Biografies dels premiats: 2002 | My CMS\nBiografies dels premiats: 2002\nJosep Maria Casas i Moral\nNeix a Barcelona (Sant Gervasi) l’1 d’abril de 1943. Els seus pares són Josep Maria Casas i Ruiz, nascut a Barcelona el 12 de maig de 1910 i la mare Isabel Moral Riba, nascuda a Barcelona el 12 de març del 1912. Morts tots dos a Córdoba (Argentina).\nArriba a l’Argentina, el 31 de desembre de 1948.\nObté el títol de “Ingeniero en Construcciones” de la Universitat Tecnològica Nacional.\nEn l’activitat professional opera tant en l’àmbit privat com en la “Direcció Provincial de Arquitectura” del Govern de la província de Còrdoba. Per la seva especialització en càlculs d’estructures ha participat en els projectes d’importants edificis i construccions diverses.\nCom a fill d’un dels socis fundadors del Club Català, l’any 1951, actualment Casal Català, des dels 8 anys participa en les activitats previstes pels infants i ja adolescent s’integra a l’Esbart Dansaire L’Empordà, fins el 1962.\nFormà part del nucli d’associats que cap el final de 1985 donaren una nova empenta al Casal produint la necessària renovació generacional. A l’Assemblea de les acaballes de 1986 fou elegit vocal titular de la Junta Directiva. L’any següent ocupà el càrrec de vicepresident. Finalment al mes d’agost de 1989 passà a la presidència, per renúncia de l’Adrià Seras (que s’establí a Catalunya). Posteriormente reelegit pel mateix càrrec pels següents cinc períodes, el darrer amb vigència fins el 28 de juny del 2002.\nPer la seva competència professional ha dirigit treballs de manteniment de l’estatge social i li pertanyen els projectes d’ampliació que foren presentats conjuntament amb el Secretari Carles Padró al Sr. Joaquim Llimona, Director General de Relacions Exteriors de la Generalitat de Catalunya, en ocasió de la “Sisena Trobada Cultural” de Casals i Centres catalans del Con Sud d’Amèrica, a Asunción del Paraguai (1999).\nDes de 1995 col·labora amb el Carles Padró en el dictat de les classes de llengua catalana en les instal·lacions del Casal.\nHa estat integrant de la Coral del Casal d’ençà la seva creació, al mes de juliol de 1986, fins a desembre de 1999, havent-hi retornat des dels darrers dies d’octubre d’enguany.\nEn aquesta línia de participació en la música coral, ha estat membre de diverses corals i agrupacions vocals que interpreten música barroca, clàssica i d’altres gèneres, procurant en cada cas fer conèixer les manifestacions del repertori català. En aquesta direcció el Grupo Coral Deimos i el grup La Rueca, dels que forma part, practiquen els seus assaigs al Casal. Amb ells va participar del concert que va tenir lloc al Teatro del Libertador San Martín, per celebrar el 50è Aniversari de la Fundació del Casal Català de Córdoba, Argentina el 2001.\nJosep Maria Casas i Moral ha defensat sempre aferrissadament la personalitat nacional catalana.\nGraciel·la Edo i Basté\nNascuda el 4 de maig de 1961 (41 anys).\nEstudis Universitaris a la Universitat de Bellaterra i a la Universitat de Londres.\nLlengües: català, castellà, anglès, francès, italià.\nEnsenyà català a les universitats a Southampton, al Queen Mary’s de Londres, University of London, Cambridge, St. Andrews, Scotland, coordinadora de lectors de català a Gran Bretanya. Organitzadora i examinadora del Certificat de català, a Londres. Secretària honorària de l’Anglo-Catalan Society.\nNombroses publicacions Diccionari de butxaca anglès català. Guia dels Jocs Olímpics de Barcelona. Obres sobre Carles Riba, Els Marges, Tàpies i diverses traduccions del català a l’anglès.\nDes que va anar a Londres i va obtenir la plaça de lectora, la Graciel·la no ha parat mai d’organitzar, presentar i promocionar la cultura catalana. Quan era lectora de Queen Mary and Westfield College (1989-1995), la primera professora de català de la Universitat de Londres, a més de donar classes i coordinar els lectors, i organitzar seminaris, va crear les trobades de lectors i professors de català a Gran Bretanya, on sempre hi havia algun convidat que donava alguna ponència sobre temes d’interès.\nDurant la primera època a Westfield, també organitzava els Catalan Evenings al Campus, que eren bàsicament recitals de música i poesia catalana, on tothom participava, estudiants i professors, i algunes vegades venien professors de fora, com ara el Professor Arthur Terry, el professor Alan Yates i el poeta i professor Francesc Parcerisas. Entre els seus estudiants a Westfield tenia cinc catedràtics, tres provenien del departament d’hispàniques, i dos de francès.\nGraciel·la fou fonamental en la creació de la plaça de catedràtic de Literatura Catalana a la Universitat de Londres. És la primera persona a donar classes en aquesta Universitat, i l’èxit de les classes determinà el seu futur.\nTambé en aquella època era la Secretària honorària de l’Anglo-Catalan Society.\nOrganitzà l’exposició 800 anys de Literatura Catalana a Londres.La British Library, aleshores situada encara al British Museum, decidí apuntarse a l’ocasió, fent una exposició paral·lela exhibint els seus exemplars més vells de literatura catalana. L’exposició tingué molt ressò.\nPels Jocs Olímpics escriu, amb l’ajuda del Professor Max Wheeler, una guia per pronunciar els noms catalans per als mitjans de comunicació. La BBC de tant en tant la consultara en temes relacionats amb Catalunya.\nQuan deixà de ser lectora la feina minvà, perquè no tenia la plataforma de la Universitat de Londres, però així i tot sempre ha anat fent coses, i vinculant gent i promocionant la cultura catalana.\nEn moltes ocasions la Graciel·la ha fet d’intermediària entre projectes de temes catalans i institucions britàniques. Ha assesorat l’Institute of Linguists, ha treballat amb Oxford University Press, amb la Tate Gallery of Modern Art d’Edimburg, etc. Però també ha intentat ajudar artistes catalans que vénen aquí, buscant beques i galeries, presentant-los a gent que podien ajudar-los. També estrangers que volen muntar alguna cosa de tema català, com l’any passat un director de teatre austríac que va muntar una obra de Sergi Belbel al Lyric Theatre Hammersmith, aquí a Londres, la Graciel·la va ajudar-lo a obtenir un ajut econòmic.\nAquest darrer any ha estat escrivint un llibre de poesia, però justament des del mes de febrer ha començat una substitució d’un lector de català a la University of Southampton.\nEl seu últim projecte, que encara està per materialitzar, és intentar convèncer els organitzadors de Poetry International, el festival més important de poesia internacional a Gran Bretanya, de dedicar unes sessions a la poesia catalana.\nRamon Gamell i Floriach\nNasqué a Calella (Maresme) l’1 de setembre de 1940. Fill de Teodor Gamell Cullell (confiter), d’Anglés, i de Rosa Floriach Salvà, de Mataró.\nArribà al Paraguai amb la seva família l’any 1951 quan només tenia 10 anys. Des de petit s’inicià en la producció de confits i en els inicis els sacrificis foren durs i dificils.\nDes de molt jove, en companyia d’altres amics catalans, comencà visitar el Centre Català d’Asuncion. Es féu soci del Centre el maig del 1960 i per tant porta més de 42 anys de soci. De 1961 al 1964 s’integra a la Comissió de festes juvenil: des del 1962 forma part del Consell Directiu de l’entitat, vocal (1962 al 1970), secretari (1988), bibliotecari (1981 al 84), tresorer (1971 i 1978), vicepresident (1984) i president a partir de 1985. Desde 1995 president sense interrupció.\nHa fet importants reformes d’infraestructura al Centre, amb la connexió a Internet i TV3 en directe.\nHa format i consolidat la primera agrupació de joves del Centre.\nHa contribuït a la formació de l’Agrupació d’Empresaris i Professionals.\nHa promogut i ha canviat els estatuts, que ara permeten l’accés als càrrecs directius de fills i néts catalans.\nEl Centre Català ha passat a formar part de la Federació Internacional d’Entitats Catalanes, FIEC.\nEl juliol del 99 el Centre és la seu de la 6a Trobada Cultural dels Centres del Con Sud d’Amèrica.\nEdita un butlletí trimestral (UNIÓ), des de fa més de 7 anys. Participa en totes les trobades de centres catalans. Cada any es fa en el Centre un curs de català. Organitza exposicions, conferències i festes històriques, tradicionals catalanes.\nHa propiciat diverses corals que interpreten cançons catalanes, malgrat estar formades en gran majoria per catalanòfils.\nHa ajudat, fins i tot econòmicament, quan la situació del Centre era precària o en ocasió de despeses extraordinàries.\nÉs el motor del Centre Català, que s’esforça per mantenir la imatge de Catalunya a les terres sudamericanes.\nRamon Granell i Guinot\nNeix a Flix (Ribera d’Ebre) el 27 març 1925.\nEl seu pare, Jaume, era d’Altafulla i la seva mare, Rosa, de Barcelona.\nFou perit electricista a FECSA, de Barcelona.\nProfessor d’enginyeria elèctrica a la Universitat de Medellin, Colòmbia (1955-1957).\nEnginyer tecnocomercial a Süissa (1957-1990).\nDes del 1957 feia les reunions amb els amics catalans a casa seva.\nEl 1963, després de la fundació del Grup Montseny de catalans de Baden-Wettingen n’és membre. Intervé a favor de la federació del Grup Montseny amb Casa Nostra Suïssa acabada de fundar.\nAprèn el català per correspondència des de Barcelona 1964-1966.\nAnys 1965-1985 col·laboració amb Joan Lucas i Masjoan, secretari de relacions exteriors del Consell Nacional Català, que presidia des d’Anglaterra J.M. Batista i Roca, en activitats com:\nHomenatge al cardenal Vidal i Barraquer (1966) i el trasllat de les seves despulles des de la cartoixa de la Valsainte (cantó Fribourg) a Catalunya (1978).\nMissatge al president dels Estats Units, Jimmy Carter (13-4-1977), document que descriu la situació historicojurídica de Catalunya arran del tractat d’Utrecht. El Departament d’Estat confirmà recepció d’aquest document amb carta datada 24-05-1977.\n1965-1966 Redacció de GINESTA (primera època), butlletí del Grup Montseny.\n1967-1968 Redacció de PLANÇÓ, butlletí de CASA NOSTRA Suïssa.\nDes de 1965 Nombrosos articles publicats al Plançó.\n1977-1985 Nombroses cartes publicades a l’Avui, sobre temes relacionats amb Catalunya o informacions sobre la imatge de Catalunya a Suïssa i Alemanya.\n23.8.1981 Carta adreçada al rei Joan Carles, com a català resident a Suïssa.\n22.4.1984 Carta adreçada al papa Joan Pau II, sobre la nostra preocupació pel tractament a que està sotmesa la nostra llengua. Còpia a l’abat Cassià Just.\nDes de 1998 fa classes de català per al Grup Montseny (amb l’ajut d’Òmnium Cultural).\n1999-2001 Nombroses col·laboracions al butlletí GINESTA del Grup Montseny (redactor en cap Pere Barrufet) sobre temes relacionats amb Catalunya.\n14.05.2001 Carta oberta al rei Joan Carles I per expressar la sorpresa i consternació arran del seu manifest en ocasió de l’atorgament del premi Cervantes 2001. La carta és signada per ell i la presidenta i fou publicada a GINESTA, PLANÇÓ i AVUI.\n3.12.2001 Carta publicada al Aargauer Zeitung sobre el tractat d’Utrecht en relació amb Catalunya.\nMontserrat Moral i Cosialls\nNascuda a l’Hospitalet de Llobregat, el 10 d’octubre 1934.\nFilla de Ramon MORAL i QUEROL i de Josefa COSIALLS ARDANUY.\nA França, de casada, Madame PRUDON.\nTé un fill, Joan Manuel; i dos néts: Elena de 10 anys i Hugo de 7 anys.\nEl pare, Ramon MORAL i QUEROL, polític d’ERC, passà la frontera francesa amb l’exèrcit republicà el febrer del 1939, camí de l’exili i dels camps del Rosselló (Argelés i Sant Cebrià). Té publicat un llibre de memòries Diari d’un exiliat a les edicions Abadia de Montserrat. Traduït al francès.\nLa mare, Josefa Cosialls, es reuní amb ell amb les dues filles atravessant clandestinament els Pirineus l’any 1941.\nEls fills, Montserrat, Núria, Jordi, reberen una educació francesa amb fidelitat mai desmentida a Catalunya, a la seva llengua i a la seva cultura.\nActualment catedràtica de Literatura contemporània (catalana i castellana) a la Universitat de Paris 8 (Vincennes-Saint-Denis).\nResponsable de la Formació Doctoral d’Estudis Hispànics i d’ensenyament del català a la Universitat Paris 8 (lectorat i activitats culturals).\nDirectora del grup d’investigació (Ministeri francès de les universitats ) TRAVERSES. Nombroses publicacions derivant de seminaris i col·loquis sobre tema de l’exili català, de la identitat cultural catalana i darrerament sobre “pintura i escriptura” incloent l’àmbit català, castellà, francès, anglès, etc.\nTraductora (narració i poesia) del català al francès\nPremi de traducció de la Generalitat pel llibre Poésie/Prose, Antologia de textos de J.V.Foix 1987.\nJournal d’exil de R.MORAL i QUEROL (amb Nuria MORAL de BESSET).\nL’illusioniste, Antologia de Joan BROSSA.\nLe Hibou, (Històries naturals) novel·la de Joan PERUCHO.\nPamela, novel·la de Joan PERUCHO (amb Robert PRUDON).\nJudita, novel·la de Francesc TRABAL.\nBasse saison, (Temporada baixa) novel·la de M. Mercè ROCA, etc.\nCrític d’Art (Membre de l’AICA i de l’ACA): diferents articles en revistes especialitzades franceses.\nInvolucrada en la creació, la gestió, les responsabilitats administratives (secretariat general i direcció) i docents en el Centre d’Études catalanes de la Universitat París IV, La Sorbonne, del 1977 al 1992.\nFundadora i primera presidenta de l’AFC (Associació Francesa de catalanística) filial de l’AILLC 1990 a París. Actualment Presidenta Honorària.\nCom a tal organitzadora del primer Col·loqui Internacional de l’AFC (1996):\nEls anys 20 en els països catalans: Noucentisme i Avantguarda.\nVolum. actes del Col·loqui publicat per ed. Abadia de Montserrat 1997.\nHomenatge a Pierre Vilar, éditions Institut Hispanique La Sorbonne (1991).\nNombroses publicacions. Selecció de tema català:\n1a tesi doctoral: Bartomeu Rosselló Pòrcel i la Génération de la République, Sorbonne Paris IV.\n2a tesi doctoral (thèse d’Etat) 1992, Sorbonne Paris IV.\nLes mouvements d’avant-garde entre Barcelone et Madrid, 1929-1936.\nEsthétique et idéologie.\n“Som i serem gent catalana ou le verbe créateur”, in Langues et Identités dans la péninsule ibérique, CRIAR, 9, Université de Rouen, 1989 (obtingué el tercer memorial JBCendrós l’any 1989).\n“Santiago Rusiñol. Du voyage à la chronique ou un certain art de vivre” in Santiago Rusiñol et son temps, Sorbonne, Editions Hispaniques ,1993\n“Els creadors catalans i la revista SIC (1916-1919)” in Paris y el mundo ibérico e iberoamericano, Université Paris X Nanterre, 1998\n“Escritura, escrituras: del caligrama al poema objeto en la literatura catalana” in Naciendo el Hombre nuevo, vervuert, Frankfurt am main, 1999.\n“Avant-garde et catalanité: accord, dissonance ou cacophonie?” in Les mouvements d’avant garde dans la péninsule ibérique. Approches traversières, travaux et documents 6 –1999 Université Paris 8.\nDirectora de la publicació i autora de diferents articles en la colecció.\nTRAVERSES, 1, 2, 3: edicions La Différence-UNESCO, i 4: edicions Al Dante.\nEstudis sobre J.V. Foix, Joan Ponç, Subirà-Puig, Joan Brossa, Miró, Foix, R. Gehrard.\nADDENDA CRONOLOGIA IPECC\n1977 Membre de l’AILLC. Assisteix i participa a diferents col·loquis de l’AILLC.\n1979 És professora de català al Centre Universitari d’Estudis Catalans de París.\n1979 Assisteix als actes del Casal Català.\n1982 Autora del mètode Assimil “El catalan sin esfuerzo” per a castellanoparlants (amb la col·laboració de Joan Dorandeu).\nOrganitza i participa al Curs Internacional d’Estiu, a Sitges, muntat des de la Sorbona.\n1992 Respon enquesta de l’IPECC sobre el Jocs Olímpics de Barcelona.\nÉs nascut a Pàmias (País de Foix), Occitània, el 5 de novembre de 1963.\nÉs occità, casat amb Maria Anna Brun i tenen una filla, Clamença, i un fill, Pèire. És una llar que té l’occità com a llengua familiar.\nÉs diplomat d’occità (1986), de català per la Universitat de Tolosa II-Lo Miralh (1990). És Doctor en història per la Universitat Tolosa II-Lo Miralh 6 (1996).\nObté el Capes (certificat d’aptitud per l’ensenyament secundari, oposicions) (història i geografia).\nEn raó del seu occitanisme refusa una plaça de professor a Picardia, al Nord de França.\nFundador de l’Ostal Occitan de Pàmias, centre de documentació catalana, (1999) amb l’objectiu de donar a conèixer la realitat i la cultura catalanes al País de Foix.\nAcaba una tesi universitaria com a doctor en història, que es publica en monografia La Vall d’Aran entre dues monarquies: al segle XVII.\nFa també un treball més general, lingüístic i històric: Identitat i solidaritat en els Pirineus, un estudi aprofundit sobre les lligues i patzeries entre les valls pirinenques del nord i del sud.\nHa publicat també L’occità parlat a l’Arieja el 1992, reeditat el 2002.\nTambé una obra molt útil Els verbs conjugats (1993) reeditada el 1996.\nParticipa en obres col·lectives El notariat urbà en el País de Foix al segle XVII” en el marc dels estudis del notariat en la història del Migjorn Tolosenc (segles XIV-XIX).\nPoder local i poder central de la Vall d’Aran 1610/1720, estudis sobre els Pirineus i els poders centrals.\nEl pagès i la terra en el País de Foix i la Vall de l’Arieja al segle XVIII, que és una part de l’obra sobre el notari, el pagès i la terra, en la França meridional, a l’època moderna.\nDe ser el primer professor d’història i d’occità al Liceu de Pàmias, ha passat a ser l’encarregat de curs a l’Universitat de Tolosa Miralh, que prepara els estudiants per l’ensenyament de l’occità.\nÉs president del Cercle Prosper Estieu, de Pàmias.\nÉs vicepresident del CAOC occità (Comitat d’Afrairament Occitano-Catalan).\nFa un curs de català a l’OSTAL OCCITAN, de Pàmias, cada divendres tarda.\nParla i domina el català i prepara els occitans pel Dictat Català, de Perpinyà 2003.\nOrganitzador de les primeres trobades de Pàmias del CAOC (1989).\nMembre del comité de redacció de la LETRA DEL CAOC.\nOrganitzador de la primera taula rodona sobre les identitats occitana i catalana a Montsegur el 15 de juny del 2002.\nAutor de llibres i articles històrics o lingüístics sobre el tema de la cultura catalana i de les relacions entre terres catalanes i occitanes. Ha participat en diverses trobades (col·loquis, congressos, taules rodones) i llegit vàries conferències sobre aquest tema, a Occitània i Catalunya.\nActualment està investigant sobre relacions i xarxes comercials entre Catalunya i Occitània a l’època moderna, a més del tema de les relacions humanes i lingüístiques. També, amb Claudi Balaguer, està redactant un diccionari occità-català/català-occità.\nEl 6 d’agost de 1989 participa a la II Pujada al Port de Salau, amb catalans i occitans.\nEl 15 de juliol de 1990 participa a la XI Diada Nacionalista del Pi de les Tres Branques i fa un discurs en occità i català també el 1991.\nEl desembre 1997 en el número 21 de la revista catalana Llengua Nacional publica un article sobre Occitània “‘L’ensenyament de l’occità a l’estat francès”.\nEl març de 1998 en el número 22 de Llengua Nacional publica un article sobre ” Els mitjans de comunicació a Occitània”.\nEl 18 abril 1998 a Albi participa a la manifestació contra l’article II de la Constitució francesa al costat dels catalans i occitans del CAOC.\nEl setembre de 1998 en el número 24 Llengua Nacional publica un article sobre “Les relacions occitano-catalanes”.\nEl 19/23 de juliol de 1999 a la Val d’Aran, fa una conferència en les Jornades occitano-catalanes.\nEl 22 d’abril de 2000 a Andorra, al Centre de Cultura Catalana, participa a la inauguració de l’exposició de l’Institut d’Estudis Occitans.\nEl 24 de juny 2000 a Pàmias presidia la inauguració de les plaques dels carrers en occità, en els actes de la Festa Occitana.\nEl gener de 2002 el Departament d’Ensenyament de la Generalitat de Catalunya edita el llibre de Patrici Pojada sobre Història de l’Occitània Moderna, dels segles XV-XVIII, del curs que impartí en les Jornades Universitàries de la Val d’Aran del juliol 1991.\nAlfred Rossell i Crivillers\nNeix el 30 de gener 1934 a Vilaverd (Conca de Barberà).\nFill d’Anton Rossell i Cortiella, de Vilaverd, i de Teresa Clivillers i Joan, de Montornés del Vallès.\nEl 1954 a Ciutat de Mallorca obté el títol de professor de l’Escola Lul·lística amb un treball sobre el Llibre de Santa Maria, de Ramon Llull. El treball, malgrat haver-lo escrit en castellà, li permeté de descobrir la seva catalanitat.\nObté la Llicència en Teologia a la Universitat Gregoriana de Roma, al final del bienni escolar 1956-58.\nA la mateixa universitat obté la Llicència en Dret Canònic (1979-1981) .\nEl 16 de març 1957, a Roma, és ordenat prevere catòlic. Va primer a Burundi (Àfrica Central) durant 10 anys del 1959 al 1969. És destinat a Mèxic l’any 1970. Viu a Roma amb el càrrec de Vicari General de l’Orde Teatí del 1978 al 1983. Torna a Mèxic a ensenyar Dret Canònic del 1984 fins ara. Des del 1991, també fins ara, viu a Roma amb el càrrec de II Conseller i Secretari General de l’Orde Teatí.\nDes de Roma (1956-58), Burundi (1959-1969), Mèxic (1979-78) manté els contactes amb Catalunya, amb la subscripció a Serra d’Or i com a soci de l’Orfeó Català de Mèxic, alhora que incrementa la biblioteca de la casa teatina amb abundor de llibres catalans.\nDel 1978 fins al 1983 torna a residir a Roma. En ocasió de la visita a Roma del president de la Generalitat, va aconseguir una trobada dels catalans “d’espardenya” amb el President a l’església de Montserrat.\nEn diverses ocasions, sobretot durant una Setmana Santa i després durant tot un mes de juliol sencer, tingué cura d’anar a l’Alguer per celebrar-hi la missa en català.\nPromotor de l’acte de comiat de Roma a Mons. Ramon Torrella en ser nomenat arquebisbe de Tarragona, al qual se li regalà una preciosa mitra. Ha recorregut tota Catalunya en la recerca de la devoció a Sant Gaietà i publicà un opuscle sobre la vida d’aquest sant en català i també edicions dels seus Goigs i d’altres sants.\nAcompanyà Mons. Joan Martí Alanís, bisbe d’Urgell i Copríncep d’Andorra a la recerca de les memòries catalanes de Nàpols i Sicília.\nEstà un altre cop a Mèxic, entre els anys 1984-92. Des del 1992 alterna la residència a Roma, on té el càrrec de Secretari General de l’Orde Teatí, amb Mèxic, on alterna les activitats pastorals a la parròquia de San Cayetano, amb el curs de Dret Canònic, que imparteix a la Pontifícia Universitat de Mèxic.\nÉs un home absolutament fidel a la seva catalanitat, malgrat els ambients no gaire favorables a la nostra personalitat.\nAmb el seu caràcter jovial i amable acull tothom i de manera particular als catalans, als quals sempre ajuda. És un català “d’espardenya”, com li agrada definir-se, que ho és les 24 hores del dia en les circumstàncies de la vida.\nMartí Soler i Viñas\nNasqué a Gavà, Baix Llobregat, el 30 de juliol del 1934, i els primers estudis els féu a l’Escola Unitària núm. 1 d’aquesta ciutat.\nPassà a viure a Mèxic, on era refugiat el seu pare, Josep Soler i Vidal, i des de la seva arribada formà part de diverses institucions catalanes de l’exili: a l’Orfeó Català de Mèxic fou un dels fundadors de la Joventut (JOC) i membre del Grup Excursionista Catalunya (GEC), en el marc polític fou membre de les Joventuts del Consell Nacional Català i com a tal participà a la Conferència Nacional Catalana celebrada a la ciutat de Mèxic l’any 1956.\nFou secretari de redacció de la revista Veu Catalana, segona època. Fundà i dirigí, junt amb Daniel Boldó i Belda, la revista Sembra de la JOC, continuadora del Periòdic mural (que també dirigí) d’aquesta associació. És actualment director de la Revista Orfeó Català portaveu d’aquest centre dels catalans de Mèxic (des de la primavera del 1993).\nHa publicat un llibre de poesia en català, Antologia poètica, Mèxic, Club del Llibre Català, 1959, i traduccions de poetes (Salvador Espriu, Blai Bonet, Pere Quart, Joan Brossa, Miquel Martí i Pol) i narradors catalans (Pere Calders, Mercè Rodoreda) a diverses revistes mexicanes.\nHa col·laborat a Pont Blau (Mèxic). Ressorgiment (Buenos Aires), Serra d’Or (Barcelona), Ponent (Palma de Mallorca), Cuadernos del Viento, Vuelta, Letras Libres, La Gaceta del Fondo de Cultura Económica (Méxic) i a suplements culturals dels diaris mexicans El Día (El Gallo Ilustrado) i Unomásuno (Sábado), sobretot amb qüestions literàries i culturals referents a Catalunya.\nDonà diverses conferències sobre poesia a l’Institut Català de Cultura de la Ciutat de Mèxic i fou secretari de la Institució de Cultura Catalana quan la dirigí Cèsar Pi-Sunyer.\nParticipà a diversos homenatges a Agustí Bartra, a Carles Riba i a Joaquim i Ramon Xirau (Orfeó Català i Universidad Autónoma de México), 1983-1984.\nCom a editor s’ha esmerçat en què editorials mexicanes publiquin els nostres autors: Carner, Tísner i Calders, per exemple (sobretot els que visqueren a Mèxic).\nA la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic publicà una antologia de poemes de Salvador Espriu traduïts per ell l’any 1979 i a Libros del Umbral, de la ciutat de Mèxic, la seva traducció de Les irreals omegues de J. V. Foix (que rebé el Premi Memorial Joan B. Cendrós 2000 d’Òmnium Cultural) i d’El jardí d’amor de Joan Roís de Corella.\nCom a homenatge al seu pare i per a donar a conèixer la seva obra als lectors mexicans ha traduït i publicat la seva obra històrica sobre Califòrnia, amb el títol de California, la aventura catalana en el noroeste. Té en premsa la traducció del llibre de Josep Carner-Ribalta sobre els catalans (sobretot Gaspar de Portolà) a Califòrnia, la qual cosa completarà l’actuació dels catalans al Pacífic en el segle 18è. Per altra banda, ell fou l’editor (Gamma Editorial) del llibre De aquí y de allá: Cuentos mexicanos de autores catalanes en el exilio, Guadalajara, Gamma-El Colegio de Jalisco, 1994.\nSobre l’exili català, ha participat a diversos congressos i simpòsiums tot parlant de les revistes de l’exili, de la “segona generació” de l’exili, de Tísner i de Pere Calders. És coautor de Cultura y exilio (El Colegio de Jalisco, Guadalajara, 2001) i de En recuerdo de Tísner: semblanza (El Colegio de Jalisco Guadalajara, 2001).\nA l’Epistolari (vol. Vè) de Josep Carner (dirigit per Albert Manent) apareixerà pròximament el seu estudi i compilació de la correspondència entre Josep Carner i Alfonso Reyes, i actualment està treballant en altres dos epistolaris: el de J. Roura Parella amb Alfonso Reyes i el de Josep Carner amb Eduardo Villaseñor.\nA Mèxic, per la seva labor editorial, li fou concedit el premi Ignacio Cumplido 1998 a l’ofici d’editor. A més, ha format part de diversos jurats de premis referents a l’edició, la traducció i el llibre universitari. Ha estat director de l’editorial Siglo XXI i fundà les editorials Gamma i Libros del Umbral (ja esmentades). Actualment dirigeix aquesta última empresa.\nMàrius Vendrell i Royo\nNascut a Barcelona l’11 de maig de 1950.\nEl pare, Francesc Vendrell i Gil, nasqué a Barcelona.\nLa mare, Teresa Royo Navarro, nasqué a Saragossa.\nResideix a São Paulo (Brasil).\nFormació acadèmica : Llicenciat en Ciències Econòmiques per la Fundació Santo André (São Paulo- Brasil) l’any 1979.\nIdiomes: portuguès, català, castellà i anglès.\nEl 1956 els pares decideixen emigrar cap al Brasil per motius econòmics i fixen la residència a São Paulo.\nFa tots els estudis a São Paulo des de l’ensenyament bàsic fins a la universitat.\nL’any 1992 ingressa com a membre al Catalònia – Grup de Catalans de São Paulo, l’únic centre català al Brasil, “amb l’objectiu d’aprendre a escriure el català”, pero tot seguit decideix col·laborar en les activitats del Casal. Ocupa els càrrecs directius de secretari general, vicepresident i president en diverses gestions. Actualment n’és el president per el periode 2002/2004.\nDurant els 10 anys, fins ara, de dedicació al Casal, col·labora en l’organització de diverses activitats per divulgar Catalunya i fomentar la cultura catalana a São Paulo, com són exposicions, cicles de cinema català, cursos i conferències sobre història de Catalunya, cursos de llengua i literatura catalana, edició de butlletins, trobades gastronòmiques, etc.\nParticipa en les trobades culturals de centres i casals catalans del con sud d’Amèrica realitzades a Buenos Aires (abril/1996), Asunción (juliol/1999), Rosario (setembre/2001).\nParticipa en l’acte de fundació de la FEDACA, Federació d’entitats d’empresaris d’ascendència catalana d’Amèrica, a Santiago de Xile (novembre/1997).\nParticipa en la II Trobada Mundial de Centres i Casals Catalans d’arreu del món – Barcelona (abril/2000).\nL’any 2001 protagonitza el canvi de local i la reestructuració completa del casal amb l’objectiu de obtenir instal·lacions més dignes i adients per representar Catalunya a São Paulo i també per donar-li un nou impuls i dinamisme a l’entitat.\nParticipa de les classes d’estudi de la llengua catalana dictades en la nostra entitat. A més d’això, realitza diverses trobades entre catalans residents a São Paulo.\nAmant de la literatura i de la història de Catalunya, representa el més actiu divulgador de Catalunya en aquest país d’Amèrica del Sud.\nNascut a Barcelona, el 15 de juny de 1940.\nLlicenciat en Història per la Universitat de Cambridge.\nLlicenciatura en Dret per la Universitat de Barcelona.\n1979. Director d’estudis, Hague Academy of International Law (Acadèmia de Dret Internacional de la Haia).\n1977 i 1979. Professor adjunt, Yale Law School.\n1972 – 1974. Professor adjunt, Rugers Law School.\n1967. Prof. universitari de Dret Constitucional, Universitat de Papua Nova Guinea.\nFebrer 2000 – gener 2002: representant personal del secretari general per l’Afganistan (representant especial adjunt des de l’octubre de 2001), cap de missió especial de les Nacions Unides a l’Afganistan (UNSMA) (secretari general adjunt).\nVa continuar l’exercici de mediació del secretari general: dugué a terme les negociacions amb l’Aliança del Nord i els talibans, amb les quals arribaren a un acord per entrar en un procés de diàleg; com a resultat d’un procés consultiu amb els partits afganesos i els governs interessats, elaborà un conjunt de principis i objectius principals. Va definir el paper de la Unitat d’Afers Civils, establerta recentment, i va negociar-ne el desenvolupament posterior per primera vegada dins de l’Afganistan.\nAgost 1993 – gener 2000. Director, Divisió d’Àsia i el Pacífic, Departament d’Afers Polítics, Nacions Unides.\nVa ser responsable de totes les qüestions polítiques relacionades amb la regió. Va emprendre una darrere l’altra, les missions específiques següents:\n1993-1999. El 1999, com a representant personal adjunt, va ser el membre amb més responsabilitat de l’equip negociador sobre Timor Oriental. Aquestes tasques van culminar en l’acord del 4 de maig de 1999, la qual cosa va portar a l’establiment d’una missió d’ajuda de les Nacions Unides a Timor Oriental (UNAMET) i l’autodeterminació de la gent de Timor Oriental.\n1997-1998. Enviat especial del secretari general per Cambotja, la qual cosa va dur a unes eleccions controlades per les Nacions Unides l’estiu de 1998.\n1994-1998. Enviat especial a l’illa de Bougainville a Papua Nova Guinea. El 1998, va participar en la signatura de l’Acord d’Arawa.\n1993-1999. Va tenir un paper decisiu en la participació del secretari general a Myanmar (Burna).\nDesembre 1992 – juliol 1993. Assessor polític adjunt de l’enviat especial de les Nacions Unides a l’Haití.\nDesprés de la participació de les Nacions Unidesen la crisi d’Haití, va ser assessor adjunt de l’enviat especial i va participar, al juliol de 1993, en la firma de l’Acord de l’Illa del Governador. A principis de 1993, va tenir un paper decisiu en la formació de la missió sobre els drets humans de les Nacions Unides a Haití (MICIVIH).\nMaig – novembre 1992 Director de les Missions Polítiques Especials.\nDurant aquest període va ser l’enviat especial de les Nacions Unides a Armènia, Azerbaidjan i Nagorno Karabakh.\n1987 – 1992. Director (abans de 1991, cap) de la secció Europa/Amèriques de l’Oficina de Recerca i Recopilació d’Informació, Oficina Executiva del Secretari General. Simultàniament.\n1989-1992. Representant personal adjunt del secretari general a Amèrica Central.\nAssessor del secretari general en totes les qüestions polítiques relacionades amb l’Europa de l’Est, Amèrica Llatina i el Carib. Va emprendre, una darrere l’altra, les missions específiques següents:\n1990-1992. Va tenir un paper decisiu en l’inici i, subseqüentment, en la formalització de la participació diplomàtica de les Nacions unides a Guatemala mitjançant la firma el 30 d’abril de 1991 de l’Acord de la Ciutat de Mèxic.\n1988-1991. Va ser representant adjunt del secretari general durant el procés de pau d’El Salvador, del 31 de desembre 1991 amb la signatura des acords de pau.\n1987-1990. Va ser representant adjunt del secretari general durant les negociacions de pau de Nicaragua.\n1989-1991. Va ser enviat del secretari general a Cuba sobre qüestions relacionades amb la situació dels drets humans en aquest país.\n1982-1986. Dir. adjunt d’Afers Polítics, Dept. d’Afers Polítics i Descolonització.\nDurant aquest període va ser l’encarregat, entre altres coses, del dossier Falklands/Malvinas (1983-86). Va ser secretari suplent del Consell per Namíbia (1982) i secretari del Comitè de Redacció de les Conferències de les Nacions Unides sobre Namíbia i Palestina (1983).\n1975 – 1981. Director de Drets Humans, Divisió de Drets Humans.


