Moltes gràcies a totes les persones voluntàries pel seu suport a la campanya #PosemliPebrotsAlCàncer 2020! | Junts contra el cancer - FECEC\nMoltes gràcies a totes les persones voluntàries pel seu suport a la campanya #PosemliPebrotsAlCàncer 2020!\nDes de la FECEC volem agrair la tasca dels voluntaris, establiments Condis, padrins i tota la gent que ha fet possible la campanya ‘Posem-li pebrots al càncer’ 2020. La iniciativa es va desenvolpuar els dies 6 i 7 de març a més de 500 establiments de Condis de Catalunya.\nUna de les claus d’èxit de la campanya és la participació dels gairebé 1000 voluntaris que van oferir una bossa amb dos pebrots, un de verd i un de vermell -aportats per la companyia Agroponiente- a canvi d’un preu simbòlic d’1,5 euros.\nL’objectiu d’aquesta campanya és fomentar la solidaritat amb les persones que pateixen la malaltia i difondre la tasca d’acompanyament que realitzen les entitats de la FECEC. Les aportacions recollides es destinaran íntegrament a programes de suport i atenció als malalts oncològics i les seves famílies.\nLa campanya d’enguany ha estat apadrinada per l’actor i humorista Pep Plaza, la xef Ada Parellada, el músic i guitarrista Halldor Mar i el Dr. Manel Esteller, director de l’Institut de Recerca contra la Leucèmia Josep Carreras i tota una eminència en la investigació sobre epigenètica. Els padrins van fer de voluntaris durant una estona en un dels supermercats que hi participen per animar als clients a sumar-se a la iniciativa.\nEl voluntariat que col·labora en la iniciativa prové de les pròpies entitats, així com d’una important crida a la que s’han afegit diferents, institucions i empreses. En paral·lel, cal afegir que Condis també fomenta la solidaritat entre el seu personal i col·laboradors, que hi participen des dels punt de venda i des de la plataforma central.\nA tots els padrins, establiments Condis, voluntaris, institucions i persones que ens han ajudat a fer difusió de la campanya reiterem el nostre agraiment perquè sense vosaltres la campanya no hagués estat possible!\nAquí podeu veure l’àlbum de fotos de la campanya!


cesc 2017-04-30 10:02:18 UTC #147\neducació copia.jpg600x568 243 KB\nMat 2017-04-30 10:15:27 UTC #148\nSembla que CCOO ataca Lluís Llach en missatges que s'envien a funcionaris de la Generalitat, algú ho pot confirmar?\nEm comenten que els de CCOO indiquen que els funcionaris de la Generalitat juren la constitució i que ningú els pot privar de fer-la complir.\nMce_65 2017-04-30 11:00:19 UTC #149\nJo l'única cosa que havia llegit sobre què deien CCOO i l'UGT sobre en Llach és això\nÉs reconfortant escoltar al secretari general de la UGT catalana, Camil Ros, enmig de tot aquest soroll, dir coses tan assenyades com que Llach en cap moment no va voler situar les lleis de desconnexió en contra dels treballadors i recordant, per si algú tenia cap dubte del seu compromís, que el cantautor de Verges havia estat la persona que havia llegit més manifestos en les vagues generals convocades a Catalunya. Amb altres paraules, Javier Pacheco, el recentment elegit secretari general de CC.OO. de Catalunya, va mantenir una posició molt similar i va demanar que no s'afegís més llenya al foc. Un missatge que tenia destinataris a l'esquerra que ha atiat interessadament i erròniament aquest debat.\nperò és de dijous, no sé pas si la cosa ha evolucionat en un altre sentit. Tot es mou tan de pressa que costa de seguir al dia! (sense Twitter, almenys!\nAlba 2017-04-30 11:29:18 UTC #150\nDoncs en conec uns quants que l'han jurat també i han robat, estafat i mentit , exercint càrrecs públics, i no són precisament catalans!\nmireia 2017-04-30 11:35:31 UTC #151\nEm sembla hi ha gent que té poca feina. Com en altres aspectes (per exemple en el dels pensionistes) es dediquen a fer bullir l'olla per tal d'embolicar la troca i fer por a tothom. Et diré més: alguns van amb tota la mala fe del món.\nJo sempre havia estat funcionària i ningú no m'havia parlat de la constitució, ni de signar res, ni res que s'hi assembli. I els que últimament han entrat a treballar com a funcionaris tampoc, suposo. És clar, no en podem donar gaire exemples perquè de persones que obtinguin la plaça en propietat avui dia n'hi ha molt poques, algunes encara gràcies que es puguin refiar de continuar treballant el curs següent.\nUn motiu més per ser independents. Aquestes persones podrien confiar més en la continuïtat de la seva feina, pel sol fet de disposar de més quartos per repartir-los entre tots els departaments de la manera que el govern consideri més oportuna.\nPer cert, que aquesta manera no agrada a algun dels altres partits? Doncs bé, tal com hem dit altres vegades, que es presentin a les eleccions, les guanyin i llavors els podran repartir com ells considerin més oportú. I aquí s'ha acabat la història.\nSofia 2017-04-30 19:17:31 UTC #152\nHola companys, sembla que ja tenim programa pel 11S, m'ha fet gràcia el meu gendre, que ja s'hi ha apuntat, ell, la meva filla i un amic, i naturalment els nens. Mare de Déu, quina por de quedar sense lloc.\nSuposo que en @foobar, ens tornarà a muntar la paradeta, que sempre té molts seguidors.\nM'ha encantat la corrida dels dinosaures, molt bona i colpidora alhora, (sobretot les últimes estocades).\nPel que fa a en Pujol, o Pujols, tampoc estic d'acord amb tot el que diu en Rufian, la veritat ès que jo l'havia votat durant força anys, i encara que la decepciò va ser gran, no fins a posar-lo a l'altura dels C's.\nvturiserra 2017-04-30 20:33:58 UTC #153\nSi vos pensàveu que un bon perepunyetes no seria capaç de trobar un perepunyetisme a la manifestació que convoca enguany l'ANC, estàveu equivocats.\nEs veu que la volen fer al passeig de Gràcia i al carrer d'Aragó, perquè formi un signe de suma.\nEl problema és que el passeig de Gràcia va de sud-est a nord-oest, i el carrer d'Aragó va de sud-oest a nord-est. Per tant, el signe no serà de suma sinó de multiplicació.\nElsa 2017-04-30 20:49:41 UTC #154\nMestre, ets un geni.\nMce_65 2017-04-30 21:03:09 UTC #155\nMillor, home, més serem!! Millor multiplicar que sumar, mentre no diguin que restem o dividim...\nMce_65 2017-04-30 21:05:26 UTC #156\nEstan obertes les inscripcions??!! Si ho són, ja m'apunto jo també!\nElsa 2017-04-30 21:25:33 UTC #157\nI si es mira el Google Maps, es confirma la X.\nVals mes tu, @vturiserra , que tots els estrategues i planificadors de l´ANC.\nPer cert,algú sap si hi ha mal ambient amb Òmnium ?\nEncara no han dit públicament si els hi sembla be, i tampoc ens han dit res als socis.\nvturiserra 2017-04-30 21:27:37 UTC #158\nOn és l'enllaç per a inscriure's? L'he buscat a la pàgina principal de l'ANC i no he vist res.\nElsa 2017-04-30 21:35:04 UTC #159\nPenso que potser s´han inscrit aquí, https://assemblea.cat/?q=tram0\nque es de l´any passat, però no ho diu enlloc.\nPotser la @Mireia, que va anar hi, ens dirà si va ser possible inscriure´s allà.Crec que no.\nmireia 2017-04-30 22:02:12 UTC #160\nInscriure's on? A l'assemblea d'ahir?\nSi voleu dir això s'havia d'entrar a la web de l'assemblea i agafar l'enllaç del quadre verd. Ja ho diu: Assemblea General Ordinària.\nPerò em sembla que sí no hi estaves inscrit no hi havia d'haver problema. Per mi que ho feien per tenir més o menys una idea de la gent que hi aniria.\nVa anar tot com una seda. El discurs de Puigdemont, molt bé. Com sempre (almenys per mi) va saber trobar les paraules adequades en el moment adequat i amb una fermesa extraordinària. Per treure's el barret. I amb un convenciment que si volien els de Madrid (i alguns d'aquí) se'n van poder assebentar de tot. Tant és així que la reacció del PP d'avui no podia ser més violenta. Sobretot per les paraules de Garcia Albiol, quan ha fet la comparació dels independentistes amb els nazis.\nAixò del tram 0, com els altres anys, era per si algú es volia inscriure però ja sabia segur abans que no hi podria anar.\nElsa 2017-04-30 22:05:41 UTC #161\nNo, no @mireia\nInscriure´s per la Diada 2017, Passeig de Gràcia-Aragó.\nEs que diu la @Sofia, que el seu gendre ja s´hi ha inscrit, ell i tota la família.\nPerò ni en @vturiserra ni jo, trobem on es possible fer-ho.\nA mi em sembla que tot això encara està molt verd.I que encara no està oberta l´inscripció ni ben definits els trams.\nDe fet, l´ANC diu que es podrà variar segons la situació.


Trastorn obsessiu-compulsiu – PsicoGavà\nEl trastorn obsessiu-compulsiu (TOC) és un trastorn de l’ansietat.\nLa característica essencial del TOC és la presència d’obsessions o compulsions de caràcter recurrent prou greus per provocar pèrdues de temps significatives (per exemple, l’individu dedica a aquestes activitats més d’una hora al dia) o un deteriorament de l’activitat general o un malestar clínicament significatiu.\nEn algun moment del curs del trastorn l’individu reconeix que aquestes obsessions o compulsions són exagerades o irracionals.\nLes obsessions es defineixen com idees, pensaments, impulsos o imatges de caràcter persistent que l’individu considera intruses i inapropiades i que provoquen una ansietat o malestar significatius. L’individu és capaç de reconèixer que aquestes obsessions són el producte de la seva ment i no vénen imposades des de fora.\nL’individu que té obsessions intenta sovint ignorar o suprimir aquests pensaments o impulsos o bé neutralitzar-les mitjançant altres idees o activitats (és a dir, compulsions).\nLes compulsions es defineixen com comportaments (p.ex., rentat de mans, posada en ordre d’objectes, comprovacions) o actes mentals (per exemple, resar, comptar o repetir paraules en silenci) de caràcter recurrent, el propòsit és prevenir o alleujar l’ansietat o el malestar, però no proporcionar plaer o gratificació. En la majoria de les ocasions la persona se sent impulsada a realitzar la compulsió per reduir el malestar que comporta una obsessió determinada o bé per prevenir algun esdeveniment o situació negatius.


