abril | 2011 | Ahmes\n29/04/2011 generalalumnes, espai_formajsolano\nDesprés de veure els desplegaments del cub i el d’altres políedres hem passat a crear-ne alguns nosaltres. A la projecció de sota podreu veure primer el desplegament i després la figura que es crea quan el retallem i l’enganxem. Com podeu veure la projecció encara està incompleta, tingueu una mica de paciència i ben aviat podreu veure tant les figures com els desplegaments.\nFull sumand desconegut\n28/04/2011 generalcalcul, materials, recursosjsolano\nRecupero avui un tipus de material que feia temps no penjava al bloc, es tracta dels fulls que fem servir per treballar el càlcul mental mecànic i aconseguir millorar la rapidesa dels alumnes. El d’avui es centra en esbrinar un dels dos sumands coneixent el resultat, el sumands tenen com a valor màxim 19.\n8 dies d’or (!)\n27/04/2011 generalcomentaris, curiositatsjsolano\nDeu dies després de que hagi acabat la interessant promoció que podeu veure a la foto, continuo sense treure’n l’entrellat. Com pot haver vuit dies d’or, d’argent o de qualsevol metall, que aquí no rau el problema, entre el dia 1 d’abril i el 17 del mateix mes.\nNormalment quan es presenta un exercici que parla d’un treball, oferta, malaltia, etc… i es donen unes dates d’inici i final, el dubte o millor dit l’error, és limita a una petita diferència ja que molts alumnes, presos de l’atac de calculitis que pateixen un bon nombre d’estudiants, s’hi llencen a fer una resta que en aquest cas seria 17 – 1 = 16 i dedueixen que l’oferta, la malaltia o la feina ha durat 16 dies quan la resposta correcta és 17. Ara bé que en aquest cas es parli de vuit dies és una cosa que no puc comprendre.\nSuposo que els creadors de la publicitat deuen saber la resposta i no perdo l’esperança que algun dia la facin pública.\nDesplegant el cub\n26/04/2011 generalespai_forma, recursosjsolano\nAvui hem tornat a classe i hem començat el tema de geometria de l’espai. De moment estem fent una revisió de cinquè i per tant estem recordant els políedres i les seves característiques, uns temes que ja vam comentar als articles Políedres, Políedres – desplegament i Son regulars?. La propera sessió però, ja ens portarà a nous continguts i enfocaments diferents, el primer es centrarà en els desplegaments, un tema que l’any passat ens vam limitar a admirar i que ara haurem de treballar més seriosament.\nTots els exercicis i explicacions que us presento relacionades amb aquest tema es basen en el desplegament del cub, un clàssic a l’hora de valorar la nostra imaginació espacial.\nEls dos primers enllaços que ens permeten treballar aquesta habilitat són Cube Nets d’Illuminations que ens presenta una pantalla plena de possibles desplegaments i ens convida a assenyalar els que són correctes i Patterns For Solid Figures, on podem veure desplegaments formats únicament per cinc cares i som nosaltres els que hem de determinar quina es la posició de la cara que falta.\nSi voleu fer trampa i en comptes de trencar-vos el cap fent-ho vosaltres us ve més de gust que ens ho ensenyin o ens ho expliquin podeu anar a Box Folding, un vídeo de ewgulley o visitar l’enllaç Unfolding a Cube de Bassam Abdul-Baki , on a banda dels dibuixos trobareu unes breus explicacions.\n20/04/2011 generalenigmes, llibresjsolano\nLes obres de divulgació matemàtica que actualment podem trobar amb relativa facilitat a llibreries i biblioteques i aquests tipus de novel·les que uneixen la crítica social o una trama sovint policíaca amb el càlcul i el raonament, no han florit del no res, ni són el resultat d’una moda passatgera, sinó que són els dignes descendents d’altres llibres que massa sovint han quedat oblidats.\nAvui, a tres dies de Sant Jordi i ja a punt de començar les vacances de Setmana Santa rescatarem una d’aquestes obres, tradició que ja vam iniciar l’any passat en parlar de Flatland. Aquest any també parlarem d’un llibre que podeu trobar de franc a la xarxa. Es tracta d’una història escrita l’any 1939, O Homem que Calculava: aventuras de um singular calculista persa, l’obra més coneguda del matemàtic brasiler Júlio César de Mello Souza més conegut com a Malba Tahan.\nL’obra ens introdueix en un fantàstic univers que combina un món, el Bagdad del segle XIII, que ens recorda sovint les històries de les mil-i-una nits, amb una gran quantitat d’exercicis que posen a prova la nostra capacitat d’anàlisi i raonament i que faran gaudir de valent a tots els amants dels enigmes i els jocs de càlcul.\n18/04/2011 generalcuriositats, notíciesjsolano\nRecordeu l’anunci que fa temps va fer la Caixa on s’hi feia referència a la curta memòria dels peixos? L’anunci va quedar tant imprès a les nostres neurones que ara sovint parlem de memòria de peix quan fem referència a algú que, com l’autor d’aquest bloc, oblida fàcilment les coses.\nSi fem cas però de les notícia que us comento en el present article, haurem de modificar considerablement la valoració que fem de les capacitats intel·lectuals dels peixos. No us podria dir si aquest grup de vertebrats tenen problemes de memòria, però sembla clar que les seves aptituds matemàtiques són més que notables. Si les voleu conèixer llegiu l’article Los peces, tan buenos como los universitarios en cálculo matemático que va aparèixer el dia 17 de gener al diari ABC i si el tema us fa gràcia i voleu aprofundir una mica més podeu anar a l’article original de Christian Agrillo, Laura Piffer i Angelo Bisazza de la universitat italiana de Padova, Large Number Discrimination by Mosquitofish.\nRepoblem el bosc (III)\n16/04/2011 activitats de l'escola, generalmesura, problemes, recursosjsolano\nAquí podeu veure dues de les triangulacions fetes pels alumnes. Una és molt exhaustiva i detallada ja que passa de la seixantena de triangles i l’altra és més simple, però si us hi fixeu veureu que les dues són prou acurades i ens haurien de portar a resultats semblants. Malauradament, la del grup de nens que han volgut fer una traducció més fidel del polígon a triangles és possible que acumuli més errors per la dificultat en mesurar correctament l’alçada i la base de les figures més petites. En resum, que de vegades fins i tot a matemàtiques més és menys.\nRepoblem el bosc (II)\n15/04/2011 activitats de l'escola, generalmesura, problemes, recursosjsolano\nHavíem de començar per esbrinar la primera dada, la superfície, i aquí hi ha hagut les primers cares de terror. La zona cremada no recordava cap dels polígons estudiats a classe. Com ens ho podíem fer?\nEns hem agrupat per parelles i ens ha tocat pensar una mica. Aquestes són les conclusions a que hem arribat:\nTrencar la zona cremada en tres fragments i convertir-los en rectangles.\nCircumscriure la zona a repoblar dins d’un rectangle i a ull, pensar quin tant per cent del rectangle ocupa.\nDelimitar la figura amb una línia poligonal tancada i veure a quin polígon s’assembla més. Un trapezi sembla bastant vàlid\nAnar omplint la superfície a calcular amb polígons de diversa forma i mida fins a tenir-la tota plena.\nTriangular l’àrea cremada.\nQuan hem posat en comú totes aquestes opcions hem decidit que les dues que ens permetien fer els càlculs amb més correcció eren les dues darreres. Aquí podeu veure algunes de les parelles que han proposat les triangulacions.


IB3 | El sindicat CSIF denuncia que no hi ha mascaretes per a tots els funcionaris de justícia\nIB3 Notícies > societat > El sindicat CSIF denuncia que no hi ha mascaretes per a tots els funcionaris de justícia\nEl sindicat CSIF denuncia que no hi ha mascaretes per a tots els funcionaris de justícia\n"Ni teletreball ni mesures de seguretat, les instal·lacions dels jutjats de les Illes han quedat obsoletes per poder complir la normativa que el Ministeri dicta"\nEl president del sindicat CSIF a les Balears, Andreu Bou, ha demanat en una entrevista a l’Informatiu Matí d’IB3 Ràdio posposar l’arrencada de la desescalada judicial, en el marc de la Fase 2, fins que no s’hagin avaluat tots els llocs de treball. “Les instal·lacions no estan mínimament preparades per complir les mesures que el Ministeri dicta: les separacions, la distància de seguretat… res del protocol és impossible de complir a les Illes Balears”.\n“A sa Gerreria, per exemple, les màscares es van acabar ahir i avui, a no ser que cada treballador la porti de casa, no en tendran. Més tots els ciutadans que hi vagin”, ha explicat.\nEn aquest sentit, Bou ha lamentat que “s’ha primat molt més la pressió sobre l’apertura de la justícia que les condicions de seguretat per a fer-ho. Hem passat dos mesos durs, com per tenir recaigudes ara… No hi ha els mitjans possibles en una situació normal, i ara molt menys”.\n“El teletreball ha fracassat completament perquè el sistema informàtic és obsolet”, ha denunciat, tot lamentant que tot i que els funcionaris volen incorporar-se a la feina com més aviat millor, perquè saben que tendran una allau de demandes, ERTOs, acomiadaments, desnonaments…\nA un jutjat com el d’Inca o Manacor no es podrà mantenir la distància de seguretat ni instal·lar-hi mampares. Cada jutjat s’haurà de cercar la vida per aplicar certes mesures de seguretat, que ara mateix són inaplicables en aquests jutjats.\nÉs més, a dit, tenim casos de la Covid-19 al jutjat, un funcioni aïllat, que anava de casa als jutjats, és positiu des de dijous.\n“La justícia és l’administració oblidada dels polítics. El retard de la Justícia serà encara més evident després de la voràgine de feina que tendrem a partir d’ara”, ha advertit.