Amics de la Terra confia que ‘Tanca el Cercle’ donarà compost de qualitat\nAmics de la Terra han conegut el projecte 'Tanca el Cercle' | Consell de Mallorca\nAurora Ribot s’ha reunit amb l’associació ecologista per exposar-los els principals eixos del projecte\nLa vicepresidenta i consellera de Sostenibilitat i Medi Ambient de Mallorca, Aurora Ribot, s’ha reunit amb l’associació ecologista Amics de la Terra, per exposar-los els principals eixos del projecte «Tanca el cercle», un pla estratègic per tancar el cercle de la matèria orgànica a Mallorca. Han assistit a la trobada el director insular de Residus, Juan Carrasco; la secretària general d’Amics de la Terra, Sandy Hemingway, i la tècnica en projectes de l’associació Elisa García.\nEl projecte, valorat en prop de 200 milions d’euros i que es presenta als fons europeus Next Generation, té relació directa amb diversos objectius de desenvolupament sostenible (ODS) i preveu la construcció de cinc plantes de tractament de matèria orgànica que s’ubicaran a Marratxí, Santa Margalida, Calvià, Felanitx i Llucmajor.\nLa consellera Ribot ha explicat que «quan les plantes estiguin en funcionament, les previsions estimen que es poden arribar a produir més de 80.000 tones de compost a l’any. Les plantes projectades permetran fer un compost de qualitat apte per a agricultura ecològica i reduirem les emissions derivades del transport de compost de zones de fora de Mallorca».\nEl director insular de Residus, Juan Carrasco, ha assenyalat que «tancar el cercle de la matèria orgànica és clau per al futur de l’illa, no ens podem permetre el malbaratament de recursos i d’esforços que implica el fet que la matèria orgànica acabi al rebuig i, per tant, incinerada».\nPer part d’Amics de la Terra, Elisa García ha destacat que la reunió ha servit per conèixer de primera mà la iniciativa «Tanca el cercle» i confia que «aquest projecte servirà per poder tenir a la fi plantes descentralitzades que facin compost de qualitat, tan important per als agricultors ecològics de l’illa».\n«Des del 1996 promocionam el compost domèstic, descentralitzat i local. El projecte “Tanca el cercle” va en línia amb el que havíem esperat. Hem de reduir el pes que té la fracció de rebuig i tant de bo aquesta iniciativa ens ajudi a tancar forns de cremació per seguir lluitant contra el canvi climàtic», ha afegit la secretària general d’Amics de la Terra, Sandy Hemingway.