La Policia Local de Cambrils celebra un Sant Miquel marcat pel lliurament de medalles als integrants del dispositiu de l’atemptat — Ajuntament de Cambrils\nLa Policia Local de Cambrils celebra un Sant Miquel marcat pel lliurament de medalles als integrants del dispositiu de l’atemptat\nEsteu aquí: Inici / Cambrils / Ajuntament / Comunicació / La Policia Local de Cambrils celebra un Sant Miquel marcat pel lliurament de medalles als integrants del dispositiu de l’atemptat\nEls i les agents han donat quasi 5.000 euros corresponents a hores extres realitzades el 18 d’agost a associacions de víctimes terroristes. Durant l’acte de lliurament de distincions també s’ha reconegut la feina de la Patrulla Verda en el seu 25è aniversari.\nFoto: Sara Estalella\nEls i les policies que van participar al dispositiu establert amb motiu de l’atemptat de la matinada del 18 d’agost han estat els protagonistes de la celebració de la festa patronal de Sant Miquel de la Policia Local de Cambrils.\nDurant aquest acte anual de lliurament de distincions i recompenses, s’han distingit amb la medalla d’argent amb distintiu blau als policies de servei ordinari que van actuar en un primer moment dels fets per la seva actuació exemplar i extraordinària, que va representar un gran risc i una actuació remarcable pel compliment de serveis de reconeguda importància. En concret, s’han lliurat medalles a un caporal i quatre agents de la Policia Local i a un sergent i dos agents dels Mossos d’Esquadra. A més, a alguns membres de Mossos i Policia Local se’ls lliurarà la medalla en una acte posterior de caràcter reservat.\nTambé s’han lliurat medalles de bronze amb distintiu blau a quatre sergents, sis caporals, 26 agents i 11 interins de la Policia Local que, trobant-se lliures de servei, es van presentar de forma immediata i voluntària a treballar la matinada del 18 d’agost en produir-se l’atemptat i van participar en el dispositiu operatiu que es va realitzar. Per aquest mateix motiu també han rebut la medalla de bronze el sotsinspector de la comissaria de Mossos de Cambrils i el cap de la Policia Local de Cambrils.\nSeguint amb el reconeixement a les actuacions policials relacionades amb l’atemptat, s’ha felicitat a dos policies locals de Valls que, estant fora de servei, van actuar en sentir els trets i van permetre localitzar al cinquè terrorista. També hi ha hagut felicitacions per les policies locals de Mont-roig del Camp i Vandellós-L’Hospitalet de l’Infant i la caserna de la Guardia Civil de Cambrils perquè van enviar al lloc de l’atemptat diverses dotacions sense caldre ser requerides i tot i la perillositat del moment van recolzar les tasques i feines de les que ja hi eren presents. Per últim, s’han felicitat un sergent, dos caporals i 18 agents dels Mossos d’Esquadra i hi ha hagut felicitacions individuals per sis efectius dels ARRO Camp de Tarragona.\nL’alcaldessa de Cambrils ha remarcat la singularitat de la diada de Sant Miquel d’aquest 2017 i ha afirmat que calia reconèixer la feina més que mai. “Hem tingut un any difícil, dur i complicat: esdeveniment rere esdeveniment, ens han mostrat els excel·lents professionals que tenim a davant”, ha afirmat. L’alcaldessa també ha fet una menció especial a la Patrulla Verda de Cambrils, la més antiga de Catalunya i Espanya, que enguany celebra el seu 25è aniversari.


Semifinalistes de Copa amb una pluja de gols - Diari de Girona\nFC Barcelona 5 2 Reial Societat\nSemifinalistes de Copa amb una pluja de gols\nDenis (2), Messi, Suárez i Arda acaben amb la resistència d'una Reial Societat que va donar guerra al Camp Nou · La propera ronda es sorteja aquest matí amb Atlètic, Alabès i Celta com a possibles rivals · Cillessen evita l'empat dels bascos i en la següent acció va arribar el 2-0 de penal\nefe 27.01.2017 | 07:46\nDenis Suárez celebra el primer dels dos gols que va marcar a la Reial Societat, anit al Camp Nou REUTERS\nEl Barcelona va desbordar la Reial Societat (5-2) en la segona part per classificar-per setena vegada consecutiva per a una semifinal de la Copa del Rei, una ronda en què ha estat present en deu de les últimes onze temporades. Dos gols de Denis Suárez, la gran actuació de Leo Messi i el caràcter resolutiu de la seva davantera van ser suficients per als de Luis Enrique per tirar endavant l'eliminatòria davant una Reial Societat que va oferir una bona imatge al Camp Nou tot i el 0-1 d'Anoeta.\nA la primera meitat, el Barça va assegurar el partit i es va avançar amb un gol de Denis Suárez. En la segona, amb 3-2 i en els millors minuts de la Reial, el conjunt català va decidir amb dos gols finals d'Arda Turan i de Denis Suárez, que va culminar el seu millor partit com a blaugrana.\nEl partit es va ajustar als paràmetres previstos. Els donostiarres, que necessitaven dos gols per passar l'eliminatòria, van sortir amb una pressió molt alta i els mateixos onze que en el partit d'anada. El Barça va sorprendre amb l'alineació de Javier Mascherano com a migcentre en la posició del lesionat Sergio Busquets. Amb el jefecito en aquesta demarcació estratègica, els de Luis Enrique no van tenir la millor sortida de pilota, però per contra sí moltes recuperacions per anticipació i més solidesa en defensa.\nL'equip d'Eusebio va intentar imposar el seu múscul al mig del camp, amb Illaramendi, Zurutuza i Xabi Prieto, però amb el pas dels minuts el desgast físic va disminuir la pressió inicial i el Barça va estar molt còmode.\nEn atac, Neymar es projectava molt bé per l'esquerra i Denis Suárez i André Gomes van ser els escuders perfectes de Mascherano. Després d'una primera aproximació dels blaugrana, en la segona arribada (minut 17) va aconseguir marcar. Va ser en una recuperació d'Umtiti, reclamada com a falta per Xabi Prieto, que va continuar amb una combinació entre Neymar, Messi i Luis Suárez. L'uruguaià va servir per Denis Suárez i la seva rematada creuada va superar Rulli. Denis va firmar el seu millor partit de blaugrana.\nFins al descans, el Barça va controlar bé la situació davant d'una Reial que cada vegada baixava un punt més la seva intensitat en atac. L'única ocasió abans del descans va ser en una acció a la contra del Barça, amb una centrada de Luis Suárez que va tallar Íñigo Martínez.\nVa sortir del vestidor amb tota la força l'equip d'Eusebio. Va equilibrar la possessió i va tenir una grandíssima ocasió per igualar el partit. No obstant això, Willian Jose no va poder superar Cillesen, que es va exhibir amb una gran aturada a boca de canó, i a la contra el Barça va matar l'eliminatòria.\nLa pilota va arribar a Neymar per la banda i va encarar Íñigo Martínez que el va fer caure. El penal, en el minut 57, transformat per Messi, deixava l'eliminatòria virtualment decidida, però va reaccionar ràpidament la Reial que va respondre el cop amb un altre cop. Va ser Juanmi qui en el minut 62 va aprofitar una indecisió de Cillesen per retallar en el marcador (2-1). El dubte va sobrevolar el Camp Nou tot just un minut, el que va trigar Luis Suárez a resoldre una gran assistència de Leo Messi per aconseguir el 3-1.\nQuan semblava que l'equip donostiarra ja no es refaria del últim gol blaugrana, una gran rematada de cap de Willian José va posar el 3-2 al minut 73 i els nervis en el bàndol blaugrana, que es van sentir dominats durant uns minuts. Però el Barça es va deixar anar a la part final del partit, amb dos gols gairebé consecutius i la intervenció de Leo Messi. Va marcar el 4-2 Arda (min. 80), després d'una assistència d'Aleix Vidal, i Denis Suárez va signar un doblet amb el 5-2 (min. 83) després d'una gran assistència del deu blaugrana.


Estimats lectors: Encara es continua veient a molts concerts d'havaneres el fenòmen - perquè mai millor dit, és un fenòmen - de Grup d'havaneres "Tenor i companyia".\nÉs dir, que cada peça, cada una d'elles, que interpreta un grup d'aquest tipus és una performance del tenor acompanyat en la llunyania per dues veus en off i uns músics que han d'apretar fort la guitarra i l'acordió perquè se senti la música i es pugui seguir el compàs.\nÉs el cas típic del líder del grup: ell presenta als components del Grup, ell canta més fort que ningú, ell té el pinyol més alt que ningú, ell sap cantar més bé que ningú, ell presenta cada peça, ell explica els acudits, ell fa el calderó més llarg a "Rosó" i ell és l'ànima del grup i sense el qual no existiria el mateix. Aquesta és la sensació que em donen aquests "grans tenors". És clar, que si s'equivoquen amb la lletra o es queden en blanc, la peça s'en va a prendre la fresca.\nDic això perquè veig que el concepte continua errat.\nUn Grup d'havaneres, per definició és un grup. I com a tal, la música que ha de sortir d'altaveus en fora ha de ser el resultat del treball harmoniós de tot el grup.\nLes actuacions pròpies de tenors solistes s'haurien de deixar per a ocasions que ho requereixin, no per a concerts d'havaneres. Que no, que no és això... Fixem-nos, sinó, en els bons grups. Algú crida més que els altres?\nBlog de Publicitat gratuïta per a artistes i grups NOTICOMPO\nNotícies del món de l'havanera Si trobes interessant aquest bloc, dóna'm un 1. Gràcies!


Alomar Villalonga , Gabriel (1873 -1941) - Autors - Buscollibre.com\nAlomar Villalonga , Gabriel (1873 -1941)\nGabriel Alomar i Villalonga (Palma, 1873 - El Caire, 1941) fou un poeta, prosista i assagista mallorquí, molt relacionat amb el moviment d'art català del modernisme tot i que en féu una interpretació molt personal. Va ser un llibertari d'esquerres actiu, especialment a Barcelona i altres regions de parla catalana, des dels primers anys del segle XX fins a la seva mort a l'exili.\nAlomar va néixer i va créixer a Mallorca, dins una societat molt conservadora. El seu pare era buròcrata i la família es va establir a diverses ciutats durant la seva infantesa. El 1888, després d'acabar els seus estudis a Palma, se'n va anar a la Universitat de Barcelona per llicenciar-se en filosofia i lletres el 1896. Allí també es convertiria en periodista de la premsa barcelonina i va publicar la seva primera poesia, que el crític Josephine de Boer va catalogar com a parnassianista. Es va involucrar també en el moviment nacionalista català i el corrent literari del noucentisme, amb influències poètiques de Gabriele d'Annunzio i Giosuè Carducci. Col·laborà a nombrosos diaris, com El Poble Català (1904-1906), que va ajudar a impulsar, i El Imparcial. En el primer hi va publicar diversos articles sobre el liberalisme català on exposava la idea de vincular el nacionalisme amb la modernització social, tot ressaltant el paper de les ciutats com a agents suprems de la civilització, i on va rebutjar sempre el tradicionalisme i el ruralisme. El 1910 va escriure Negacions i afirmacions del catalanisme on va tornar a exposar el projecte d'un catalanisme obrerista que superés tant el regionalisme i l'elitisme burgès de la Lliga com el nacionalisme de les classes mitjanes. De fet va teoritzar que el catalanisme i el socialisme eren dos pols d'una mateixa esfera, tot i que Gabriel Alomar es movia entre entitats més aviat republicanes que socialistes.\nTreballà com a catedràtic de l'Institut de Palma, on fou mestre de Bartomeu Rosselló-Pòrcel. També fou amic de Joan Mascaró i Fornés i Carles Pi Sunyer i Indalecio Prieto. Va ser professor a l'IES Ramon Muntaner. Políticament, va formar part del Bloc Republicà Autonomista el 1915/1916, del Partit Republicà Català i posteriorment fou un dels fundadors de la Unió Socialista de Catalunya (USC), partit del qual en va esdevenir president. A les eleccions generals espanyoles de 1931 fou escollit diputat per partida doble, per ERC-USC per Barcelona i per Balears per la Conjunció Radical Socialista (Partit Republicà Radical Socialista). Fou expulsat de la USC per alinear-se amb Marcel·lí Domingo i demanar a Francesc Macià que ajornés el tema de l'estatut. El 1932 (1933?) fou nomenat ambaixador de la Segona República Espanyola a Itàlia però el 1934 va renunciar.\nL'esclat de la guerra civil el va sorprendre a Madrid amb el seu fill Víctor, director d'El Obrero Balear, mentre el seu fill, el periodista Joan Alomar Cifre, era empresonat pels franquistes a Mallorca. Antoni Maria Sbert li oferí allotjament a la Residencia d'Estudiants de la Universitat Industrial de Barcelona. Signà el Manifest d'adhesió dels intel·lectuals mallorquins amb la cultura de Catalunya i el Manifest dels Intel·lectuals Catalans a favor de la República. El setembre de 1936 fou proposat com a ambaixador a Romania, però no van respondre al placet. Per gestions del seu amic Lluís Nicolau d'Olwer fou nomenat encarregat de negocis a El Caire el setembre de 1937 i es mantingué a l'ambaixada fins a la fi de la guerra. Allí ajudà als republicans exiliats. En acabar la guerra treballà de professor i col·laborà a Le Journal d'Egypte.


