Doll de mots: de maig 2017\nQuina sorpresa. La nostra amistat documental té cops amagats. Ens convoquem fins i tot quan no hem fet plans.\nJornades a Iruña, diferents, si hem de comunicar siguem professionals. Essencials, quines són les nostres habilitats, allò que sabem fer i ens apassiona. Transformar-nos digitalment? Continguts. Processos ràpids, nanotecnologia... Cap a on? No ho sabem ben bé. Assaig, error i les nostres dades viatjant, alimentant estadístiques i logaritmes. I els desitjos? Saber-nos distrets.\nConferències magistrals, tallers, pòsters que ens fascinen: Descatalogando tiempo de silencio, l'artista a la biblioteca, o aquesta ruta literària per cementiris, Retrum, un encert. I al vespre, poteo, tapes, sopar interprofessional, sinergies, aquestes també. Coneixement, coneixences.\n'Motivat no és estar animat sinó tenir motius', diu un ponent. Jo en tinc. Per continuar aprenent. El món de la virtualitat és el que hem creat per no haver de ser qui som o per deixar-ho de ser quan no en tinguem prou amb nosaltres mateixos.\nTornada, tu abans. L'adeu és inevitable. Com aquest tren que s'endú converses a molts quilòmetres per hora... Extensions de molins, camps de blat, Monegros, un paisatge darrere l'altre i unes quantes reflexions per compartir. Darrer tram. Lleida, Camp de Tarragona... Sense bateria. No pas d'idees i sentiments que, ben mirat, és el que m'empeny a escriure aquests mots.\nDisposada a acceptar la realitat. Potser algú, en alguna andana, a l'altra banda de la xarxa, en algun lloc remot o a tocar, fa estona que vol encetar conversa.\nHi ha dies que no tornaries mai... O gairebé mai...\nPublicat per Teresa Granados a 14:17 Cap comentari:\nAvui he rebut un missatge trist, molt trist. Un monòleg molt ben escrit. Molt ben pensat. Com una fórmula matemàtica, un circuit integrat. I tancat. L'he llegit un munt de vegades abans de donar una resposta molt menys pensada, matemàtica i integrada: 'continuo el meu camí'.\nSotraguejar la teva vida no era el meu propòsit. Com tampoc ser massa dona per ningú. No sóc qui per dur-te al cel sense paracaigudes. Sóc tan de la terra com tu. Però el desig de sublimar o la por d'entomar la vida i el present són tan llaminers... Qui va dir que seria fàcil?\nCap esforç. Vençut per l'espai de confort. I les hores compartides? Era ahir que escrivia aquests versos:\nEn el parèntesi de tu\ntot és apamat.\nPerò quan t'imagino\npenso en el teu esguard.\nI entre trobada i trobada\nTrio el pany de cel i de sol que em faci passar el mal tràngol. Aquesta incertesa d'anestèsia total. Emocional. Uns quants dies dedicats a tu, breus, aquest miratge que hauré de viure en solitud.\nPrenc nota dels bons moments, dels minuts quan et llegia, quan semblava que no passava res i passava tot.\nJoni Mitchell... Clouds\nPublicat per Teresa Granados a 8:41 Cap comentari:\n'L'amor et farà immortal', diu Ramon Gener al seu llibre curull d'òpera i emocions.. En destrio un fragment sublim: 'tot i que les nostres vides pot ser que estiguin decidides pel destí, la meva obligació era trobar la porció de sort que m'havia estat assignada'.\nQuin guarniment ahir... Unes quantes rodanxes de tomàquet, patata i ceba, un pessic de sal, alfàbrega, orenga, aquest perfum d'espècies coronant la safata i au, al forn. Rai, les orades. Vint minuts i llestos. En canvi tu i el que em vas oferint... Més temps, molt més.\nConèixer algú i viure'l de ben a prop als gairebé cinquanta no és fàcil. No per a mi que vull 'viure aquesta porció de sort que m'ha estat assignada', ni per a tu que no acabes de creure que t'enyoro, un munt....\n'No exageris ara', dius mig en broma... No ho faig... M'agrada el teu tarannà, els mots que m'has escrit, la teva veu, la pell fina, les mans que em dibuixen un pany de sielitu, o més d'un, els codis nàutics per iniciar i acabar les nostres converses... Qui ets i com ets... Què sents quan saps que hi seré o que hi seràs...\nCreu-me quan et dic que et trobo a faltar. No sóc la dona que no et mereixes. Creu-me quan enyoro la teva veu, el rostre que canvia com una mitja quan somriu. Sóc una part del teu present i el lloc que ocupes en el meu és important. No facis res a contracor, viu a pèl malgrat els dubtes tan fàcils d'esvair.\nNo és que no siguis prou per a mi ni que jo sigui massa per a tu, tampoc que sigui massa intensa... És que, de vegades, arrisquem poc i allà hi som, a la cruïlla, tants camins que podríem triar... Per què ara el meu, el teu, caminar junts? Doncs perquè ve de gust. Tan senzill com això.\nDigues-li al cor que no perdràs cap poder que no t'atorguis tu. Ningú et prendrà el que tens... Sumar, recordes? Futur immediat... Aquest pany de cel a ponent mentre els meus dits t'acaronen les espatlles, de la meva terrassa estant, mentre els pensaments bateguen i el riu calmós dibuixa el captard...\nLa intimitat que compartim. Nice, nice, very nice...\nMichael Franks...Time Together\nPublicat per Teresa Granados a 2:14 1 comentari:\nPoc més d'un dia...\nMassa accelerat. El ritme del cor havia de ser, necessàriament, un altre. Temps de reflexió... De mirar amb perspectiva els dies, els mesos... De preservar les amistats, els bons moments, les complicitats. Me n’adono del cabal humà durant aquest itinerari. Valuós, valuosíssim....\nI tu? Assertiu i directe en el que dius. I en el que vius. En les hores de natura i lectura. Sorprès dels canvis, d’un dia per l’altre, els teus i els meus. Sorpresa de trobar-nos, de compartir-nos, de proposar-nos...\nEscoltar-nos... Poc més d’un dia entre flors i el teu somriure. Caminar fora muralles. Mirant de donar respostes... En són uns quants els anys viscuts, a voltes feixucs...\nNo era present rigorós? Que flueixin els dies, que una passa porti a l'altra. Bons propòsits. Els teus, els meus, aquests cinquanta minuts que ens separen, aquests dies acolorits de verds exultants...\nAconseguir el meu amor? El cor, com un alè, com el desig, sempre en primavera...\nCompromís. Deia una dona sàvia que ‘la por és una p, una o i una r que se’n va’... Fer-la a miques, la por, a poc a poc.\nIntensos... Els dies que vindran. Nets i clars...\nJamiroquai... Blue Skies\nPublicat per Teresa Granados a 14:13 1 comentari:\nAvui he conegut algú al tren, una conversa virtual, darrerament unes quantes... Quan xateges no llegeixes, no fas la becaina de rigor, i el paisatge es perd mentre els dits cliquen tecles i la cobertura fa la guitza...\nEnvia'm una reflexió, m'ha demanat el meu interlocutor... Interessant. Quan estava a punt d'enviar una estrofa de Martí Pol que m'apassiona, gran leitmotiv des que estudiava la carrera, he pensat en tots els mots vessats en aquest espai imaginari; en totes les reflexions que he anat teixint al llarg d'aquests anys. I he viatjat en el temps fins als inicis...\nSort que d'aquest viatge lector hi ha retorn. Que pots llegir enrere per continuar vivint endavant. Per primera vegada no he gaudit del paisatge dels mots, si més no, del darrer any malgrat que potser hi ha els dolls més intensos i emotius... Potser per això m'he sentit empetitir el cor... Una mica.\nUna reflexió? Un munt. Té, llegeix, el blog real, la inspiració, els darrers anys de la meva vida... Els millors? Qui lo sa. No cal patir si es pot evitar. Però aquest és el gran pas, que som 'pura vida', que la vivim com la vivim i que no podem bandejar els seus efectes... Les emocions hi són i van de bracet amb nosaltres. Viure amb la ràbia, conviure amb l'alegria, malviure amb la tristesa, sobreviure a la por...\nDiu Svend Brinkmann en una entrevista molt recomanable que no podem maquillar els aspectes dolents de la vida perquè hi són... Quants beuratges màgics negant la realitat. Sensacions, estats anímics inevitables. Els trobem al diccionari, al nostre: malhumor, maldecap, malfiança, malson... Formen part del nostre tarannà, de la vida que tenim, de la que construïm. Resilients? Imprescindible.\nHi ha dies que tot et sembla casualitat, que tot té un sentit, que res és atzar... Dies que tot es multiplica per infinit. Avui és un d'aquests dies. Miro de reconduir-lo al terreny creatiu per no perdre'm amb tants d'estímuls. Per no deixar-me abassegar pels records...\nSedueix... Magnífic Sting... My One and Only Love...\nM'enviava un amic una imatge del Gra de Fajol Gran magnífica, preludi de la propera excursió als verds paratges que han pintat les pluges de primavera. Un amic que va ser amant i que ara és company de caminades, que somriu quan m'encanto i faig el badoc entre camins i fites.\nM'encanta aquest Ter generós, avui, damunt l'herba d'un parc privilegiat curull de canalla. Un privilegi les tardes allargassades d'aquesta primavera...Tiro enrere.. Miro endavant... Tantes experiències que dringuen les unes amb les altres...\nI és que em ve a la memòria la conversa d'ahir amb una dona entranyable a qui vaig conèixer per casualitat mentre les nostres filles xalaven a les atraccions d'un parc. Quan la seva parella i les dues nenes van pujar a un trenet de remullada segura, em va explicar com s'havien conegut, segona parella, va dir, després d'una separació traumàtica... Me'l mirava amb les dues nenes, un home atent, curós, senzill, tal com raja. Ets afortunada, vaig comentar-li, trobes Teresa, i tant, no sovintegen homes com el teu... Els interrogants hi són, vaig pensar, fins i tot quan tens el que sembla que havies volgut tenir sempre.\nFutur immediat? Interrogants... Una propera trobada amb un home més que interessant. Un home qui sap què però tant és. Ens vam conèixer fa uns dies, sopar, tren de tornada a la Plana... Expectatives? No m'hauria fet res si hagués perdut el tren, vaig dir-li... Dona, va respondre, si l'haguessis perdut t'hi hauria portat, a casa... Curiós. No saps mai què passa pel cap de l'altre...\nSinne Eeg Remembering You\nPublicat per Teresa Granados a 14:42 Cap comentari:\nEscriure amb el cor... Compartir el cor... O era el cos? O totes dues coses alhora? Actitud ben diferent la de l'home que qüestiona, que es fa un munt de preguntes, que expressa el que sent, la por d'enlairar-se i caure sense xarxa. L'home que no vol ser una falca ni omplir un espai... Que no vol ser un home com els altres. Un menys que els altres. Un altre...\n'Que amb tu podria tocar el cel'... Sense paracaigudes. Entenc l'engany patit, el passat que no voldries retornat, el present que has triat. Però ja ho veus, la claredat és una mentalitat, la llibertat un desig... Cap home és millor que l'altre, cap és com els altres, ni tan sols és un altre.. Cap el centre, l'únic, l'exclusiu...\nNo mentre l'itinerari sigui aquest, la transitorietat... I sí quan l'oferta sigui 'dona'm la mà i caminarem junts'... No quan són moments, instants que no decideixes. I sí quan és un acord mutu i hi ha ganes de tirar-lo endavant.\nSi al cap i a la fi tot és física quàntica. Però ben encaparrats a omplir-la d'interrogants. La metafísica del dubte. No és que no vulguem créixer. És que volem créixer amb algú també. I quan ens enlairem ho fem sabent que tard o d'hora haurem d'aterrar. Som nosaltres el paracaigudes... Tants cops que hem aterrat de tants somnis...\n'Ora et labora', deia un amic fa uns dies. Santa abstinència. I la fe? 'La fe és lliure', llegia avui al diari. No la perdem pas, malgrat els interrogants i les pors. Continuem 'ballant de puntes' en la nocturnitat més íntima... Provem de tastar l'ara i aquí talment 'les amants, l'après-midi'...\nEspais ínfims i essencials... Ve de gust compartir-los...\nEumir Deodato... Al Jarreau... Double Face\nPublicat per Teresa Granados a 14:08 Cap comentari:


notícia > Castellví es prepara per viure la revetlla de Sant Joan amb una proposta a la plaça i una a Can Sunyer\nComunicacioCastellvi 18 de juny de 2019\nEn ambdós casos, cal inscripció prèvia i s’ha de fer com a molt tard aquest dijous, dia 20\nDiumenge al vespre tindrà lloc la tradicional revetlla de Sant Joan, i a Castellví de Rosanes hi ha preparades dues propostes per gaudir de la nit. Per una banda, l’Ajuntament ha organitzat un sopar de germanor i ball a la plaça del poble, i de l’altra, l’associació de veïns de Can Sunyer i Valldaina proposa també una activitat per al 23 a la nit al Centre Cívic del barri.\nLa revetlla a la plaça començarà a les 21.30h amb el sopar (cadascú amb el seu menjar). La reserva de lloc es pot fer fins el dijous dia 20 a l’Ajuntament. No es garanteix lloc per sopar a qui no s’hagi apuntat prèviament. Havent sopat, es posarà en marxa el tradicional ball de revetlla fins la matinada, de la mà de Koktel JAS.\nA Can Sunyer i Valldaina, la revetlla també començarà a les 21.30h. En aquest cas, hi haurà ball i coca i cava per als i les assistents. La inscripció es pot fer al Centre Cívic fins aquest dijous, i el preu per parella és de 10 euros en el cas de socis de l’associació de veïns i de 15 euros/parella per a la resta de persones que s’hi vulguin apuntar.\nProhibit llançar coets, globus o artefactes amb foc\nCastellví de Rosanes és un municipi considerat d’alt risc d’incendi, i en nits com la de la revetlla és especialment important recordar algunes mesures de prevenció. Atès que tota la zona urbana és a menys de 500 metres del bosc, està totalment prohibit llançar coets, globus o qualsevol altre artefacte que contingui foc per evitar que puguin provocar un foc forestal. També cal extremar la precaució als entorns agrícoles i als marges de la carretera, ja que la presència de vegetació també és un factor de risc en aquests punts, així com en les zones interiors de les urbanitzacions, on existeixen parcel·les sense edificar.\nCastellví de Rosanes, 18 de juny del 2019\n‹ Dues veïnes de Castellví reben la medalla centenària que atorga la Generalitat\t› Avaria del Bibliobús La Mola


Plaga de xinxes en el mobiliari antic | Consumer\nPlaga de xinxes en el mobiliari antic\nLes esquerdes dels mobles, les costures dels matalassos o les catifes són amagatalls idonis per a aquests insectes\nLes xinxes solen amagar-se en el mobiliari. Qualsevol esquerda en els armaris és òptima per a descansar, però també es troben còmodes en costures de matalassos , buits de somiers, mesitas de nit, catifes, moquetes, cortines o rodapiés. Fins i tot, assegura l’Associació Nacional d’Empreses de Control de Plagues (ANECPLA), es poden localitzar darrere dels quadres, sota papers pintats i dins dels endolls. “Són insectes que s’alimenten exclusivament de sang, preferentment humana. En conseqüència, solen amagar-se en llocs pròxims a la seva font d’alimentació”, explica l’associació.\nEls dormitoris són les seves estades preferides, per aquest motiu se’ls conegui com a xinxes “de llit”. Hotels, residències, hospitals, habitatges i albergs -on es dóna una major concentració de persones- són alguns dels seus llocs preferits. Precisament, l’última notícia sobre la seva existència ha sorgit en el camí de Sant Jaume , després de la detecció d’una plaga de xinxes en diversos allotjaments de Fisterra (la Corunya), Triacastela i Portomarín (Lugo).\nSegons les dades que maneja ANECPLA, a pesar que aquesta plaga estava “pràcticament erradicada a Espanya”, en els últims mesos s’han detectat diversos focus. La zona més afectada és la costa.\nEl mètode tradicional per a combatre les xinxes consisteix a recórrer a insecticides específics per a aquesta tasca. Una solució més dràstica, i menys econòmica, és la renovació del mobiliari afectat. A pesar que aquest insecte “no transmet cap malaltia”, afirma ANECPLA, les seves picades produeixen “irritació cutània, risc d’infeccions secundàries, incomoditat i insomni”.\nSobre les “pràctiques de risc”, cal anar amb compte a l’hora d’adquirir mobiliari antic, més encara si es tracta de llits o mesitas de nit. La possible deterioració d’aquests mobles és un amagatall idoni per a les xinxes. També l’ús de sistemes de calefacció i aire condicionat propícia una temperatura adequada per al desenvolupament d’aquesta plaga, així com la seva resistència als insecticides.\nCal revisar acuradament el mobiliari, especialment, si es tracta de mobles de segona mà o “estris de dubtosa procedència”\nFinalment, quan les xinxes es detectin durant un viatge, és necessari revisar tot l’equipatge abans de partir. Aquests insectes poden traslladar-se d’un lloc a un altre ocults en les maletes.\nLa prevenció és un dels mètodes més eficaços per a combatre aquesta plaga. Per això, ANECPLA recomana revisar acuradament el mobiliari dels establiments d’hostalatge, així com els mobles que s’adquireixin, especialment, si es tracta de mobles de segona mà o “estris de dubtosa procedència”. Aquestes mesures són també útils per als matalassos, somiers i mantes.\nCures del mobiliari antic\nLa temperatura i la humitat són dos factors que incideixen de manera determinant en la conservació de les peces antigues. És important que el moble no rebi directament la llum del sol i que no es col·loqui prop d’una font de calor, ja que els canvis de temperatura són perjudicials per a la fusta. Quant a la humitat, un humidificador contribueix a mantenir un nivell d’humitat estable.\nUna altra qüestió que s’ha de cuidar és la neteja dels mobles. És aconsellable no emprar cap netejador que contingui silicona. Tampoc convé abusar de productes com la cera, ja que la fusta pot ressentir-se.\nchinches costures mobiliario antiguo-ca mobiliario-ca muebles-ca


Finançament just o millorable ?volem justícia o maquillatge ? vet aquí la qüestió! - Revista L'Altra Mirada\nJoanaina Campomar, diputada de MÉS al Parlament de les Illes Balears\nActualment ens trobam davant un consens polític parlamentari (PP,PSOE,PODEMOS,MÉS per Mallorca, MÉS per Menorca i PI) molt general respecte a l’insuficient finançament que pateixen les Illes balears per part de l’Estat. Sembla que CIUDADANOS és el partit polític que no ha fet un posicionament clar en aquesta qüestió.\nA la vista d’aquesta situació, cal també posar sobre la taula quins són els posicionaments de cada formació, sense ambigüitats ni confusions ja què ha de ser un tema clau en les eleccions del proper 20 de desembre.\nEns hi jugam molt, MÉS per Mallorca aposta per tenir una representació ferma que defensi els drets dels residents de totes les nostres illes al Congrés dels diputats, que permeti disposar d’uns serveis públics bàsics dignes. No podem continuar amb inversions a serveis essencials com l’educació, la sanitat, els serveis socials i el transport públic molt per davall de la mitjana de la majoria d’altres regions espanyoles que augmenten dia a dia, any a any la desigualtat social i la pobresa.\nFa quasi quaranta anys, la Constitució espanyola, fa referència al fet insular com un conjunt de factors que provoquen desequilibris i que s’han de compensar perquè l’Estat garanteixi la realització efectiva del principi de solidaritat. Malgrat aquest ’gran’ reconeixement , actualment només disposam de la Llei 3/1998 de Règim especial balear que diu clarament que la condició d’insularitat genera un conjunt de desavantatges que han de ser corregits i compensats, però que no acompleix els seus objectius i els nostres residents segueixen patint greus desavantatges, sobrecostos i manca de competitivitat.\nL’article 3 de l’Estatut d’Autonomia de les Illes Balears estableix la insularitat com un fet diferencial que ha de ser tractat de forma específica i diferenciada, per tal que els residents a les Illes Balears tenguin les mateixes oportunitats de benestar i de creixement econòmic i social que la resta de l’Estat.\nLa situació econòmica-financera de la Comunitat Autònoma és avui de greu emergència sense poder sufragar els serveis públics bàsics al mateix nivell de la resta dels territoris estatals amb moltes situacions d’emergència social, uns nivells d’atur i pobresa insostenibles i dificultats competitives i financeres del teixit empresarial i de les petites i mitjanes empreses. Les prioritats del govern són clares, l’exigència d’un finançament just i d’un Règim especial realment efectiu per compensar la insularitat .\nFins a dia d’avui els diputats elegits per les Illes Balears, del PP i PSOE, no han prioritzat la defensa dels interessos de la nostra gent i han elegit votar any rere any pressuposts estatals que ens maltracten i ens posen al final de la coa en serveis públics . És a dir, NO ENS HAN SERVIT DE RES!.\nEn primer lloc cal posar els drets que tenim reconeguts en “paper banyat” i que és ben hora de reinvidicar. En segon lloc el dèficit fiscal que patim de 2.000-3.000 milions d’€ anuals, al voltant del 14% del PIB que se’n van i no tornen no passa a cap altra regió europea. Aquest dèficit fiscal continuat ens provoca la necessitat imparable d’augmentar l’endeutament públic i l’empobriment general reflectit en la baixada dels primers llocs del PIB de l’Estat espanyol fins, per ara, al setè lloc.\nLa cançoneta de la solidaritat amb altres regions a la qual ens tenen acostumats els partits estatals i centralistes s’ha convertit en una sentència d’insolidaritat cap els homes i dones que residim a les Illes Balears, que s’ha perpetuat any rere any.\nEl que vull ressaltar i posar a debat és si volem un finançament just o millorable? Volem justícia o maquillatge?\nMÉS per Mallorca ho té clar, VOLEM UN FINANÇAMENT JUST, no volem només un MILLORABLE detallet d’amic invisible. Que realment ens permeti promoure el benestar social que ens mereixem, que els nostres joves tenguin oportunitats de feina dignes, que els nostres majors tenguin les pensions i els serveis socials que es mereixen i que les nostres petits empresaris no vagin ofegats.\nFinan (OpenDocument Text – 23.1 kB)


El PSIB-PSOE aposta per “aprofitar l’oportunitat que tenim per fomentar al màxim la indústria agroalimentària local” – psibpsoe\nEl PSIB-PSOE aposta per “aprofitar l’oportunitat que tenim per fomentar al màxim la indústria agroalimentària local”\nPilar Sansó: “Des del Govern s’han pres mesures per ajudar al sector primari i des del Grup Parlamentari Socialista som conscients de la situació que aquest sector pateix per les conseqüències de la pandèmia, per la qual cosa volem aprofitar aquesta oportunitat per fomentar l’agricultura, la pesca i la ramaderia”\nLa diputada del Grup Parlamentari Socialista, Pilar Sansó, ha apostat per “aprofitar l’oportunitat que ens dóna la COVID-19 per fomentar al màxim la indústria agroalimentària local” en vista que la pandèmia “ha posat en evidència la importància del sector primari i és un deure de les administracions públiques donar-li suport”.\nDurant la compareixença al ple del Parlament de la consellera d’Agricultura, Ramaderia i Pesca, Mae de la Concha, Sansó ha constatat que durant l’Estat d’Alarma “la demanda de productes locals s’ha incrementat gràcies a l’esforç del sector ramader, agrícola i pesquer, els quals han sabut adaptar-se a les noves necessitats de demanda i a les noves tecnologies”.\nPer aquest motiu, Sansó ha volgut agrair als empresaris i treballadors del sector primari, els quals “produeixen productes de màxima qualitat i ens ho serveixen d’un dia per l’altre, ajudant ara més que mai desinfectant també els espais públics dels nostres pobles una vegada acabada la seva feina”.\nAra bé, la diputada socialista ha reconegut que “no tots els empresaris del sector han pogut vendre els seus productes, perquè molts d’ells tenien una quantitat de producció prevista per al sector hoteler i de restauració que finalment s’ha vist cancel·lada pel tancament d’aquests establiments durant uns mesos per la COVID-19”. Per això, el Govern ja s’ha compromès a comprar aquest excedent de producció i destinar-lo a les persones més vulnerables.\nSansó ha defensat com “des del Govern s’han pres mesures per ajudar al sector primari i des del Grup Parlamentari Socialista som conscients de la situació que aquest sector pateix per les conseqüències de la pandèmia, per la qual cosa volem aprofitar aquesta oportunitat per fomentar l’agricultura, la pesca i la ramaderia al màxim”.\nEn concret, la diputada socialista ha concretat que “és important apostar per estimular la formació agrària i pesquera, estimular l’interès per treballar al sector primari, garantir el relleu generacional i incorporar joves a aquesta feina, també com una manera de diversificar la nostra economia”.\nA més a més, Sansó també s’ha mostrat partidària d’impulsar “la competitivitat del sector a llarg termini, apostant per la investigació i la recerca, i lluitant per una bona nova Política Agrària Comú davant Europa que tengui en compte els efectes de la insularitat”.\nAnterior\tBorràs: “El benestar i la prosperitat no plouen mai del cel, per la qual cosa és necessari que recuperem progressivament i de forma segura la connectivitat perduda”\nPròxim\tEl PSIB-PSOE celebra l’aprovació de l’avantprojecte de la llei de canvi climàtic estatal, “en línia amb el que feim des de les Illes Balears”