Sol Picó, díptic sexuat | Godot Barcelona La condició femenina i la masculinitat: posar, l’una enfront de l’altra, les dues cares d’una moneda.\nLa condició femenina i la masculinitat: posar, l’una enfront de l’altra, les dues cares d’una moneda. Entre la denúncia i la curiositat, la coreògrafa alcoiana ens proposa un doblet d’altura. D’una banda, el descens al fangar de la desigualtat global de la dona al segle XXI. De l’altra, la dissecció crítica de la condició de mascle als nostres dies. Respectivament, We Women (del 26 al 29 d’octubre) i Dancing with frogs (del 2 al 5 de novembre), els sexes al divan del Mercat de les Flors. No s’atura. Ens rep al seu estudi de Poblesec el matí següent de la recollida a Conca del Premi Nacional de Dansa del Ministeri. Sempre ajuden, és clar, però els guardons no omplen el rebost. Després d’un espectacle cal pensar el següent, sense oblidar mai que la dansa es mou en precari, siguis novell o faci més de vint anys que empenys companyia pròpia. Sol Picó no para quieta mai: quan no assaja prepara el cos. Entre estiraments i eines per enfortir els músculs ens parla de We Women, creació estrenada al Grec de 2015 que, com els bons vins, envelleix amb matisos. “L’espectacle s’ha transformat en tot aquest temps”, apunta. “Quan es va estrenar ens faltava una mica de cohesió. A força d’actuacions a tot arreu, de canviar detalls, de buscar nous camins, hem trobat un nou encaix que fa girar l’engranatge”. I això que l’assemblatge no és res senzill. Picó s’acompanya de tres ballarines d’orígens molt diversos (Àfrica, Índia i Japó) per posar damunt la taula una mirada heterogènia però coincident en el diagnòstic: no anem bé quan la situació global de la\ndona resulta tan preocupant en matèria de consideració, igualat i drets. L’espectacle no només ens parla –tot i que també– de la desigualtat social. De la mirada planetària se’n desprenen lapidacions, matrimonis imposats i altres incomptables xacres. El nou fitxatge del planter, la ballarina Shreyashee Nag, incorpora un nou punt de vista en aquest sentit, segons Picó: “aporta una part més crua de l’Índia, la de Calcuta, on violen dones pel carrer amb quasi total impunitat. És indignant però la dona al món fa nosa als nostres dies”. Malgrat la urgència del missatge, We Women no renuncia a mostrar una cara gamberra i fins i tot irònica. La identitat, les barreres físiques i mentals s’exploren des de la perspectiva polièdrica que sumen cadascuna de les creadores convocades. Pura dinamita apoderada.\nPrínceps i/o gripaus\nGir de 180 graus. Travessem el riu fins a l’altra banda i ho fem a la gropa d’uns gripaus. S’estrena a Barcelona Dancing with frogs, com si es tractés d’una d’aquelles disseccions de granotes de les escoles d’abans. Aquí, però, s’observen els budells de la masculinitat. “La creació de We Women em produeix la necessitat de parlar també del món de l’home”, matisa, “de veure quina causa-efecte hi ha. No vull fer cap lliçó de moral, només reflexionar sobre un excés de la masculinitat que en molts casos va en contra dels mateixos homes, que va més enllà de la raó humana i de la mateixa humanitat”.\nEl moviment torna a ser la base d’un espectacle en constant transdisciplinarietat. Hi ha ballarins, per descomptat, però també fan d’actors, i actors que fan de ballarins. Signa la música Pere Jou i la nota més alta la incorpora el carismàtic tenor Antoni Comas, habitual dels muntatges de Carles Santos. I tot cosit amb la dramatúrgia de Marta Galán, creadora que aporta un segon punt de vista inconformista. “Fins i tot a mi em genera contradicció”, confessa Picó. “A tothom li encantarà veure aquelles set bèsties damunt de l’escenari. Resulten molt atractius. Caus en la contrarietat de denunciar alguna cosa i al mateix temps fer que la gent en gaudeixi. I és justament això: la masculinitat\nresulta atractiva en el seu excés, com aquells acudits dolents que t’acaben fent gràcia”.\nEl díptic superposat ens convida a contrastar dues realitats en transformació, reflexions allunyades però també coincidents, un material porós que es retroalimenta. “We Woman parteix més de la denúncia i Dancing with frogs de l’anàlisi”, conclou Picó, “perquè és cert que el món de la dona no funciona i cal denunciarho. Amb l’home és evident que tampoc funciona però ens planteja preguntes sense resposta: per què la violència? Per què aquest patriarcat salvatge que no afluixa?”. Diferents –i molt–, però les dues cares són moneda.\nQuan els silenciats fan teatre