L’Ajuntament i el Consell Comarcal organitzen un curs de directors de lleure infantil i juvenil - Ajuntament de Mataró\nL’Ajuntament i el Consell Comarcal organitzen un curs de directors de lleure infantil i juvenil\nLa preinscripció es podrà fer fins al 19 de juliol\nEl Consell Comarcal del Maresme, amb la col·laboració de l’Ajuntament de Mataró, ha organitzat un curs de directors de lleure infantil i juvenil per a aquelles persones que ja tenen el títol de monitor i vulguin aprofundir en el lleure infantil i juvenil.\nEl curs, que l’impartirà l’Escola lliure del Sol del 18 de setembre al 29 de novembre, consta de 120 hores teòriques (100 de formació bàsica i 20 de monogràfic d’aprofundiment obligatori) i 175 hores pràctiques, té un preu de 265 € i va adreçat a monitors que vulguin aprofundir en el lleure infantil i juvenil o persones que ja treballen de forma voluntària o professional i que ocupen diferents càrrecs de responsabilitat en activitats i/o entitats d'educació en temps lliure.\nLes classes es faran els dimarts, dijous i dissabtes del 18 de setembre al 29 de novembre de 2012 en els següents horaris: dimarts i dijous de 16.00 a 20.00 h i dissabtes de 10.00 a 14.00 h al Centre Cívic Pla d’en Boet (carrer de Juan Sebastián Elcano, 6).\nEl període d’inscripció és del 4 al 19 de juliol a través de la pàgina web del Consell Comarcal del Maresme i s’han de complir com a mínim un dels següents requisits:\n1.- Tenir el títol de monitor/a.\nEs prioritzarà l’ordre d’inscripció i el fet de viure a la comarca del Maresme. El 23 de juliol sortirà publicada la preselecció.


POT L'INTEL CORE I7 2600K @ 5.1GHZ MATAR EL SEU GOLIATH 980X? | - COMPONENT\nPot l'Intel Core i7 2600k @ 5.1ghz matar el seu Goliath 980x? |\n1. Fins on pot arribar els 2600k a l'aire? (1)2. Resultats de rendiment de 5,1 GHz3. Pensaments de tancament 4. Veure totes les pàgines\nEl processador d'escriptori més ràpid del món és l'Intel Core i7 980 Extreme Edition de 6 nuclis i 12 fils que surt de la seva caixa a 3,33 GHz. Amb un cost de més de 800 £ a les botigues del Regne Unit, és un monstre pel que fa a la potència de processament en brut. En obrir l'últim enviament de processadors Intel Core de segona generació, em va fascinar saber fins a quin punt aniria el model de 250 £ i, un cop marcat, com seria just amb el xip més ràpid del món? Es van fer sonar les sirenes, les portes del laboratori a prova d'explosió es van tancar i altres 75p van caure al comptador elèctric.\nEn el món de la tecnologia, els plans curosament preparats no sempre recorren el camí que volem. El llançament d'Intel d'avui és un d'aquests plans que ens va acabar posant una clau en les obres. Havíem reservat temps addicional per a una anàlisi acurada i en profunditat de l'overclocking dels nous processadors 'K' d'Intel i, just després de Nadal, ens van dir que el llançament s'havia avançat un parell de dies. Quan veieu la velocitat a la qual els laboratoris construeixen, sintonitzan, proveen i desmunten els equips mentre s'obren, entendreu que, segons els nostres termes, un parell de dies fan una gran diferència.\nSi encara no heu llegit la nostra ressenya dels 2500k i 2600k, us recomanem que primer la comproveu. Està enganxat a la portada.\nL'overclocking d'aquest article en particular es va aconseguir amb la placa base Intel DP57BG 'Burrage' i la darrera bios BGP6710J.86A.1780. A causa de les greus limitacions de temps, avui ens centrem únicament en l'i7-2600k. Hem utilitzat el Noctua NH D14 per a aquest overclock d'aire extrem. Ens agradaria agrair a Noctua per subministrar tots els nostres refrigeradors per a aquestes revisions, tenim tants NH D14 als nostres laboratoris ara mateix que podem equipar tots els nostres sistemes.\nNo és una elecció difícil, la veritat.\nAconseguir 4,8 GHz va ser prou fàcil, ja que el processador només necessitava 1,47 volts, però superar això va requerir molts ajustaments. El nostre rellotge final de 5,1 GHz era estable amb la configuració següent.\nAquests són els paràmetres que hem utilitzat per arribar a les velocitats de rellotge rellevants durant les nostres proves limitades. Depenent de la revisió de la placa base i del processador, és possible que hàgiu de fer alguns canvis per a una estabilitat completa del sistema. Vam aconseguir que el sistema es publicés a 5,2 ghz, però no era 100% estable.\nAnul·lació del processador 4,6 GHz 4,8 GHz 5,1 GHz\nFreqüència de rellotge de l'amfitrió 100 100 100\nAnul·lació de voltatge del processador (v) Automàtic 1,47 v 1,6 v\nCPU PLL Automàtic 1,85 v 2.00v\nAgent del sistema del processador Automàtic Automàtic 1,25 v\nProcessor I/O Automàtic Automàtic 1,25 v\nProcessador V Control de caiguda Automàtic baix baix\nAnul·lació del límit de corrent TDC automàtic automàtic 200\nAnul·lació de tensió PLL interna Desactivar Activa Activa\nRelació màxima no turbo 34 34 34\nEstat inactiu del processador Gran actuació Gran actuació Gran actuació\nTecnologia Turbo Boost Habilitat Habilitat Habilitat\nMode ràfega Habilitat Habilitat Habilitat\nLímit de potència en mode ràfega 98 998 998\nTemps en mode sostingut 1 1 1\nDesplaçament de tensió 0 40 100\nRatio límit nucli 1-4 34 48 51\nSuperar els 4,8 GHz requereix molta tensió. 1,6 V és segur a llarg termini? probablement no, de manera que 4,8 GHz podria ser la millor aposta, de totes maneres per a un ús a llarg termini.\nLlavors, quina diferència va suposar això en els resultats de rendiment? Anem a esbrinar…


«Synthetic Aesthetics», de diversos autors - Revista Mètode\n«Synthetic Aesthetics», de diversos autors\nAbans de parlar d’aquest llibre ho hem de fer del camp científic en què s’emmarca: la biologia sintètica. Aquest és un camp al bell mig de l’enginyeria i la biologia que té com a objectiu fer més fàcil la biotecnologia, amb l’ajut de l’enginyeria. En altres paraules, es tracta de prendre’s literalment allò d’enginyeria genètica, i tractar l’ADN com si d’una peça més de construcció es tractara. De fet, el vocabulari sintètic n’és ple, de termes rescatats de l’enginyeria: circuit, dispositiu, sistema, biomaó (biobrick)… Actualment, la biologia sintètica és un camp en ebullició, on les fites científiques i les acalorades discussions entre les diferents visions se succeeixen a un ritme trepidant en les revistes especialitzades. Però, evidentment, una ciència l’objectiu últim de la qual és crear vida no està exempta de reptes ètics, socials i legals. I també estètics, que és el que aquí ens ocupa.\nSynthetic Aesthetics és un llibre estrany, diferent, críptic. La dificultat a trobar-li un sentit contrasta amb la cura de l’edició, la bellesa de les fotografies, la modernitat de la composició. Se suposa que és un llibre dedicat al públic general, però qui escriu aquesta ressenya es dedica a la biologia sintètica i –potser per això mateix– no entén ni tan sols el subtítol del llibre, «investigant els dissenys de la biologia sintètica en la natura». El que hi ha en aquestes pàgines d’un bonic format quasi quadrat és una barreja d’experiments artístics i científics relacionats amb la biologia sintètica, combinats amb uns quants capítols que exploren aspectes fonamentals de la disciplina, com ara el concepte de disseny, així com les aplica-cions més espectaculars de la bioinspiració. Carn sintètica, edificis que semblen òrgans, jaquetes fetes amb secrecions bacterianes, mobles fets amb microorganismes, formatges elaborats amb els bacteris del peus o les aixelles… El llibre és finalment un bestiari extraordinari on tenen cabuda tot tipus d’experiments cientificoartístics en l’àmbit de la biotecnologia. Aquest és, al meu parer, el punt fort del llibre, el d’arreplegar un ventall variat, heterodox i provocador de fetes, activitats o performances on allò viu n’és a la base. Perquè és en realitat la biotecnologia el tema que aquí es tracta, més que no la biologia sintètica. I aquest és potser el punt dèbil del llibre, una certa indefinició sobre l’objectiu de tot plegat, donat que, amb una primera ullada, l’obra sembla un intent ben seriós d’apropar la biologia sintètica al gran públic. Doncs no. En el marc d’un (altre) llibre sobre biologia sintètica que estem preparant el company Juli Peretó i jo, vaig posar-me en contacte amb Pablo Schyfter, un dels autors del llibre, per explicar-li el nostre interès en el seu treball i demanar-li permís per reproduir una imatge dels famosos formatges d’aixella. El seu correu de resposta començava amb un amable «Estimat Manel, crec que no has entès res del nostre projecte». Arribats aquí, serà, doncs, millor acabar aquesta ressenya amb la definició que en fa el mateix Schyfter sobre l’objectiu de Synthetic Aesthetics: «reflexionar críticament sobre biologia sintètica». Reflexionem, doncs.\nAlexandra Daisy Ginsberg, Jane Calvert, Pablo Schyfter, Alistair Elfick i Drew Endy\nThe MIT Press, Cambridge (Massachusetts), 2014. 349 pàgines.\n«Una ciència l’objectiu últim de la qual és crear vida, no està exempta de reptes ètics, socials i legals. I també estètics, que és el que aquí ens ocupa»