Víctimes de franquisme presenten 12 querelles per assassinats i tortures a Paterna per a "derrocar el mur d'impunitat" | Valencia Extra\nVíctimes de franquisme presenten 12 querelles per assassinats i tortures a Paterna per a "derrocar el mur d'impunitat"\nAssociacions de Víctimes del Franquisme del cementeri de Paterna (València) han presentat 12 querelles en els jutjats de la localitat valenciana per assassinats i tortures franquistes en el conegut com a Paredassa d’Espanya en la immediata postguerra per a “derrocar el mur d’impunitat i silenci” i garantir que no es torne a repetir.\nAixí ho han explicat aquest divendres en roda de premsa a València el membre de plataforma de suport a la Querella Argentina (Ceaqua) i portaveu de les querelles interposades, Ángel González; l’advocada de El Roble i lletrada en el procediment, Aradia Ruiz; el també advocat del Roure i lletrat en les querelles, Guillermo Noguera; el president de la Fossa 128, Daniel Galán; la presidenta de l’Associació de la Fossa 126, María Navarro; i el president de l’associació Saca del 8-11-39, Antoni Balansà.\nEn aquest context, han detallat que les 12 querelles presentades corresponen a 12 assassinats en el cementeri de Paterna –en el qual van ser executades 2.238 persones: 2.219 homes i 19 dones–, que van ser víctimes de sentències dictades per militars colpistes en Consells de Guerra, sota l’acusació d'”auxili o adhesió a la rebel·lió”.\nEl portaveu del procediment ha destacat que, amb la troballa de les primeres restes amb signes de tortura i mort violenta, han procedit a denunciar perquè la justícia investigue i judicialitze aquests crims, que consideren que són “crims de lesa humanitat”.\n“El mur d’impunitat i silenci caurà més prompte que tard; les seues clivelles són cada vegada majors. Per la veritat silenciada, la justícia negada i per la reparació oblidada”, ha asseverat González, que s’ha mostrat esperançat que el dret a la justícia “siga atés”.\nLa lletrada Ruiz ha lamentat que, en les anteriors querelles presentades, els jutjats van al·legar que les restes tenien més de 20 anys, per la qual cosa el delicte estava prescrit; al mateix temps que ha assegurat que els jutges “no tenen en compte tota la maquinària internacional que diu que les desaparicions forçoses no prescriuen fins que no es troben les restes”.\n“QUE S’INVESTIGUE D’UNA VEGADA QUÈ VA PASSAR”\nAixí mateix, ha puntualitzat que les querelles s’han interposat contra militars, encara que no han nomenat a tots els que hagueren volgut perquè els documents estaven danyats, i ha afegit que l’objectiu no és asseure’ls en la banqueta, sinó “que s’investigue d’una vegada quina va passar” i que no quede impune.\nEn la mateixa línia, ha sostingut que la querella rebat els arguments del Tribunal Suprem, que “va tancar qualsevol intent d’investigar els crims del franquisme”, ja que Espanya sis mesos abans de publicar la llei d’Amnistia es va adherir al Pacte Internacional de Drets Civils i Polítics, per la qual cosa considera que la llei és “nul·la de ple dret”.\n“No busquem venjança, busquem justícia. Tenim l’esperança que prospere, que accepten almenys alguna querella i investiguen per a garantir que no es torne a repetir, perquè els drets humans no es negocien”, ha ressaltat Ruiz, alhora que ha advertit que, de no fer-ho, “el missatge que es mana és que es dóna un colp d’estat, ens convertim en el segon país del món amb més desapareguts, roben 300.000 bebés fins i tot en democràcia i ací no passa res”.\n“ARRIBAREM FINS ON FAÇA FALTA”\nEn cas de no aconseguir justícia per part de les instàncies judicials nacionals, González ha ressaltat que “no recularan” i arribaran fins al Tribunal Europeu de Drets Humans: “Arribarem fins on faça falta”.\nPer part seua, Noguera ha respost al diputat de Vox a Andalusia que va anomenar als defensors de memòria històrica “cercadors d’ossos”, i ha destacat que es tracta d’un qualificatiu “incomplet”: “Som cercadors d’ossos de persones assassinades per defensar la democràcia”, ha asseverat.\nAixí mateix, Galà ha relatat que la veritat sempre l’han tinguda, “oculta sota sis metres de terra, però latent”, i considera que només podran passar pàgina “eliminant aquesta anomalia democràtica”; mentre que Navarro ha criticat que en l’actualitat ressorgisquen “polítics i partits que exalten sense vergonya l’època més fosca del país”, i Balansà ha apuntat que demanen justícia perquè estan “convençuts que la nostra democràcia és madura”.\n“No som ingenus, és patrimoni de l’esquerra”\nPreguntat per si la situació política està lligada a aquest tema, González ha ressaltat que “la lluita per la memòria i per acabar amb aquesta etapa històrica està totalment lligada a la situació política actual, perquè hi haja democràcia plena”.\n“Des del punt de vista de víctima del franquisme, creiem que és una qüestió de drets humans, que no hauria de ser de dretes o d’esquerres, sinó que qualsevol força política honrada i decent estaria obligada a defensar els drets de totes les víctimes; però no som ingenus i sabem que és patrimoni de l’esquerra, que es tanque una etapa que dura 80 anys”, ha recalcat González.\n“El luxe de no condemnar el franquisme”\nEn la mateixa línia, Ruiz ha criticat que Espanya siga l’únic país europeu en el qual “qualsevol polític es pot permetre el luxe de no condemnar el franquisme”; mentre que Noguera ha destacat que és “qüestió de demòcrates i feixistes”.\nD’altra banda, González ha agraït a la Diputació de València l’exhumació de sis fosses des de 2017 –la 82, 113, 22, 128, 94 i 112– i té prevista dues més per a 2019: la 115, en la qual ja han començat els treballs, i la 127.\nRibó rep el testimoni de la Capitalitat Mundial del Disseny davant l'assemblea de la WDO a l'Índia\nLa treballadora acomiadada, Grezzi i el gerent, els primers a comparéixer en la comissió de l'EMT\nConeix a les Falleres Majors de València 2020


L’emoció al poder – Isabel Larraburu\nL’emoció al poder\nNo hay comentarios en L’emoció al poder\nRevista El Gestor\nFins fa molt poc, pensar que un gerent d’empresa havia de tenir emocions i sentiments i, a més a més, expressar-los, era quasi impensable. De fet l’expressió de sentiments més acceptada socialment en un gerent sería l’enuig i el descontent. Actualment, un directiu que no sápiga controlar les seves emocions i utilitzar-les en benefici de la seva empresa, es considera pràcticament un incompetent.\nLes noves tendències en l’aplicació de la psicología al món de l’empresa apunten a una humanització entre els treballadors, la qual cosa acabaría per augmentar el rendiment general de l’empresa.\nL’ensinistrament de les emocions cap a un millor coneixement d’un mateix i de les propies reaccions i una óptima relació amb els companys, son l’objecte principal de l’anomenada Intel.ligència Emocional aplicada al treball.\nEl psicòleg nordamericà, Daniel Goleman, autor del best seller “Intel.ligència emocional”, ara afirma que per ser un líder, s’ha de tenir un alt grau d’intel.ligència emocional i que, comparada amb l’altre tipus d’intel.ligència, la IE és dues vegades més important per desenvolupar qualsevol professió.\nAprendre a ser inteligents\nA diferencia de la inteligencia cognitiva, la intel.ligencia emocional es pot desenvolupar i aprendre. No és quelcom que es té o no es té. Pot augmentar a copia de aprendre i exercitar les seves característiques, com son la percepció reflexiva, el control emocional i la propia motivació.\nAquestes son les habilitats a potenciar per tal de ser més inteligents emocionalment:\nLa consciència d’un mateix: amb ella podem observar-nos mentre actuem i influir en les nostres conductes. Si veiem que’ estem elevant el tò de veu i que ens estem enfadant amb el client que demana alguna cosa exagerada, sabrem moderar el tò i calmar-nos per no perdre el client. Tenint un bon nivell de consciència pròpia sabrem donar un pas enrera i observar-nos en plena acció per saber per ón anem. Sabrem entendre les nostres emocions, les nostres qualitats, les nostres debilitats, necessitats i tendències. Mai no serem ni massa crítics ni optimistes no realistes . sino més aviat honestos amb nosaltres mateixos i amb els altres. Sabrem reconèixer com els nostres sentiments ens afecten a nosaltres , els altres i la nostra tasca. Si tenim aquesta qualitat, tindrem confiança amb nosaltres i sabrem quan haurem de demanar ajut.\nEl control de les emocions: amb això no serem mai presoners dels nostres sentiments. No es tracta de suprimir les emocions perquè necessitem la seva valuosa informació. Es tracta de comprendre-les i utilitzar aquesta comprensió per enfrontar productivament les situacions. Una emoció de tipus estresant es el resultat d’una situació problemática, per exemple, la inminent restructuració del departament. En aquest cas cal portar a sobre el nostre “termostat emocional” per tal de pensar productivament i esbrinar la millor solució.També es considera que el control de les emocions és important per motius competitius. Amb les freqüents ruptures i fusions de les companyies així com l’adquisició de nova tecnología, només la gent que domina les seves emocions serà capaç d’adaptar-se als canvis.\nL’automotivació: consisteix en actuar més enllà de les expectatives pròpies i alienes. La majoría de la gent es motiva per motius externs, com son el sou o l’estatus. El veritable líder es motiva pel desig intrínsec d’assolir objectius, pel sol fet d’assolir. Aquesta gent mostra una passió per cercar reptes creatius, els encanta aprendre, gaudeixen amb la feina ben feta i volen superar-se. Demostren un compromís veritable amb la seva companyía i estimen la feina que fan. Per això , continúen optimistes malgrat les crisis. En cas de fracàs i retrocesos, la qualitat de control de les emocions es combina amb l’auto motivació per superar la depressió i la frustració.\nL’empatía: els líders empàtics no son aquells que volen agradar a tothom. Ells tenen en compte tant els sentiments dels empleats com altres factors a l’hora de prendre decisions intel.ligents. Ser empàtic és especialment important al lideratge per diverses raons: el treball en equip, la globalització i la necessitat de retenir el talent. En la globalització l’empatía és l’antídot dels malentesos en el diàlegs multiculturals. La comprensió del llenguatge corporal fa que es puguin entendre els missatges més enllà de les paraules.\nUna comunicació eficaç: la base de qualsevol relació és la comunicació. La comunicació estableix connexions i aquestes impulsen relacions. Una comunicació eficaç al treball pot servir per resoldre un conflicte de relació amb un company, fer-li saber al cap la seva falta de sensibilitat o escoltar les queixes d’un client d’una manera correcta. Una comunicació incorrecta pot ser la font de malentesos, gestos imprudents i paraules inconvenients.\nDesenvolupar l’experiència interpersonal: relacionar-se bé amb els altres significa connectar amb ells per intercanviar informació de forma adequada i significativa. Això s’assoleix satisfent les necessitats d’ambdues parts, relacionant-se d’una manera prolongada i compartint sentiments, pensaments i idees. La intel.ligència emocional té un papel important a la millora del nostre coneixement interpersonal: ens dona la consciència necessària per analitzar les nostres relacions, ens permet controlar les nostres emocions per tal de què les interaccions a tots els nivells de comunicació siguin el més productives possible.\nFer que els altres s’ajudin a si mateixos: una organització laboral és un sistema orgànic que depèn de la interrelació dels individus que hi formen part. Per això és tant important per l’èxit de l’empresa, no tant sols que els trebaladors aprofitin al màxim les seves capacitats sino que també ajudin als altres a fer el mateix. En el context de la IE, això significa que haurem d’ajudar als altres a controlar les emocions , a comunicar-se amb eficàcia, a solucionar problemes, a resoldre els seus conflictes i a sentir-se motivats. Podem utilitzar la nostre perspectiva emocional tranquilitzant una persona que ha perdut el control, escoltar els altres, i ajudant-los a planificar i copsar objectius.\nCom utilitzar i incrementar la seva intel.ligència emocional.\nLa consciència d’un mateix és el factor més important. ¿ Què sent? ¿ Per què ho sent? Aquesta és la part més difícil, però és esencial per al creixement de l’individu. Pensi: ¿Què estic sentint? .¿ per què?\nAquestes son altres característiques de la IE que interessa tenir en compte:\nAcceptar la responsabilitat del que estem sentint i de la pròpia felicitat.\nEtiquetar els propis sentiments en compte de les persones i de les situacions.\nSaber diferenciar entre el que s’ està sentint i el que s’ està pensant.\nFer-se càrrec dels propis sentiments i responsabilitzar-se per ells. Reconéixer que ningú “provoca” els nostres sentiments.\nDonar-se el temps per considerar i validar els sentiments del altres.\nQuan tingui un sentiment negatiu, intentar positivar-lo. Faci la pregunta: ¿ “Com em sento i què podría fer per trobar-me millor?\nUtilitzi els seus sentiments per ajudar-lo a prendre decisions.\nAccepti honestament lles seves emocions negatives i intenti corregir-las.\nFaci servir l’energía de la ràbia per canviar una situació. Consideri’s energitzat, no rabiós.\n← Un internauta novato → El pecho femenino