cerca | Page 7 | Consell Nacional de Joventut de Catalunya\nReptes de l'ecologisme en context de crisi | TVdeBalcó\nDes del CNJC en època de confinament #SeguimTransformant!\nPer això estrenem la secció TV de Balcó, una sèrie de directes d'Instagram a través del nostre canal, per difondre recursos, conèixer projectes i seguir transformant el món associativament des de casa!\n17h Instagram Live!\nREPTES DE L'ECOLOGISME EN CONTEXT DE CRISI\namb Fridays for Future\nParticipar no és només de grans: Infants al poder | TVdeBalcó\n19h Instagram Live!\nPARTICIPAR NO ÉS NOMÉS DE GRANS: INFANTS AL PODER\namb CNIAC (Consell Nacional d'Infants i Adolescents de Catalunya)\nParticipació i Associacionisme, participació infantil\nAssessorament laboral per a joves | TVdeBalcó\nASSESSORAMENT LABORAL PER A JOVES\namb Avalot - Joves de la UGT\nDrets Sexuals i Reproducti-QUÈ? | TVdeBalcó\nDRETS SEXUALS I REPRODUCTI-QUÈ?\namb L'Associació Drets Sexuals i Reproductius\nDrets Sexuals i Reproductius, Salut, Gènere\nDRETS CONFINATS: Que la pandèmia no sigui una excusa [COMUNICAT]\nDemandes de l’associacionisme juvenil català en context de crisi\nEn el darrer mes i mig hem vist les nostres vides travessades per una crisi sanitària que el més probable és que acabi derivant en un nou escenari de crisi social i econòmica. En aquests temps que la precarietat i les vulneracions de drets es poden veure accentuades, des del Consell Nacional de la Joventut de Catalunya i l’associacionisme juvenil català, ens erigim en defensa dels drets de les persones joves per, un cop més, ser motor transformador d'una societat que sovint ens menysté, trepitja els nostres drets fonamentals i ens impedeix viure vides que valguin la pena ser viscudes.\nEn aquest context de confinament, les joves hem estat les primeres a ser expulsades del mercat laboral, ja que més del 80% del jovent treballem en el sector serveis, que és justament el més afectat per la COVID-19. També agreugen la nostra precarietat laboral casuístiques tals com els períodes de prova o bé les contractacions temporals, dels quals nosaltres representem més del 50%. Els nostres contractes han estat en bona mesura els primers a ser eliminats i se'ns ha deixat, en la majoria de casos, sense cap salvaguarda. Moltes persones joves han vist interromput, a més, el seu procés d’emancipació o de cerca d’habitatge, veient-se obligades a haver de retornar al domicili familiar. Si el 2019 el 43% del jovent a Catalunya ja afirmava tenir dificultats per arribar a final de mes, és probable que aquesta xifra es vegi agreujada a causa d’aquesta situació.\nA més de ser perjudicades en l'àmbit laboral, també hem patit afectacions en l'educació; s’han tancat tots els centres educatius i s’ha implementat l’ensenyament a distància. Això ha generat un biaix de classe, ja que no tots els infants i joves han pogut tenir accés als continguts que el professorat ha estat impartint durant aquest mes i mig de confinament. A més, saltant-se les instruccions del Departament han establert un horari similar al presencial per fer les classes o no s’han adaptat a la situació treballant per projectes competencials i continuant demanant tasques que s’haguessin demanat presencialment. Al llarg d’aquest període s'ha sobrecarregat de feina a l'estudiantat en lloc de donar suport emocional i permetre la conciliació, i aquest excés s’exemplifica amb centres que han impartit classes durant dies festius de Setmana Santa o, com ha passat en alguns casos, amb hores de classes que se superposaven amb exàmens.\nPer altra banda, a nivell universitari i de FP, moltes pràctiques han quedat suspeses i no s’ha pogut estudiar ni avaluar en condicions. Ara ens trobem amb la incertesa de si, de cara a l’any vinent, nosaltres mateixes haurem d’encarregar-nos d’haver de tornar a pagar les pràctiques que no s’han pogut dur a terme o assignatures que no han pogut ser correctament avaluades.\nPel que fa a la cultura, si les joves ja ho teníem difícil per accedir-hi o per ser-ne generadores, la crisi que està patint i que patirà el sector cultural en els propers mesos dificulta encara més aquest accés i la producció artística amb perspectiva jove.\nRespecte a la salut mental, aquesta situació de crisi i de confinament que estem vivint ens afecta greument. Una vegada més cal fer palesa la importància de la desestigmatització de les problemàtiques de salut mental, ja que, ara més que mai, veiem que és una realitat que ens pot afectar a totes i que cal afrontar des de les institucions.\nDes de l’associacionisme juvenil s’han propulsat iniciatives tant a nivell local, com les xarxes de suport veïnal, com a nivell nacional, com les propostes de recursos i iniciatives per fer front a aquesta crisi. El moviment associatiu i organitzat juvenil, conscients de la situació, fem actes de corresponsabilitat, així com iniciatives per difondre i defensar els drets del jovent en temps de crisi.\nEls espais associatius són espais de lleure i socialització per a moltes joves i també de defensa dels drets dels infants que requeriran d’espais d’oci, educació en el lleure i aprenentatge després d’aquests mesos en què han vist privades moltes de les seves necessitats per al seu correcte desenvolupament. És per això que en aquests moments exigim que no s’oblidi la tasca i la responsabilitat que té el moviment associatiu, i concretament les entitats juvenils, i que es garanteixi el suport i els recursos de l’administració. A la vegada, demanem que es tingui en compte la situació de moltes entitats, que han vist afectada la seva activitat i que això ha pogut comportar una desestabilització econòmica, així com una afectació en les principals accions i plans de treball. Calen recursos d’informació i assessorament per tal de poder afrontar la inestabilitat que ha causat la crisi i garantir el bon funcionament del dia a dia de les entitats durant i després de la crisi.\nDavant d’aquesta situació d’emergència, el Consell Nacional de la Joventut de Catalunya exigim un conjunt de mesures que volem fer arribar a les administracions per tal que la nostra veu sigui escoltada:\nCal garantir la sostenibilitat econòmica de la població jove\nFlexibilitzar la Renda Garantida de Ciutadania: Exigim flexibilitzar els requisits de la Renda Garantida de Ciutadania per a que joves que ara no poden accedir-hi, i que es troben actualment amb dificultats econòmiques, puguin tenir algun tipus de prestació.\nGarantir una protecció social a les persones en situació de vulnerabilitat: Demanem a l'Administració Pública que, a l’hora de destinar recursos, faci un especial seguiment i incidència envers els col·lectius joves en situació vulnerable.\nAssegurar el dret a l’habitatge: Reclamem facilitar els processos d’emancipació iniciats i suspendre del pagament de lloguers, hipoteques i subministraments bàsics i paralització de tots els desnonaments.\nAnalitzar detingudament la situació del jovent durant la COVID-19: Cal fer-ho per a poder promoure polítiques ajustades a la realitat.\nÉs important donar solucions a les estudiants\nBretxa tecnològica: Reivindiquem la posada en marxa d’un servei de préstec dels materials existents en els centres educatius i, en el cas que no siguin suficients, caldrà dotar de més recursos a les escoles per tal que la segregació no s’agreugi. És important assegurar, a més, que aquests recursos puguin ser obtinguts per l’alumnat a través de mètodes que no requereixen de connexió a internet.\nSalut mental: Necessitem que el conjunt de centres formatius faci coneixedor a l’estudiantat de les eines d’actuació i dels serveis gratuïts d’atenció psicològica ja existents per a estudiants. De cara a la tornada, seran també necessàries classes o espais per poder parlar sobre l'angoixa col·lectiva i com fer front al dol.\nEconomia de l’estudiantat: Volem que les estudiants que no hagin pogut realitzar les pràctiques universitàries durant el temps de confinament quedin exemptes d'haver de tornar a pagar-les. En la mateixa línia, com que moltes alumnes no han pogut estudiar ni ser avaluades correctament, cal alliberar càrregues a les estudiants que es presenten a segones matrícules.\nS’ha de protegir a l’associacionisme juvenil català:\nSubvencions: Demanem que es publiquin, el més aviat possible, les bases per a demanar beques de cara a les activitats d’estiu, ja que ens sembla indispensable en el context actual. Cal, a més, incorporar facilitats en les justificacions de les subvencions, ja que les entitats no podran justificar moltes de les partides pressupostàries a causa de l’ajornament de moltes de les activitats. Això no hauria de traduir-se en una pèrdua de finançament de cara a l’any vinent.\nTransparència i seguiment: Necessitem informació en relació amb la possibilitat de realitzar les activitats d’estiu, i en quines condicions es podran dur a terme, de manera que les famílies (en el cas de les entitats educatives), així com també les voluntàries (pel que fa a totes entitats), puguin confiar i ser conscients de les mesures a seguir. També ens inquieta saber què passarà amb les bestretes o reserves a terrenys d’acampada i cases de colònies que no retornen els diners. Considerem que cal que des de l’administració es tingui un rol facilitador i de suport econòmic per a que els projectes de caus i esplais puguin continuar sent sostenibles\nGarantir el dret a la participació de tots aquells assumptes que ens afecten: Requerim la incorporació de la mirada d’infants i joves en els diferents protocols d’actuació davant la crisi de la COVID-19. Proposem que es creï una taula on hi hagi representada la infància, adolescència i joventut en què es compti amb les nostres entitats.\nCal garantir que els mitjans de comunicació generin un contingut just i inclusiu:\nVisibilitat i valor: Volem que es visibilitzi la tasca de moltes entitats juvenils, tals com els caus i esplais que treballen per garantir la cura d’infants i persones grans de cada barri, a través de les xarxes de suport veïnal o organitzant activitats que promoguin el treball en família i desconnectar del confinament. Des dels mitjans de comunicació no s’està tenint en compte la feina executada per persones voluntàries mentre que es magnifiquen, per altra banda, les feines de caràcter més empresarial i/o curricular. Demanem que des de la Generalitat es defensi l’associacionisme juvenil i es posi de manifest la importància d’aquestes entitats en la nostra societat.\nCriminalització del jovent: No volem que, un cop més, la figura de la persona jove sigui estereotipada amb trets com el de la irresponsabilitat o l'egoisme. En aquesta crisi les persones joves estem aportant molt valor afegit, ens estem implicant de la manera més responsable possible i és per això que no volem que apareguin imatges irreals de la joventut als mitjans.\nLlenguatge i cultura bèl·lica: Les joves considerem que no es pot normalitzar la presència de militars al carrer i, és per això, que trobem del tot innecessària l’excessiva visibilització de l’òrgan militar en el conjunt de la premsa estatal. El moviment juvenil català ha estat sempre de tradició antimilitarista i així ho seguirà sent.\nÉs indispensable preservar els drets fonamentals de ciutadania\nViolència policial: Denunciem els abusos policials que s’han donat aquests dies als carrers d’arreu del territori (molts envers persones joves), ja que considerem que res pot justificar un acte de violència per part de les forces policials. Així doncs, exigim que se’n faci el seguiment i condemna pertinents.\nPersones migrades: Demanem que, ara més que mai, cap persona es quedi enrere en termes d’accés a la sanitat pública, així com també trobem necessari regularitzar la situació de moltes treballadores (internes, temporers, etc) que es troben en situacions inhumanes d’extrema precarietat.\nViolències masclistes, abusos sexuals i LGBTI-fòbia: Pensem que la institució ha de donar resposta i aturar qualsevol forma de violència (física, sexual o psicològica) de gènere envers dones o infants que es pugui estar donant en aquests moments de confinament, tenint en compte que l’aïllament pot agreujar aquestes situacions.\nAtenció psicològica: Demanem que s’ofereixin serveis d’atenció psicològica especialitzats en jovent i infància en què es realitzi la tasca d’acompanyament amb perspectiva jove.\nA més d'aquest seguit de demandes envers l'Administració Pública, les joves associades ens posem, també, a disposició de la societat i del jovent. Podem oferir:\nLes nostres mans: Ens oferim com a jovent organitzat arreu del territori en coordinació amb les administracions a crear una borsa de voluntàries que respongui a les necessitats sempre amb les mesures de seguretat pertinents.\nEines d'assessorament per a joves: Les entitats sindicals oferim eines per resoldre els dubtes estudiantils i laborals del jovent. Posem a disposició bústies anònimes per denunciar irregularitats, així com adreces de correu electrònic i contactes telefònics gratuïts per resoldre dubtes laborals i sindicals.\nEspais de cures: Les entitats educatives oferim espais de socialització i cures per a infants i adolescents que ho necessitin.\nLes joves som molt conscients de la situació que estem vivint, i no ens quedem de braços plegats davant de la realitat que ens afecta en el present i futur. No permetrem que un sistema amb una visió adultcentrista, que prioritza la producció econòmica per sobre de les nostres vides, agreugi la situació amb mesures que no tenen en compte la perspectiva juvenil i invisibilitzen la tasca essencial del nostre moviment. Pensem que aquesta situació de crisi sanitària ha de servir per replantejar el model econòmic i sistèmic actual, optant per formes de producció i de sosteniment de la vida més cooperatives i inclusives. Des del CNJC, seguirem amatents per garantir i promoure el dret a la participació i a l’associació juvenil i no deixarem que es faci cap pas enrere.\nParticipació i Associacionisme, Salut, Emancipació\nParticipació i Associacionisme, participació digital\n10 consells sobre salut mental per aquests dies de confinament\nDurant aquests dies de confinament hem de saber cuidar a la gent del nostre voltant, però sobretot, també hem de ser capaces de tenir cura de nosaltres mateixes. Tant si pateixes algun tipus de problemàtica de salut mental com si no, cuidar-se i pensar en la teva salut emocional farà que aquests dies siguin més suportables.\nPer aquest motiu, us fem arribar 10 consells sobre salut mental i emocional que podeu tenir en compte aquests dies de confinament. Tota la informació està extreta de la guia de gestió psicològica davant les quarantenes per malalties infeccioses, publicada pel Col·legi Oficial de Psicologia de Catalunya.\nInforma’t bé sobre l’actualitat, però fes-ho només a partir dels canals oficials i contrasta la informació. A més, és recomanable no passar-se les 24 hores del dia pendent de les notícies, la sobreinformació podria fer augmentar la teva angoixa. Consulta-les un o dos cops al dia.\nFes un ús responsable de les xarxes socials. Per un costat, contrasta la informació que hi trobes, especialment abans de compartir-la. D’aquesta manera evitarem el ressò de notícies falses i els rumors. Per l’altre, limita el temps que passes engaxada a les pantalles.\nSi has donat positiu de coronavirus o estàs a l’espera de resultats del test de CatSalut, evita caure en actituds catastrofistes o culpabilitzadores. Ens trobem davant un problema col·lectiu i la resposta ha de ser comunitària i constructiva. Segueix les instruccions de metges i autoritats sanitàries.\nCuida la gent del teu entorn i deixa’t cuidar, sempre seguint les instruccions dels professionals de la salut i de protecció civil. Només juntes podrem superar-ho!\nMalgrat no puguis sortir de casa, sí que pots veure a la teva família i amistats. Tens molts recursos: missatges, xarxes socials, vídeotrucades… Pots quedar amb elles per parlar, fer un cafè o petar la xerrada! A banda, hi ha molts temes de conversa més enllà del confinament i el coronavirus!\nSegueix rutines: dutxa’t cada dia, vesteix-te i marca’t horaris! Mantenir certes rutines t’ajudarà a mantenir l’ordre mental i la sensació de normalitat. Fes exercici! La bona salut física és vital per a la salut mental i emocional.\nPlaneja fer activitats diferents al llarg del dia. Hi ha vida més enllà de Netflix i el sofà: llegeix, practica noves receptes de cuina, fes un pastís, escolta música, mira pelis i sèries, juga a jocs de taula, surt al balcó o treu el cap per la finestra… I neteja el pis!\nSi convius amb més gent al pis, tingueu espais diferenciats. No estigueu juntes tota l’estona, totes necessitem el nostre espai.\nDins les teves capacitats participa de les iniciatives comunitàries que estan sorgint a arreu del territori. A cada poble i a cada barri s’han creat xarxes de solidaritat per ajudar a qui més ho necessita: cosint mascaretes, fent la compra a persones grans, assessorament laboral i psicològic, tenir cura d’infants, generar continguts telemàtics per distreure a la gent… Tens mil opcions!\nReconeix els teus sentiments i accepta’ls. Si ho necessites, parla-ho amb el teu entorn més proper. Accepta que hi ha una part de la situació que no és a les teves mans i no pots controlar ni preveure. El que sí podràs és prendre decisions a mesura que es presentin els reptes. Si veus que no pots sola, demana l’ajuda a un professional.\nAutodefensa contra la precarietat en temps de coronavirus\nLes mesures de confinament i prevenció per combatre la crisi de salut pública provocada pel COVID-19 estan tenint fortes conseqüències en l’àmbit social i laboral. Moltes empreses estan acomiadant persones treballadores i duent a terme males praxis empresarials que precaritzen les persones, com per exemple impagaments, expedients de regulació temporal d’ocupació (ERTO) o obligar a agafar-se dies de vacances.\nEl jovent som un grup de la societat que estem patint la precarització des de fa anys i aquestes mesures, acompanyades de la inestabilitat econòmica i la incertesa provocada pels moments de crisi, aguditzen encara més la precarietat i ens situen en una posició d’indefensió.\nPer aquest motiu, des del CNJC, ens posem al servei del jovent i difonem els recursos de les entitats membre que es dediquen a les qüestions laborals com les seccions juvenils dels sindicats de treballadores i/o els sindicats d’estudiants.\nRECURSOS PER A JOVES I DRETS LABORALS:\nACCIÓ JOVE: Secció juvenil de Comissions Obreres de Catalunya (CCOO)\nFAQs coronavirus vs treball\nServei específic de consultes i suport (temes personals/laborals, ERTOS, ...)\nAVALOT: Secció juvenil de la UGT de Catalunya.\nBústia laboral coronavirus\nL’EINA: Espai Jove de La Intersindical-CSC\nInformació laboral d’interès sobre el COVID-19\nJOVES UNIÓ DE PAGESOS: Secció juvenil del sindicat Unió de Pagesos.\nLes mesures excepcionals per fer front al coronavirus, ara per ara, no afecten al sector de l’agricultura i la ramaderia, ja que són activitats fonamentals per a l’abastiment alimentari de la població. Segueixen funcionant amb normalitat i han de seguir poder garantint la producció d’aliments per a totes, però també han de poder treballar sense córrer cap tipus de risc laboral relacionat amb la salut.