Un Sant Jordi calellenc: coneix alguns dels autors locals - Calella Comunicació\nUn Sant Jordi calellenc: coneix alguns dels autors locals\nEl 23 d’abril es el dia de l’any que més llibres es venen a Catalunya. La tradició que marca el dia de Sant Jordi ha perdurat amb el pas dels anys: els protagonistes indiscutibles són la rosa i el llibre.\nLa nostra ciutat també te grans autors. Des de novel·les de ficció a llibres d’història, passant per cròniques periodístiques, els escriptors calellencs són una petita mostra de la diversitat literària del país.\nEl filòleg Joan Rebagliato va guanyar l’any 2017 el Premi Literari Vila d’Ascó amb “L’últim port. Diari d’Alexandros”. No era la seva primera vegada; es va endur el mateix premi l’any 2012 amb “Embarcats”. Amb el mar com a escenari, Rebagliato admet escriure sempre pensant en Calella.\nEl filòsof i eurodiputat Josep Maria Terricabras té una extensa bibliografia que toca el camp de la filosofia, el coneixement, la ètica i la política, concretament sobre Catalunya. Al seu darrer llibre, “Allò que som”, Terricabras vol “presentar un tarannà, el d’algú que mira la realitat i qüestiona les veritats proposades, manté l’esperit crític i afina els judicis. Intento promoure idees, raonar conviccions, projectar mirades per comprovar-ne l’interès i la força”.\nEl director de Catalunya Ràdio i dels Mitjans Digitals de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, el calellenc Saül Gordillo, reflexiona sobre el paper dels mitjans digitals i les xarxes socials en el procés independentista català a “Sobirania.cat”. El camp de la comunicació és la seva especialitat, una qualitat que mostra també a “Superperiodistes a l’era de la sobreinformació”.\nJordi Amat i Teixidó va plasmar la seva trajectòria d’investigació i divulgació en diversos llibres. Doctor en Història Contemporània i nomenat fill predilecte de Calella, compta amb diversos títols sobre la història maresmenca, entre ells, sobre la Guerra Civil a Calella. L’any passat es va decidir convocar la beca d’investigació Jordi Amat i Teixidó, amb l’objectiu d’impulsar la recerca sobre la realitat i la història de la ciutat.\nTambé hi ha espai per la novel·la gràfica. Laura Mesa va debutar l’any passat amb “Chica del montón”, un llibre de vinyetes amb un punt autobiogràfic que va néixer a partir del seu Treball Final de Grau on plasma situacions de la vida quotidiana. També Quim Fàbregas va publicar el seu llibre de fotografia, “Miradas africanas”, on mostra les emocions d’homes i dones que han participat a un projecte hidroagrícola a Gambia.\nTampoc falta la literatura sobre autoconeixement i creixement personal. La periodista Mercè Roura va publicar l’any passat “Manual d’autoestima para mujeres guerreras”, un títol que s’afegeix a “Amo la imprudència de mis palabras” i “Cosas que debí decirte hace cien años”, llibres perfectes per aprendre a estimar-se a un mateix.\nAquest Sant Jordi, regala cultura. A la teva parella, a la teva família, a tu. També cultura local.\nredaccio\t2019-04-22T18:24:49+01:00\t22/04/2019 | 18:24|Categories: Noticies|


Segona victòria en dos partits de Lliga dels Veterans del Vilanova - elPrimer.cat\nEls blanc-i-blaus guanyen el Vilafranca per 3-1\nEls Veterans del Vilanova han començat la temporada en plena forma // CFV\nEls Veterans del Vilanova van imposar-se dissabte al Vilafranca per 3-1 i ja sumen dues victòries en dos partits en la Segona Divisió del campionat de l’Agrupació Autònoma de Futbolistes de la categoria de Catalunya.\nEls blanc-i-blaus van fer un partit molt seriós, molt ferms en defensa i sense perdre el domini del mig del camp. Edu Domènech, amb un xut des de fora de l’àrea, i Víctor, amb un magistral llançament de falta, van avançar el Vilanova amb dos gols abans del descans.\nA la represa el Vilafranca va retallar les diferències, però Max va acabar sentenciant amb 3-1 definitiu.\nDesprés de les dues primeres jornades, el Vilanova és colíder juntament l’Atlètic Castelldefels i l’Igualada. Tots tres conjunts han sumat els primers sis punts. Dissabte que ve (16.00 h) els blanc-i-blaus visiten l’Atlètic Castelldefels en un partit molt atractiu.\nRelacionatsFutbol veteràVeterans Vilanova\nL’Atlètic Vilanova ensopega a casa amb una derrota contra el FC Les Cabanyes


Pàrquing a Barcelona-NN Valencia 2\nAccés per Carrer de València, 245, 08007 Barcelona, España\nAparcament excel·lentment situat al districte de l'Eixample. A prop hi ha el Passeig de Gràcia, l'avinguda Diagonal, Rambla de Catalunya, Casa Batlló, Fundació Antoni Tàpies, Estació Passeig de Gràcia i la Gran Via de les Corts Catalanes.\nAparcant en aquest Pàrquing podràs arribar a la Plaça de Catalunya en menys de 15 minuts. També pots visitar la Universitat i al Palau de la Música Catalana, o algun dels museus que hi ha per aquesta zona com el Centre de Cultura Contemporània de Barcelona o el Museu d'Art Contemporani de Barcelona.\nCal deixar les claus de el vehicle a l'aparcament. Mostra'n menys\nAparcant en aquest Pàrquing podràs arribar a la Plaça de Catalunya en menys de 15 minuts. També pots visitar la Universitat i al Palau de la Música Catalana, o algun dels museus que hi ha per aquesta zona com e Mostra'n més\nDimensions màximes 4,5m x 2,2m. Alt 2,0m\nTots els pàrquings Barcelona NN Valencia 2


Estudiants del màster d’energies per a les ciutats treballen solucions per a Andorra | BonDia Diari digital d'Andorra.\nDj., 21/11/2019 - 13:19\nMig centenar d’estudiants del màster “Energy for Smart Cities”, que lidera Innoenergy, han treballat aquest dijous a l’Espai d’Innovació d’Andorra diferents reptes plantejats per Actua, FEDA, Andorra Telecom, l’OBSA, el ministeri de Medi Ambient i la Secretaria d’Estat de Participació Ciutadana. Els alumnes, provinents de diferents ciutats i cultures, han arribat després de mesos estudiant les característiques del país.\nEl ministre de Presidència, Economia i Empresa, Jordi Gallardo, ha estat l’encarregat de donar-los la benvinguda i ha destacat que "Andorra té el potencial per esdevenir un 'open living lab' on els investigadors, emprenedors, ciutadans i l'administració publica es puguin reunir en un entorn basat en dades per provar idees i desenvolupar solucions innovadores". En aquest sentit Gallardo ha recordat que "Actua Innovació, mitjançant col·laboracions amb altres entitats internacionals com l'European Institute of Innovation and Technology, treballa per oferir el Principat com un territori 'innovation friendly', on el talent jove pugui proposar solucions innovadores als diferents reptes de les futures ciutats intel•ligents (smart cities)".\nLa jornada s’emmarca dins l’acord que Actua va tancar recentment amb Innoenergy, una entitat especialitzada en projectes d’innovació aplicada a l’energia en ciutats intel·ligents. A més és membre de l’EIT (European Institute of Technology & Innovation) i té acords amb universitats i ecosistemes de prestigi com els de Barcelona, Estocolm i Grenoble, entre altres. L’acord respon a la voluntat mútua d’impulsar el talent jove i les dinàmiques de treball, amb un alt component d’innovació, i donant respostes als reptes de futur de les ciutats intel•ligents (Smart Cities).