Trump deixa als llimbs el nou pla de rescat dels EUA - Diari de Girona\nTrump deixa als llimbs el nou pla de rescat dels EUA\nEl president nord-americà qualifica de «desgràcia» aquesta norma, que inclou 1,4 bilions de dòlars per mantenir obert el Govern\nidoya noain. nova york 24.12.2020 | 00:06\nTrump va exigir una esmena de la nova llei. europa press\nTrump va exigir una esmena de la nova llei.\nLi queda menys d'un mes com a president dels Estats Units abans que prengui possessió Joe Biden, però en els seus últims dies al Despatx Oval, Donald Trump, obsessionat per les teories conspiratòries sobre un inexistent frau electoral, segueix demostrant no estar disposat a permetre que res succeeixi de manera normal. Ni tan sols pel que fa a llançar una ajuda essencial per als nord-americans afectats per la doble crisi sanitària i econòmica de la pandèmia de coronavirus.\nDimarts, per a sorpresa fins i tot de molts al seu equip i administració, Trump va llançar una autèntica bomba a Washington. En un vídeo de quatre minuts a Twitter va deixar als llimbs la llei aprovada dilluns pel Congrés que inclou tant el gran rescat davant la pandèmia de 900.000 milions de dòlars com un projecte pressupostari d'altres 1,4 bilions per finançar el govern i l'exèrcit fins al setembre de 2021.\nTrump va qualificar de «desgràcia» la llei, que va tenir un ampli suport bipartidista a les dues cambres després de mesos de bloqueig. I va dir que no la signarà si no s'esmena, amenaçant de fer descarrilar tant el rescat com el funcionament del govern, que per evitar el tancament administratiu necessita ratificar el seu pressupost operatiu abans de dilluns. El focus central de la crítica de Trump és l'ajut directe assignat als nord-americans en el rescat: un pagament de 600 dòlars que ell vol elevar fins a 2.000.\nRescaten una escaladora que havia quedat esgotada a Punta Ventosa a Torroella.


Drets laborals de les Dones Migrants - Solidàries\nPER JESSENIA LAGOS. La vulneració dels drets laborals de la dona migrant és un fet. I en especial, el de les que fan treball de la llar o de cures. L'autora reivindica que cal dignificar aquest sector i conscienciar la societat sobre la necessitat de lluitar junts, nadius i migrants, per al respecte dels drets de tothom.\nTots coneixem els nostres drets i sé que ningú renunciaria als seus. D’entre tots, aquests em criden l’atenció: Naixem lliures i iguals en dignitat i drets. Ningú no serà sotmès a esclavitud o servitud. L’esclavitud i el tràfic d'esclaus són prohibits en totes les seves formes. Ningú no serà sotmès a tortures ni a penes o tractes cruels, inhumans o degradants. Tots tenim dret a circular lliurement i a fixar la seva residència en el territori d'un Estat i dret a sortir de qualsevol país, àdhuc el propi, i a retornar-hi. Tots tenim dret al treball, a la lliure elecció i condicions equitatives i satisfactòries i a la protecció contra la desocupació. Tots tenim dret, a tenir igual salari per igual treball. Tots tenim dret a una remuneració equitativa i satisfactòria. Tota persona té dret al descans, al gaudi del temps lliure.\nFa pocs dies, en un grup de dones treballadores, una jove universitària va dir que els seus col·legues han de marxar de Girona per trobar feina. Un fet que és vàlid per a espanyols i europeus, per a africans, asiàtics i llatinoamericans. Els diaris locals ens expliquen històries de migrants espanyols que van ser sotmesos a maltractaments, humiliació i, moltes vegades, esclavitud, És horrible! La conclusió la va dir Heller, ja l’any 1992: "L'emigració és un dret humà, mentre que la immigració no ho és".\nLa migració és un fenomen amb la mateixa antiguitat que la de l'ésser humà. Dones, homes i infants travessen fronteres i arrisquen les seves vides a la recerca de... Entre els homes i les dones migrants, són elles qui tenen una situació més desfavorable. En arribar a Catalunya l'única ocupació possible és la de ser treballadora de la llar i les cures perquè és a l'interior d'una casa on no hi ha supervisió. Segons dades del Centre d'Estudis i Recerca Sindicals, per cada dona espanyola dedicada a aquest feina, n’hi ha 8 que són estrangeres. Moltes treballem en l’economia submergida, i patim explotació laboral. És el cas, per exemple de les “internes": salaris baixos, sense drets laborals , llargues jornades de treball sense descansos, s'exigeix o es ridiculitza a qui no parla català, al mateix temps que se'ns nega el dret a estudiar-lo o qualsevol altra formació. A més de la neteja de la casa, fem seguiments mèdics, processos d'estimulació, exercici físic, control de medicaments, observacions i seguiment de conductes del pacient que tenim cura per informar els familiars i el metge de qualsevol canvi...\nLa treballadora de la llar fa una feina indispensable per a la societat, perquè tothom necessita que algú tingui cura dels seus éssers estimats o que netegi la casa per poder inserir-se al món laboral. Però es considera com un treball de baixa qualificació i per tant, no mereix els mateixos drets que els que gaudeixen els treballadors en règim general. Això ho sap tothom i molts, a més, ho fomenten, o ho miren però giren la cara perquè el veure-ho implica reconèixer una vulneració de drets i mobilitzar-se.\nJessenia Lagos. Associació Socio Cultural Honduras en la Provincia de Girona.\nPublicat al Diari de Girona (10-06-19) >>


AMPA Frederic Mistral: Assemblea General Socis 2018\nUs informem que dijous, dia 4, a les 17:00 hores, es realitzarà l'Assemblea de Socis de l'AMPA a la Biblioteca de l'escola.\nCom ja sabeu, les persones que formem la junta de l'AMPA som mares i pares que col·laborem de manera voluntària i altruista per garantir la continuïtat de totes les activitats que es realitzen amb l'escola, com la Castanyada, Nadal, Reis, etc., així com les activitats que nosaltres organitzem directament, com les Activitats Extraescolars, Acollida, Socialització dels llibres, etc. Sense mares i pares tot això desapareixeria.\n1. Aprovació (si s'escau) de l’acta de la sessió anterior, enviada per email.\nAquesta Assemblea és molt important, ja que diverses persones deixen els càrrecs i es NECESSITEN VOLUNTARIS per continuar. Si no, a finals d'aquest curs l'AMPA desapareix.\n- Si necessiteu servei de monitoratge envieu-nos un correu indicant el nom i curs dels vostres fills/es.-


15 Guies Oficials de la Comunitat Valenciana participen en un Fam Trip organitzat per Benissa\nEls Fam Trips són uns viatges de familiarització que donen l'oportunitat de conèixer productes i destinacions turístiques concretes. En aquesta ocasió, 15 guies oficials de la nostra comunitat s'han acostat fins al municipi per a informar-se amb tot detall de la història, arquitectura i gastronomia de Benissa. El grup l’ha rebut i acompanyat Fernando López Corsi, Regidor de Turisme, així com el personal d'aquesta àrea.\nL'objectiu d'aquest tipus d'esdeveniment és que les persones participants tinguen l'oportunitat de conèixer de primera mà tot allò que el municipi ofereix, repercutint al seu torn en què, l'equip de professionals, podrán oferir visites guiades de qualitat a Benissa.\nEl Fam Trip ha començat amb una presentació en el saló d'actes municipal on s'han explicat tots els detalls de l'esdeveniment i una xicoteta introducció de la destinació. Seguidament, s'ha realitzat una visita guiada amb la col·laboració del cronista, Juan José Cardona, que ha finalitzat amb una xicoteta mostra gastronòmica.\nFernando López, al seu torn, considera que “aquest tipus d'esdeveniments són important per donar a conéixer el producte ‘Benissa’ i tot allò que pot oferir, no només a aquestes persones, sinó també als milers de turistes que estan en contactes amb elles.” També comenta que “Els membres de l'associació s’han mostrat extremadament satisfets i contents amb la visita guiada davant les possibilitats que els ofereix Benissa als seus negocis. Un fet que també contribuirà a generar més oportunitats al nostre municipi".