A Can Gual tenim el que necessites. Un ampli local aliè als allotjaments que anomenem “La Sala”, amb capacitat fins a 50 persones. Es lloga de dia com a sala de reunions per empreses o com a sala menjador amb cuina per a celebracions privades.\nLloguer de la sala i material disponible, us encarregueu de fer el muntatge, el menjar, preparació, servei, posterior recollida i neteja del material. L’horari és de 11h a 19h, té un cost de 10€ per persona i un mínim de 250 €. Nosaltres us deixem l’espai i material i vosaltres us ho organitzeu al vostre gust.


El pare dels nens de Godella (València), també detingut\nPublicat 15/3/2019 10:56:11CET\nEl pare dels dos nens desapareguts a Godella (València) que van ser trobats sense vida a la tarda d'aquest dijous ha estat també detingut. La mare ja havia estat arrestada aquest dijous després de revelar als agents el lloc en què es trobaven els cadàvers.\nSegons han confirmat a Europa Press fonts de la investigació, l'home, que durant la jornada d'aquest dijous estava investigat ja té la condició de detingut. Previsiblement, els dos progenitors passaran a disposició judicial aquest dissabte.\nEls cossos dels menors, un nen de tres anys i mig i una nena de cinc mesos, van ser trobats a la tarda d'aquest dimarts enterrats de manera separada molt a prop de la casa en què vivien amb els seus pares en dos espais diferents, un a uns 75 metres i l'altre a aproximadament 150 metres. La mare ha estat arrestada, encara que ni ella ni el pare han confessat l'autoria dels fets.\nEls menors havien estat vists per última vegada aquest dimecres per una amiga de la família que els va portar menjar. L'operatiu de recerca es va iniciar en rebre al matí d'aquest dijous almenys dues trucades que alertaven que s'havien sentit crits a la casa que ocupava aquesta parella al terme municipal de Godella, proper a Rocafort.\nLa Guàrdia Civil i la Policia Local van comprovar que el pare es trobava a la casa, però no la mare. Alguns testimoniatges indicaven que havia sortit corrent nua, fins ser trobada al migdia amagada en un bidó, amb esgarrapades "per haver corregut, res més". A més, davant de les preguntes sobre els menors, les respostes del pare haurien estat "incoherents".\nEn atenció als mitjans, el delegat del Govern espanyol a la Comunitat, Juan Carlos Fulgencio, va explicar aquest dijous que, encara que en un primer moment la mare no mostrava una actitud de col·laboració amb la Guàrdia Civil i feia manifestacions confuses com que els seus fills "havien de ressuscitar", els agents van poder convèncer-la finalment de la conveniència que revelés on es trobaven els cossos.\nLa investigació segueix oberta a l'espera de fer les autòpsies i les proves forenses per a l'esclariment del tràgic succés.\nEl dispositiu va estar format per 110 efectius amb participació de la Guàrdia Civil, Policia Nacional i Local, voluntaris de Protecció Civil i els Bombers amb gossos de recerca especialitzats a trobar persones vives i mortes.\nAquest divendres, els Ajuntaments de Godella i Rocafort han decretat tres dies de dol i guardaran minuts de silenci en memòria dels petits.


Llengua catalana | Col·legi Santa Anna\nCrítica de Doña Rosita la soltera o el lenguaje de la flores\nDoña Rosita la Soltera o el Lenguaje de las flores va ser una obra que ens va impactar, tot i que les expectatives del públic adolescent no eren altes. Poder gaudir d’una obra de tal prestigi va ser tot un privilegi, ja que la interpretació dels actors, molt reconeguts en l’escenari del teatre català, va ser molt professional i satisfactòria. Potser aquesta mateixa obra amb el mateix contingut i diferents actors no haguessin transmès tantes emocions als espectadors del segle XXI lluny del segle XIX en el que es situava l’obra.\nLlegeix més sobre Crítica de Doña Rosita la soltera o el lenguaje de la flores\nConcurs literari FICCIONS, us convidem a votar els relats dels nostres alumnes\nAlguns alumnes de 3r d'ESO estan participant en el concurs literari Ficcions.\nFiccions és un concurs literari en català adreçat als alumnes de secundària, batxillerat i cicles de FP, on hauran de crear una història dividida en quatre capítols a partir d’un dels cinc textos d’autors de renom que proposem. Les propostes són:\n- Dos taüts negres i dos de blancs de Pep Coll\n- La casa del silenci de Blanca Busquets\n- La invenció de l’Hugo Cabret de Brian Selznick\n- Orgull i Prejudici de Jane Austen\n- L’escala del dolor d’Albert Villaró\nLlegeix més sobre Concurs literari FICCIONS, us convidem a votar els relats dels nostres alumnes


LL.Ms en Dret de l'Comerç Internacional als Estats Jacksonville Estats Units d'Amèrica | CLMGF\nProgrames de Màster en Dret en Dret de l’Comerç Internacional als Estats Jacksonville Estats Units d’Amèrica\nEl Mestratge en Dret comunament coneguda com la mestratge en dret, és un títol de dret de postgrau. Els candidats sovint ja tenen una llicenciatura en dret i estan interessats en la promoció dels estudis de la llei. L’obtenció d’un Màster en Dret posseeix un nombre d’avantatges diferents.\nEstats Units segueix sent la destinació més popular de l’món per a estudiants internacionals. Les universitats dels EE. UU. Dominen les classificacions mundials i el país ofereix, a més, una àmplia varietat de llocs d’estudi interessants. Els sistemes universitaris estatals estan parcialment subvencionats pels governs estatals i poden tenir molts campus repartits per tot l’estat, amb centenars de milers d’estudiants.\nComunament anomenat “j-ville,” la ciutat de Jacksonville és la més poblada en l’estat de Florida. Deriva el seu nom en honor a el setè president dels EUA, Andrew Jackson. És seu de diverses institucions, entre elles una universitat pública que ofereix programes de mestratge i doctorat.\nMillor Programa LLM en Dret de l’Comerç Internacional als Estats Jacksonville a Estats Units\nL’escena de l’crim es pot reconstruir en 3D des d’una foto »\n« Salut de la rosada


Calella compleix les previsions d’ocupació aquesta Setmana Santa\nInicio > Noticias > Calella compleix les previsions d’ocupació aquesta Setmana Santa\nLa Setmana Santa 2016 ha complert les expectatives i l’ocupació turística ha estat del 86% de mitjana. En general, s’han superat les xifres de l’any passat i més del 50% dels establiments de la ciutat han obert les seves portes per acollir els turistes procedents de l’Estat Espanyol, Alemanya, Gran Bretanya, Itàlia, França, Bèlgica i Rússia.\nDurant aquesta Setmana Santa, Calella ha celebrat la primera edició del Carpe Birrem, la fira de la cervesa artesana. Durant els dies 25, 26 i 27 de març, al voltant de 6.000 persones han pogut gaudir d’aquesta nova experiència socio-gastronòmica que fusiona el tast i la cultura i és apte per a tots els públics. L’aposta per la proximitat ha destacat tant en els productors de cervesa, on 14 dels 15 eren catalans, com en els grups de música, tots d’origen calellenc. La fira ha estat tot un èxit i ja es planteja celebrar una segona edició i vincular-la així a l’inici de la temporada turística.\nCom cada any, divendres dia 25, es va celebrar la tradicional Bunyolada de Pequín a la plaça Espanya, més coneguda com la plaça del Bunyol, i diumenge dia 27, Calella va ser l’única població del Maresme, i una de les poques de la resta de Catalunya, que va celebrar el Cant de l’Àngel. Es tracta d’un acte litúrgic que escenifica l’anunci al poble de la Resurrecció de Crist. Com a novetat. Rosa Maria Brunet ha cedit l’acompanyament amb piano, que feia des de 1966, a Núria Grima.\nGairebé 3.000 persones han visitat durant aquesta Setmana Santa l’exposició “Els passos de Setmana Santa”. A l’exposició, s’han pogut veure els “Passos” que es passejaven pels carrers de Calella durant la Setmana Santa i que formaven part dels costums religiosos que se celebraven al nostre municipi.


