els carrers dels entorns, Rosselló i Provença.\nA més, l’espai de pas que portarà als diferents equipaments, com els camins exteriors o els passadissos de dins de les galeries del panòptic, suma més de 5.000 metres quadrats més.\nHabitatge públic i equipaments\nL’habitatge ha estat una prioritat en el projecte de transformació, que inclou uns 140 pisos públics, amb més de 14.000 metres quadrats en total.\nA més, s’hi habilitaran set equipaments: un espai memorial, un institut escola, una escola bressol, una residència per a gent gran, un pavelló poliesportiu, un espai per a joves i espais per a l’economia social i solidària. També hi haurà una aula ambiental i diversos espais artístics lligats als altres equipaments.\nEl panòptic, l’eix central\nEl centre del panòptic serà l’eix estructurador dels recorreguts, i les galeries faran de corredors interiors. Per preservar el patrimoni històric, en la transformació de l’àmbit es conservaran els elements arquitectònics actuals.\nA més, la proposta de futur per a la Model s’ha fet amb criteris ambientals i de sostenibilitat, d’eficiència energètica i de coherència i viabilitat constructiva.\nL’any vinent l’equip impulsor de la proposta redactarà els projectes d’ordenació i d’espais lliures i el 2022 tindran lloc els concursos públics per designar els projectes constructius i començar les obres al més aviat possible.


La mort de les pàgines vistes com a referent d'èxit en línia - Digital Transmèdia\nLa mort de les pàgines vistes com a referent d’èxit en línia\nDurant anys, l’element clau en els mitjans en línia pel que fa a èxit tocava era el trànsit i, sobretot, el trànsit al pes, per dir-ho. El que importava eren les pàgines vistes i qualsevol que comencés una carrera en la indústria rebia el missatge que havia de fer el que fos necessari per aconseguir-les. Calia aconseguir no només atraure visitants sinó que aquests fessin molts clics i que amb això s’acumulessin el major nombre de pàgines possibles. Era el moment en què es feien galeries d’imatges en què cada nova foto suposava un nou clic i una nova pàgina (tot i que moltes vegades això implicava carregar novament la pàgina i fer que el visitant perdés el punt en què estava.\nAixò implicava no en poques ocasions no prendre les decisions més centrades en l’experiència d’usuari o les que feien que la seva navegació fos més còmoda, sinó simplement les que suposaven generar molt més trànsit. Això suposava també en no poques ocasions que els lectors se sentissin frustrats amb la navegació i que no veiessin amb bons ulls el que el mitjà en qüestió els estava oferint.\nIgualment, l’obsessió per aconseguir més pàgines vistes i pujar al comptador també va estar -en part- darrere del boom del clickbait. El que importava era senzillament aconseguir que l’internauta fes clic. Un clic més era una pàgina vista a majors i una més a sumar als resultats.\nQue els mitjans en línia es comportessin d’aquesta manera tenia una explicació clara. A la batalla per fer-se amb el control del mercat i per aconseguir despertar l’interès dels anunciants, el que importava era la quantitat de trànsit. L’important, el decisiu i el que aconseguia que s’entrés en els pressupostos publicitaris era, directament, el trànsit, les pàgines vistes. Fins i tot en aquells entorns en els quals el control era menor sobre el que passava amb la publicitat, com en el cas de la publicitat programàtica, les pàgines vistes seguien sent molt necessàries, ja que era el que feia que es aconseguissin generar més oportunitats per servir banners i més ingressos en publicitat.\nPerò han deixat de ser les pàgines vistes al pes la clau del mercat? Ha col·lapsat i al seu regnat?\nNoves tendències.- Les últimes tendències pel que fa a periodisme i mitjans es refereix estan ja apartant-se de les pàgines vistes com a mesurador d’èxit. Com apunten en una de les prediccions per al nou any i anàlisi de tendències que s’acaben de publicar a (l’influent) NiemanLab, s’està migrant des d’un model en què l’èxit es mesurava en pàgines vistes a un en el que es mesura per impacte.\nLes mètriques de l’èxit del que publica el mitjà en qüestió ja no es mesuraran per pàgines vistes i fins i tot tampoc per temps de permanència sinó pel ressò que aquests continguts tenen en la comunitat per a la qual surten. A això sumen alguns dels casos d’èxit que els propis periodistes estan creant. Són mitjans de nou encuny en el que el que importa és qui està treballant i què està dient.\nLa llarga mort de les pàgines vistes.- La idea no és exactament nova. S’ha estat parlant de la mort de les pàgines vistes com a mesurador d’èxit des de fa anys.\nAlguns gegants dels mitjans online ja ho han dit en declaracions grandioses, sistemes de mesurament populars com Google Analytics no les posen com un dels elements més destacats (no és, en definitiva, el primer que et diu quan entres) i, com ja explicaven diversos experts fa uns anys, s’estaven associant al que importava en el passat (i no tant en el futur). Les pàgines vistes eren una mena de relíquia dels temps passats, quan es pensava que la xarxa havia de ser sempre gratis i que els banners anaven a aconseguir mantenir-la econòmicament sense problemes.\nPerò al mateix temps a aquest canvi de mentalitat caldria sumar altres qüestions. En els últims anys, els internautes s’han tornat més selectius i més exigents. El boom dels continguts de llarga extensió i de fons, com els longforms, deixen clar que el que busquen no és tant el contingut ràpid i banal sinó la qualitat.\nEn els últims anys, la quantitat ha deixat de ser la reina del que s’esperava i buscat per la qualitat. Internet – i els que hi treballen – han hagut d’aprendre noves normes i noves regles d’escriptura. Ja no es tracta d’escriure tres paràgrafs “perquè la gent no llegeix res més llarg en línia” sinó d’oferir continguts de qualitat o que compleixin amb les funcions que s’esperen d’ells.\nAlhora, les pràctiques que eren reines en aquesta xarxa de les pàgines vistes han començat a ser penalitzades per les eines que són fonts de trànsit. Google penalitza la baixa qualitat i les pràctiques que fan que la navegació sigui dolenta. Facebook ha deixat clar en diverses ocasions que el seu algoritme no vol tenir res a veure amb el clickbait.\nCanviar com es comercialitza la xarxa.- Aquest canvi no només implica modificar com es mesura l’èxit i el fracàs dels continguts online, sinó també com es comercialitza internet. Els anunciants han començat a comprendre -com ho van fer també en el seu moment amb les xarxes socials i l’obsessió per les quantitats de followers- que l’important no és tant les pàgines vistes com el que passa amb elles. Es comencen a tenir molt més en compte dades com el temps de permanència o les taxes de rebot.\nI a això se suma que els mitjans de qualitat i de referència comencen també a vendre els seus anuncis d’una manera diferent. Mitjans de capçalera, des Reuters a The Economist, han començat a vendre la seva publicitat no per pàgines vistes sinó per temps. El que l’anunciant compra no és quantitats de trànsit sinó temps d’atenció a la pantalla. (Infografia: Ciudad Blogger)\nFont imatge: 3.bp.blogspot.com\nRadiografia mediàtica d’Espanya: el nord consumeix més premsa que el sudEls continguts digitals mouen a Espanya més de 11.000 milions a l’any