TOT SON PUNTS DE VISTA: CLAUSULES ABUSIVES EN LES HIPOTEQUES DEL REINO DE ESPAÑA\nCLAUSULES ABUSIVES EN LES HIPOTEQUES DEL REINO DE ESPAÑA\nEuropa amb la deshonrosa excepció d’ESPAÑA i BULGARIA té una legislació de 2ª oportunitat que evita la condemna perpetua per deutes – que malgrat la prohibició expressa de la Constitució de 1978, persisteix al REINO DE ESPAÑA - ; està clar que ambdós països tenen un semblant ‘nivell democràtic’ , i en conseqüència tenen encara en les seves legislacions formules que permeten l’ABÚS (ús excessiu i contra dret, de qualque cosa ) d’una part contractant sobre l’altra.\nEuropa en relació a les hipoteques els ha dit al GOBIERNO DEL REINO DE ESPAÑA que HAN DE DEIXAR D’APLICAR aquestes formules, i fins que la reiteració de clàusules abusives per part de les entitats financeres s’ha de valorar a la llum del Dret Penal, com un delicte continuat.\nNo tenim dissortadament cap relació de clàusules abusives, i hauran de ser els jutjats els que les apreciïn - d’ofici - en cada cas.\nAlguns nomenaments, per exemple al Tribunal Suprem, desperten sospites de parcialitat :\nLes reformes legals ‘Ley 1/2013, de 14 de mayo, de medidas para reforzar la protección a los deudores hipotecarios, reestructuración de deuda y alquiler social’, insisteixen en la tesis del Hacella y no enmendalla”\nQue ha de fer la ciutadania ?. Quedar-se braços plegats ?, NO!, us deixo un exemples i una proposta d’actuació :\nLa clàusula sòl és abusiva ?. Els interessos no baixaran més enllà d’un sòl pactat, i no podrien pujar per damunt d’un sòtil. Directament en els casos en que no hi ha sòtil ( sostre ) ho manté un diferencial exagerat.\nLa plus garantia és abusiva ?. Les signatures de pares, germans, avis, socis, ... que han estat pràctica comú, SON HABITUALMENT conceptuats com abusius.\nEls interessos de demora son abusius ?. Si, quan superen entre el doble i el triple del interès de mercat. En països com Alemanya son per exemple del 3%. Insisteixo però, en la ‘feblesa democràtica’ del REINO DE ESPAÑA\nClàusules que tenen formules matemàtiques i/o logarítmiques ?. Com TOTES les clàusules que no siguin ‘entenedores’ per una persona ‘normal’, son susceptibles de nul·litat.\nQue han de fer les persones que tenen una hipoteca ?. Demanar una còpia autèntica – si no la tinguessin, cosa molt habitual fins a dia d’avui - , i desprès de llegir-la, demanar PER ESCRIT al banc – exigint que ens acrediti l’entrada mitjançant l’estampació del recibi i la data en una còpia – que acordi la NULITAT de les clàusules que creiem abusives. Passat un termini de 30 dies, en cas de no tenir contesta, presentar un escrit idèntic adreçat al DEFENSOR DEL CLIENT en que farem esment de la NO RESPOSTA. Passat novament un termini de 30 dies, PER CORREU, cal enviar idèntic escrit AL SERVICIO DE RECLAMACIONES DEL BANCO DE ESPAÑA. Passats 30 dies més, també per CORREU posar en coneixement de la Fiscalia, totes les actuacions.\nVili 16 de mayo de 2013, 10:27\n"La parte contratante", germans Marx. :-) http://www.youtube.com/watch?v=AaO1FzE6J9I


Barcelona Global vol fer d’edificis protegits hotels “emblemàtics”\nL'hotel Palace, antic hotel Ritz, és un dels més prestigiosos de la ciutat de Barcelona\nEl lobby empresarial aposta per "adequar els horaris comercials al turisme" i que aquest creixi\nEl lobby empresarial Barcelona Global vol convertir edificis protegits del centre de Barcelona en hotels “emblemàtics”. És una de les mesures que ha presentat aquest dimecres l’organització, de la qual en formen part empreses com Abertis, Agbar, CaixaBank i Cellnex, entre d’altres. “Seria desitjable una política activa de recuperació del patrimoni històric en desús i difícilment convertible en habitatge o oficina per al seu ús hoteler de qualitat”, defensen.\nLa pedra a la sabata per aquest grup de pressió és el Pla Especial Urbanístic d’Allotjaments Turístics, el PEUAT de l’Ajuntament de Barcelona. Es tracta d’una mesura que des de l’any 2017 impedeix obrir nous hotels al centre de la ciutat. De totes maneres, el Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (TSJC) la va tombar al maig. I es tracta d’una decisió ferma, ja que el Tribunal Suprem (TS) no va admetre el recurs presentat pel consistori.\nD’altra banda, al gener, abans de conèixer la sentència del TSJC, l’executiu municipal presidit per l’alcaldessa Ada Colau va aprovar una nova versió del PEUAT. En aquest nou text es corregien algunes de les mesures suprimides anteriorment pels tribunals.\nEn qualsevol cas, tota llicència turística ha d’estar subjecte al plantejament urbanístic vigent o al que està en tràmit d’aprovació, com és el cas de la nova versió del Pla Especial Urbanístic d’Allotjaments Turístics, que a hores d’ara està pendent de ser aprovat definitivament al Consell Municipal, on estan representats els diferents grups polítics. La rèplica que fa Barcelona Global és que amb aquesta mesura Barcelona “comença a patir de certa obsolescència de la seva planta hotelera”.\nEl vestíbul de l’Hotel Leonardo Royal obert a Barcelona / Leonardo Hotels\nSota el títol “10 apostes per a recuperar un destí de qualitat”, aquesta institució planteja que els establiments puguin obrir tots els diumenges de l’any, per “adequar els horaris comercials al turisme” i que aquest creixi i acabar amb l’urbanisme tàctic de l’Ajuntament, que es va impulsar especialment arran de la pandèmia del coronavirus.\nTambé mostren suport a perseguir i sancionar la gent que ven al carrer begudes i roba de forma il·legal, per acabar, diuen, amb la “petita delinqüència incòmoda tant per al visitant com per al ciutadà”.\n“Capítol a part mereixen els desordres i la violència incontrolada amb què darrerament han clos manifestacions vinculades a diferents causes polítiques i socials i fins i tot els desafortunats macrobotellots”, sosté Barcelona Global, en relació amb les protestes després de la sentència de l’1-O, l’empresonament del raper Pablo Hasel o les reunions massives de gent a zones com el Born, el Gòtic o la Barceloneta, una vegada es va posar fi al toc de queda nocturn, després de la millora de les dades epidemiològiques.\nBarcelona Global argumenta que cal una “administració facilitadora, activa i dinàmica, que garanteixi seguretat jurídica al sector i a la inversió i aporti agilitat en la presa de decisions”. Una altra de les mesures que també proposen és desestacionalitzar del turisme.\nA favor de l’ampliació de l’aeroport del Prat\nLa institució es mostra favorable a l’ampliació de l’aeroport del Prat. “Deixar escapar l’oportunitat oferta per AENA d’ampliar l’aeroport és un sense sentit per la competitivitat\nde Barcelona i la seva economia del talent”, diuen. També defensen el negoci dels creuers i aposten per prioritzar aquells vaixells que arriben i surten del Port de Barcelona.\nAeroport del Prat Barcelona Global economia Hotels lobby negoci\nDani_Andreuenc Novembre 04, 2021 | 10:00\nFa be, en Francisco Ibañez, dibuixant els banquers i gentussa similar, com a porcs. Fa be...\nFun and Rock Novembre 04, 2021 | 12:15\nTambé cal recordar com Francisco Ibáñez dibuixa les rates pobres de solemnitat.


El Parlament reprova Sanchis com a director de TV3\nEl Parlament ha aprovat aquest dijous la moció que reprova el nomenament de Vicent Sanchis com a director de TV3 amb els vots favorables de tots els grups de l’oposició, inclosa la CUP, i els vots en contra de Junts pel Sí.\nEl debat del ple s’ha donat arran de la moció presentada per Catalunya Sí que es Pot, on es demana reprovar el nomenament de Sanchis com a director de la televisió pública catalana; la dimissió de l’actual presidenta en funcions del Consell de Govern de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, Núria Llorach; i s’insta el Consell de Govern de la CCMA a reconsiderar el nomenament de Vicent Sanchis i considerar altres candidatures.\nLa diputada de CSQP Jéssica Albiach, encarregada de presentar la moció, ha assegurat que la moció no pretén qüestionar la trajectòria laboral de Sanchis, sinó que vol garantir que el director de la televisió pública sigui “escollit per criteris professionals i no per motius polítics ni periodístics”.\nDurant la seva intervenció, Albiach també ha fet referència a les declaracions que el president de la Generalitat, Carles Puigdemont, va fer aquest dimecres sobre el seu grup, en què els va acusar de fer llistes de periodistes bons i dolents. “Si aquesta és tota l’autocrítica que fan, estan fent un flac favor de la democràcia”, ha lamentat la diputada.\nLa moció, aprovada amb el suport de tots els grups de l’oposició, ha estat també defensada per Ciutadans. El portaveu adjunt de la formació taronja, Fernando de Páramo, ha qüestionat la idoneïtat de Sanchis -un “fanàtic de la independència”- i ha assegurat que, tot i que un periodista pot dir el que vulgui, “no pot després pretendre ser el president de la televisió de tots els catalans”.\nPer part del PSC, el diputat David Pérez ha lamentat que el procediment seguit per nomenat Sanchis no ha estat el més adequat, com així també ho ha considerat el diputat anticapitalista Albert Botran. Botran ha assegurat que al Govern, en aquest cas, l'han perdut les formes i que això suposa un “desprestigi dels mitjans i menyspreu als grups parlamentaris, que som un dels contrapesos que garanteixen la independència dels mitjans”.\nLa diputada del PP català Esperanza García ha qüestionat el perfil de l’actual director de TV3 que, segons ha considerat, no és el perfil neutral que requereixen els mitjans de comunicació i “consolida la manipulació” exercida pel “dictat marcial dels independentistes”.\nEl grup de Junts pel Sí, l’únic grup parlamentari que ha votat en contra de la moció, ha qualificat la proposta de CSQP com la “cacicada més gran a la CCMA”. “Els que intenten prescindir dels que pensen diferents és que intenten prescindir dels que pensen”, ha lamentat el diputat Jordi Cuminal.\nCCMA Sanchis confia que TV3 renovarà els drets televisius de la Champions El Nacional\nNetegem TV3 DE pellicers, tripartidistes i podemistes amb croquetes\nCom es que no fan una moció per a que el podemista Pellicer plegui ja de fer un telenoticies propi del amant de la Segolene? TV3, televisió dels pijos-progres com el Pellicer d'ICV\nAquesta tribu d''idiotes em fan encendre la sang Volen una TV3 en castellano. No veieu aquest de Can Arrimadés com al parlament ja parlen sempre en espanyol. Tot sigui per anar tocant allò\nI quan van nomenar l'actual director de la tve a catalunya, ningú ni piu, cosa natural.\nAquest raonament sobre la ideologia és una estupidesa, ideologia en té tothom però si és independentista "no és el director de la tele de tots els catalans" però si té la ideologia contrària llavors sí que ho és. Com és menja això?\nQualsevol que hagi estat en alguna asamblea de la CUP ja sap que no tots els cupaires són independentistes.\nExemple esplendorós i vergonyós de vella política politiquera. El Parlament ja va consensuar unes regles de joc al voltant de la CCMA per garantir-ne la independència, i ara que la CCMA nomena un director de TV3 que no és del gust de l'oposició, es pretén manar políticament sobre la CCMA des del Parlament. És vergonyós. També ho és que es vulgui vetar un periodista per les seves idees. I finalment, és miserable i un nou tret al peu per part de la CUP que ho hagi recolzat.\nEl comitè d'empresa de TV3 està controlat per la sucursal de CCOO a Catalunya del mateix nom. Les sucursals-titella de sindicats i partits espanyols que tenim a Catalunya: CCOO, UGT, IU, Iniciativa, Podemos, PPSOEC's, etc són una greu dificultat per a desempallegar-nos del jou de Castella. Si, a sobre, tenim uns ximplets com els de la CUP que els fan la farina plana, no és estrany que ens trobem com ens trobem.\nEspero que mentre estigui JxS el Sr.Sanchis es mantingui. Excel.lent professional amb ideologia com tots els anteriors directors, ni més ni menys.\nMentre la CUP continuï parasitada (i controlada) per la gent d'Endavant, no hi ha res a fer. Per a ells, l'objectiu fonamental és desestabilitzar el sistema i fotre CiU. La lluita (o l'aparença de lluita) per la independència és només un mitjà secundari. Per força han d'acabar de bracet amb el "QWERTY" i, en molts casos, com avui fent el joc a l'espanyolisme. És una llàstima perquè dins la CUP hi ha gent molt estimable i autènticament independentista.\nHipocresia inquisitorial contra el periodista Vicent Sanchis (TV3) www.avantguarda.cat/ca/Periodisme/Política