Publicat per Montse a 17:54 Cap comentari:\nAdéu siau i Bon Estiu\nEl passat divendres vàrem comentar l'últim llibre del club de lectura juvenil d'enguany i vàrem aprofitar per fer la cloenda del curs.\nEl llibre comentat fou La meva germana viu sobre la llar de foc, òpera prima d'Anabel Pitcher. El llibre ha agradat per unanimitat a tots els tertulians.\nA partir d’uns esdeveniments traumàtics, es teixeix tota un història plena d'emocions però sense dramatismes i amb sentit de l'humor.L'encert de la novel·la rau en el fet de que la història s'explica a través de la veu d'un nen de 10 anys i com la mort de la seva germana en un atemptat terrorista afecta a la seva família i condiciona la seva vida present.\nAra toca disfrutar de l'estiu i si és amb la companyia d'un bon llibre molt millor, és per això que a la biblioteca us hem preparat una guia amb suggerents lectures per emportar-vos a la platja, a la piscina i de viatge, però si en voleu més , recordeu que a la biblioteca us hem parat "una taula" amb moltes més lectures...ah i recordeu que NO TANQUEM PER VACANCES.....\nGuia I** a partir de 6 anys\nGuia I*** a partir de 11 anys\nGuia JN a partir de 14 anys\nAixò si! Feu un cop d' ull a l'horari estiuenc (juliol i agost)\nDimarts i Dijous de 10 a 13.30\nEtiquetes: Annabel Pitcher, Aquí fem tertúlia, Recomanacions de lectures, Vacances\nEl dia 30 de maig a la tertúlia juvenil de la Biblioteca Joan Triadú de Vic vam comentar La Gramàtica de l’amor de Rocío Carmona.\nLa Irene, després de la separació dels seus pares comença una nova etapa de la seva vida a l’internat de Saint Roberts, ubicat a Cornualla (Anglaterra). Arran d’un desengany amorós, en Peter Hugues, el seu professor de literatura, li proposa com a teràpia, una peculiar “gramàtica de l’amor”, consistent en la lectura de grans novel·les romàntiques que li serviran per reflexionar i treure les seves pròpies conclusions.\nLa tertúlia va donar molt de sí i aquí teniu un tastet dels temes que vam comentar:\n- Tot i que inicialment les perspectives envers aquesta novel·la d’amor eren baixes, la novel·la ha agradat molt per la simplicitat en què està escrita i sobretot pel domini que té l’autora del llenguatge a l’hora de descriure sentiments i sensacions relacionades amb l’amor que va experimentant la Irene.\n- La novel·la segueix un fil argumental que va connectant totes les idees principals des del principi fins al final. Un exemple clar el trobem en el fet que l’inici i el final de la novel·la són cap i cua.\n- Hem trobat original la idea de fer llegir novel·les romàntiques per superar un desengany amorós. Gràcies a aquesta teràpia de La gramàtica de l’amor, veurem com al llarg de l’obra la Irene va evolucionant i madurant .\n- Un valor afegit que aporta La Gramàtica de l’amor és que t’entren ganes de llegir els llibres que la Irene llegeix. O com deia una de les nostres tertulianes: el llibre presenta “històries que enriqueixen i fan créixer la cultura dels joves”\n- També d’una manera indirecta veiem la relació freda que manté la Irene amb els seus pares, recentment separats. Aquest fet el podem considerar un exemple de com una relació matrimonial sòlida, s’esfuma d’un dia per l’altre.\n- El personatge d’en Peter Hugues juga un paper molt interessant al llarg de la novel·la; com a tutor prescriptor d’una teràpia curiosa i també pel tipus de relació que estableix amb la Irene, una relació confusa, que en determinats moments traspassa els límits professor-alumne.\n- El córrer li serveix a l’Irene per fugir de la realitat. Tot i que inicialment és el seu recurs per deixar de pensar en el que l’amoïna, més endavant esdevé un puntal importantíssim en la seva vida: participarà en la “January race” i gràcies a això trobarà l’amor. Hem observat també que la importància que té el córrer en la novel·la possiblement respon a l’afició que en té l’autora i també Murakami.\n- Per últim, aquesta novel·la trenca motlles amb la imatge del bibliotecari/ària que estem acostumats a veure a les pel·lícules (amb una vestimenta antiquada, mal caràcter, etc.), ja que en realitat no és certa ni de bon tros.\nAbans d’acabar, recordeu que la tertúlia del dia 2 de juliol de 2013 comentarem la darrera novel·la de la temporada del Club de lectura juvenil 2012/2013, La Meva germana viu sobre la llar de foc d’Annabel Pitcher i que aquest mateix dia tots proposarem novel·les per llegir de cara al curs vinent. Fins aviat!\nPublicat per MMC a 15:29 Cap comentari:\nEtiquetes: La gramàtica de l'amor, Resums de les tertúlies, Rocío Carmona\nPublicat per Montse a 10:59 Cap comentari:\nDijous, 4 de juliol a les 6 de la tarda.\nComentarem: La meva germana viu sobre la llar de foc d'Annabel Pitcher.\nPublicat per MMC a 16:25 Cap comentari:\nEtiquetes: Annabel Pitcher, Dates de tertúlies, La meva germana viu sobre la llar de foc\nPublicat per MMC a 16:22 Cap comentari:\nPublicat per Montse a 12:00 Cap comentari:\nI el dijous 30 de maig....tertúlia de "Gramàtica"\nPublicat per Montse a 18:24 Cap comentari:\nEtiquetes: Dates de les tertúlies, La gramàtica de l'amor, Rocío Carmona\nS'acosta el dia... Aviat sabrem els guanyadors del Premi Atrapallibres i Protagonista jove\nUs avancem que el proper dia 3 de juny a dos quarts d'onze del matí tindrà lloc l'acte de lliurament del 17è Premi de Literatura Protagonista Jove a la Sala d'Actes del Palau Macaya de Barcelona.\nEl proper dia 4 de juny a dos quarts d’onze del matí tindrà lloc l’acte de lliurament dels guardons i diplomes del 8è Premi de Literatura Infantil ATRAPALLIBRES. Serà a l’auditori de la Biblioteca Jaume Fuster de Barcelona.\nSi heu participat com a Jurats en el premis i hi voleu assistir, cal que feu la reserva. L'aforament és limitat i es reservaran les places per rigorós ordre de sol·licitud. Informació: clijcat@clijcat.cat\nPublicat per Montse a 12:13 Cap comentari:\nEtiquetes: Consell Català del Llibre Infantil i Juvenil, Premi Atrapallibres, Premi Protagonista Jove\nDijous, 30 de maig a les 6 de la tarda.\nComentarem: La gramàtica de l'amor de Rocío Carmona.\nPublicat per MMC a 17:22 Cap comentari:\nPublicat per MMC a 16:34 Cap comentari:\nJa tenim els resultats de les votacions dels premis Atrapallibres i Protagonista Jove de la Biblioteca Joan Triadú\nCom ja sabeu, la Biblioteca Joan Triadú de Vic és una de les entitats que participa en els Premis Atrapallibres i Protagonista Jove organitzats pel Consell Català del Llibre Infantil i Juvenil . Enguany hem participat en la categoria 11-12 anys (11 participants) i en la categoria 15-16 anys (6 participants).\nEl passat 25 d'abril després de comentar Resurrecció de Silvestre Vilaplana a la tertúlia del Club de lectura Juvenil de la Biblioteca Joan Triadú de Vic, els membres del jurat del Premi Protagonista Jove (categoria 15-16 anys) ens vam reunir per puntuar, de l'1 al 4 els llibres finalistes d'aquest concurs,\n- No està escrit a les estrelles: 18 punts.\n- Resurrecció: 16 punts.\n- El noi que va trobar la felicitat: 15 punts\n- L'assassí de la corbata: 11 punts.\nI a l'endemà, dia 26 d'abril, els hi va tocar el torn als membres del jurat del premi Atrapallibres (categoria 11-12 anys). Després de passar una estona divertida jugant al trivial amb preguntes i proves referents als llibres i amb l'energia que dona un bon berenar vàrem procedir a fer les votacions.\n- Kulanjango: 27 punts.\n-Les Maletes d'Auschwitz: 25 punts\n- Coolman i jo: 14 punts.\nRECORDEU QUE, El 31 de maig el CONSELL CATALÀ DEL LLIBRE INFANTIL I JUVENIL donarà a conèixer el veredicte final de tots els nens/nes, nois/es de Catalunya. I com sempre ho comentarem en aquest blog...\nPublicat per MMC a 15:41 Cap comentari:\nEtiquetes: Premi Atrapallibres, Premi Protagonista Jove, Votacions


Le Clos du Pontet Mornant França - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 2 allotjaments a Mornant.\n397 route du Pontet, Orlienas, Mornant, França - Veure al mapa\nConvenientment situat a Orliénas, Le Clos du Pontet és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Le Clos du Pontet asseguren una estada plaentera als seus clients. Àrea de fumadors són només algunes de les comoditats que fan que Le Clos du Pontet sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nLes instal.lacions de l'hotel han estat seleccionades amb cura per tal de satisfer el més alt grau de comfort i conveniència, amb calefacció, escriptori, mini bar, balcó/terrassa, insonorització a cada habitació. L'hotel ofereix una excelent varietat d'instal.lacions d'oci, incloent piscina exterior, pesca, jardí. Le Clos du Pontet és una elecció inteligents per a viatgers a Orliénas, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.\nTots els tipus de viatgers (41) Parelles (21) Viatgers en solitari (17) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (1) Grups (1)\nAllotjaments a Mornant


Foto de família de la donació del Lleó Petit a la ciutat.\nSeguici Petit Reus (I)\nSeguici Petit Reus (II)\nEl cap de colla, Josep Lluís Rius, ha aprofitat l’acte per acomiadar-se públicament del càrrec després de «sis anys fantàstics que no esborraré»\nActualitzada 23/09/2019 a les 20:54\nEl Lleó petit ja forma part del patrimoni etnogràfic, artístic i cultural de la ciutat després que avui a la tarda realitzessin la seva donació. L’acte ha tingut lloc al Saló de Plens de l’Ajuntament, tot just un any després del naixement d’aquest element del Seguici petit. «Des d’un principi ja sabíem que aquest projecte culminaria amb aquest acte, fent la donació a ple dret del Lleó Petit a la nostra estimada ciutat de Reus. Amb honor i molt d’afecte», ha explicat Josep Lluís Rius, cap de colla del Lleó.\nL’alcalde de la ciutat, Carles Pellicer, ha recordat que ara fa un any que es va presentar el Lleó petit, a la plaça del Mercadal amb la Mulasseta i l’Àliga petita, com a padrins, i amb la presència del Lleó gran. «Un acte molt bonic amb el qual vam iniciar la presentació del Lleó petit», ha detallat l’alcalde, qui ha afegit que «avui el Lleó torna a l’Ajuntament i torna a ser protagonista amb aquest acte de donació». «No hi ha res més bonic que fer una donació a la ciutat, a la ciutadania, perquè vol dir que això passa a ser patrimoni de tots, i això és un gran tresor que tenim a la ciutat, que és el patrimoni del seguici festiu», ha explicat Pellicer. Durant l’acte, també s'ha realitzat la firma de la signatura de la donació entre l’alcalde de la ciutat i Josep Rull Roca, president de l’Associació de Portadors del Lleó de Reus.\nJosep Lluís Rius, actual cap de colla del Lleó però que ho deixarà de ser un cop passin les festes de Misericòrdia, ha aprofitat l’acte per acomiadar-se del càrrec. «Avui és el meu últim acte públic com a cap de colla del Lleó, sis anys fantàstics que no esborraré mai, un total de 26 anys al Seguici de la mà del Lleó de Reus, que m’ha donat els millors anys de la meva vida», ha declarat Rius. L’actual cap de colla també ha cridat als qui han de rellevar-lo al càrrec, Daniel Domínguez i Gerard Rull, que han rebut un detall commemoratiu de mans de Josep Lluís Rius. A la vegada, Josep Rull, ha donat una placa commemorativa a Josep Lluís Rius per la seva dedicació amb el Lleó. L’acte ha finalitzat amb una cançó de Fito Luri que ha dedicat al Lleó i amb el ball d’aquest element del seguici festiu a l’interior del Saló de Plens.\nLa cercavila pels carrers\nJust després de l’acte de donació del Lleó petit, ha començat el Seguici petit amb la cercavila que s'ha iniciat a l’Ajuntament i, després de recórrer diversos carrers i places, ha tornat a acabar a la plaça del Mercadal on cada element del Seguici Festiu petit ha realitzat la seva passada de lluïment. Enguany era el segon any que participa el Lleó petit participava en aquesta cercavila, després d’estrenar-se l’any passat. Així doncs, per segon any consecutiu ha tornat a ser el protagonista del Seguici petit, tot i que enguany en menor mesura, ja que la gent ja se’l va començar a fer seu l’any anterior.\nCom va succeir en la cercavila de Misericòrdia petita del 2018, el Lleó ha desfilat pels carrers de la ciutat darrere del Basilisc i per davant dels Nanos, lluint el seu mig somriure i els dos metres d’alçada de manera elegant, tal com ho fa el Lleó gran en els Seguicis Festius de Sant Pere i Misericòrdia.\nComenta el contingut : El Lleó petit entra a formar part del patrimoni artístic i cultural de Reus