viurealspirineus 11:06 24/09/18\npallars neix festival el del jussà\nEls propers mesos d’octubre i novembre tindrà lloc el Festival CORDEVI, el Festival Gastronòmic del Pallars Jussà, que omplirà la comarca de propostes diverses i originals relacionades amb el corder i el vi, però també amb una oferta molt més àmplia de productes: licors, cervesa, oli, safrà, embotits o vedella ecològica entre altres.\nLa voluntat del festival és promoure i donar a conèixer la riquíssima gastronomia pallaresa i les persones i el territori que la fan possible. El Festival CORDEVI arriba en un moment en el que a la comarca del Pallars Jussà es desenvolupen diverses fires, que ja són una cita obligada pels amants del bon menjar.\nEl festival passarà per la Pobla de Segur en dos dels caps de setmana de la seva programació. La primera cita el dissabte 13 d’octubre a l’Oktoberfest que organitza la Fàbrica de Cervesa CTretze Pirineus. La segona, el cap de setmana del 20-21 d’octubre amb un programa d’activitats que inclou un taller de cuina amb licors pirinencs, una visita a una explotació de corder, un tast d’olis i un tast d’elaboracions de corder maridades amb cervesa artesana.\nEl festival CordeVi l’organitza el Programa “Al Teu Gust – Aliments del Pallars” té el suport del Servei d’Ocupació de Catalunya en el marc dels programes de suport al desenvolupament local.\nDel 4 al 7 d'octubre FIRA RAMADERA DE LA POBLETA DE BELLVEÍ Més informació a www.torredecapdella.org\nDijous 4 d’octubre 16.00h Jornada tècnica de la cuina del corder: nous talls i propostes gastronòmiques. A càrrec de David Gil, cuiner de la Fundació Alicia.  Carpa del prat del metge. Inscripcions a l’Escola Agrària del Pallars. 973 650 179\nDissabte 6 d’octubre Fira Ramadera de la Pobleta de Bellveí De 9.00h a 12.00h Esmorzar popular de fira. 4Preu: 7€.  Carpa del prat del bestiar. 10.30h Demostració i tast de freginat, a càrrec dels veïns de La Pobleta de Bellveí .  Plaça de l’església. 11.30h Espai xisqueta amb mostra de corders i demostracions.  Prat del bestiar 21.00h Sopar de fira amb l’Associació APAT. 4Preu: 16€  Carpa del prat del metge\nDiumenge 7 d’octubre Fira Ramadera de la Pobleta de Bellveí\nDivendres 12 d’octubre Basturs i Figuerola d’Orcau\n10.00h Pastor per un dia.  Trobada als Estanys de Basturs. Inclou esmorzar. 4Preu: 5€ ✍ CAL INSCRIPCIÓ Aprèn i practica l’ofici de pastor amb el ramat de casa Quiquet. Esmorzar amb productes de Carns Monsó i Forn de pa Constante 12.00h Visita a la formatgeria i tast.  Trobada a la Formatgeria Vilavella (Basturs) ✍ CAL INSCRIPCIÓ 17.00h De la roca a la copa.  Trobada a l’aparcament del poble d’Orcau. 4Preu: 5€ ✍ CAL INSCRIPCIÓ Sota un paisatge espectacular, coneixerem els vins del celler Sauvella on en la copa podrem assaborir una mar de fa 100 milions d’anys. Veurem com és el sota terra de la vinya, que guarda vestigis dels últims dinosaures d’Europa…i acabarem tastant aquests fabulosos vins pallaresos. Una experiència enològica única.\nDissabte 13 d’octubre Els Masos de Llimiana, Figuerola d’Orcau, Llimiana i la Pobla de Segur\n8.00h Safraners per un dia i esmorzar de forquilla.  Trobada a la Masia Mauri, s/n d’Els Masos de Llimiana. 4Preu: 5€ ✍ CAL INSCRIPCIÓ La floració del safrà és el moment clau de la collita i també un espectacle únic que t’ofereix el millor moment per aprendre ho tot sobre aquest producte. Participa en la recol·lecció de Safrà del Montsec i acaba l’experiència amb un bon esmorzar de forquilla de l’Hotel Terradets 12.00h Aperitiu a la vinya.  Trobada a l’encreuament d’Orcau. 4Preu: 5€ ✍ CAL INSCRIPCIÓ Tast de vins de Terrer de Pallars amb productes de la Carnisseria Fondevila i el Pati Gormand 19.00h Oktoberfest a la Fàbrica Ctretze (La Pobla de Segur) Concert i oferta gastronòmica amb productes km0. 20.00 h Sopar i concert a l’Hostal restaurant Centre del Montsec (Llimiana) . 4Preu: 23€