VIOLÈNCIA DE GÈNERE. Fotografies de Walter Astrada.\nInici > VIOLÈNCIA DE GÈNERE.\nFotografies de Walter Astrada.\nWalter Astrada va néixer el 1974 a Buenos Aires (Argentina). El 1996 va començar la seva carrera com a fotògraf en plantilla en el diari La Nació (Argentina). Durant el 1999, va viatjar per Brasil, Xile, Bolívia i Perú desenvolupant un projecte personal sobre "La Fe".\nAl setembre 1999 va entrar a formar part d'Associated Press a Bolívia i més tard a l'Argentina. De 2000 a 2002 va treballar per a Associated Press a Paraguai, des d'aquí va cobrir esdeveniments per Llatinoamèrica així com la Copa del Món de futbol de Korea i Japó 2002. Durant el 2003 va treballar com a fotògraf independent entre Buenos Aires i Madrid. Al final d'aquest any va tornar a Associated Press, aquest cop cobrint esdeveniments en els països del Carib. Des de març de 2005 fins al març del 2006 va treballar com a col.laborador per Agence France Presse a la República Dominicana i també estava representat per World Picture News. Al març de 2006 es va mudar a Espanya on treballa com a fotògraf independent. Des de febrer de 2010 és representat en exclusiva per Reportatge by Getty Images.\nDurant els últims anys a guanyat més de vint premis internacionals entre els quals destaquen el World Press Photo, Picture of the Year o Premi Luis Valtueña a més d'un llarg etcètera.\nActualment treballa sobre un projecte de llarga durada sobre la violència contra les dones. Part dels resultats d'aquest treball és que presenta al Claustre del Centre Cultural La Nau.\nDe 5 de maig de 2011 a 5 de juny de 2011\nFundación Cañada Blanch, RENFE, Universitat de València, Instituto Europeo del Viaje, AVELA (corporate finance)\nLlibrerìa Railowosky, Estudio Paco Mora, Lensclub.es, New Branding, Doctornopo, Publishack.com, Slynet


'Música contra la SIDA', una causa doblement solidària\nPàgina principal >> Societat >> 'Música contra la SIDA', una causa doblement solidària\nPunt Jove. Punt d'Informació Juvenil\nEls joves de Masquefa es van sumar dissabte, 1 de desembre, a la commemoració del Dia Mundial de la Lluita contra la SIDA. I, com és habitual els darrers anys, ho van fer de manera lúdica, participant en el festival ‘Musica contra la SIDA’ que promou la regidoria de Joventut de l’Ajuntament. Aquest any, però, el festival va ser doble, ja que a l’habitual concert de tarda se n’hi va afegir un de nocturn.\nA més de solidaritzar-se amb els portadors del virus d’aquesta malaltia, una de les més perilloses i desconegudes del segle XXI, el festival va abordar també una altra causa benèfica. I és que per gaudir dels concerts els assistents van haver d’abonar una entrada solidària: un aliment. Els més de 70 quilos d’aliments i productes de primera necessitat que es van aconseguir recollir s’han donat a l’Associació del Grup de Voluntaris de Masquefa perquè els reparteixi entre les famílies amb menys recursos que els son derivades pel departament de Benestar Social de l’Ajuntament.\nLa gran varietat d’estils del festival (hip-hop, rap, heavy metal, versions...) va fer que tothom hi trobés el seu espai. El concert de la tarda va comptar amb les actuacions de joves artistes locals. Cabrerizo, el jove rapper de Sabadell, va ser el primer a trencar el gel a cop de hip-hop. Després, L’OBI C, un clàssic del ‘Música contra la SIDA’ i de l’escena hip-hopera de casa, va estrenar a Masquefa el seu darrer treball. A més, els Lizzard hi van posar el toc ‘heavy’ amb les seves versions de grans clàssics del rock dur i algun tema propi. Aquest primer concert va baixar el teló amb l’actuació de The Kid, que va punxar tots els èxits del house, l’electro i el dubstep.\nAl vespre, els joves van ballar fins a no poder més amb les actuacions dels eclèctics Cloverace, els Afrochi Guawa i el seu aclamat directe de versions, i els Timbales de Maskefa, els tabalers de la Colla de Diables Pixafocs i Gagaspurnes, que van revolucionar el pati a ritme de batukada i tambors.\nA més de gaudir de bona música, el públic assistent va poder conèixer també alguns consells per a prevenir la SIDA i altres malalties de transmissió sexual.\nAquest any el festival el van organitzar conjuntament el Casal de Joves i la Comissió U-18, l’Esplai Giravolt i el col·lectiu DesFesta, que van gestionar les barres dels concerts.\nA més del festival ‘Música contra la SIDA’, la regidoria de Joventut ja va organitzar al novembre la representació de l’obra de teatre ‘Que sí vida’ per als alumnes de la Secció d’Institut. Aquesta representació és una eina educativa molt eficaç per treballar la prevenció del VIH/SIDA i les infeccions de transmissió sexual. En l’espectacle els joves veuen reflectits temes que els són molt propers, com ara la sexualitat i la negociació afectiva, així com la prevenció d’embarassos no desitjats