FUNYIR TARRAGONA SEGUROS, S.L., utilitza “COOKIES” per garantir el correcte funcionament del nostre portal web, millorant la seguretat, per obtenir una eficàcia i una personalització superiors, per recollir dades estadístiques i per mostrar-li publicitat rellevant.\nPremi el botó "ACCEPTAR" per autoritzar-ne el seu ús, “REBUTJAR” per a rebutjar-les, o “MÉS INFORMACIÓ” per consultar les cookies que utilitza la pàgina. En cas de rebutjar-les, FUNYIR TARRAGONA SEGUROS, S.L., no pot garantir la plena funcionalitat de la pàgina. Pot obtenir més informació a la nostra POLÍTICA DE COOKIES a peu de pàgina.\nEl Gremi és una institució d'àmbit comarcal, sense ànim de lucre que dóna suport a totes aquelles persones físiques i jurídiques dedicades a la fabricació i venda de pa de la comarca del tarragonès i d'altres comarques.\nEls objectius i funcions són, entre d'altres, defensar i representar els interessos socials, culturals i professionals dels agremiats, com ara:\n-La promoció i difusió de la cultura del pa, fomentant el consum dels productes de la fleca.\n-L'impuls de la innovació i la modernització empresarial.\n-Anàlisis i polítiques sectorials per enfortir el sector flequer.\n-Assessorament jurídic, econòmic, fiscal i laboral, a través de professionals qualificats.\n-La formació professional tant d'empresaris com de treballadors de la fleca.\n-L'assistència empresarial i legal, així com tots aquells serveis que puguin ser d'interès pels associats publicant totes les lleis que afectin al sector.\n-Creació d'una marca distintiva per reconèixer i diferenciar als forners de professió, d'aquells que no ho són. De fet ja hi ha establiments que llueixen aquest distintiu.\nSr. Jordi Andreu Rodríguez\nSr. Carlos Martínez Mestre\nSra. Montse Abargues Uribe\nSr. Jaume Andreu Cuella\nForn Tarraconense és el tercer millor "roscón de Reyes" de Catalunya\nSolidaritat del Gremi de Forners amb Càritas Interparroquial\nDes del 8 d'abril 150 pans setmanalment per a repartir entre les famílies més vulnerables de la ciutat.caritasinterparroquialdetgn


L’atenció ciutadana a les tardes s’unifica a l’OAC del centre a partir de l’1 de setembre - Ajuntament de Rubí\nL’atenció ciutadana a les tardes s’unifica a l’OAC del centre a partir de l’1 de setembre\nL’atenció ciutadana a les tardes s’unifica a l’OAC del centre a partir de l’1 de setembre Les oficines del c/ Narcís Menard i de la rambleta de Joan Miró modifiquen el seu horari d’atenció al públic, https://www.rubi.cat/ca/ajuntament/comunicacio/sala-de-premsa/notes/l2019atencio-ciutadana-a-les-tardes-s2019unifica-a https://www.rubi.cat/@@site-logo/ajuntament-de-rubi.svg\nLes oficines del c/ Narcís Menard i de la rambleta de Joan Miró modifiquen el seu horari d’atenció al públic,\nA partir de l’1 de setembre, les dues Oficines d’Atenció al Ciutadà (OAC) que hi ha a la ciutat modificaran els seus horaris d’atenció al públic. El principal canvi és que l’OAC Centre (c/ Narcís Menard, 13-17) deixarà d’obrir els divendres a la tarda i que l’OAC de Les Torres (rambleta de Joan Miró, s/n) tancarà els dilluns a la tarda. Per tant, qualsevol gestió que es vulgui fer a la tarda s’haurà de realitzar a l’OAC del c/ Narcís Menard, de dilluns a dijous.\nEl nou horari de l’OAC Centre serà de dilluns a dijous de 8.30 a 14 h i de 16 a 19 h; els divendres de 8.30 a 14 h i els dissabtes, de 9 a 13 h. En el cas de l’oficina de Les Torres, l’atenció al públic es farà de dilluns a divendres, de 8.30 a 14 h.\nL’Oficina d’Atenció al Ciutadà té com a objectiu millorar la relació entre els ciutadans i l’Ajuntament per tal d’agilitzar els tràmits que el ciutadà fa amb l’administració, millorar la qualitat en l’atenció als ciutadans, potenciar l’atenció a les persones, millorar l’atenció de peticions i suggeriments i la gestió i el seguiment dels tràmits administratius.


Coneixes la meva apli?\nEls mSchools App Awards premien les millors aplicacions mòbils creades per estudiants. La salut i la cuina, les àrees més destacades en aquesta edició\nDes d’una apli que et recomana la millor recepta per cuinar segons els ingredients que tens a la nevera, fins a una aplicació que geolocalitza els desfibril·ladors que tens més a prop. La segona edició dels mSchools App Awards han premiat els millors projectes d’aplicacions mòbils que van preparar diversos instituts de Catalunya en el marc de l’assignatura Mobilitzem la informàtica, del programa mSchools, iniciativa impulsada per la fundació Mobile World Capital.\nEn una exposició celebrada el 5 de juny al TecnoCampus de Mataró, els 24 equips finalistes van presentar les seves aplicacions al públic i a un jurat especialitzat, que va elogiar l’atreviment dels estudiants. En total, 120 alumnes. La cerimònia també va servir per recordar el potencial i la importància de Mobilitzem la informàtica, l’assignatura de desenvolupament i creació d’aplis, amb la participació de més d’11.000 alumnes de 300 centres educatius de secundària. Aquesta proposta curricular se centra en el disseny d’aplicacions i el desenvolupament de prototips d’aplis, i rep l’assessorament i la col·laboració de la indústria local.\nA partir de l’assignatura, els estudiants han aprofundit en coneixements sobre informàtica, a més de tenir una experiència molt bona de cara a futurs reptes empresarials i professionals.\nMolts i bons projectes\nMés enllà dels premis, el que més destaca és, d’una banda, la quantitat i varietat de projectes, tots originals i útils, que es van empescar els adolescents. I, de l’altra, la il·lusió i l’entusiasme amb què explicaven les seves aplis. Per exemple, l’apli A Treballar! de seguida va captar l’interès dels visitants a l’exposició. Qui no ha volgut mai una eina que reparteixi equitativament les tasques de la llar? La Lucila i la Mariona, de l’Institut Premià de Mar, l’han creada per organitzar les feines de casa mitjançant una ruleta aleatòria. “Així ens estalviem picabaralles amb els germans, que mai volen rentar els plats”, expliquen.\nDavant seu s’hi presentava Little P’s, una apli educativa que han fet el David, l’Aroa, la Xènia, l’Ana i la Nàdia, del Col·legi Sagrada Família (Sta. Perpètua de la Mogoda) per ajudar els alumnes amb problemes d’aprenentatge. I la Míriam, el Jonay i la Marta, de l’Institut Roseta Mauri (Reus), han creat Clockwork TV, que “a partir d’una enquesta et recomana quina pel·lícula o sèrie pots mirar”.\nUn dels premis de la categoria de batxillerat va anar a parar a l’Institut Caparrella de Lleida. L’Eloy, el Carlos i l’Edgar van dissenyar Mazes of Fantasy, “un joc de laberints que fomenta l’habilitat i la lògica”. Del mateix institut n’ha sortit Lo Kiwii, el projecte del Gabriel, el Jonatan, el Joan i el Guillem, que recull receptes culinàries de tots els tipus i cultures. “La cuina està massa especialitzada, i en aquesta apli hi ha totes les receptes del món”, diuen.\nAls App Awards 2015 hi ha hagut força presència d’aplicacions relacionades amb la salut. Un exemple és DEAfinder, de l’Institut Carles Vallbona (Granollers). L’Òscar, l’Albert, l’Adrián, el Rafael i la Maria Isabel han creat un localitzador que geolocalitza els desfibril·ladors més pròxims. D’altra banda, la Carla, el Sergi, la Melissa i la Daniela (Institut Serrallarga de Blanes) han creat Món Diabètic, una apli que intenta que les persones amb diabetis puguin controlar i emmagatzemar la informació que necessiten d’una manera més entretinguda i divertida.\nEl projecte que es va endur el premi del vot del públic va ser HandCook, de l’Institut Ernest Lluch de Barcelona. L’Anna, l’Aina, la Júlia, el Pol, el Guillem i el Rafart han dissenyat una aplicació que busca receptes compatibles amb els aliments que tens a la nevera. “Són receptes a la carta”, asseguren. Per la seva banda, el premi a la categoria d’ESO se’l va endur l’Institut Josep Vallverdú de les Borges Blanques gràcies a Elderly, una apli que ajuda a recordar a la gent gran quan s’ha de prendre la medicació.\n“S’està perdent l’ús de les biblioteques escolars entre els adolescents” i per això l’Andrea, l’Ana, la Sílvia, la Sandra i la Clara han creat I-Pèrgam, una aplicació que permet consultar el catàleg de les biblioteques escolars i gestionar els serveis de préstec de manera ràpida i eficaç. També s’ha endut un premi a la categoria d’ESO l’Institut Gurb, gràcies a Don’t Forget It, una aplicació que genera connexions mentals entre parelles de conceptes per facilitar l’estudi als alumnes. Finalment, l’Institut Premià de Mar ha creat Friendship, un servei de mediació per gestionar casos de bullying i altres conflictes.\nEls guanyadors del concurs gaudiran d’una estada al primer mSchools Tech Camp, que es farà al juliol.\nLa llista dels premiats\nInstitut d’Altafulla. Aplicació: The Blocker.\nInstitut Josep Vallverdú (les Borges Blanques). Aplicació: Elderly.SI Gurb (Gurb). Aplicació: Don’t Forget It.\nInstitut Caparrella (Lleida). Aplicació: Mazes of Fantasy.\nEscola Virolai (Barcelona). Aplicació: Ars Longa.\nInstitut Roseta Mauri (Reus). Aplicació: Aprèn Història amb Willy.\nVot del públic:\nInstitut Ernest Lluch (Barcelona). Aplicació: HandCook.