Almhotel Schönmoosalm Krimml Àustria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Fer un comentari al lloc web\nAlmhotel SchönmoosalmGerlos str.119, Hochkrimml, Krimml, Àustria, 5743 - Veure al mapaExcel·lent8,3Basada en8comentarisAlmhotel SchönmoosalmVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 24 fotosMolt bona ubicació 8,5Veure al mapa8,5UbicacióParticularitats que li encantaransaunabarjardíRestaurants\nSobre l'allotjamentDescripcióAl visitar Krimml, vosté es sentirà com a casa a Almhotel Schönmoosalm, què li ofereix un allotjament de qualitat i un gran servei. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Almhotel Schönmoosalm, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen habitació familiar, restaurant, bar. A més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, escriptori, TV satèl•lit/cable, habitacions interconnectades disponibles per satisfer els clients més exigents. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Krimml, el Almhotel Schönmoosalm és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.Mostrar mésCaracterístiquesAccés a InternetWi-Fi gratuït en totes les habitacions Desplaçamentaparcament de cotxes Coses a fer, maneres de relaxar-secentre esportiujardí esquísauna Àpats, begudes i refrigeribarRestaurants Serveis i comoditatszona de fumadors Per als nenshabitació familiarParc Accéss'admeten animals de companyia Disponible a totes les habitacionscalefaccióescriptoriTV satèl•lit/cableempolles d'aigua de cortesiahabitacions interconnectades disponibles Idiomes ParlatsAlemany Mostra MenysPolítiquesEls llits supletoris depenen de l'habitació escollida. Consulti la capacitat de l'habitació individual per obtenir-ne més informació.Al reservar més de 5 habitacions, poden aplicar-se diferents condicions i suplements addicionals.Mostrar mésAvís importantPlease note that the sauna and infra red cabin are only available during the winter. Comentaris recents de clients


by VERN · 10 octubre 2018\nAl barri ja toca una Escola de Música Municipal! Som un barri que estima la música i el dia 11 de novembre ho tornarem a demostrar. Volem omplir de música la Pere Calafell durant 4 hores ininterrompudes. 4 hores reclamant amb la música l’escola que La Verneda es mereix.\nDes de les 10h del matí, tota aquella persona que vulgui podrà aportar el seu granet de sorra en aquesta reivindicació, tocant amb el seu instrument o formació una peça o dos (màxim 15 minuts). Volem que tots els musics del barri i d’arreu passin per la Pere Calafell el diumenge 11 per omplir-lo de música.\nNomés cal que us inscrigueu a l’horari que millor us vingui i ens detalleu l’instrument o formació a la que pertenyeu. Gràcies a la col·laboració de la Fundació Maria Canals, disposarem d’un piano in situ.\nA més a més, a les 12h els més petits podràn gaudir del taller Música per gaudir, música per créixer! En aquest dia de celebració i reivindicació de la música, organitzem un petit taller de 45 minuts, pensat per a nens entre 5 i 10 anys i les seves famílies. Combinant jocs d’audició, de cant i de creació musical, treballarem l’escolta atenta de la música, així com la creativitat i l’expressió a través de la música.\nLa música és un llenguatge, però per damunt de tot és un mitjà d’expressió i de creixement personal. Amb aquestes activitats, d’una banda fomentem el plaer d’escoltar i de fer música, però també reivindiquem la importància de la música en el desenvolupament de la societat d’avui en dia i molt especialment entre els més petits. L’experiència compartida de fer música junts reforça l’expressió individual des del treball en equip, l’autoconfiança i la interacció amb els altres. A més, els exercicis de motricitat i coordinació contribueixen a una millora de la conciència corporal.\nAnimem a totes les famílies amb petits del barri, que s’inscriguin i participin en aquest taller per tal de disfrutar plegats de la música i de crear entre tots la cançó “La música a Sant Martí”. Per poder fer l’inscripció, heu de clickar aqui o anar a la pestanya Inscripcions\nMés informació a http://www.evern.org/maratomusical\nArriba el Congrés d’Associacions a Sant Martí\nNext story Festa Major 2018\nPrevious story Convocatòria per a l’exposició ARTBARRI


Cardiopatia Isquèmica | PortalCLÍNIC\nCardiopatia Isquèmica Què es?\nLa cardiopaptia isquèmica es produeix quan s'obstrueix una artèria del cor. Si és de manera lenta, es parla d'angina de pit, si es tapona de forma ràpida, és quan es produeix un infart. És la primera causa de mort en adults al món, tant en homes com en dones. La modificació dels estils de vida és la peça fonamental per evitar o prevenir aquesta malaltia.\nLa Cardiopatia Isquèmica en primera persona\nCom a metges podem fer molt per ajudar als pacients, però realment és més important allò que facin ells perquè pot millorar moltíssim el seu pronòstic: deixar de fumar; seguir una alimentació equilibrada; perdre pes, si cal, i fer una mica d'esport.\nManel Sabaté Cardiòleg\nQue s'agafi la vida amb molta alegria i il·lusió. Que no passa res, que la vida continua. Som gent normal. Som gent que podem fer de tot. Inclús millor que abans, perquè ens cuidem més.\nJosé Antonio Pacient\nLa cardiopatia isquèmica o malaltia coronària es produeix quan es redueix el flux sanguini al múscul del cor per un bloqueig parcial o complet de les artèries que subministren sang al cor.\nSi pensem en les artèries coronàries com si fossin un sistema de canonades, la seva progressiva obstrucció provoca que el líquid, en aquest cas la sang, no arribi de forma correcta a les diferents zones del cor.\nA quantes persones afecta la Cardiopatia Isquèmica?\nLa cardiopatia isquèmica és una malaltia molt freqüent que afecta gran part de la població dels països desenvolupats i, també, dels països en vies de desenvolupament.\nS'estima que aproximadament 15,4 milions de persones majors de 20 anys pateixen cardiopatia isquèmica als Estats Units, pel que afecta el 6,4% de la població (7,9% dels homes i 5,1% de les dones) .\nA Europa, s'estima que la malaltia cardiovascular és la causa de 4 milions de morts cada any, el que suposa el 47% de totes les morts.\nLa prevalença de cardiopatia isquèmica augmenta amb l'edat i és superior en els homes que en les dones, fins i tot en edats avançades. Es calcula que la incidència de malaltia coronària en edats d'entre 65 i 94 anys es duplica en els homes i es triplica en les dones respecte a edats entre 35 i 64 anys.\nEn els homes, és més freqüent la presentació en forma d'infart, mentre que en les dones és més freqüent la presentació en forma d'angina de pit.\nMentre que als països desenvolupats hi ha una certa tendència a la disminució de la prevalença de la cardiopatia isquèmica, a causa de la millora dels tractaments i els hàbits de vida, aquesta augmenta en els països en vies de desenvolupament.\nEn qualsevol cas, la cardiopatia isquèmica és encara la primera causa de mort d'adults, tant en països en vies de desenvolupament com en països rics.\nCauses de la Cardiopatia Isquèmica\nLa causa de la cardiopatia isquèmica és l'arteriosclerosi. Una inflamació crònica de les artèries que provoca un enduriment i acumulació de plaques de colesterol (plaques d'ateroma) a les seves parets, el que afavoreix la formació de trombes.\nL'arteriosclerosi pot afectar totes les artèries del cos i causar diferents símptomes en funció de l'òrgan afectat. Si es produeix a les artèries que porten la sang al cervell, pot manifestar-se en forma d'ictus o accident vascular cerebral; si es produeix en les artèries de les cames, pot provocar dolors en caminar; si es produeix a les artèries que proveeixen de sang al propi cor, pot provocar angina de pit o infart de miocardi.\nDiferència entre angina de pit i infart\nAngina de pit. Quan l'artèria coronària es troba obstruïda de forma significativa, habitualment amb una reducció de més del 75% de la seva llum, poden començar a aparèixer símptomes secundaris a la manca d'oxigen en les cèl·lules del múscul cardíac. Aquesta falta d'irrigació sanguínia es tradueix en forma de dolor al pit que apareix, normalment, quan es realitza un esforç. Si la isquèmia és lleu o poc prolongada en el temps, les cèl·lules del miocardi poden sobreviure a ella.\nInfart de miocardi. Si la falta d'oxigen és més greu o perllongada, algunes cèl·lules del cor poden arribar a morir; és el que es coneix amb el terme necrosi o infart de miocardi. Encara que els símptomes poden ser molt semblants els de l'angina de pit, en el cas de l'infart, el dolor pot ser més intens o durador.\nPer determinar si és una angina de pit o un infart, es realitzen dos tipus de proves.\nElectrocardiograma. En la majoria dels casos d'angina, l'electrocardiograma només està alterat si es fa durant el dolor. En canvi, en l'infart és molt probable que hi hagi alteracions en l'electrocardiograma, de major o menor magnitud.\nAnalítica sanguínia. Les troponines són proteïnes presents dins de les cèl·lules del cor. Quan les cèl·lules moren (necrosi) les seves parets es trenquen i aquestes proteïnes surten al torrent sanguini. D'aquesta manera, en l'infart, es poden detectar a la sang la presència de troponines mitjançant un senzill i ràpid anàlisi.\nTipus d'angina de pit o infart\nEn funció de la forma en què es manifesti, es poden distingir diversos tipus d'angina de pit o infart:\nAngina estable. El dolor toràcic és crònic i es presenta de manera habitual quan es realitza el mateix exercici al llarg dels mesos. El pacient acostuma a conèixer bé els símptomes. Tot i que la cardiopatia isquèmica és sempre important, en aquest cas revesteix menor gravetat i es pot tractar de forma eficaç amb fàrmacs.\nSíndrome coronari agut. Es tracta d'aquells episodis de dolor toràcic no habituals; apareixen de forma sobtada, quan s'està en repòs; són d'una intensitat molt més gran o apareixen cada vegada a menor esforç. És més greu i requereix sempre d'ingrés hospitalari i tractament intensiu.\nAddiccions Diabetis Ecocardiograma Ecografia Hipercolesterolèmia Hipertensió Arterial Insuficiència Cardíaca Obesitat Prova d'Esforç Radiografia Convencional Tomografia Computada Trasplantament Cardíac\nManel Sabaté Tenas Cardiòleg Servei de Cardiologia\nMarta Farrero Torres Cardiòloga Servei de Cardiologia\nNotícies relacionades amb Cardiopatia Isquèmica\nBiomarcadors: noves eines per a la detecció del risc vascular\nLes dones tenen menys probabilitats de rebre una angioplàstia després d’un infart, segons un estudi amb pacients nonagenaris\nDemostren la utilitat de la ressonància magnètica cardíaca en un subgrup de pacients amb infart de miocardi


El Teatre Lliure acull la "catedral" de Calderón de la Barca\nL.S. Barcelona 08/03/2013 00:00\n260x366 La Compañía Nacional de Teatro Clásico actua amb quatre músics en directe. / CEFERINO LÓPEZ La Compañía Nacional de Teatro Clásico actua amb quatre músics en directe. / CEFERINO LÓPEZ\nSense ressentiment, el director del Teatre Lliure reconeixia ahir que sempre havia volgut fer La vida es sueño , "la gran catedral del teatre espanyol", però que, quan estava a punt de decidir-se, sempre l'havia avançat un amic. Per això ahir es va consolar presentant el clàssic de Calderón de la Barca interpretat per la Compañía Nacional de Teatro Clásico, que ve avalat per l'èxit de la temporada a Madrid i la gira. Helena Pimenta, que ocupa la direcció d'aquest centre de difusió del teatre del Segle d'Or espanyol des del setembre del 2011, com que ja no disposa d'una companyia d'actors estrictament estable, ha escollit els seus actors i ha apostat per un repartiment que té la singularitat d'estar liderat per una actriu en el paper d'un home: Blanca Portillo. "Per què no? -es preguntava ahir l'actriu-. L'escenari és l'espai de la llibertat i el somni". Darrere d'ella, catorze actors i quatre músics instrumentistes barrocs formen el repartiment del muntatge, que estarà en cartell al Teatre Lliure en només 10 funcions, fins al 17 de març.\n"Qui mou les nostres vides i els nostres somnis?", es pregunta Pimenta per explicar com han enfocat el treball de la companyia. Juan Mayorga va fer l'adaptació del text "com a Pulp Fiction , sense deixar-hi empremtes". La història de Segismundo, reclòs en una torre pel seu pare quan és menut perquè l'horòscop preveu que portaria la desgràcia al regne i alliberat després per necessitat i mala consciència, reflecteix "la idea de la manipulació, del poder dels governants respecte dels governats, els dèbils", diu la directora, i afegeix: "És sorprenent la capacitat de l'ésser humà per vence's a ell mateix". L'obra abraça grans temes com la llibertat, l'esclavatge, l'amor, el desamor o la venjança "a través de l'acció dels personatges, sense subratllar-los".\n"El vers és el trampolí per arribar a l'emoció més pura, a uns sentiments carnals molt potents -explica Marta Poveda, que interpreta Rosaura-. Som com unes bèsties en zel que anem a morir a l'escenari. Que un text de fa 400 anys arribi de forma tan directa al públic és or pur. Jo ja em puc morir".