Tema: 32 Haspa Marathon HAMBURG 23 abril 2016 | Km0 Ponent\nHome›Fòrums›Atletisme popular›Mitja marató i maratons›32 Haspa Marathon HAMBURG 23 abril 2016\n32 Haspa Marathon HAMBURG 23 abril 2016\nThis topic has 1 resposta, 1 opinió\t, and was last updated fa 4 years, 9 months by cargol.\n10 de gener de 2017 a les 19:36 #40711\nPropera marató, el día de Sant Jordi a Hamburg.\nJa feia temps que la tenía ullada i aquest any la correré.\nCiutat portuaria, amb molts canals i ponts.\nCercant 25.000 participants amb una ciutat molt entregada a l’event que surt als carrers per animar als atletes.\nSi algú més s’anima, aquí us deixo el link:\nSalut i milles teutones.\n1 de maig de 2017 a les 19:30 #40887\nAmb la Su volem des de Barcelona amb NORWEGIAN i amb 2’30 hores ens plantem a Hamburg.\nDes de l’aeroport hi ha bona combinació amb S-Bahn (tren ràpit) i trasbord amb U-Bahn (metro) fins a l’hotel Budapester Hof, al Barri de Sankt Pauli, just devant del seu estadi.\nHAMBURG, juntament amb Berlín i Bremen son les 3 úniques ciutat-estat d’Alemania. Té 1.800.000 habitants i després de Rotterdam a Holanda, es el segón port més gran d’Europa.\nDeixem la maleta i dinem. Per la tarda començem la ruta turística pel centre.\nLa veritat es que el skyline de la ciutat sembla una professó de Setmana Santa, ja que hi ha molts campanars d’esglesies luteranes en punxa que semblen penitents.\nLa ciutat també es anomenada la “Venecia del Nord”, si be té més ponts que aquesta i Amsterdam juntes (uns 2.500), i hi ha també milers de bicicletes i com no, carrils bici que s’han de respectar.\nST. MICHAELIS KIRCHE, catedral barroca amb la torre de rellotge més alta del país amb 132 m.\nST. NIKOLAI, mig destruida a la IIGM, símbol del desastre de l’operació “Gomorra”, en que la ciutat va ser bombardejada per les forçes aliades durant 5 díes al 1943 i on van morir més de 50.000 persones.\nRATHAUS (Ajuntament) preciós edifici.\nMÖNCKEBERG STRASSE carrer comercial per excel.lència.\nPer molts llocs de la ciutat es pot veure pintada la “blue lline” per on passarem diumenge. De fet el lema d’aquesta marató es “RUN THE BLUE LINE”, perque a la seva primera edició al 1986, va ser la pionera en marcar tot el circuit amb la ratlla discontinua de color blau.\nHamburg está al costat del mar Baltic i per la ciutat flueixen 3 rius, el BILLEY, l’ELBA i el seu afluent l’ALSTER, amb aquest, al S. XIII es va construir un llac on hi ha un surtidor d’aigua de 60 m d’alçada.\nAcabem la tarda a SPEICHERSTADT, zona plena de magatzems gegants de totxo vermell que daten del S. XIX i que conformen una gran zona comercial plena de canals. Al seu cantó està la HAFENCITY, ciutat portuaria on atraquen els grans creuers. Es tota una ciutat amb 46 molls i 315 atracadors i enormes astillers\nPer acabar el día, sopem a una antiga fábrica de cervessa (Göninger).\nAvui agafem un bus que ens portarà a 130 kms al sud, a la ciutat de BREMEN, on tots el monuments estàn concentrats al voltant de la MARKPLATZ (Plaça del mercat), on trovem la\nRATHAUS, edifici gòtic, l’estatua de ROLANDO de qüasi 6 m d’alçada que data de 1404 i porta l’escut de l’àguila bicéfala de Carlemany i que apareix a la bandera alemanya.\nCatedral de St. PETRI DOM del S. XI i l’estatua amb “Els músics de Bremen”, del conte dels germans Grimm, en que un àse, un gos, un gat i un gall fan un pilar de quatre per espantar a uns lladres. Es tradició agafarse amb les 2 mans a les potes devanteres de l’àse i demanar un desitg.\nEls tranvies atravessan la ciutat i s’ha d’anar al tanto, ja que va pel mig dels carrers.\nEstatua equestre d’Otto Von BISMARCK, artifex de l’unitat alemanya.\nAnem a dinar un plan tipic, una Currywurst, una enorme salsitxa amb patates i una bona birra.\nPer la tarda passegem pel casc antic amb estrets carrerons i casetes puntxagudes de totxos vermells.\nAgafem el bus de tornada a Hamburg que ve d’Amsterdam i a meitat de l’autopista ens aturen varis vehicles de la policía aduanera que treuen tot l’equipatge i el fan escorcollar per un gos ensinistrat per trovar droga, tot un espectacle que sembla que es rutina habitual amb aquesta ruta.\nA la nit donem un tomb pel “nostre barri” i per l’animada REEPERBAHN, que diuen que es el carrer més transitat d’Europa, ple de teatres, bars, restaurants i moltes botigues relacionades amb el mon erotic. Al barri també està instal.lat el DOM que es un gran parc d’atraccions que es munta i desmunta 3 vegades a l’any i que amb la seva enorme noria forma part de la ciutat.\nVisitem la botiga del club de futbol Sant Pauli, que si be milita a la 2ª divisió de la Bundesliga, data del 1910 i s’ha convertit es tota una institució en defensar valors d’esquerra com l’antifascisme, solidaritat amb els refugiats, combatre l’homofobia, i moviments contraculturals. El seu simbol es la bandera pirata. A part del futbol té 18 seccions més entre elles d’atletisme.\nAnem després a la zona del port on visitem l’ ELBSTUNNEL, un tunel sota el riu Elba a 30 m de profunditat i que es va construir al 1911 perque els treballadors anessin a l’altra cantó del ríu on estaven les fábriques i astillers, ja que els transbordadors no donaven abast. Té 426 m de llarg i per ell circulaven vehicles en un sol sentit que baixaven per grans ascensors.\nAl seu costat hi ha una de les joies de la ciutat, la ELBPHILARMONIE o edifici de l’opera, que després de molts anys de polémica, sobrecostos i aturades, s’ha convertit en el que diuen el lloc amb millor acústica del mon i es situa fent cantonada en mig de 2 canals, té una alçada de 110 m amb panels corvats que simulen les ones del mar. Es va inaugurar al 2016.\nAnem a la fira que està just al lloc de sortida i arribada de la marató, un piruli gegant de 280 m o torre de comunicacions.\nHi ha un lloc d’honor pels guanyadors de totes les anteriors edicions i destaca l’espanyol Julio Rey, campió en 4 ocasions i que en 2006 va fer l’actual record d’Espanya amb 2h 06′ 52”.\nAllí recolleixo el dorsal, bossa del corredor i samarreta de finisher, si be prefereixo que te l’entreguin a l’arribada amb la medalla. Aquí també ens menjem el plat de pasta que a l’igual que la samarreta es paga apart.\nA les 6’30 ens obren el menjador a l’hotel que està ple de corredors i allí coincideixo amb un noi de Madrid (però seguidor del Barça) amb el que anem caminant plegats cap a la sortida, ja que està al nostre barri de Sant Pauli,on tot està super organitzat , lavabos, guardarroba, etc.\nEl cel està ennuvolat i fa molt fred, estem a 5º i amb el vent, la sensació térmica es de sota 0. Correré amb samarreta de màniga llarga, buff i guants.\nA les 9 en punt es dona la sortida (crec que amb la música épica de “Joc de Trons”) i comença a ploure. Juntament amb els corredors de la marató també hi ha molta gent que fa relleus de 3×4 i 4×4, també cursa de dones de 2 relleus que porten pitral d’un altre color i dorsal a l’esquena amb la paraula STAFFEL (relleu).\nAl km. 2 primera salutació a la Su i para de ploure, però comença a pedregar i no vegis com pica, sobre tot a les cames.\nUs deixo una foto perque veieu com els hi va va afectar als atletes d’èlit:\nEstem al carrer Reeperbahn on la nit es converteix en un centre d’oci i sexe, i a on The Beatles es van donar a coneixer internacionalment. Trovarem fins a 20 punts d’animació (gaiters, grups de rock, dj’s, 2 orquestes, etc.), passem pels barris d’Altona i Ottensen, on hi ha una zona residèncial amb molts palaus.\nHa deixat de ploure per una estona i a partir del km.7 enfilem ruta al costat del riu Elba. Hem d’anar molt al tanto de no relliscar, ja que el terra està molt mullat i els trams amb pintura al terra (passos de peatons i separacions de carril bici) son molt perillossos.\nAquesta part està molt animada i veiem els vaixells, el port i l’edifici de la philarmònica.\nAl km. 15 deixem la ribera i tornem a l’interior, passant per un tunnel de 400m on hi ha altaveus amb la melodía de Rocky “The eye of the tiger”.\nAl km. 16 torno a trovar a la Su i donem un tomb sencer al llac i al km. 18 la torno a veure.\nAra seguim cap al nord i ja tenim la mitja que passo amb 1h 45′.\nL’animació per part de la gent es continua durant tot el recorregut i surten al carrer amb tot alló que pugui fer soroll (campanetes, panderetes, cassoles, paelles, trompetes, botzines, xiulets, etc.) i els crits d’ànim es repeteixen: “Hop, hop”, “Du schaffst es” (Tú pots!), etc. Es calcula que hi han uns 25 espectadors per atleta.\nVaig dosificant i arribem al km. 30. Mai es corre sol, sempre tens gent al costat, o be gent de la marató o dels relleus. Ara passem per una cantonada del FRIEDHOF OHLSDORF, el major cementiri d’Europa que es a la vegada un parc i on hi ha enterrades més de 1.500.000 persones i es com a 566 camps de futbol.\nVan caient els darrers kms. i al 36 hi ha un avituallament especial de Red Bull on ens fiquem “les ales” per afrontar els darrers metres. Al fons ja es veu “el pirulí” i la Su al km. 41 em dona l’estelada. 100 m de catifa vermella i arribada, un altra al sac i van 38.\nMateix temps que la darrera, 3h 48′.\nBona zona de recuperació, com no amb cervessa sense alcohol, fruita, galetes, etc.\nLa medalla apareix amb alguns dels edificis més emblemàtics de la ciutat.\nDesprés de la dutxa a l’hotel, anem a dinar a un restaurant indi i fem una mica de migdiada, per anar a les 6 de la tarda a MINIATUR WUNDERLAND a la zona portuaria on es trova la maqueta en miniatura més gran del mon, una maravella de lloc on ens passem qüasi 3 hores gaudint dels trens, cotxes, avions, vaixells i figuretes en moviment i cada 15′ es fa de nit i s’il.luminen les instal.lacions. Hi ha diorames amb l’historia d’Alemania, recreació de la ciutat d’Hamburg i de varis paisos amb sorpreses constants com a incendis, concerts, events esportius, etc.\nUs deixo un link perque us feu una idea del lloc\nPer acabar el día agafem un bus i anem a al barri d’Altona a cercar un bar que es diu Vivo i que per internet hem cercat a la web http://www.culersalmon.com/ i hem vist que es retransmeteixen els partits del Barça i el Madrid. Allí trovem al company de Madrid que està al mateix hotel i la seva dona amb el que havíem quedat, també hi han altres nois espanyols que treballen aquí i gaudim del trepidant matx, degustant, com no una bona hamburguessa i varies birres que son de ½ l , perque ens hem d’hidratar … No cal que us expliqui el final, 2-3 amb el gol 500 de Messi i brindis a la gradería del Bernabeu. Per no oblidar.\nDesprés d’esmorçar comprem el HAMBURG ABENDBLATT on surt informació de la cursa.\nAgafem un vol de Vueling i ens tornem a la tarda a Barcelona.\nFent resum, una marató molt asequible on trovareu molts avituallaments i grups d’animació i un public entregat que viu com a seva la cursa. Normalment coincideix al mateix día que la de Madrid i Londres.\nGuanyador maculí: l’etiop Tsegaye Mekonnen amb 2h 07′ 26”\nGuanyadora femenina: la portuguesa Jessica Augusto amb 2h 25’30”\n9.155 arribats, 583 sub 3h.\nUs deixo un link amb unes quantes fotos:\nSalut i milles germàniques.


Joan Serra – ceramista\nPROCESSOS DE LA FORMA. MASSA.\nLa dedicació a l'ensenyament comporta establir, amb un cert rigor, tota una sèrie de paràmetres tècnics de modelat i acabat de les peces. Personalment, quan estàs davant de la gran quantitat de possibilitats plàstiques que la ceràmica ofereix, una tendència interior t'encamina a obrir un nou full en blanc, a desprendre't i oblidar l'après i repetidament explicat. Noves maneres de treballar, determinen un llenguatge diferent, amb el que podem establir les bases on desenvolupar una obra en què la matèria pugui expressar-se en estat pur.\nTotes les formes bàsiques inicials són políedres regulars o conjunts de poliedres regulars, cares planes d'angles rectes i perfilats, on queden gravades totes les alteracions formals del caos del procés posterior.\nEn un primer moment, l'observació del comportament de la matèria, segons es modifiqui o no la densitat de la massa de fang, per l'addicció de diversos materials i el seu posterior comportament durant el procés de assecat i cocció, determina la meva metodologia de treball a seguir.\nL'acció constructiva de la forma, en un primer moment, tant pot ser la de barrejar el material a la pasta (granulat de vidre, flocs, blat de moro, etc.) com la de sucar el material dintre la barbotina perquè l'absorbeixi (esponja, paper, etc.). En una segona fase constructiva es planteja el recobriment, o no, de les superfícies del volum base amb barbotines o planxes de la mateixa pasta o diferent. Les diverses densitats, segons el tipus i quantitat de material barrejat i el recobriment posterior, determinarà el comportament tant durant el assecat, principalment per la resistència física de la materia enfront l'encongiment del fang, com durant la cocció.\nFinalment els acabats superficials, malgrat que en general intento evitar-los, en algunes peces poden adquirir un gran protagonisme, acompanyen i, en alguns casos, reforcen l'estructura de la forma. En general, són vidrats transparents per il·luminar i suavitzar zones o com a suport dels llustres metàl·lics, bàsicament aquests són els recursos amprats.\nAl límit succeeixen les coses que m'interessen.\nDes de la vitrificació mínima, on el fang i a no es desfà al contacte amb l'aigua, fins al pas a un estat de semi fusió o fusió, on la forma perd el volum tridimensional i busca estirar-se en un intent d'ocupació màxima de la superfície i conjuntament amb totes les fases intermèdies de temperatura, donen l'ampli marge evolutiu de les formes base cap a nous aspectes íntims del joc entre matèria i foc. Dilatacions i contraccions per temperatura, pèrdua de volum per vitrificació, moviments de la forma per fusió, desplaçaments de la matèria sòlida sobra fons inestables,... condicions que recorden l'origen i evolució de la terra, recreacions de testimonis del poder de la natura a escala humana.\nDe ben segur que al darrere de tot, unes determinades lleis físiques i químiques actuen inalterables i coordinen els processos però, malgrat tot, la recerca de raons científiques no és el treball del cercador de formes, quan no hi ha explicació apareix la màgia. El forn, com a factor últim determinant del resultat final, és la fase menys visible, una capsa tancada on els sentits penetren lleugerament i amb dificultats, una visió mínima de l'interior per la mirilla, una sonda que t'indica la temperatura d'un sol punt, el soroll de la combustió, l'olor dels gasos efervescents despresos de mil i una reaccions, són els únics elements de valoració, conjuntament amb una incerta experiència que per l'únic que et prepara és per la sorpresa. Un abans i un després sense retorn, aquesta és la idiosincràsia del procés ceràmic.\nCada una de les peces són úniques i irrepetibles, en el punt en què mostren físicament la metamorfosi del fang, segons una determinada densitat i volum i en un precís moment de tensió interna per l'acció del foc que, al desaparèixer, queda el testimoni de la forma, mai més mal dit, congelada. Una pèrdua definitiva de la plasticitat en favor de la duresa en un camí sense retorn. En principi aquesta és una característica comú a tota la ceràmica, la diferencia està en el fet que en el meu treball, és el factor determinant conformador de l'obra.\nPer a mi tot el que surt del forn és part d'una única obra i no es pot separar entre peces bones i dolentes, antigues o recents, ensenyo el que manté una estructura unitària i una lectura més aclaridora del procés de transformació de l'estructura del fang.\nEl meu treball no és una abstracció de la realitat, són realitats, obtenir el màxim de diversitats de comportament del fang i la seva consolidació en peces, que siguin el reflex d'un instant, en el que l'anterior i el posterior es pugui intuir com a part d'un procés.\nLes formes no és creant, ja existeixen, la feina està a descobrir-les, fer-les aparèixer...