Com aconseguir una hipoteca el 2021 | Hipotecas Plus\nEls quatre requisits perquè ens concedeixin una hipoteca el 2021\n2 desembre, 2020 | Antonio Beltrán\nSens dubte l’any 2021 es presenta ple d’incògnites i incerteses, però també d’esperança en una recuperació econòmica i sanitària si la vacuna contra la COVID es distribueix aviat i amb èxit. En qualsevol cas, ens trobem en moments convulsos, però que estan impulsant el sorgiment de noves oportunitats en el mercat immobiliari. És a dir, allò que coneixem com a autèntiques gangues.\nSi els requisits i les condicions de les hipoteques han anat canviant radicalment arran de l’anterior crisi de 2008, la situació actual planteja que el mercat hipotecari continuarà en la línia de restringir el crèdit i endurir les condicions per aconseguir una hipoteca durant 2021 i, segurament, també els anys següents.\nSi estem considerant adquirir un habitatge mitjançant una hipoteca, el que hem de fer en primer lloc és assabentar-nos dels requisits que demanen per concedir el préstec, atesa la conjuntura de la pandèmia.\nCondicions perquè ens concedeixin la hipoteca\n1a. Tenir una feina amb contracte indefinit (fixa), amb una antiguitat d’un any com a mínim, i com més antic millor. Ser funcionario o funcionari interi, també és possible aconseguir una hipoteca. És el tipic ca? del interins de sanitat, mestres, que, tot i no tenir plaça fixa, no paren d´encadenar un contracte rere l’altre.\n2a. En el cas dels autònoms, haver estat donat d’alta almenys dos anys i amb beneficis demostrables assimilables a un sou.\n3a. Que la quota a pagar cada mes no suposi més del 40 % dels nostres ingressos. En aquest cas, molt millor com més petit en sigui el percentatge. Per exemple: una hipoteca de 150.000 € a 30 anys, amb un interès de l’1,75 %, resulta en una quota mensual d’uns 535 €. Hauríem de disposar d’un salari mensual de 1.338 € com a mínim perquè, un cop descomptada la quota de la hipoteca, ens en quedi el 60 % per a la resta de despeses. Però, atenció: si hem signat una hipoteca de taxa variable i les taxes d’interès s’apugen, veurem com s’incrementa la quota, raó per la qual no és convenient que firmem un préstec que ens deixi tan poc marge per a les altres despeses quan n’hàgim satisfet la quota, i encara menys amb una taxa variable i amb la previsió que, tot i que les taxes s’abaixin una mica més encara, començaran a pujar al cap d’uns anys.\nCom a exemple, si aquesta mateixa hipoteca que ens costa 535 € al mes estigués referenciada a l’euríbor (la gran majoria ho està) i aquest pugés fins als nivells de la crisi de 2008, la quota mensual creixeria fins a 841,64 € (suposant un interès de l’euríbor més 5,393). En aquest cas tindríem problemes de sobreendeutament, de manera que és molt millor no apurar tant els números o bé firmar una hipoteca amb taxa fixa per blindar-nos davant eventuals pujades futures de les taxes d’interès. És cert que, en el moment present, pagaríem una mica més cada mes, però atesos els baixos nivells dels interessos, val la pena fer un esforç i a canvi guanyar en tranquil·litat de cara al futur.\n4a. Ens cal tenir estalvis: alguns bancs financen fins al 90% de el preu de compra (podent arribar a el 100% segons perfil de sol.licitant i import) sempre que no superi el 80% de taxació (100% en alguns casos). Per tant hem d´aportar al menys un 10% de el preu de compra mes les despeses d´escriptura de compravenda.\nI si no disposem d´estalvis? A part d´esperar una ocasió mes bona i d´intentar estalviar mentrestant, tenim l´opció de aportar-hi un aval sòlid, com ara un habitatge lliure de càrregues, es a dir, demanar una hipoteca amb un aval d´un altra habitatge.\nPassos a seguir per començar la cerca d’una hipoteca\nRecopilar tota la documentació necessària i aportar-la als bancs. Acostumen a tardar entre 3 i 15 dies a contestar.\nSi la resposta del banc és afirmativa encara ens resta passar pel filtre de la taxació de l’habitatge (que a més haurem de pagar nosaltres). En el cas que la taxació s’ajusti als paràmetres necessaris, ja només ens quedaria fixar la data de la firma davant del notari.\nQuina mena d’hipoteques podem aconseguir a Hipotecas Plus?\nHipoteques per a funcionaris: fins al 90 % i fins i tot el 100 % del preu de compra, amb el límit del 80 % del valor de taxació.\nTreballadors amb contracte fix i autònoms: fins al 90 % del preu de compra, amb el límit del 80 % del valor de taxació.\nEls qui no disposen d’estalvis poden obtenir una hipoteca aportant l’aval d’un habitatge lliure de càrregues; també si disposen d’una taxació tan elevada respecte del preu de compra que doni marge per cobrir amb ella el preu i les despeses, sempre amb el límit del 80 % del valor de taxació.\nHipoteca fixe 2021\nHipoteca a tipus fixe desde el 1,15 % nominal a 30 anys. Exemplo de TAE: 100.000 euros a 30 anys sense vinculació, 1,60 % TAE.\nHipoteca variable 2021\nHipoteca a tipus variable desde Euribor + 0,65 %. TAE del 1,30% per a una hipoteca de 100.000 euros a 30 anys, sense vinculacions.\nPer què és millor recórrer a un broker hipotecari com Hipotecas Plus?\nPer un bon nombre de raons:\n–No cobrem honoraris si el client no acaba firmant la hipoteca, ni encara que tingui la aprovació prèvia del banc. Estem tan segurs de la nostra feina que només cobrem un cop hem aconseguit la FEIN.\n–Oferim diferents vies per realitzar els tràmits: per telèfon, correu electrònic, videoconferència o de manera presencial. Facilitem al màxim tot el procés, a la vegada que adoptem totes les precaucions sanitàries en relació amb la pandèmia. No cal que el client es mogui de casa ni que concerti cites prèvies, i l’ajudem a recopilar tota la documentació pas a pas.\n–Comptem amb més de 25 anys d’experiència a buscar i trobar la millor hipoteca per a cada perfil de client. Som independents, no treballem amb cap banc en exclusiva, sinó que seleccionem entre tots els bancs possibles la millor opció per al nostre client. Aconseguim millors hipoteques que les que pugui aconseguir un particular informant-se’n pel seu compte de banc en banc.\n–Perquè els nostres clients estiguin assessorats perfectament i en tot moment sobre qualsevol dubte que els pugui sorgir sobre les clàusules de la hipoteca, sobre la conveniència de firmar-ne una o l’altra, etc. A més, evitarem que firmin cap clàusula abusiva o que els pugui perjudicar en el futur.\nAmb el tancament massiu d’oficines bancàries i la digitalització de la banca cada cop es fa més difícil obtenir una atenció personalitzada. La falta de personal a les oficines dificulta aquest procés de cerca d’una hipoteca, amb els dubtes corresponents que cal aclarir, i que acostumen a ser bastants. Allò que ens cal de debò quan busquem una hipoteca és que algú atengui les nostres circumstàncies personals i ens trobi un finançament ajustat a les nostres possibilitats, i per això fa falta temps i atenció, sens dubte. En cas contrari pot passar que acabem signant una hipoteca que no entenem bé, o que ens rebutgin l’operació.\nMolts d’aquests tancaments d’oficines són conseqüència de les grans fusions bancàries que vivim en aquests temps, que es tradueixen en una menor competència entre bancs i, per tant, en menys capacitat de negociació per part del client. També és rellevant la irrupció dels neobancs o bancs digitals, que entre els seus productes i serveis poden oferir hipoteques. Dit tot això, la figura del broker hipotecari independent i regulat pel Banc d’Espanya és una eina gairebé imprescindible si volem evitar un NO com a resposta o, encara pitjor, que ens fiquin un gol per l’esquadra amb una hipoteca amb condicions dolentes o clàusules abusives. El broker hipotecari és la figura que no tan sols ens aconsegueix una hipoteca sinó que ens prevé de signar un mal producte financer amb les conseqüències del qual haurem de carregar tota la vida.\nEn definitiva, aquests són els quatre punts clau per obtenir una hipoteca l’any 2021, tant si és per a funcionaris o per a persones amb contractes temporals o indefinits. I sempre, sempre, comptant amb l’assessorament del millor expert que puguem aconseguir.\n2 respostes a “Els quatre requisits perquè ens concedeixin una hipoteca el 2021”\nOna Daban ha dit:\n20 juliol, 2021 a les 01:18\nSoc mestra, funcionaria de carrera a partir del setembre i estic en procés de comprar una casa.\nBuscava l’opció del 100% de hipoteca (si pot ser dependre de la taxació)\nSeria possible amb algun banc?\nAntonio Beltrán ha dit:\n20 juliol, 2021 a les 10:31\nSi que és possible, ample haquets formulari.\nRespon a Ona Daban Cancel·la les respostes