Ni cel ni somni, l’opera prima de Catalina Bordoy - CENT PER CENT\nNi cel ni somni, l’opera prima de Catalina Bordoy\nCatalina Bordoy (Manacor, 1972) és diplomada en Ciències Empresarials i es dedica actualment a donar classes particulars de matemàtiques. Relacionada de ben petita amb el món del trot i curiosa amb les històries de vida de la gent major ha publicat la novel·la Ni cel ni somni. Al llibre, Bordoi ens obri la porta als relats que ha anat recopilant al llarg dels anys, una narrativa que ficciona la vida de la gent de Manacor i voltants amb la convicció d’acabar amb el silenci imposat en la seva generació. Parlam amb Bordoi d’aquesta primera novel·la.\nQuè volies contar a Ni cel ni Somni?\nEl llibre conta fets reals. És una narrativa que conta la història d’un matrimoni en el qual ella va a parlar amb un home d’Artà perquè li conti històries. Aquestes històries han passat de veres, però jo les he pinzellat. La història és real, però jo he descrit un poble o un fora vila o un carrer i ho he mesclat amb relats que he anat coneixent al llarg de la meva vida. Algunes històries que són més sensibles i no es correspon amb l’entorn perquè he volgut ocultar qui feia que. Hi ha històries de guerra, de l’ambient que hi havia un temps entre els anys trenta i seixanta a Mallorca, algunes tenen un to més humorístic, però n’hi ha que no ho són tant. És una narrativa que et conta una història i a dins hi ha les verídiques.\nEntenc que hi ha hagut molta feina de recerca de relats de la gent, no?\nSí. I està ambientat a pobles com Manacor però també de Sineu, Sant Llorenç, Artà, Porreres o Ariany. Per exemple, la persona que em va contar la seva història a Ariany encara està viva. L’interessant és que les històries són reals i que he hagut d’entremesclar les històries unes amb les altres. Això ha estat molt difícil. Al llibre explic històries d’homes que m’han contat el seu relat al bar familiar que teníem. De fet, en tenc més, però he hagut d’aturar, per ventura en faré un altre llibre.\nHas recollit el testimoni de tota aquesta gent.\nExacte. Per això jo volia fer un homenatge a tota aquesta gent que no hi és i m’ha contat històries que feia anys no contaven a ningú. Vaig néixer en un ambient i un temps que no et podies expressar gaire i jo en el moment que tenia una pena la meva expressió era anar a una llibreta i contar-m’ho a jo mateixa.\nEl nom del llibre aniria en aquest sentit?\nSí, i les històries són molt interessants. Hi ha molta gent, que no és llegidora, que ho ha llegit i li ha agradat, d’altra que sol llegir molt i em diu que se li ha fet curt. M’ha fet molt contenta de la reacció de la gent.\nI deies que tens pensat fer un segon llibre?\nEl més segur és que hi hagi un segon llibre. A la gent li agraden les històries verídiques, el saber que ha passat posa molta consciència a la gent. No és la típica història, tot el que cont és verídic i he hagut d’entremesclar entre quinze històries. A més, ho he hagut de traslladar al matrimoni que també té les seves pròpies coses. La gent d’aquells anys no contava res i jo a través de la confiança vaig poder conèixer petites històries, malauradament ells estaven acostumats a callar.\nprevious post: Les receptes mallorquines de n’Antònia Grisa\nnext post: L’Ajuntament rectifica les obres de s’Illot


casa consistorial sant mateu by monuments mnuments - issuu\nintegrada amb altres edificacions i\ndestaca sobre les altres edificacions. MATERIALS CONSTRUCITIUS\nl'ajuntament és la pedra unides entre La casa consistorial és un palau que es va construir en el segle XV té un estil gòtic valencià s'usava per al sede de la Cort i conegut com la Cort Nova actualment és una\nelles per el ciment i aquest material esta a la vista i estan treballats de forma irregular.\najuntament. ELEMENTS SUSTENTATS LOCALITZACIÓ Els murs son irregulars, no son ni molt El palau esta situat a Sant Mateu a 65 kilòmetres del nord de Castelló de la Plana de 2.118 habitants, el origen de Sant Mateu és anterior a la conquesta d'aquest per Jaume i ho va donar als hospitalaris. En 1237, Hugo de Follalquer, Castellán d'Amposta, va donar la carta de poblament a la població. La casa consistorial esta al mig del poble esta\nfins ni molt grossos i produeixen una sensació de solidesa i son murs de descarrega. Hi ha quatre finestres en la planta dividides en trencallums.\nPLANTA com que era un palau te una planta plana i la planta esta reformada ja que esta feta de fusta.\nORNAMENTACIĂ“ No presenta elements decoratius ja que actualment s'utilitza com un lloc de treball.\nel va dissenyar. Pertany al segle XV i és un estil gòtic. ALÇAT FUNCIÓ I SIGNIFICAT Té una amplia façana de carreus. El conjunt de les portes de la façana ha sofert nombroses transformacions igual\nAbans era un palau per a la seu de la\nque l'interior que ha patit bastants rehabilitacions. Destaca\nCort també conegut com la Cort Nova\nel Saló de Plens amb bigues de fusta i finestres que\nperò actualment s'utilitza com a oficines\ncomuniquen amb el Carreró dels Jueus, sent una d'elles\nd'arc trilobulat. CONTEXT HISTÒRIC IL·LUMINACIÓ La casa consistorial es un estil el gòtic és Te una façana de carreus per on entra la llum i il·lumina la\nl'estil més representatiu de l'arquitectura\nentrada i la planta de dalt amb quatre finestres dividides en\nvalenciana. Tots i cada un dels seus\nprincipals edificis històrics pertanyen a aquest estil arquitectònic. El gòtic de les\ncaracterístiques especials, i dins d'aquest, No se sap la persona que la va construir i el arquitecte que\nel valencià té una manera marcat molt\ndiferent de fer les coses. Nascuda en el segon quart del segle XIII, com una forma colonial sobre un territori\nrecentment conquerit, va anar evolucionant al llarg del\nsegle XIV i va arribar a la seva maduresa arquitectònica ja\ndins del segle XV, com una representació tardana de l'estil.\nDurant el XVI i el XVII, moltes de les seves fórmules\nconstructives es van seguir utilitzant dins dels nous gustos constructius del renaixement, de manera que les seves variades solucions arquitectòniques perviure d'una forma anormalment llarga en el temps. Fins a l'arribada del gòtic, els\nexclusivament en la tradició romana. El gòtic va significar una evolució molt important, amb noves formes i plantejaments, nous sistemes d'organització de l'obra, i sobretot, una experimentació tecnològica molt marcada. Una nova geometria de la traça, una nova composició arquitectònica, unides a un aprofitament de la tradició romana, fent evolucionar els seus models i tècniques, va ser el més representatiu del gòtic mediterrani.\ncasa consistorial sant mateu


Gérard de Nerval va deixar escrit que "Els meus parietals són el parèntesi que aïlla la meva ment de la resta de tot". Moltes vegades, però, aquest concepte (Parèntesi) remet més a una acotació temporal, un establiment d'un graó o etapa amb voluntat de continuïtat, que a l'òssia isolació de la poètica de Nerval. Aquesta abstracta i una mica irreal fragmentació temporal és una mena de temps d'espera. Ens pot generar una certa sensació d'intemporalitat. El parèntesi és una figura interessant i complexa, i ho són tant (o més) els seus extrems com el contingut que engloba. Obrir el parèntesi comporta connotacions i expectatives positives. Tancar-lo ens suggereix sempre més lucidesa analítica que futura nostàlgia.\nLuís Martín (Tenerife, 1957) ha preparat aquesta mostra en funció de l'espai peculiar de La Xina. Aplega treballs de tota la seva etapa de residència a Barcelona (amb intermitències: l'arxipèlag canari, exposicions i estades a centreeuropa -Àustria, Berlin...) que començà las primers vuitanta i ara conclou. Ho fa intentant agrupant les obres (de diverses temàtiques, dates de creació o mitjans formals) per afinitats al voltant d'alguns centres d'interès que el propi escultor ens explica: Entre els conceptes que guien aquesta selecció, destaca el de la temporalitat, reflexionant sobre les sensacions que produeix el pas del temps i els límits que aquest imposa. La pròpia exposició respon a un final de cicle que tanca un parèntesi per continuar en un altre lloc.\nAltres conceptes completen l'argument d'aquesta proposta: el procés del treball al taller (amb la pols omnipresent en la labor de l'escultor), l'observació del cos humà i dels interespais que forma el propi cos, la dualitat entre els elements naturals i els tecnològics, la subjectivitat del valor de les coses (i la fal·làcia dels diners) o el convit al visitant a participar activament en algunes de les obres, una interacció que sempre interessa a l'artista. Creiem que són prous al·licients per venir a veure aquesta mostra de l'artista canari, que esperem, contravenint tota aquesta tesi, no sigui pas la darrera.


A qui s’adreça el Màster en Música per a Experiències de l’Entreteniment d’ENTI-UB? - ENTI\nA qui s’adreça el…\t18 abril, 2017\nUna de les característiques del Màster en Música per a Experiències de l’Entreteniment d’ENTI-UB és el seu caràcter pluridisciplinari. En endinsar-se en tot allò que té a veure amb l’experiència de l’entreteniment s’abracen diferents camps de l’expressió i del coneixement. En aquest sentit, cal destacar que s’adreça a un perfil múltiple d’alumnes des de: graduats i estudiants amb coneixements de música, developers, productors musicals, tècnics en so, estudiants de cinema, artistes multimèdia, compositors, intèrprets musicals o creadors d’espectacles vinculats amb la música.\nDurant aquest màster, aprofundiràs en camps com els videojocs, les apps, els serious games, els news games, la gamificació, els simuladors… Però, també, en la música per a parcs temàtics, l’aplicació de la música als espectacles, les performances en viu, els dispositius escènics o la música i el so en la realitat virtual.\nTot plegat multiplica el nombre de sortides professionals: des de Compositor de Videojocs/Cinema/TV/Publicitat; Artistes Digitals; Productors Musicals; Tècnics en so; Creatius en tecnologia; Especialistes en Àudio 3D; Especialistes en Arts Visuals; Especialistes de Música en Espectacles; Especialistes en Robòtica relacionada amb el So i la Música; Musicòlegs; Responsables d’Empreses relacionades amb Música; Regidor d’espectacles en viu; Creadors de Performance amb So; Periodistes Musicals; Tècnics en Cultura Musical; Creadors de Produccions en el camp de l’Òpera; Responsables de Discogràfiques i Dj’s.\nEn definitiva, al llarg d’aquest Màster, obtindràs una formació holística i actualitzada, convertint-te en un professional expert en tot allò relacionat amb l’experiència de l’entreteniment, incloent-hi diferents camps d’expressió i de coneixement.\nSi t’agrada la música i l’art multimèdia en el sentit més ampli de la paraula; estudia el Màster en Música per a Experiències de l’Entreteniment d’ENTI-UB, la Universitat del Videojoc.\nEl proper divendres 31 d'octubre a ENTI-UB projectem la segona part del documental Detrás del…\t“Tira’t a la piscina. Què és el pitjor que et pot passar? Com a mínim, aprendràs!”\nLa Universitat del Videojoc va poder gaudir, dijous 23 d’octubre, d'una conferència especial. I és…\tSaps que ENTI-UB ja fa tres anys que forma els seus alumnes en videojocs, Serious Games i entreteniment temàtic? Vine a estudiar a la Universitat del Videojoc de Catalunya\nL’Escola de Noves Tecnologies Interactives (ENTI-UB) va néixer l’any 2013, fruit d’un desig i una necessitat:…\tJa has decidit en quin dels tres cursos de la Summer School d’ENTI-UB t’inscriuràs?Quines són les sortides professionals del Màster en Producció i Emprenedoria de Continguts Digitals d’ENTI-UB?\tACCÉS RÀPIDUniversitat videojocs