Astrologia i ciència | Roger Guillamet\nYou are here: Home » Perspectiva General » Disseny gràfic » Astrologia i ciència\nView more presentations from ferrrr01\nMolt interessant document divulgatiu de l’Aleix Mercadé que ens mostra com n’està d’aprop l’astrologia de la ciència sinó és que n’és una. He pogut col·laborar-hi també amb alguna il·lustració, sobretot em va interessar des del principi per com n’és d’ambiciós el projecte.\nEl gràfic realitzat mostra la relació entre la configuració general del sistema solar (CGSS), la multiplicitat d’organismes concrets a la terra (MOCTs) i la múltiple manifestació de l’únic (MMU). Per tenir més informació simplement s’ha de fer una ullada a la presentació.\n← Principals ciutats de la Història (Visualitzacions amb Google)\nFrases d’Arròs covat →


La XV Ruta de la Tapa farà les delícies dels més sibarites | Valencia Extra\nLa XV Ruta de la Tapa farà les delícies dels més sibarites\nEntre hui i demà 15 establiments s’esforcen per a deixar sense paraules als millors paladars\nEls millors paladars passejaren entre hui i demà per la XV Ruta de la Tapa de Burjassot a la recerca del millor mos. Quinze establiments s’esforçaran estos dos dies per a deixar sense paraules a tots aquells que s’acosten. A més, com en cada edició participar té premi. Entre tots els que emplenen les cartilles que els facilitarà en els establiments i les dipositen en l’urna (situada en l’Ajuntament) podran optar a un dels tres sopars, valorades en 50€, que se sortejaran el 4 d’octubre a les 12 hores en el Consistori.\nEn esta ocasió, els establiments estan dividits en dues zones, l’A i la B, en la primera es podran trobar sis establiments i en la segona nou. Amb tres nous locals en la Ruta de la Tapa, esta és, per al Regidor de Comerç i Mercats, Roc Senent, “una prova més del bon resultat d’esta iniciativa que ja ha complit els 15 anys. No solament quant als hostalers, sinó també per a la ciutadania, perquè una de les coses que observem és que, edició darrere edició, els veïns de Burjassot responen”. En la mateixa línia s’ha expressat la presidenta d’ARA Burjassot, Amparo Hurtado. “És un format que hem vist que funciona. Els locals que formem part de la Ruta ho notem, perquè participa molta gent”, assenyalava la presidenta qui ha avançat, a més, que el mes que ve està prevista la celebració de l’Oktoberfest, el cap de setmana del 27 al 29, al Mercat de Burjassot.\nLa Ruta de la Tapa es converteix en una singular forma d’acostar als veïns la gastronomia i especialitat de cadascun dels locals de Burjassot. “Accions com estes ofereixen una oportunitat única per a acostar-se i gaudir dels productes dels establiments de restauració del nostre poble”, explicava el regidor de Comerç i Mercats qui afegia que “des de la regidoria es té un especial compromís amb estes iniciatives doncs és fonamental per a dinamitzar el carrer i el turisme”.


Llegeixo a l'Avui que la celebració de la victòria del Barça a la Copa del Rei ha acabat amb quaranta-cinc detinguts, un centenar de ferits i un mort. Un jove de trenta-cinc anys ha perdut la vida de mantinada, a Girona, en precipitar-se al riu Onyar, quan celebrava el triomf blaugrana. Atès que serà impossible viure en aquest país (entengui's país com Catalunya) sense estar nit i dia sentint a parlar de les glòries de l'equip de Guardiola (no vull ni imaginar què passarà quan guanyi la lliga i m'estimo més no pensar en la Champions), em permetré el luxe de fer de dolenta de la pel·lícula. Vull expressar la meva profunda inquietud. Primer, per la violència que s'associa a aquest esport. Segon, per la tortura mediàtica que han de sofrir els que no els agrada el futbol, no són del Barça o, simplement, tenen ganes de sentir a parlar d'altres qüestions que no siguin el monotema oficial. Tercer, per l'eufòria alienant i desmesurada dels aficionats que em fa pensar que, si Karl Marx aixequés el cap, no tindria cap dubte en qualificar el futbol com l'opi del poble. En aquest país en passa alguna de grossa...però millor parlem-ne després de les celebracions...!\nTens raó, però no cal criminalitzar el futbol em sembla. Al cap i a la fi no és res més que un canal per on s'expressen altres coses més de fons. De tota manera també és estudiable aquesta nostra manera d'escandalitzar-nos de la mort, tan moderna no? A cap i a la fi, tots som cèl·lules en una placa de microscopi. :)\n14 de maig de 2009, a les 11:30\nDoncs aqui a Ciudad Real, cap disturbi i cap soroll! són tan civilitzats en aquesta ciutat que ho cel.lebren per dins! jeje!\nQuan la selecció espanyola va guanyar l'Eurocopa va sortir la gent al carrer i van passar els mateixos disturbis que a Barcelona. Amb una diferència, aqui les banderes eren d'Espanya amb el aguilucho.. et pots imaginar! a mi em va provocar una ràbia que vaig marxar cap a casa corrents...\nRespecte als disturbis crec que no tenen res a veure amb el futbol... Crec que són propis de frustracions i ràbies internes i que el futbol es el vehicle per treure aquesta ràbia... Es important que els polítics treguin conclusions i vagin coses per millorar la societat catalana.\nI tens tota la raó respecte als mitjans de comunicació... tansols existeix el Barça! es vergonyos!\n14 de maig de 2009, a les 11:36\nClidice, no es tracta de criminalitzar el futbol, a mi m'agrada mirar els partits, però penso que se'n fa un gra massa. Hi ha persones que estan assolint grans mèrits esportius i no se'ls dóna la més petita cobertura mediàtica. També penso que aquest interès desmesurat respòn a una voluntat de minimitzar els temes que realment són importants. Pel que fa a la mort, en circumstàncies així, si més no fa pensar que alguna cosa va malament... Fins aviat i gràcies per l'aportació.\n14 de maig de 2009, a les 11:37\nDavid, gràcies per explicar les teves experiències "manxegues"! Penso que el futbol no hauria de ser això, però es fa un globus tan gran que la gent perd l'oremus. En una situació de cris econòmica era previsible que la tensió social es canalitzés d'aquesta manera, es podia haver previngut... Fins aviat!\n14 de maig de 2009, a les 11:41\nNo crec que hi hagi cap interès ocult en parlar del Barça i no d'altres temes com del ridícul que fan el Zapatero i tota la pesca (inclosos els nostres montilles, masos, ridaus i herreres, perquè no som tant diferents), de l'atur, la crisi, la manca de valors, la poca identitat, l'educació dels fills...\nEs tracta de lo que vol sentir la gent i per tant vén... i del que dóna gust parlar...\n...És com als àpats: "Jo sempre voldría menjar entrecot; però també cal menjar verdura, ni que sigui per salut!!!".\nPS. Una cosa Clara, em deixes afegir un fil RSS cap al teu bloc des del meu?\n14 de maig de 2009, a les 12:57\nRamon, gràcies novament per opinar. Discrepo amablement amb tu. No tothom té ganes de sentir a parlar de futbol. Jo n'estic fins els nassos, t'ho asseguro i m'imagino que molta gent pensa igual. Estic d'acord que tots necessitem distreure'ns però tot té un límit! Continuo pensant que el monopoli del futbol en els mitjans és una fórmula excel·lent per desviar l'atenció i perquè la gent no pensi massa.\nCap problema pel fil RSS, fins aviat!\n14 de maig de 2009, a les 13:04\nPerdona, tens raó, igual m'he expressat malament. Quant dic tothom vull dir molts.\nI tornem a lo de sempre, que ho vulguin molts no vol dir que sigui el millor, ni lo més interessant, simplement que són més els que ho volen...\n...i més tòpics, quant un vol anunciar un producte, o que li llegeixin un article del seu diari, o que mirin el seu canal de televisió, o mil coses més... prefereix que arribi a més gent "normal" (en sentit de norma, multitud, mitjana) que a els que tenen més sentit comú o que no es diferencien portar per les masses, per tenir més criteri. Per això son mitjans massius (mass media).\nMerci per lo del fil...\n14 de maig de 2009, a les 13:25\nMolt em temo que avui estic bastant d'acord amb tu. De totes maneres deixem dir-te que amb això de la "tortura mediàtica" potser exageres una mica... no creus? Sempre pots optar per altres alternatives que no et torturin. Un llibre, un passeig per la platja de Calella, menjar-te un catxoflino a La Xicra, escoltar música...\n14 de maig de 2009, a les 18:46\nSi, home, ja ho sé que tinc alternatives. Em refereixo a que és molt trist que la tv, ràdio, premsa, portals a internet...estiguin saturats de la mateixa informació tot el sant dia. No em sembla normal, ho sento. És més, ho trobo preocupant. Amb els mitjans privats ho trobo trist però ho puc arribar a compendre però si pago una tv i una ràdio públiques amb els meus impostos penso que tinc dret a que no em "taladrin" sempre amb el mateix. M'agradaria més música, teatre, política, bons reportatges, informació de qualtitat. En comptes d'això: Barça i més Barça. Afegiré una altra cosa, penso que tenen la responsabilitat de demanar seny i responsabilitat en les celebracions i no "escalfar els ànims" amb aquest excés d'eufòria informativa.\nGràcies per participar!;)\n14 de maig de 2009, a les 18:56\nJa t'havia entès, ja, Clara, era només una mica de simpàtica provocació.\n14 de maig de 2009, a les 19:03