Primera Trobada de Responsables de Juntes Directives de Salut Mental i Demències de les terres de Lleida\nEl passat 21 de juny es va celebrar a Solsona la Primera Trobada de responsables de Juntes Directives de Salut Mental i Demències de les terres de Lleida que va tenir com a seu acollidora el Sol del Solsonès. Hi van participar responsables de les associacions de Balaguer, Berga, Cervera, Lleida, Mollerussa, la Seu d’Urgell i Solsona. En primer lloc van visitar les instal•lacions del Sol del Solsonès i després ens dirigírem a la Sala Gòtica del Consell Comarcal, on el vicepresident del Consell Comarcal del Solsonès, Albert Muntada, ens va donar la benvinguda amb paraules de recolzament dirigides als que estan al costat de la salut mental. Allí cada associació va manifestar quines eren les seves mancances i inquietuds, amenaces i debilitats. Es tractaren temes d’inserció laboral, de residències, de pensions no contributives, d’associacions d’usuaris, de manca de recursos econòmics, etc. Tot plegat fou una experiència molt positiva que es va acordar mantenir-la en continuïtat, amb una trobada anual, com a mínim.\nACTA de la Primera Trobada de Responsables de Juntes Directives de Salut Mental i Demències de les terres de Lleida\nAssistents: Enric Serra, Joan Clos, Trini Esteve, Josep Segarra, Jaume Silvestre, Rosa Castellví, Julia Cifuentes, Marta Domènech, Consol Bosch, Anselmo Segarra, Rosa Mª Masot, Josepa Caelles, Miquel Solé, Carme Laina, Josep A. Lavin, Josep Ramells, Luís Closa, Nohemi Ferrera, Montse Simon\nEl passat dissabte 21 de juny de 2008 es va celebrar a la vila de Solsona la Primera Trobada de responsables de Juntes Directives de Salut Mental i Demències de les terres de Lleida a la qual assistiren representants de les Juntes de Balaguer, Berga, Cervera, Lleida, Mollerussa, la Seu d’Urgell i Solsona amb l’objectiu de debatre els principals problemes amb els què es troben aquest tipus d’associacions, les mancances i debilitats que aquestes tenen.\nLa Jornada va començar a les 11 del matí en què els assistents foren rebuts al Sol del Solsonès on se’ls va oferir un esmorzar. Seguidament, els assistents es dirigiren a la Sala Gòtica del Consell Comarcal, tot fent un passeig per l’entranyable nucli antic de la ciutat de Solsona.\nUna vegada tots al Consell comarcal es va formar la taula, presidida pel president del Sol, Enric Serra, el qual va obrir l’acte amb una breu salutació, presentació dels membres de la taula i agraïment a tots els assistents; seguidament el vicepresident del Consell Comarcal, Albert Muntada, va donar la benvinguda a tots els assistents i va encoratjar-los a seguir treballant per la Salut Mental. Acte seguit es va nomenar la secretària d’acta, la Montse Simon, educadora social del Sol del Solsonès, la qual va explicar el funcionament del Club Social del Sol del Solsonès i va remarcar les principals mancances amb què aquesta entitat es troba: en primer lloc va remarcar la manca de recursos tant econòmics com humans, donat el fet que no hi ha gaires professionals especialitzats en salut mental. Una altra de les debilitats que es ressaltaren fou el perfil del col•lectiu amb què es treballa, els quals presenten una problemàtica social, per tots ben coneguda, manca de motivació i una marcada inestabilitat que, de vegades, entorpeix el bon funcionament de les activitats que per a ells es preparen. També es va parlar de la falta d’un disseny de protocol d’actuació a nivell d’urgències en què, moltes vegades, en els casos d’ingressos, s’actua formant aldarulls que no són bons ni per la família ni pels afectats directament d’emfermetat mental; es va parlar del pes que suposa una malaltia mental per als cuidadors, és a dir, per a les famílies, que, a part de trobar-se amb la problemàtica de l’emfermetat mental, es troben també, sovint, amb dificultats de tipus econòmic, ja que les pensions que reben els afectats per malaltia mental són minses i la dedicació que les famílies han de tenir envers aquests afectats és total.\nA partir d’aquí, es va nomenar al moderador del debat, que fou el sr. Enric Serra, el qual va encetar la discussió posant sobre la taula la problemàtica amb què es troben els cuidadors de persones amb trastorn mental sever, que la majoria dels casos són els familiars directes i, que en el 90% de les situacions són les mares les que porten aquesta gran càrrega. A aquest tema va afegir que, les mares, sempre preocupant-se per la família, no acaben preocupant-se per elles mateixes i moltes vegades acaben pitjor que els esmentats fills afectats d’alguna malaltia mental. Aquestes mares, “quina compensació tenen?” es preguntava el sr. Enric.\nL’Enric continua dient que és des de l’any 1985 cap aquí és quan s’ha començat a parlar de temes de Salut Mental, però que el que fa falta ara és remarcar el sofriment de les famílies.\nParla també de les pensions no contributives, insuficients per una bona qualitat de vida dels usuaris. Seguint amb els recursos remarca que la llei de dependència només contempla els casos que sobrepassen un 50% de discapacitat, quan, parlant-se de persones afectades de malaltia mental, necessiten constant supervisió. No hi ha residències per aquest col•lectiu de persones afectades per algun tipus de trastorn mental.\nUna altra de les crítiques que llança l’Enric Serra és les grans mobilitzacions de seguretat que es fan en cas d’un ingrés de salut mental, “rep més persecució un malalt de salut mental que un assassí” apunta.\nA aquesta darrera aportació del sr. Enric, el mossèn Joan Clos, vicari judicial, apunta que les seves vivències en els temes de salut mental es resumeixen a les que viu a la cúria i arran de la seva implicació com a membre de la Junta Directiva del Sol del Solsonès.\nIntervé el sr. Josep Segarra, president de l’associació de Ponent, dient que l’aportació que fa l’Església / el bisbat és un dels esforços que des de les associacions també es persegueixen. Apunta que el prejudici social i l’estigma que es té sobre temes de Salut mental es deu, sovint, a la falta de recursos d’aquest col•lectiu i que a lluitar contra aquest tema, el bisbat hi té un paper decisiu.\nContinua dient que des d’associacions com la que ell presideix es busca la manera de millorar; es busca que desapareguin els ingressos forçosos contra la dignitat de les persones, eliminant mètodes tan bruscos i desagradables com poden arribar a ser la contenció física. També s’intenta establir com a mètode el seguiment a domicili dels afectats de malaltia mental, un seguiment més personal, perquè quan la persona entri en crisi no es necessitin les forces de seguretat armades (cosa que sempre et trobes en un ingrés, a les forces de seguretat armades, quan han de tractar amb una persona que està malalta i no pas amb cap criminal) sinó un equip integrat pels professionals amb competència i els familiars, per tractar aquells casos que puguin ser més difícils. Continua dient que, en aquests casos, hi podem intervenir de manera propera, que si es fa bé no és necessari fer-hi intervenir les forces d’ordre públic ni els jutjats, en la majoria dels casos. Així doncs, el sr. Josep Segarra apunta per la contenció per mitjà de les bones formes en comptes de per la contenció física, que s’utilitza massa sovint.\nAquí, intervé la Rosa Castellví, presidenta de l’associació Família i Salut Mental de la Seu d’Urgell, comentat els tres casos d’ingressos judicials que ha viscut pròxims a ella, els quals, diu, han estat molt correctes, gens agressius i molt eficaços. Amb la qual cosa ens fa adonar que, algunes vegades, l’ingrès judicial és necessari, només cal saber-lo portar adequadament.\nParla la sra. Marta Domènech, presidenta de l’associació Salut Mental Ondara Sió presentant una nova inquietud: el món laboral. Considera que si ja per les persones que “estan bé”, aquest món, actualment, no és res fàcil, les persones que tenen algun tipus de trastorn mental, que no poden aguantar horaris de 8 hores i que tenen l’estigma de per la seva condició d’afectats d’una malaltia mental, això encara els resulta molt més complicat. Parla també de les pensions no contributives que, a més de que costa molt que els hi donin, quan les donen, aquestes són molt limitades. Considera que des de la FECAFAM es podria proposar una legislació especial per a persones afectades d’algun trastorn de salut mental que els permetés fer 2 hores en algun lloc. Aquesta és una inquietud compartida per la resta d’associacions.\nEscoltem ara al sr. Josep Ramells, gerent de l’associació de Balaguer, que fa una aportació pel que fa al tema laboral; comenta que a Lleida hi ha algun programa d’inserció laboral i seguiment, troba que és una via, però que ens falta suport. A Lleida aquests programes d’inserció laboral comencen amb l’ajuda de l’Obra Social de la Caixa que procura un tècnic per a encarregar-se de la tasca d’inserir laboralment aquells afectats d’algun trastorn mental que ho sol•liciten. Ell considera que des de la FECAFAM, els programes que es puguin impulsar, potser no seran del tot útils per les terres de Lleida, doncs tots sabem que hi ha una gran diferència entre Lleida i Barcelona. Ell proposa treballar aquest tema d’una manera sistemàtica; des de les institucions com és ara la Diputació de Lleida, els departaments de promoció econòmica. Ell creu que si tots ho demanem a les diputacions i als ajuntaments aquests podrien impulsar un enfocament comunitari del tema laboral que podria ser molt beneficiós per a tothom. S’ha de tenir la implicació directa dels ajuntaments, sinó aquest programes serien un fracàs.\nLa Júlia Cifuentes de l’associació ASEAM de Berga comenta que a Berga tenen un programa d’inserció laboral que no funciona. Ella proposa fer tallers ocupacionals subvencionats i crear “treballs protegits”, és a dir, amb la companyia de psicòlegs, assistents socials, etc.\nEn Josep Ramells apunta cap a un tipus de contracte normalitzat.\nLa Marta Domènech creu que si tots, conjuntament, reivindiquem que veiem mancances pel que fa a l’aspecte laboral a FECAFAM, això ens donarà força. Pensa que això és qüestió de justícia. Les persones amb disminució física o algun tipus de disminució psíquica tenen oportunitats laborals, els afectats d’un trastorn mental sever no.\nA la Júlia Cifuentes també la preocupa el tema de la inserció laboral, creu que s’haurien de trobar feines, ni que fossin a l’administració pública, feines de mitja jornada i que n’hi hagués amb contracte normalitzat però també llocs de treball protegits per aquells qui ho necessitessin. Un altre dels problemes que la Júlia apunta pel que fa a la situació laboral de les persones afectades per una malaltia mental és la incompatibilitat de les pensions (minses) amb l’activitat laboral (que, d’alguna manera és terapèutica també). Creu que s’hauria d’aconseguir que no siguin incompatibles les pensions no contributives amb poder tenir una feina.\nDes de Mollerussa ens comenten que estan molt contents d’haver estat convidats a aquesta primera trobada de Juntes Directives, que prenen notes sobre el que en aquesta es diu, però que no tenen massa experiència per aportar debilitats que vegin a l’associació perquè encara no han tingut temps de trobar-se amb els problemes (doncs han començat la seva trajectòria tot just fa un mes). Tot i així creuen que la idea d’anar tots junts és la millor i que hem de buscar qui ha de solucionar tots aquest problemes que ens trobem.\nUna altra de les inquietuds que sorgeixen, des de l’associació de Berga, és on portar un fill afectat de malaltia mental quan l’edat dels pares (o la salut) no els permeti fer-se’n càrrec. No hi ha residències ni cap centre que aculli aquest col•lectiu i els pugui garantir una certa qualitat de vida.\nA aquest tema també hi incideix l’Enric Serra que diu que falten residències, que són els governs, no les empreses privades, qui les haurien de crear aquestes residències perquè s’hauria de tenir dret a residències públiques i no privades a les quals només pot arribar un cert patró de família econòmicament benestant.\nDes de la Seu d’Urgell ens parlen que tenen coneixement de dues fundacions a les quals pots acudir en aquest cas en què un fill afectat de malaltia mental es quedi sense la protecció dels seus familiars directes. I també ens comenten que a la Seu d’Urgell van demanar a l’ajuntament, que sabien que projectaven un disseny d’una residència geriàtrica a la localitat, que destinessin una part d’aquest nova residència a places per persones afectades de trastorn mental semitutelades, sembla que des de l’ajuntament han recollit aquesta demanada. Per això, la Ros Castellví ens diu que, si coneixem el projecte d’una residència en algun municipi ens hi hem d’anticipar i demanar un espai per a persones amb trastorns de salut mental.\nLa Marta Domènech diu que des de l’associació de Salut Mental Ondara-Sió s’han impulsat unes xerrades de Salut mental on hi assisteixen tant tècnics com personal de l’administració de les associacions i parlen de tota la problemàtica del territori. Tenen en projecte una miniresidència i l’ajuntament ja està buscant terrenys. D’altra banda, també tenen pisos tutelats.\nL’Enric Serra comenta que això de que siguin miniresidències està molt bé perquè les persones afectades d’un trastorn mental necessiten un tracte individualitzat.\nEl sr. Josep Segarra comenta que, pel que fa al tema tutelar, hi ha una fundació tutelar per a cobrir la necessitat de tutela dels nostres familiars afectats de problemes de salut mental. Però, a Lleida, les fundacions tutelars ens queden una mica llunyanes, la més propera és a Barcelona i ell pregunta: “hi ha manera de poder-la muntar més propera?” Quan ens trobem amb un problema tutelar, sovint, busquem dins la mateixa família però aquesta és incapaç d’assumir la responsabilitat, moltes vegades; acaba sent el jutge/fiscal qui decideix. Així doncs, emfasitza, sembla que la solució hauria d’estar en Fundacions Tutelars; FECAFAM hi hauria de donar resposta a aquesta necessitat, però la resposta previsible és que, muntar una fundació així, és molt difícil, complicat, i si algú s’hi vol engrescar s’hi hauria de dedicar exclusivament.\nL’Enric Serra explica la situació d’un dels usuaris del Sol que va ser tutelat per l’entitat del Sol del Solsonès per tal que no el fessin marxar de Solsona. L’Enric Serra creu que fer una fundació tutelar més propera no seria gaire difícil i que l’estat hi ajudaria, que en la pròxima reunió ja ens hem de posar a treballar en aquest sentit (crear una fundació tutelar).\nLa sra. Trini Esteve intervé per incidir en el tema d’aquest usuari que el Sol té tutelat, argumentant que aquesta ha estat una experiència molt positiva per a ell ja que des que el Sol el va acollir, ha trobat un lloc on se’l respecta com a persona , ell reconeix on “hi ha carinyo” i veu que des que ve al Sol, la gent de Solsona, ja no es burlen d’ell. La Trini opina que pels familiars tenir una persona així a casa és difícil i “arriba un moment en què explotes”.\nLa sra. Marta Domènech intervé per felicitar per la valentia de tutelar aquest noi.\nI aleshores el sr. Joan Clos ens explica que hi ha fundacions autònomes i no autònomes; en les fundacions autònomes, amb personalitat jurídica, és amb les que es pot pensar per solucionar la problemàtica de la custòdia dels fills quan els pares es fan grans. En canvi, per les no autònomes hi ha d’haver béns i poden abarcar un major territori. El sr. Joan Clos afegeix que és una trobada molt enriquidora aquesta.\nDes de Mollerussa demanen al sr. Joan Clos que, com té experiència jurídica, ens ho podria començar a mirar tot aquest tema de les fundacions tutelars. Fa una síntesi del que ha sigut el debat fins ara, diu: hem parlat del tema laboral tema residencial, tema fundacional i ens parla de l’experiència ACUDAM, que a Mollerussa funciona molt bé, és un centre de treball i residència i pisos tutelats per a persones amb algun tipus de discapacitat psíquica que també actua com a fundació tutelar. Es pregunta perquè amb les persones afectades de trastorn mental no es podria fer el mateix.\nDes de Berga també parlen de l’experiència COLOMA en què persones amb disminució psíquica fan diversos tipus de feines per a la població. Però també continua dient que troba que integrar persones afectades de trastorns mentals amb aquelles afectades d’alguna disminució psíquica és força difícil.\nL’Enric Serra intervé per apuntar que barrejar aquests dos col•lectius és complicat.\nIntervé el sr. Josep Ramells per a explicar-nos l’experiència de Lleida on, a part de l’associació de Salut Mental Ponent, on els socis són tant familiars com afectats, hi ha una altra associació, En Terra Ferma, la qual cosa considera que és una experiència que estaria molt bé expandir-la a tot arreu. Diu que el què els falta a aquesta associació són les eines perquè puguin explicar què fan, tenen una web i comencen a difondre’s, però tot just comencen. Ens comenta que com a experiència sap que n’hi ha altres d’associacions d’usuaris i que funcionen. No proposa que en facin més, sinó que la que hi ha pugui expandir-se. Ens explica que els usuaris d’aquesta associació es comuniquen utilitzant les noves tecnologies i que s’han posat molt, a defensar el bon nom de la salut mental ja que en temes de salut mental, les persones afectades són, sovint, tractats amb violència del tipus que sigui i són els mateixos afectats de trastorns mentals qui més ho noten. Conclou dient-nos, doncs, que a aquesta associació els agradaria donar-se a conèixer.\nEl sr. Josep Segarra intervé dient que aquest tipus d’associacions seran el futur, perquè quan l’administració posi els recursos necessaris, les associacions reivindicatives (familiars) ja no seran necessàries, com passa al nord d’Europa on existeixen associacions d’usuaris i no de familiars.\nEl sr. Enric Serra apunta que arribar-nos a comparar amb nivells europeus és difícil; que és gràcies a les associacions de familiars que s’han implicat per defensar la causa de la salut mental que el govern ha fet algun petit canvi.\nEs creà un Pla integral però el tenen “al congelador”; creuen que ni els interessa treure’l d’allí.\nEl sr. Enric comenta que el ministre Ernest Lluch és una de les úniques persones que es va preocupar per temes de salut mental.\nLa sra. Marta Domènech, tornant al tema treball, i concretament a l’experiència ACUDAM, parla de què per imitar-la hi ha un problema d’arrel econòmica ja que a les persones que presenten una disminució psíquica els va bé el treball en cadena, metòdic; però a les persones afectades de trastorn mental no. Si es pogués tirar endavant, considera que estaria bé, però ho troba molt difícil.\nA tot això, el sr. Josep Segarra afegeix que els primers a notar la crisi en què es troba, ara per ara, la nostra societat, són els afectats d’algun tipus de malaltia mental, els més indefensos.\nDes de la Seu comenten que l’experiència de “Terra Ferma” els fa pensar en què de vegades no es pregunta als afectats de trastorns mentals, què és el què volen; des de la bona intenció no se’ls pregunta quines són les seves inquietuds/els seus desitjos. Potser de vegades els aglutinem i els impedim que es normalitzin ells mateixos però “els escoltem prou”? es pregunta.\nDes de Berga parlen per deixar clar que no és el mateix la malaltia que la persona.\nLa Trini Esteve, referent a aquest tema, creu que una residència perquè hi vagin tots no seria bo, alguns només necessiten fundacions tutelades, pisos tutelats per fer vida íntima, sempre i quan acompanyats, però lliures de fer el que volen. Continua dient que, arribarà un moment en què tots hi haurem d’anar a parar a una residència però hi ha d’haver un punt en què triïn ells, primer.\nEl sr. Joan Clos afegeix “donar-los-hi autonomia”, potser a tots no, però a alguns potser els convindrà més una autonomia controlada.\nEl sr. Josep Ramells pel que fa al tema laboral diu que els tècnics et diuen que s’han de tenir en compte les característiques personals. Els tècnics i el factor multidisciplinar són imprescindibles, diu, i les conductes destructives és el primer que es vol eliminar i el tècnics són qui les neutralitzen.\nL’Enric Serra diu que hi ha dos aspectes fonamentals en temes de Salut mental: la família i els professionals. Ells han de saber veure què volen els afectats; ells són els que els demanen l’opinió i els guien. Opina que els Clubs Socials són quelcom molt important.\nEl sr. Josep Ramells comenta el tema de la llei de dependència que tampoc no ha estat cap gran encert, perquè, de moment, “què en traiem?”; algunes comunitats autònomes ja cobren, per exemple Andalusia. A Catalunya, que està més parada la cosa, s’hauria d’apretar.\nLa sra. Rosa Castellví de la Seu també comenta que com a associacions hem de ser capaços d’acceptar els canvis que s’estan donant en el model de família tradicional.\nEn Jaume Silvestre de Lleida intervé en primer lloc per agrair ser convidats i agrair la idea de fer una trobada com aquesta. En primer lloc vol remarcar que la dolència no ha de ser la finalitat. La persona afectada d’un trastorn de salut mental no és un malalt mental sinó una persona afectada per una malaltia i nosaltres, som els primers que etiquetem, diu. Proposa un pla de salut que haurien de seguir les associacions:\n2 Tractar temes de Salut\n3 Donar recolzament als familiars\n4 Tenir un enfocament multidisciplinar\n5 Tenir recursos\n6 Millorar la qualitat de vida\nEn Jaume remarca que programes com estigma 0 s’haurien de fer arribar a tota la població.\nL’Enric Serra comenta que, en temes de sensibilització, des del Sol del Solsonès es fa un butlletí trimestral i un article setmanal al Celsona. Opina que el solsonès és força sensible.\nEl Josep Segarra agraeix també que l’haguem convidat a aquesta primera jornada i ens informa de la commemoració del 15è aniversari de l’associació de Salut Mental de Lleida. Es farà un acte el dia 18 de setembre per al qual ja rebrem la invitació.\nL’Enric Serra aprofita per comentar que s’està organitzant pel mes de Juny que ve un congrés d’un dia amb xerrades d’experts sobre alcoholisme, drogues, tabaquisme i la tarda serà dedicada, íntegrament, a la Salut Mental. També proposa una segona Trobada de responsables de Juntes Directives de Salut Mental i Demències i proposen la Seu d’Urgell com a possible lloc per acollir-la, la presidenta de l’associació Família i salut mental de la Seu d’Urgell diu que ho ha de comentar amb els seus companys d’associació i que ja ens dirà alguna cosa, però que a ella també li agradaria.\nEl sr. Joan Clos conclou dient que el que troba més positiu és la trobada en sí; pel que fa a la temàtica, diu que és positiu que cada centre digui les seves experiències i comenti la seva situació; troba que hi ha molts temes coincidents: família, problemes econòmics i sobretot interrelació entre aquest problemes. Diu que valora molt positivament la distensió i normalitat amb què s’ha parlat durant tota l’estona, “com a casa” afirma. Considera que és molt enriquidor unir-nos per poder ajudar. Aquests centres han d’acollir, informar, ajudar,.... En definitiva, diu que està molt content d’haver-hi assistit i xerrades com aquestes fan que cada dia se senti més estimulat a entrar en aquest món, al cap i a la fi, ajudar és estimar, diu.\nCom a decisió final s’acorda fer arribar als organismes interessats, tals com la FECAFAM, tota la informació recollida en aquesta primera trobada de responsables de juntes directives.\nEn acabar aquest debat els assistents es dirigiren a fer un dinar de germanor on també comentaren temes relacionats amb la salut mental i un dels que no es va recollir durant el debat al consell comarcal però que també troben molt important d’esmentar és la manca de professionals especialitzats en salut mental.\nAixí doncs, a mode de resu, els temes que més inquieten a les associacions relacionadees amb temes de Salut mental són els següents:\n• Manca de recursos econòmics de les associacions\n• Quin tractament haurein de tenir els casos d’ingressos d’urgència (excessiva mobilització dels serveis de seguretat vs necessitat d’existència dels ingressos judidicals)\n• Pensions no contributives minses i incompatibilitat d’aquestes amb tenir una feina (per a una persona afectada d’un trastorn mental)\n• Inserció laboral (treballs protegits, contractes normalitzats, legislació per treballar poques hores les persones afectades de trastorn mental)\n• Imitar projectes per a la inserció laboral d’associacions de persones amb disminució psíquica? Incompatibilitat dels col•lectius (persones afectades de trastorn mental/persones afectades d’una disminució psíquica)\n• Cuidadors, càrrega familiar (mares i compensació)\n• Manca de residències (quan ajuntament projecte residències, demana lloc per persones que tinguin algun tipus de malaltia mental)\n• Manca de fundacions tutelars properes\n• Preocupació dels pares/mares per no saber què serà dels seus fills si mai els passa alguna cosa als cuidadors\n• Manca de professionals especialitzats en temes de salut mental\n• Existència d’associacions d’usuaris\n• Canvi en el model tradicional de família\nI perquè així consti ho signen,\nEnric Serra i Maya, President del Sol del Solsonès\nMontse Simon i Betriul, Secretària accidental