Pàgina solidària de març | Casa Flors Sirera\nPàgina solidària de març\nEl pols per Ucraïna, Marta Ter Ferrer\nEls darrers mesos hem vist com Ucraïna s’ha convertit en un nou camp de batalla on Occident i Rússia hi juguen un pols per establir (o consolidar) àrees d’influència que, pel que estem observant, poden arribar a dibuixar unes noves relacions de poder entre les principals potències mundials.\nLa crisi d’Ucraïna ha passat, bàsicament, per tres moments clau: primer, quan Ucraïna no va signar, el novembre passat, l’Acord d’Associació amb la UE; segon, quan un procés de mobilització social engegat després de la no-signatura va acabar derrocant el president Víktor Ianukòvitx i establint un nou govern pro-occidental; i tercer, l’ocupació i annexió de Crimea per part de Rússia.\nUcraïna no va signar l’Acord d’Associació amb la UE perquè no li resultava prou avantatjós. L’Acord que la UE li proposava no li solucionava pràcticament res a curt i mig termini, i el risc de fallida era molt elevat. Ianukòvitx va sol·licitar entre 15.000 i 20.000 milions de dòlars per compensar la pèrdua dels mercats russos i de la CEI (entitat formada pels països post-soviètics). Però la UE no va acceptar.\nJust després de saber que Ucraïna no signaria l’Acord amb la Unió Europea, sinó un acord amb Rússia que li oferia crèdits i un preu més baix del gas, la plaça Maidan de la capital, Kíev, va començar a omplir-se de manifestants que exigien a Ianukòvitx un acostament a la UE i no cedir a les pressions de Rússia. La reacció repressiva del govern va provocar que els objectius de la gent reunida a la plaça apuntessin al canvi del règim, corrupte i autocràtic.\nEntre els manifestants hi havia gent de diverses ideologies, però cal destacar un petit grup radical que, tot i que minoritari, va esdevenir decisiu. Eren gent vinculada a Pravy Sektor i Svoboda, organitzacions polítiques d’extrema dreta i d’ideologia nazi que van crear una força paramilitar que va permetre combatre els cossos de seguretat de Kíev durant tres mesos. Possiblement, sense ells, no hagués estat possible acabar derrocant el govern de Ianukòvitx.\nEl dia 21 de febrer, i després d’haver-hi hagut cent víctimes mortals a Maidan, la UE i Rússia van participar com a mediadors en un acord entre Ianukòvitx i l’oposició. Però aquest acord no es va respectar. Maidan el va rebutjar, Ianukòvitx va fugir i l’oposició va formar un nou govern provisional, que occident va acceptar. En aquest govern, però, hi va entrar l’extrema dreta a què abans fèiem referència. Haver estat a primera línia dels combats a Maidan li va permetre, després, guanyar pes polític. Avui hi ha quatre ministres que són de Svoboda i un vinculat a Pravy Sektor (d’un total de vint).\nAmb l’entrada d’aquest col·lectiu al nou executiu, i amb el seu reconeixement per Occident, Rússia va tenir l’excusa perfecte per negar la legitimitat del nou govern, titllar-los a tots de feixistes i, a partir d’aquí, fer valer el seu dret d’ingerència en un altre país si la població russa d’aquest país estava en perill. Engegant una campanya propagandística molt potent “contra el feixisme a Ucraïna”, Rússia es va disposar a no perdre Crimea, un lloc d’importància geoestratègica vital, ja que allà hi té des de fa tres segles la seva principal base de la Flota del Mar Negre.\nRússia va començar a desplegar tropes a la península de Crimea, i el passat 16 de març es va organitzar un referèndum en què l’opció d’annexar-se a Rússia va guanyar oficialment per un 96.7%. L’endemà Putin ja signava el decret d’adhesió després d’haver fet un contundent discurs en què, a més de les justificacions històriques, evidenciava les incoherències d’Occident en la política internacional i en relació al dret d’autodeterminació.\nAixí, doncs, Rússia ja s’ha annexionat Crimea sense vessament de sang, però havent ocupat prèviament part d’un país sobirà i havent vulnerat el Dret Internacional. Una setmana després, el govern provisional d’Ucraïna signava un acord d’associació amb la UE. I tot això enmig d’una Ucraïna molt volàtil on la població pro-russa de la part sud-est del país també reclama un referèndum, i amb inestabilitat al govern provisional, després dels enfrontaments que s’han produït recentment entre el Ministeri de l’Interior i Pravy Sektor. Ens trobem, doncs, en un punt on no sabem si el pitjor ja ha passat o encara està per arribar. Caldrà estar ben atents.\nThis entry was posted on dilluns, 31 de/d' Març de 2014 at 2:23 pm and is filed under Pàgina solidària.\tYou can follow any responses to this entry through the RSS 2.0 feed. You can skip to the end and leave a response. Pinging is currently not allowed.


ELS AVANTATGES DE SER UN MARGINAT (BUTXACA). CHBOSKY, STEPHEN. 9788416698028 Librería Nollegiu\nEl llibre que tot adolescent hauria de llegir en començar linstitut. I que hauria de continuar llegint als seus 15, 16 o 17 anys. El títol en lidioma original ens dona més pistes sobre el protagonista daquest llibre, en Charlie: The perks of being a wallflower. En Charlie és un wallflower: una persona reservada, tímida, que prefereix mantenir-se allunyada i reflexionar sobre el seu entorn. Però lempenta que li donarà el seu professor de literatura el farà involucrar-se, així com entendre i acceptar tot el que comporta ser jove.\nA més, és una mina dor quant a referències literàries: els títols justos però imprescindibles que conformen la literatura (americana) del segle XX.\naparentment modèlica. Quan acaba l?escola, el suïcidi del seu millor amic\nli dispara una sèrie d?inseguretats. L?entrada a l?institut arriba com una\namenaça. Però, entre classe i classe, trobarà un professor que l?ajudarà a\nles salvatges muntanyes russes de l?adolescència per descobrir emocions\nl?aclamada obra de debut d?Stephen Chbosky que s?ha convertit en un\ncaptivadora que explora els traumes, les expectatives i els sentiments d?uns\nEn Charlie és un adolescent introvertit que viu amb la seva família aparentment modèlica. Quan acaba l?escola, el suïcidi del seu millor amic li dispara una sèrie d?inseguretats. L?entrada a l?institut arriba com una amenaça. Però, entre classe i classe, trobarà un professor que l?ajudarà a fer servir la literatura com una arma. I, sobretot, una colla de xavals més grans, atrev...


Com treure la contrasenya al meu iPad\nUna contrasenya és com una sentinella que col·loqueu a l’iPad per protegir el seu contingut sensible dels ulls indiscrets. També podeu utilitzar-lo per protegir les restriccions que heu implementat en un iPad compartit per frenar la visibilitat, el contingut i l’ús de determinades aplicacions. Si introduir una contrasenya per utilitzar l'iPad resulta molest o deixeu de compartir el dispositiu amb altres persones, podeu desactivar la protecció de contrasenya directament.\nDesactiveu la contrasenya de desbloqueig\nToqueu "Configuració", seguit de "General" i "Bloqueig de contrasenya". Introduïu la vostra contrasenya a la pantalla que apareix. Toqueu "Desactiva la contrasenya" i torneu a introduir la vostra contrasenya per desactivar la configuració. En endavant, el vostre iPad no necessitarà cap contrasenya abans de desbloquejar-lo, activar-lo o utilitzar-lo. Penseu en la possibilitat de tornar a activar una contrasenya quan viatgeu amb ella per obtenir una protecció addicional.\nDesactiva la contrasenya de restriccions\nToca "Configuració", seguit de "Restriccions". A la pantalla emergent, introduïu la contrasenya actualment vigent. Toqueu "Desactiva les restriccions" i torneu a introduir la contrasenya. La pantalla de restriccions deixa de protegir-se amb contrasenya o de respondre a qualsevol intent de frenar o canviar la disponibilitat, el contingut, la privadesa i el comportament de diverses aplicacions i configuracions. Tingueu en compte que es perdran totes les configuracions anteriors.


Bloc del taller d'experiments: 2010\nEL FUM PUJA O BAIXA?\nUs presento una activitat molt interessant relacionada amb les màquines, els inventors i els PRINCIPIS de la ciència. FEU CLIC A LA IMATGE!\nEl volum d’un gas depèn de la massa del propi gas, de la pressió i de la temperatura. Si mantenim constant la massa i la temperatura i disminuïm la pressió, el volum augmenta.\nPublicat per perfe 7 comentaris:\nCOM INTRODUIR UN GLOBUS DINS D'UNA AMPOLLA DE VIDRE?\nUs deixo aquest video, d'un experiment molt divertit que podeu fer a casa vostra ( amb l'ajut del pare o la mare). Vigileu , especialment la seguretat. No us cremeu!!\nIMANTS I MONEDES\nUn iman t és un cos o dispositiu que genera un camp magnètic. El mot deriva del grec μαγνήτης λίθος (magnítis líthos) o pedra de Magnèsia, una localitat coneguda des de l'antiguitat pels seus dipòsits de màgnetita. Els imants poden ser permanents o temporals, un imant permanent no necessita de cap influència externa per a generar el seu camp magnètic mentre que en els imants temporals, com per exemple els electroimanes només generen el seu camp magnètic gràcies al corrent elèctric. Els imants permanents es poder formar de manera natural, com en el cas de la magnetita, però també poden ser fabricats de manera artificial.\nAvui hem comprovat com actua un imant sobre les nostres monedes d'ús quotidià.\nMESUREM EL NOSTRE TEMPS DE REACCIÓ?\nJUNTS PERÒ NO BARREJATS!\nNOM DE L’EXPERIMENT: Junts però no barrejats!\nIntroducció: Quan barregem alcohol amb aigua, per exemple, es produeix una mescla homogènia d’aquestes dues substàncies; no podem distingir l’una de l’altra ja que són totalment miscibles.\nPerò això no sempre és així.\nMaterials i Productes:\n— tubs d’assaig\n— oli de cuina\n— En un tub d’assaig, sec i net, posa aigua fins a 5 cm i afegeix-hi un parell de gotes de tinta.\n— A sobre del aigua posa-hi uns 5 cm d’oli.\n— Afegeix, molt suaument, sobre la capa d’oli uns altres 5 cm d’alcohol.\n— Observa les diferents capes que es formen, sense que es barregin aquestes substàncies.\nHo hem comprovat i aquest és el resultat:\nL'EFECTE DESINFECTANT DE L'AIGUA OXIGENADA\nL'aigua oxigenada és un producte que s'utilitza per desinfectar ferides. La sang en contacte amb aquesta fa in bombolleig: aigua i oxigen.\nEn aquest experiment hem comprovat en quins casos es produeix aquest bombolleig.\nMULTIPLICAR PER 9\nEXPERIMENT: MESUREM I VOLUMS\nNOM DE L’EXPERIMENT: Mesurem volums de sòlids irregulars\n Una proveta\n Un vas de precipitats\n Diferents sòlids irregulars:\n Abans de començar has de tenir en compte quina és la posició correcta per mesurar amb la proveta. Pinta de color la posició correcta.\nEXPERIMENT: MESUREM MASSES\nNOM DE L’EXPERIMENT: Mesurem masses\n Diferents sòlids: goma. maquineta, llapis, tap de bolígraf, estoig, moneda,....\n En primer lloc, t’has d’assegurar que la balança està equilibrada\n Posa el primer sòlid i mesura la seva massa, anota el resultat (no t’oblidis de les unitats)\n Fes és mateix amb la resta de sòlids.\nEXPERIMENT: Gat Pneumàtic\nAMB AQUEST EXPERIMENT HEM POGUT COMPROVAR QUE:\nMESUREM EL PES I LA MASSA\nMESUREM EL VOLUM\nMESUREM LA LONGITUD\nJOC DE L'UNIVERS I EL SISTEMA SOLAR...\nHOLA NENS I NENES DE CINQUÈ I D'ALTRES CURSOS, FINS I TOT ELS MÉS PETITS ... US PRESENTO UN JOC RELACIONAT AMB L'UNIVERS, EL SISTEMA SOLAR, LES CIÈNCIES, ETC...\nOFEREIX MOLTES POSSIBILITATS: 1er CICLE, 2on, CICLE I 3r CICLE.\nQUE US DIVERTIU MOLT!!\nFEU CLIC A LA IMATGE, BUSQUEU EL VOSTRE CICLE, TRIEU L'ACTIVITAT I JUGUEU...