ERC marca distàncies amb Torra - Notícies Política - Notícies Política - e-notícies\nPolítica · 9 de Juliol de 2018. 18:49h.\nSabrià: "Sánchez deixa passar l'oportunitat negant-nos un dret que és universal"\nEl president del grup d'ERC al Parlament, Sergi Sabrià, ha marcat distàncies amb el President de la Generalitat després de la reunió dels dos executius i ha lamentat que l'Estat hagi "deixat passar l'oportunitat" negant un dret "universal" com és el de l'autodeterminació. "No es tracta de si s'és independentista o no, sinó de ser demòcrata o no ser-ho", i ha criticat que "es deixa passar una nova oportunitat negant un dret que és universal".\n"Esperàvem més, però això no vol dir que ens aixequem de la taula, seguirem estant, si bé en pròximes reunions esperem poder avançar parlant d'autodeterminació de forma seriosa, ja que es tracta d'un dret universal" ha manifestat Sabrià en roda de premsa. El dirigent republicà ha reivindicat que "el futur polític dels catalans només el poden decidir els catalans" i ha assegurat que l'autodeterminació és "indispensable" per Catalunya, tot i que ha admès que hi ha un "canvi de formes" i ha valorat positivament el diàleg entre els dos executius.\nPer la seva banda, la CUP ha criticat que la reunió entre Sánchez i Torra és “un pas enrere” per a l’independentisme perquè l’Estat espanyol “no rebaixa en res la situació agressiva”. El portaveu de la formació antisistema, Vidal Aragonés, ha afirmat que el president de la Generalitat té “la voluntat de tancar per dalt el que el poble va obrir per baix el passat 1-O”.\nAragonés ha lamentat que el Govern espanyol no ha reconegut l’existència de “presos polítics i exiliats”. “No hi ha hagut cap element en les darreres setmanes per part del Govern espanyol de voler rebaixar la persecució que pateixen els presos i els exiliats”, ha reblat el portaveu de la CUP.\nLa líder de Ciutadans a Catalunya, Inés Arrimadas, ha afirmat que Quim Torra "ha anat a la Moncloa com el cobrador del llaç, però el cobrador del llaç en nom del separatisme" i ha denunciat que "avui els catalans no independentistes no hem estat representats, ni per part de Sánchez ni Torra" després de la reunió que han mantingut els caps dels executius espanyol i català.\nArrimadas ha lamentat que "els que han estat absents han estat els milions de catalans no independentistes, avui aquesta majoria social no ha estat representada" i ha criticat el comportament del president espanyol cap a l'independentisme. "El senyor Sánchez és molt més afable amb aquells que volen trencar Espanya que amb aquells que defensem posicions constitucionalistes i de la unitat" ha dit en roda de premsa.\nLa cap de l'oposició també ha destacat la dependència de Sánchez cap a l'independentisme per tal de mantenir el poder a la Moncloa. "Això no és l'operació diàleg, és l'operació miro cap a una altra banda perquè et necessito per mantenir-me a la Moncloa" ha explicat Arrimadas, recalcant que "això és una reunió entre dos socis d'investidura".\nInés Arrimadas també ha criticat que l'Executiu de Sánchez "confongui" Catalunya amb el separatisme. "El més important de la valoració de la vicepresidenta és que segueixen confonent Catalunya amb el separatisme, tota la valoració ha estat parlant com si tota Catalunya fos separatista" ha manifestat, constatant que "Catalunya està trencada per la meitat".\nLa dirigent de C's també s'ha mostrat sorpresa per la "sensació de normalitat" respecte als actes del Govern de la Generalitat. "Després aquesta sensació de normalitat respecte al que fa Torra, i no és normal el que fa el senyor Torra, m'estranya per què Sánchez no li ha preguntat perquè posa símbols que exclouen a milions de catalans, perquè no ha preguntat a Torra sobre la moció que reafirma la il·legalitat i la independència, per què donen premis als que han fugit de la justícia" s'ha preguntat.\nEl líder dels socialistes, Miquel Iceta, s'ha mostrat satisfet per la trobada entre ambdós presidents, ha assegurat que "feia massa temps que no es produïa un diàleg normalitzat i sincer" i s'ha mostrat partidari de celebrar la comissió bilateral com més aviat millor per tal de resoldre tots els temes que s'han d'abordar "dins de la normalitat institucional".\nIceta també ha criticat l'"actitud de confrontació" del Govern amb el Rei per no invitar-lo a participar en actes institucionals com el que tindrà lloc el proper 17 d'agost en homenatge a les víctimes de l'atemptat terrorista que va patir Catalunya el dia en què es compleix el primer aniversari de la massacre a Barcelona i Cambrils.\nEls CDR ja demanen la dimissió de Torra si no hi ha independència