La Petita Llibreria: de novembre 2018\nAvui us presentem una obra dedicada al sector infantil amb una gran qualitat i un gran sentit didàctic.\nA Bestial! Podran aprendre i divertir-se amb el descobriment de noves històries i Cultura popular, refranys i frases fetes… molt animals.\nCom a mestres creiem que és fonamental la formació dels nanos des de l’educació informal i des de casa. Una educació en la que no hi ha proves ni deures ni obligacions sinó el mer plaer d’aprendre i enriquir-se intel·lectualment.\nEls nens amb estímuls com aquest llibre poden desenvolupar habilitats cognitives, curiositat i un esperit crític alhora que eduquem el seu gust per la literatura.\nD’una manera molt amena, il·lustrada i des de l’eix vertebral del món dels animals podem trobar diversos contes i faules en que el protagonista és un animal i tot seguit un reguitzell de frases fetes i dites catalanes que incorporen a aquest animal. A més, un bon grapat de curiositats i activitats fàcils i enginyoses que ajuden a sintetitzar i copsar l’essència del que han estat llegint.\nMolt ben explicat, de manera directa, gens enrevessada i amb il·lustracions per tal que enriqueixin el seu calaix de contes, el seu lèxic i el seu propi costumari català.\nUna boníssima feina dels autors Joan Antoja, Anna M. Matas i d’en Joan Oriol que ajunten tots els seus coneixements i el seu caràcter inherent de mestres.\nGràcies a Cossetània Edicions tenim entre mans una eina fonamental per als nostres nanos, una joguina que ensenya.\nRes millor que passar una bona estona amb els menuts de casa i oferir-los un llibre com aquest que defuig dels clixés de les grans productores de cinema i dels booms dels dibuixos animats i que els convida a enriquir-se amb el costumari català.\nVoleu que aprenguin el sentit de “No dir ni ase ni bèstia”, “En menys que canta un gall”, “Gat amb guants, no caça rates”, “Agafar el bou per les banyes” i un llarg etcètera?\nTots aquests i molts refranys més es donen cita en aquesta obra.\nNo hi ha una opció millor! És una gran proposta de cara a les festes nadalenques!\nVinga va, no sigueu animals!\nNo sé com no he caigut abans en la prosa del autor Salvador Macip dirigida al públic juvenil, com a negrot no té preu, hem gaudit de “La reina de diamants” i “Assassins de Girona”.\nL’obra que avui us presentem és trepidant, molt ben tramada, amb uns protagonistes amb una gran dimensió psicològica i amb un marc de fons i context temporal molt treballat.\nSi, tot això ho trobareu a Fills de la setena onada, l’obra que inicia una historia que us encantarà i que ens ha deixat sense alè fins que en breu publiqui la segona part en que finalitza el periple dels nostres nous amics i protagonistes.\nFareu un viatge a Midwest en un futur proper que l’autor narra i contextualitza detalladament però sense grans canvis vitals per tal de fer-lo creïble i fugint dels típics relats futuristes en que el menjar són càpsules i els cotxes volen.\nAllà, entre els passadissos de l’institut us trobareu amb l’Abigail, una noia molt guapa i de les que podem catalogar com a triomfadora i amb en Wilbur, un noi modest i responsable que aparentment no destaca massa entre la multitud.\nL’Abigail pot tenir al seu costat al noi que vulgui però ella prefereix deixar de banda als grans esportistes i es fixa en el Wilbur, el noi que l’ajuda amb els treballs i sempre li té una paraula amable.\nElla vol una vida tranquil·la, estable i vol que el seu noi sigui molt normal, no té que demostrar res a ningú però... És en Wilbur tan gris o té alguna particularitat?\nFins aquí pot semblar una novel·leta d’amor adolescent però us asseguro que aquesta idea es trenca de seguida doncs trames molt inquietants ens esperen.\nLa investigació genètica i científica ha evolucionat molt en aquest temps i hi ha veus que apunten a subratllar les característiques especial d’aquest noi.\nN’és conscient? Què li passa? Canviarà això la seva relació amb l’Abigail?\nEls homes misteriosos procuraran que en Wilbur doni un gir a la història però al cap i a la fi ell és el qui decideix el seu futur.\nLa novel·la acaba en el punt més àlgid i amb uns interrogants impressionants!\nRealment Fanbooks encerta amb les seves novel·les juvenils i no tant juvenils ja que ofereix obres de qualitat, novedoses i que obren el ventall de la reflexió personal.\nÉs el regal ideal per aquestes dates i des d’aquí estem esperant amb moltes ganes a que es publiqui la segona part!\nMentrestant descobrirem les altres obres de la bibliografia de l’autor que segur que també són especials i com a mostra un botó.\nL’Abigail i el Wilbur us esperen a les llibreries!\nSi aún no habéis leído ninguno os envidio, aún tenéis una gran historia para descubrir, eso sí podéis leer la visión de ella primero y luego la de él o al revés que encontrareis de la mano de Esencia.\nEtiquetes de comentaris: Esencia, Picantona, Romàntica, serie\nAvui us presentem una novel·la intimista, reflexiva, inclassificable i sobretot molt impactant i digne d’estudi.\nUna novel·la que de ben segur no s’assembla a res que hagueu llegit abans s’amaga sota el títol Amor.\nReconec que no coneixia l’aclamada prosa de la seva prestigiosa autora Hanne Ørstavik i també desconeixia la quantitat de crítiques positives, guardons i legió de lectors fidels que ha aconseguit arreu del món.\nRes és atzarós i res és gratuït! Realment amb aquesta obra demostra que és una escriptora virtuosíssima i amb molts recursos lingüístics alhora que ens obre la finestra a la seva bibliografia.\nEns situem al nord de Noruega i us recomano que us abrigueu doncs us agafarà fred i gelor a l’ànima.\nLa nostra protagonista és la Vibeke, una dona que només és feliç amb un bon llibre a la mà, una cigarreta a l’altre i amb la ment lliure de pensaments sobre el seu entorn.\nA l’altre cara de la moneda de la breu narració coneixerem al seu fill Jon, un nano tímid que no acaba d’acceptar el lloc on viu i amb una il·lusió latent al seu cor.\nLa novel·la recorre una nit tremebunda en que ambdós no es creuen geogràficament però tenen moments de diàleg mental gràcies als malvars estilístics de l’autora per saltar d’un paràgraf a l’altre canviant de protagonista i aprofitant per contraposar impressions.\nSembla que visquin en mons diferents i que les seves vides conflueixen només en el traç sanguini que els lliga però desarmant la trama podrem trobar la mida de l’amor i de l’absència d’aquest.\nElla condueix per l’espessa neu amb el desig de tornar a casa i tancar-se en el seu univers propi i el nano només pensa en què passarà al dia següent en que compleix anys. Poc s’imagina que la seva mare ignora aquesta dada que per ell és vital.\nElla es veurà envoltada en un encontre amb un home i el jovenet al anar a vendre rifa de l’escola també tindrà una trobada inesperada.\nA qui troba cadascun d’ells? Estan en perill? Com acabarà aquesta gèlida nit?\nGràcies a la tasca de traducció de Blanca Busquets i a l’aposta de l’Editorial Les Hores per tal d’apropar-nos grans èxits internacionals i presentar-nos a grans autors estrangers podem gaudir d’aquesta obra extraordinària.\nQuè els lligarà al final?\nNomés gaudint de la seva lectura ho descobrireu!\nVinga va, abrigueu-vos i viatgeu cap a Noruega! La Vibeke i en Jon us esperen!