Revisió de 10:28 8 maig 2019 (editar)\n(Pàgina nova, en el contingut: «El '''Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana''', abreviat com a CJC, és una institució de la Generalitat que es trob...»)\nRevisió de 10:45 8 maig 2019 (editar) (desfer)\nm (→Composició: está > està)\nConsellers electius: El Consell Jurídic Consultiu (CJC) está format per sis Consellers electius. D'ells, tres són designats per majoria de 3/5 de les Corts Valencianes; els atres tres són designats per Decret del Consell de la Generalitat, d'entre estos últims, el President de la Generalitat nomena al President de l'institució. Els Consellers electius són nomenats per un mandat de cinc anys, prorrogable fins a dos mandats més consecutivament. Durant el seu mandat, gogen d'inamovilitat i estan somesos al mateix règim d'incompatibilitats establit en caràcter general per als alts càrrecs de l'Administració, exceptuant les activitats docents i investigadores. Els Consellers electius són designats entre professionals i científics que s'hagen distinguit en el camp del Dret en més de dèu anys d'eixercici professional, o entre juristes de reconegut prestigi i en experiència en assunts d'Estat o autonòmics. Ademés, hauran de tindre la condició política de valencians.\nConsellers electius: El Consell Jurídic Consultiu (CJC) està format per sis Consellers electius. D'ells, tres són designats per majoria de 3/5 de les Corts Valencianes; els atres tres són designats per Decret del Consell de la Generalitat, d'entre estos últims, el President de la Generalitat nomena al President de l'institució. Els Consellers electius són nomenats per un mandat de cinc anys, prorrogable fins a dos mandats més consecutivament. Durant el seu mandat, gogen d'inamovilitat i estan somesos al mateix règim d'incompatibilitats establit en caràcter general per als alts càrrecs de l'Administració, exceptuant les activitats docents i investigadores. Els Consellers electius són designats entre professionals i científics que s'hagen distinguit en el camp del Dret en més de dèu anys d'eixercici professional, o entre juristes de reconegut prestigi i en experiència en assunts d'Estat o autonòmics. Ademés, hauran de tindre la condició política de valencians.\nConsellers nats: Junt en els Consellers electius, està prevista l'existència de Consellers nats. La condició de Conseller nat l'ostentaran els Expresidents de la Generalitat que, en els térmens prevists en la Llei que regula el seu estatut, s'incorporen al CJC. Fins hui, l'únic dels Expresidents de la Generalitat que ha solicitat incorporar-se ha segut Francisco Camps.\nSecretari General: El Secretari General és nomenat pel Consell, a proposta del President del CJC.\nRevisió de 10:45 8 maig 2019\nEl Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, abreviat com a CJC, és una institució de la Generalitat que es troba replegada en l'artícul 43 de l'Estatut d'autonomía de la Comunitat Valenciana.\nEl Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana és l'orgue consultiu suprem de les administracions públiques de la Comunitat Valenciana. Està regulat per la Llei 10/1994, de 19 de decembre, de la Generalitat, de creació del Consell Jurídic Consultiu de la Comunitat Valenciana, que ha segut modificada diverses vegades, i pel seu Reglament, aprovat pel Decret 138/1996, de 16 de juliol del Govern Valencià.\nL'institució escomençà a eixercir la seua activitat consultiva en juny de 1996, una vegada que foren designats els seus membres i rebé les primeres consultes.\nL'organisme consultiu de la Generalitat estava ubicat des de maig de 1997 en un edifici moderniste de tres plantes de principis del sigle XX en el número 9 del carrer de Pasqual i Genís de Valéncia; no obstant, des de juny de 2013 te la sèu en el palau de Santa Bàrbera, edifici propietat de la Generalitat.\nDe fet, el CJC emet els seus dictamens ab referència únicament a l'anàlisis de constitucionalitat, estatutorietat i llegalitat, açò és, de conformitat de l'expedient ab l'Ordenament Jurídic. Només si l'autoritat consultant ho solicita expressament, el Consell valorarà qüestions d'oportunitat i conveniència.\nObtingut de «http://www.lenciclopedia.org/index.php?title=Consell_Jurídic_Consultiu_de_la_Comunitat_Valenciana&oldid=149492»


Institucions penitenciàries veta la 'Directa' sota l'acusació de "desestabilitzar el sistema penitenciari" - directa.cat\nInstitucions penitenciàries veta la 'Directa' sota l'acusació de "desestabilitzar el sistema penitenciari"\nUna notificació rebuda per un dels presos informa que la publicació ha estat retinguda perquè el seu contingut "té com a objectiu la desestabilització del sistema penitenciari" i per tant, la direcció del centre "considera no convenient la seua entrega"\nEl número 451 de la Directa -publicat el passat 4 d’abril- incloïa el reportatge “Revifa la lluita dins dels murs”, que explicava la proposta de lluita col·lectiva que un grup de presos i preses privats de llibertat a diferents centres penitenciaris de l’Estat espanyol havien endegat, amb l’objectiu de visibilitzar i denunciar les constants vulneracions que pateixen diàriament a les presons. Per elaborar-lo, la Directa va contactar per carta amb una quarantena de reclusos que participaven en la proposta de lluita i que van col·laborar explicant les seues experiències i testimonis de primera mà. Un cop publicat el reportatge, i com fem habitualment, des del col·lectiu es va decidir enviar la publicació a totes les persones que hi havien col·laborat -entre elles, els 35 presos que ens havien fet arribar els seus testimonis. Fins avui, no teníem constància que ningú, haguera rebut la publicació, tot i que fa més de dos mesos que es va enviar, ni tampoc se’ns havia retornat cap exemplar o enviat cap notificació per part d’Institucions Penitenciaries. Gràcies a un document d’intervenció de correspondència que ens fa arribar l’advocat d’un dels presos, ara ja sabem els motius pels quals la Directa ha estat “intervinguda”.\nPer justificar aquesta acció s’empara amb els articles 51.5 de la Llei Orgànica Penitenciària i el 128.2 del vigent Reglament Penitenciari. Segons les normatives, les úniques publicacions que poden ser vetades són les que “no compten amb depòsit legal o peu d’impremta” o que “atempten contra la seguretat i el bon ordre del centre”\nEl senador d’Euskal Herria Bildu Jon Iñarritu ha presentat una pregunta escrita a la cambra alta sol·licitant informació sobre aquest veto. El membre del grup mixt al Senat ha formulat un total de tres peguntes –que també hauran de ser contestades per escrit– on en primer lloc demana la raó per la qual Institucions Penitenciàries considera que la Directa té com a objectiu “desestabilitzar el sistema penitenciari”, requerint els articles que justificarien la mesura. En segon terme, Iñarritu pregunta en quins centres penitenciaris s’ha retingut la publicació i per acabar reclama un llistat de les ocasions en les quals s’han dut a terme la mateixa pràctica durant la darrera dècada. El Govern espanyol va respondre la pregunta del senador el passat dijous 26 de juliol. En el document expressen que a la Directa “s’exposen una sèrie de mobilitzacions a realitzar dins els establiments penitenciaris per part d’interns que podrien estar relacionats amb el moviment contra les presons que preconitza la línia editorial d’aquesta revista”. “Aquest moviment té com a principal activitat encoratjar, informar i coordinar els presos per al manteniment d’una dinàmica de confrontació i lluita contra l’Administració penitenciària per a aconseguir el seu objectiu final que no és altre que l’eliminació de les presons”, recalca el Govern espanyol. La resposta afirma que la retenció de publicacions depèn de cada centre i que “no existeix un registre centralitzat que permeti conèixer la retenció de publicacions enviades a interns en els Centres Penitenciaris”.\nTres setmanes després de fer-se pública la notícia, el pres a qui es va vetar la recepció de la Directa finalment l’ha pogut llegir. L’acceptació del recurs que va presentar a la direcció d’Institucions Penitenciàries ha suposat que aquesta ordeni al centre penitenciari on es troba reclòs que se li entregui el número de la ‘Directa’ que li havia estat vetat.\nDirecta drets humans Iñaki Rivera institucions penitenciàries presons presos\n« Manifestació a Esplugues en suport a l’activista d’un CDR acusat de terrorisme per la fiscalia, que anuncia que és “fora de l’Estat”\nEl fotògraf Mathieu Asselin deixa Monsanto retratat »


Titelles i bosses sostenibles s’uneixen als tallers de sensibilització | Recollida de roba a Catalunya\nDesembre 18, 2017 / Humana Spain\nLes activitats combinen un esperit d’acord amb les finalitats d’Humana (convertir un residu en recurs, donar una segona vida a la roba) i un component de diversió atractiu per als col·laboradors i per als participants en el taller.\nRecentment hem celebrat dos tallers amb força èxit: un a la Plaça de l’Ajuntament de Vilassar de Mar (Maresme), on vam compartir espai amb entitats locals. Els nens i nenes no paraven de venir al nostre estand on una monitora els ajudava a convertir unes samarretes de segona mà en vistoses bosses per anar a la platja (quan faci bon temps, és clar!).\nL’estand a la Plaça de l’Ajuntament de Vilassar de Mar.\n“No em digueu que no faré patxoca a la platja amb aquesta bossa!”.\nRecentment també hem fet un altre taller a Martorelles (Vallès Oriental), en el marc de la Fira de Nadal. Els participants també s’ho van passar molt bé i van aprendre alhora la importància de la prevenció de residus i de la reutilització d’allò que està en bon estat.\nAquest és el punt informatiu que teníem a Martorelles.\nQuina titella us agrada més? Ambdues, oi que sí?\nbosses, Hi ha roba estesa, Martorelles, sensibilització, taller, titelles, Vilassar de Mar\n← 3C Calella: lliurament de diplomes i nova promoció d’activistes\nL’alcalde de Sant Llorenç Savall visita la planta de preparació per a la reutilització →


Sergi Mingote i el nedador paralímpic Miguel Luque travessen l'estret de Gibraltar nedant - AraVallès\nDimarts, 23 de gener de 2018 18:50 h\nEl repte s'ha desenvolupat aquest dimarts al matí i l'han realitzat en un temps de 4 hores i 57 minuts\nSanta Eulàlia de Ronçana, Parets del Vallès Dimarts, 6.6.2017. 16:03 h\nEls esportistes Miguel Luque, medallista paralímpic de natació, i el reconegut alpinista Sergi Mingote han aconseguit el repte de creuar nedant l'Estret de Gibraltar per donar suport a la tasca de la cooperativa APINDEP, entitat que treballa per la integració de persones amb discapacitats.\nEstret de Gibraltar, Miguel Luque, natació, Sergi Mingote,\nEls esportistes han pres la sortida aquest matí i han realitzat la cursa per relleus en un temps de 4 hores i 57 minuts i una distˋancia de 16 km fins a Punta Cires, en territori marroquí. Luque i Mingote són companys des de fa anys en l'equip #lalluitateam, dedicat a la realització de reptes solidaris. En aquest sentit, el nedador Miguel Luque apuntava que, amb aquest repte, "vull posar en valor les capacitats de les persones discapacitades. Volia fer-ho amb, i per a gent com jo, amb els mateixos valors en què l'esforç i la superació són els nostres pilars".\nDe la trajectòria esportiva de Luque destaquen les medalles aconseguides en els últims 5 Jocs Paralímpics: or a Sydney 2000 (Austràlia), or a Atenes 2004 (Grècia), bronze a Pequín 2008 (Xina), plata a Londres 2012 (Regne Unit), i plata a Rio de Janeiro 2016 (Brasil).\nPer la seva banda, Sergi Mingote s'ha mostrat "il·lusionat de poder compartir repte i experiència amb gent tan íntegra i compromesa socialment". Mingote ha fet cim en les dues cares de l'Everest (8.848 m) i en la seva faceta d'iniciatives solidàries, destaca l'ascens al Khan Tengri (7.010 m) el 2014, o la seva participació a la Titan Desert i en la Ultraman de Motril (Granada) el 2016.\nEl repte ha estat patrocinat per Cola Cao.