Mai | 2006 | El Freix d'en Blog\nEL DEIXARIES MORIR?\nEstava avui llegint al diari, la historia de Jorge Leon, el tetraplègic de Valladolid que dijous passat va poguer finalment morir en pau. En Jorge, també tenia un blog (http://destiladospentaplejicos.blogspot.com). En el seu encapçalament s’hi pot llegir el text següent:\n“Que vagi en compte qui entri a aquestes notes amb esperit innocent i encara carregat amb el llast dels bons sentiments. No hi trobareu ànims per seguir endavant, ni consols càlids en aquest racó. Només ofereixo reflexions descarnades sense esperances amb la fredó de la raó mestressa del seu destí inexorable fins la mort. Tant bon punt hi ha esperança es perd la possiblitat de pensar racionalment i enfrontar-nos a la nostra mort, lliures i sense por.”\nPerò… millor no continuar llegint; n’hi ha prou en anar fent salts, i anar agafant paraules a l’atzar, perquè et vingui una certa inquietut.\nDissabte passat, n’estavem parlant de tot això amb un amic. Jo li explicava, que no he vist “Mar adentro” (a part de per poc cinèfil) perquè… no m’hi atreveixo. Ell em va explicar, que li havia passat una cosa similar amb “Jonny cogió su fusil”. Ell, sí que la va arribar a veure, però… només un cop.\nDe fet, no és a mi a qui han de convèncer de que hi ha un problema, amb una pel·lícula o una altra. Ni al meu amic. I segurament, tampoc han de convèncer a molta gent que hagi vist qualsevol d’aquestes pel·lícules, o que s’hagi atrevit a llegir, ni que sigui, algun fragment del blog de Jorge Leon. Ni ens han de convèncer de res, ni ens volem torturar sabent que hi ha un problema. Sona egoïsta? Sona covard? Rotundament… sí. Ho és. Però potser a vegades… necessitem ser egoïstes i covards, per tenir el cap fred i aportar algun gra de sorra per trobar una solució.\nPerò mentrestant? La vida per sí sola, és molt complicada. Però si un dia de sobte, et quedes tetraplègic, en un moment de la història a on encara no s’han trobat solucions clares per combatre el problema… llavors la vida senzillament, deixa de ser complicada; les complicacions et poden abocar a la desesperació, però que de sobte, “deixi de ser-ho”…\nEncara recordo a setè de bàsica, crec que era a classe de Religió. La professora ens estava parlant d’un home de Tarragona que era tetraplègic i volia morir. Ella, davant nostre opinava que no havia de morir, ja que aquell home “havia après a escriure” i a fer no sé quantes coses més, només amb l’única extremitat que podia moure. O… vaja… si no era això, alguna cosa per l’estil, però en qualsevol cas, la seva familia no el volia deixar morir. Llavors un company li va preguntar…\n-Però si ell es vol morir, per què no el deixen?\nA la qual, la professora va respondre…\n–Tu deixaries morir al teu pare?\nNingú va dir res. Jo tampoc. Però hi he pensat moltes vegades en aquella conversa. I si bé en aquell moment no vaig dir res, ara sí que li diria:\n-Aquell home ja és mort.\nSí sí… hi ha moltes maneres de morir, i una de les pitjors, és fer-ho en vida; començar-ho i no acabar-ho. I ho dic sense por de que ningú em consideri un assassí, un suicida, o alguna altra bajanada per l’estil.\nTambé recordo l’últim any que vaig anar a cataquesi. En certa ocasió, tocava confessió comunitaria. De cara als fel·ligresos que no sabien de què confessar-se, s’els facilitava una fotocòpia amb una llista de “pecats”. Era curiosa aquella llista. Començava pels pecats més bàsics (honradesa, traició, etc) per anar passant progressivament a temes més delicats. I vaig ser tan ingènu, que no m’esperava que en una “llista de pecats” a les portes del segle XXI, hi poguéssin arribar a aparèixer segons quina classe d’animalades. Concretament, posava “has practicat el sexe? i la homossexualitat?” I just després… “has aconsellat l’abortament? i l’eutanàsia?”.\nSobre tot això, només hi ha una única reflexió que em queda fer-li a aquesta gent que tant defensora de la vida s’auto-proclama: És molt fàcil defensar el “dret a la vida” quan ets lliure de moure pràcticament totes les articulacions del teu cos. És molt fàcil, quan no et trobes que t’has de quedar clavat en una cadira de rodes, sense poguer moure gairebé res del teu cos. És molt fàcil fins i tot, entristir-se una mica pensant en algú que ha caigut en aquesta desgràcia per “acompanyar-lo en la pena”. I és molt fàcil emparar-se en les mans de Déu per arribar a afirmar que l’eutanàsia és un crim, i tot això… “en nom de la vida”. No senyors… no s’equivoquin; la TORTURA és un crim, no l’eutanàsia. La tortura en nom de la moral… o en nom de la vida, també és un crim.\nSé que moltes d’aquestes reflexions ja les haureu sentit moltes vegades. I sé, que potser algunes d’elles, puguin resultar massa fortes per algunes i alguns. I sé que potser en alguns moments, sempre em podria explicar millor. Ho sento; avui tocava això.\nDiu que és l’altre…\nPublicat el 8 Mai 2006 per saixir\nNo és que jo sigui un gran aficonat de la literatura, però avui he sentit uns versos d’un poema de Miquel Martí Pol. No és la classe de lírica en que em sento més identificat, però vaja…\nRareses variables II\nPublicat el 6 Mai 2006 per saixir\nI seguim amb la tanda de revisió de monòlegs (que total… per què? per quatre putos monòlegs de merda que he fet a la meva vida, i ja en començareu a estar fins als collons de llegir-los). En aquesta coasió us volia copiar la cèlebre "Crònica d’una boa per etapes", però com que els ninotets aquests que té el programa són una puta merda, i a fi de que no perdi la seva essència, em limitaré a adjuntar un enllaç (si total… ja l’he copiat, enganxat, re-copiat, re-enganxat, i copiat i enganxat una altra vegada tants cops… que ja us el sabeu de memòria…):\nEL BLOG, I LA MARE QUE EL VA PARIR…\nPublicat el 3 Mai 2006 per saixir\nDoncs sí senyores i senyors… a partir d’aquest trist moment, ja podeu afirmar amb rotunditat allò que feia tant de temps que sospitaveu; el món se n’està anant a la merda. I dic que ho podeu afirmar, perquè ja tinc blog. I moltes i molts us preguntareu… què hi posaré jo aquí? Doncs sincerament… no ho sé. A la millor, després d’esciure això me n’oblidaré per sempre més, i quan algú em pregunti sobre l’existència del blog d’en Jordi Freixas, intentaré donar-li a entendre que ho deu haver somniat. De fet, no acabo d’entendre ben bé ni què és això del “blog”.\nSí sí… ara tothom té “blog”, i et preguntes… PER QUÈ? Doncs em sembla que no ho saben ni ells. Quan vaig sentir parlar del “blog” per primer cop, em va venir al cap la idea d’una pàgina web pre-fabricada. Una pàgina web pre-fabricada? I ja em perdonareu, perquè sóc tant expert amb la informàtica, com el senyor Bill Gates ballant Sardanes, i sabeu més que de sobres que MAI DE LA VIDA I SOTA CAP TIPUS DE CONCEPTE, intentaria fer-me passar per llest amb una cosa de la qual no en tinc ni puta idea (com deia el gran Groucho… “és clar que ho entenc, fins i tot ho entendria un nen de cinc anys… Que portin un nen de cinc anys!!!”). Total… que hi vaig seguir pensant… de fet no podria dormir només de pensar en què deu ser aquest artilugi del diable, i em vaig adonar, que molt probablament, el món està massa ple de gent, que com jo, és així d’experta en el ram, conseqüència per la qual, algú que era així d’intel·ligent (imaginem que es tractaria del Senyor Blog -sí… de ca’ls Blog… de tota la vida…-), va tenir la brillantíssima idea de solidaritzar-se amb tota aquella gent que malgrat ser en temes de programació un zero a l’esquerra, somniava dia sí, dia també, en tenir una pàgina web pròpia. Si és que ja veig l’slògan per promocionar aquest nou producte: “els ignorants com tu, també tenen dret a tenir uep*” (* sí sí… així, com el Trobador de Rovellons aquest que corre per aquí). ALEGRIA!!! JOIA!!! ALELUIA!!! ARA SÍ!! Ara ja, tothom podrà tenir “uep”!!! I sí sí… fins aquí ja teniem un tema solucionat.\nPerò… encara hi havia un altre dubte que no em deixava dormir. Per què collons vols una “uep”? Sí sí… mira… tens la secció del “blog” per posar noticies, la secció de fotos, etc etc etc… coses que… per un grup de música, doncs… està bé, no? Però… és que malgrat a qui li pugui sorprendre… per algú tant seriós i rigorós com jo, creia de totes totes, que el valor d’aquestes pàgines era bàsicament informatiu. Però… ara ja entrem en una tònica certament sensacionalista de la propia vida. I és així, perquè malgrat algun cas puntual, com per exemple els amics de Kabal (que per a qui encara no ho sàpiga, són "pure fucking death no sé què" – http://spaces.msn.com/kabalmetal/ ;-), pocs grups trobaràs que facin servir això per montar-se una pàgina web (bé… en realitat n’hi han més, però segueixen sent minoria). Llavors… de cara a la gent que no té grup ni res… què collons hi posa? No sé… hummmmm… secció de notícies… “el proper dia tal, a l’hora qual, Jordi Freixas estarà prenent una birra amb el Puto Dani; us seguirem informant!!”, o… “nit apoteòsica a Mephisto… Jordi Freixas ha protagonitzat una de les millors actuacions de ‘guitar air’ de la seva historia”. I es clar… com no pot ser d’una altra manera, fotos d’aquests, i d’altres moments, no hi poden faltar… (i així va el país)\nPerò en aquest sentit, la major part de la gent, té una manera d’escriure diguéssim… més pragmàtica. La major part dels “blogs” no s’escriuen en format noticia, sinó en format novel·la (que vindria a ser alguna cosa així com una secció de successos d’una revista multimedia, però amb un toc de dramatisme irònic -perquè ara de sobte tothom ha descobert el pa i el vi, i s’ha tornat irònic-). Sí sí… ara tothom voldrà ser periodista (mira, veus? això està bé… a veure si es cansen d’una vegada de fer-se el dissenyador gràfic de pacotilla i els hi van a torrar els collons als periodistes una estona). I els que no voldran ser periodistes… sempre els hi quedarà el recurs d’encapçalar totes i cadascuna de les seves cròniques de la vida, amb el tant i tant arquetípic “estimat diari”. Però… sobre això últim… JA!! Aneu bé si us penseu que em posaré a apuntar aquí totes les bestieses que escric en el meu diari!! PÒTULS!! QUE SOU UNS PÒTULS!!\nI en resum… que he estrenat això del “blog”, i encara no sé ni de quin sant ofici del món m’han parit. Però… com que ara tothom té “uep”, i jo… que com molt bé sabeu, sóc un home de profundes conviccions, profunds critèris, i profunds… etc etc etc… que total… he pujat al carro i encara no sé ni el perquè (i dic això, perquè per a qui encara no ho sàpiga, les persones fem massa sovint masses coses, que ni tenen perquè agradar-nos, ni en sabem precísament el perquè). Deu ser, per allò de que sempre m’hi havia resistit, però que al final, l’avaricia ha pogut amb mi; m’ha abduit cap als irreductibles camins del pecat.\nQue Jiménez Losantos em perdoni algun dia…\nbona nit, i totes les puces al teu llit


Biblioteca Josep Pla: Mor Bigas Luna\nJosé Juan Bigas Luna (Barcelona, 1946 - La Riera de Gaià, Tarragona, 2013), conegut artísticament com Bigas Luna, va morir la matinada del dissabte 6 d'abril als 67 anys, a conseqüència d'un càncer. Un cineasta amb una carrera extensa i diversa, una filmografia molt personal que barrejava l'erotisme amb el retrat de la societat espanyola.\nFotògraf professional arriba al món del cinema des de la publicitat, el disseny i les arts plàstiques. S'estrena a la gran pantalla amb 'Tatuaje' (1976), adaptació de l'obra homònima de Manuel Vázquez Montalban, es dona a conèixer internacionalment amb 'Bilbao' (1979) en ser seleccionada per a participar en el Festival de Cinema de Cannes i amb 'Jamón, Jamón' (1992) guanya el Lleó de Plata al Festival de Venècia i el premi del Jurat al Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià. Venècia el va tornar a premiar pel seu guió de 'La teta y la luna' (1994). Actualment estava treballant, amb col·laboració amb el productor Carles Porta, en 'Segundo origen' que s'inspira en la novel·la Mecanoscrit del segon origen de Manuel de Pedrolo.\nA part del cinema, la seva activitat abastava molts camps: descobridor d'actrius i actors importants en la indústria espanyola, adaptacions teatrals espectaculars ('Comedias bárbaras', de Valle Inclán, el 2003), video-art, escola personal de joves cineastes, documentals, espots publicitaris, exposicions de pintura, ostentacions gastronòmiques, director de cabaret, a part de la seva passió per l'agricultura ecològica.\nEra un savi del bon viure i podriem parlar d'un creador global.\nEl cinema ha perdut a un dels seus realitzadors més interessants, la cultura a un dels seus més polifacètics representants i els seus amics a un ser extraordinari.