Magistral actuació d’Aleix Saumell al Campionat d’Enduro de la Comunitat Valenciana - Canal 21\nEl passat cap de setmana va arrencar el Campionat d’Enduro de la Comunitat Valenciana amb l’Enduro Internacional de La Pesquera, en una cita amb dos dies de cursa.\nAleix Saumell va participar a la categoria d’E125, reservada a pilots fins als 16 anys i amb motocicletes de 125cc, però amb el mateix recorregut i exigències que a les categories superiors, formant part de la classificació general absoluta (scratch). L’ebrenc es va imposar en les dos jornades.\nEl primer dia, els pilots havien de completar un total de quatre voltes a un recorregut molt ‘endurero’, amb trialeres i un primer control horari molt ajustat, en el que només es van salvar de penalitzar els pilots més ràpids, disputant un total de vuit especials.\nSaumell va dominar de manera molt sòlida la jornada del dissabte, marcant uns excel·lents temps que a més d’aconseguir la victòria a la seua categoria, el van fer acabar en tercera posició a la classificació scratch.\nL’organització va realitzar alguns canvis a les especials de diumenge, afegint una mica més de dificultat i emoció a la prova. Els pilots havien de completar cinc voltes al recorregut.\nLes coses no se li van posar fàcils al pilot de Les Cases d’Alcanar, quan va patir una caiguda a la primera especial que li feia perdre uns segons importants, tot i que els va recuperar al següent pas per l’enduro test.\nEl ritme era molt alt i en el seu afany per distanciar-se dels seus rivals al tramo, va copejar fort contra un tronc danyant el tub d’escapament, el que va deixar la seua moto mermada de potència i li va fer perdre segons. Tot i els problemes mecànics, el pilot de KTM va aconseguir retallar algunes dècimes a l’especial extrema, abans d’entrar a l’assistència per poder reparar els danys.\nA falta d’una volta i tres especials, Aleix va emprendre una remuntada difícil, però no impossible, marcant uns excel·lents temps i retalant distàncies fins arribar a l’última especial, en la que aconseguiria adjudicar-se una ajustada, però merescuda victòria a la categoria d’E125, a més de ser tercer en scratch.\nD’aquesta forma, Aleix es va imposar en les dos jornades com a guanyador de la categoria E125, tot i que la dada remarcable són els resultats obtinguts amb la tercera i quarta posició scratch, tenint en consideració que el jove pilot competeix en una categoria infantil.\nAquest cap de setmana, l’ebrenc competirà en la primera prova de la Copa d’Espanya d’Enduri Infantil que es celebrarà a Castillo de Las Guardas, Sevilla.\nTags: Aleix SaumellenduroEsportsLes Cases d'AlcanarMontsiàMotorpoliesportiu\nEl Centre d’Esports Tortosa torna a la competició aquest cap de setmana\nEntrevista a Josep Codorniu, portaveu de Junts per Roquetes-Junts per la Ravaleta\nLes Terres de l’Ebre, sense punt de vacunació massiva\nEntrevista a Salvador Bladé (JARC)


Formació en Màrqueting Digital a Maresme i Barcelona - MilimetricMKT Formació en Màrqueting Digital a Maresme i Barcelona - MilimetricMKT\nLes normes del joc canvien constantment i hem de ser capaços d’entendre-les. Tots sabem fer servir Facebook o obrir un compte a una xarxa social però… Saps gestionar la teva marca a través d’Internet? Coneixes totes les eines per fer-ho? Nosaltres t’ensenyem.\nIdentifiquem les necessitats formatives de la teva empresa i muntem un programa personalitzat. Des de Milimetricmkt realitzem formació de Marketing Digital i WordPress. Tenim més de 5 anys d’experiència formant tot tipus d’empresaris i emprenedors.\nQuan tens recursos interns dins de l’empresa però no tenen la formació necessària per a realitzar aquesta feina.


Arxius de wifi - Directe a Europa\nEl Parlament Europeu ha donat llum verda a la iniciativa WIFI4EU amb l’objectiu d’oferir wifi gratuït a espais públics com biblioteques, hospitals, parcs i museus. Es preveu instal·lar punts wifi gratuïts a més de 6.000 localitats de tota Europa abans del 2020.\nEl Parlament, la Comissió i el Consell han previst un pressupost de 120 milions d’euros per a aquest projecte, tot i que aquesta xifra encara no és definitiva. En una segona fase, fins al 2025, el projecte també preveu que la tecnologia 5G d’accés a Internet arribi a totes les àrees urbanes, les principals carreteres i la xarxa ferroviària.\nConnexió sense restriccions\nLa convocatòria per optar als fons s’obrirà previsiblement a principis de 2018 i aleshores cada entitat podrà enviar la seva sol·licitud, que es tramitarà només a través del portal web. En principi, l’assignació del finançament es farà per ordre de sol·licitud, tot i que es buscarà aconseguir un cert equilibri geogràfic en la distribució dels beneficiaris.\nEls organismes públics que vulguin optar al programa hauran d’oferir una connexió gratuïta, lliure de qualsevol restricció de temps o data, i no podrà aparèixer publicitat ni fer servir les dades personals amb finalitats comercials.\nEn paraules de l’eurodiputat portuguès Carlos Zorrinho, la iniciativa WIFI4EU “contribuirà a fer la societat europea més competitiva i inclusiva”, ja que “amb independència del seu lloc de residència i nivell d’ingressos, tots els ciutadans europeus podran gaudir d’una connexió wifi de qualitat”.\n10 d'octubre de 2017 /by europedirect\nhttps://europedirect.tarragona.cat/wp-content/uploads/2017/10/wifi-zone-1.jpg 560 451 europedirect https://europedirect.tarragona.cat/wp-content/uploads/2021/05/logo-edtgn-2-300x120.png europedirect2017-10-10 14:16:422017-10-10 14:16:42La iniciativa WIFI4EU portarà wifi gratuït als espais públics de tota Europa


Anna Fló | Cresàlida\nInici › Membre equip › Anna Fló\nDiplomada en Educació Social i màster en Polítiques d’Igualtat i Gènere i en Globalització, Desenvolupament i Cooperació. Al llarg de la meva trajectòria professional m’he especialitzat en orientació laboral, gènere i gestió de projectes.\nActualment realitzo la meva activitat com a professional autònoma col•laborant estretament amb la Marta Colomer (consultora en el sector social i d’empresa).\nDesenvolupo la meva tasca des de la docència, el disseny d’eines metodològiques i l’atenció directa a persones en cerca de feina. El meu interès és acompanyar a les persones en la definició del seu projecte professional i en el desenvolupament de les seves competències.\nEn les meves estones lliures em formo i col•laboro en projectes de promoció dels drets humans i d’educació per la pau i el desenvolupament.\n<<Per mi és un plaer col•laborar amb Cresàlida. M’aporta la oportunitat de compartir coneixements i experiències amb professionals apassionades de la seva feina, que creuen en el que fan i viuen els reptes com una oportunitat de creixement i millora.>>\n‹ Pep Lozano\nDavid Surinach ›


De quan els veïns eran veïns | Barcelona Districte Cultural\nDe quan els veïns eran veïns\n'Pati de veïnes', l'espectacle comunitari d'ART i PART Gòtic, enamora al públic reunit a La Bonne\nHi va haver un temps en què quan un veí nou arribava a una escala nova, es passejava de replà en replà, de pis en pis, presentant-se i saludant.\nHi va haver un temps en què quan un veí es posava malalt, la resta l'acompanyaven i el cuidaven.\nHi va haver un temps en què els veïns no només se saludaven quan es trobaven a l'escala, sinó que s'estimaven (o s'odiaven) perquè es coneixien: sabien com es deien, qui eren els seus pares, quin era el nom dels seus fills, quins eren els seus somnis, els seus anhels, les seves il·lusions\nHi va haver un temps en què els veïns eren veïns i es feien costat. Veïns que naixien, creixien, s'enamoraven, tenien fills, es feien grans i es morien en el mateix barri, envoltats de veïns que, com ells, també havien nascut allà i també hi moririen\nHi va haver un temps... al que sembla impossible retornar si els barris expulsen als seus veïns de sempre per acollir-ne altres que, amb més diners, poden pagar pels habitatges i les botigues uns preus per a ells impossibles.\nD'aquells temps i d'aquells veïns està ple i en parla el Pati de veïnes que ahir es va estrenar a La Bonne, la creació comunitària d'Art i Part al Gòtic en la que veïns i veïnes del barri fa mesos que treballen acompanyats de la cantautora i directora Sílvia Comes, el pianista Pau Baiges i la dramaturga Begoña García Carterón. És aquest un espectacle musical que resegueix la vida del barri des dels anys 30 del segle passat fins a les Olimpiades i l'esclat del turisme a la ciutat i que ho fa recordant cançons que han deixat petjada en els veïns: des de Pena, penita, pena a Hechicera gitana, des de Tatuaje a Al vent, des de La chica ye-ye a les tonades que acompanyaven les festes de caramelles. Cançons que a la presentació de l'espectacle se sabien els veïns que havien pujat a l'escenari perquè formaven part del Pati de veïnes i els que seien al pati de butaques i havien volgut acompanyar-los en aquell passeig nostàlgic per uns anys que no sempre van ser millors (també es parla de la guerra, de la dictadura, de la situació de les dones, de la repressió...) però en els que, potser, sí que vam estar més i millor acompanyats.\nL'espectacle, que acaba amb una cançó que ha compost la Sílvia Comes i tots els actors a l'escenari entonant-la, va arribar, emocionar i divertir a uns espectadors que semblava que també portaven el barri Gòtic en el cor.


Dinar de Sobrats a la La Verneda-Sant Martí DISSABTE 11 MAIG\nel de maig 04, 2013\nUs volem convidar a participar en el…\nPrimer Dinar de Sobrats del barri de La Verneda-Sant Martí\nUn dinar popular, solidari i de lluita contra el malbaratament d'aliments.\nEl dissabte 11 de maig a les 14h, després del Mercat d'intercanvi en el marc de la Festa de la Primavera PrimaVern.\nAl carrer Selva de Mar 215, davant el Centre Cívic Sant Martí.\nPerquè un part d'aquest malbaratament pot ser evitable amb la participació de consumidors, comerços i restaurants.\nPerquè volem donar a conèixer i reflexionar sobre el problema del malbaratament d'aliments.\nAquesta activitat s'organitza amb la participació de:\nPla d'Energia Participatiu de Sant Martí\nI la col·laboració dels paradistes del Mercat de Sant Martí i el Mercat de Provençals, els comerços del barri i el Centre Cívic Sant Martí.\n+ info sobre PrimaVern:Coordinadora d'entitats VERN La Verneda Sant Martí\n+ info Dinar de sobratshttp://nollencemnimica.wordpress.com/dinardesobrats/