Donatius per repartir 4.000 agendes escolars més en català a la Franja\nActualitzada 25/07/2017 a les 13:47\nDesprés de distribuir 3.500 exemplars l’any passat malgrat el veto del Govern d’Aragó\n© El col·legi María Moliner o Fraga 3.\nLa Plataforma per la Llengua, el Moviment Franjolí per la Llengua i el Casal Jaume I de Fraga preparen ja el retorn de les agendes escolars en català als centres d’educació Primària i Secundària de la Franja. Obriran aquesta setmana una campanya per obtenir donatius amb l’objectiu d’editar-ne 4.000 exemplars.\nÉs una xifra similar a la del curs passat, quan aquesta publicació va ser objecte de crítiques entre col·lectius contraris a l’ús del català a Aragó. Arran d’aquella polèmica, el Govern d’Aragó va prohibir distribuir-les al personal de les escoles, però uns 3.500 exemplars van arribar finalment a mans dels alumnes a través de les associacions de mares i pares (Ampa).\nEls responsables d’aquesta iniciativa preparen ara una nova edició de l’agenda, que corregeix un dels aspectes més criticats de les primeres. Aquesta vegada inclourà referències al calendari escolar i als dies festius d’Aragó juntament amb els de Catalunya, els únics que figuraven en les originals.\n“Estaran adaptades a l’administració aragonesa”, van corroborar els promotors, que van assenyalar que les agendes, una per als alumnes de Primària i una altra per als de Secundaria, inclouran mapes comarcals, informació sobre toponímia i sobre autors de la Franja i un “decàleg” en defensa del català.\n“Transmet la llengua als teus fills i néts o morirà”\nUna pàgina de la nova agenda conté un decàleg denominat Una llengua viva és una llengua que es parla, i que té com a finalitat conscienciar els escolars en l’ús de la llengua catalana. Els insta a transmetre aquesta llengua en el futur als seus fills i néts i els adverteix que, en cas contrari, “morirà”. Defensa que cal “respectar totes les llengües” i “demanar el mateix respecte” per al català. Així mateix, anima els escolars a “demanar serveis en català sempre que puguis, tens dret a fer-ho”.


Plujademais: Núvia per correu electrònic\nQuan un treballa de traductor, i més si un es considera -potser equivocadament- un bon traductor, de vegades no pot evitar la sensació que s'està desaprofitant el seu talent amb traduccions que no valen un ral.\nAixò és el que em va passar fa poc amb una merdassa com una casa de documental que es deia E-mail Order Bride, i que es podria traduir com a "núvia per encàrrec per e-mail" o altres possibles títols variacions d'aquest com ara el que he posat en aquesta entrada i que era el primer de la llista de títols suggerits que vaig oferir a l'estudi de doblatge que me'l va fer arribar.\nDe l'estudi m'havien dit que era un encàrrec per al 30 minuts de TV3, i a mi em va estranyar perquè el 30 minuts és un programa que precisament sol destacar per la qualitat dels documentals que ofereix, i avui m'han confirmat que NO té res a veure amb el 30 minuts. O sigui que -si l'acaben passant per TV3 o el 33- no sé ni dins de quin espai ni en quin horari el passaran.\nEl docu en qüestió, que es podria haver resumit perfectament en 5 minuts en lloc dels 50 que durava, tractava el tema de les agències matrimonials internacionals que operen als Estats Units i a Rússia per trobar núvies russes per a homes ianquis. L'argument dels homes era que les russes són més "tradicionals" -o sigui submises- i que no tenen tanta tendència a l'obesitat -cosa que caldria comprovar com evoluciona si les russes en qüestió es passen a la dieta nord-americana. I el de les dones era que els russos mamen massa -pobres il·luses es deuen pensar que els ianquis no s'emborratxen.\nI a partir d'aquí ens explicaven el cas real de dues parelles: en un cas la dona russa arribava als EUA i s'acabava casant amb el paio (tots dos ja granadets, cinquanta-i-tants ell i quaranta-llargs ella); en el segon un paio de 36 se n'anava a Rússia per conèixer en persona una dona de 30, i després de dues setmanes d'estar junts se'n tornava sense haver-se decidit.\nAquest era el paio que no s'acabava de decidir i ella la noia que potser acaba per vestir sants\nPer donar-li una mica més de morbo a l'assumpte, sortia una dona d'una entitat anomenada Centre de Justícia Tahriri o alguna cosa semblant (ara em fa mandra consultar-ho) explicant que en aquests casos hi ha més probabilitats que la cosa acabi amb maltractaments, i ho il·lustraven amb el cas d'un tio gras i bavós que se n'anava al Kirguizistan a trobar la seva parella encarregada per correu electrònic -que ja es veia d'una hora lluny en el vídeo que havien gravat allà que la kirguisa en qüestió feia cara de fàstic quan ell li feia petons- i un cop als Estats Units ella l'havia engegat i ell l'havia matat. Cridava una mica l'atenció que el documental estava fet l'any 2011 i el cas aquest era del 1994, és a dir que semblava que els havia costat prou de trobar-ne algun.\nConclusió: d'una banda, com a traductor, quan et trobes coses així et vénen ganes de canviar de feina, de dedicar-te a escriure tu directament i veure què passa. Però sempre estan els maleïts diners, que ens esclavitzen i ens obliguen a continuar traduint perquè és el que dóna quartos, mentre que el tema d'escriure crec que dóna per viure a ben poca gent, i més si no tens padrins o ets periodista, que els premis literaris ja es veu que sempre els guanyen els mateixos.\nDe l'altra banda, com a contribuent i per tant com a pagador de TV3, fa ràbia que es llencin els diners públics amb productes de tan baixa qualitat. I queda la sospita -de fet la realitat- que les productores acostumen a vendre les seves produccions per "paquets", on amb una pel·lícula o documental que val la pena t'hi colen merdasses com aquesta que, en alguns casos, no s'arriben ni a emetre per pantalla, més que res perquè difícilment trobarien algú que no canviés de canal passats, com a molt, quinze minuts de documental.\nPublicat per Marc Barrobés a 18:43\nCarme Meix 13 de juny de 2012, a les 19:06\nA mi em passa de vegades llegint llibres traduïts i molt promocionats, que malaguanyats temps i diners, que suposo que aquí n'hi ha de millors, d'obres, que no surten a la llum. En fi...


Nandu Jubany i Anna Orte treuen suc a la matèria primera que dona el seu hort mentre preparen l’edició de les receptes del confinament\n15 de de setembre del 2021. Actualitzada 17 de de setembre del 2021 a les 17:01\nEl 2 de novembre, Can Jubany celebrarà un aniversari amb sortint: 25+1 Va ser el 1995 quan Nandu Jubany i Anna Ortes es van instal·lar en una masia d’Osona per a una agitació silenciosa: el 2020 l’efemèride va ser commemorada d’una manera virtual amb l’elaboració d’una paella a moltes mans gràcies a les xarxes socials i aquesta vegada ho serà amb la publicació del llibre ‘Receptes per compartir en família’, receptari del confinament amb il·lustracions del fill gran de la parella, Eudald.\nNandu ja era una estrella, amb estela de belluguet, abans de la tancada del 2020 però la seva innata capacitat de comunicació, el somriure sorneguer i una energia d’alt voltatge va fer que milers de persones estiguessin pendents dels directes, vídeos als quals s’accedirà amb un QR des de les pàgines impreses.\n«Hem tornat a fer totes les receptes, que en són 80, perquè siguin perfectes, amb fotos pas a pas», diu amb el ritme accelerat de l’home orquestra, amb restaurants a Barcelona, Formentera, Andorra i Singapur.\nEl Can Jubany d’avui poc té que veure amb aquella casa de gruixuts murs que mirava cap endins perquè creix cap a l’exterior amb la cuina vidrada i un hort que va ser traslladat per donar visibilitat i cohesió al discurs.\nL’aparcament és al fons i els clients creuen per un sender entre hortalisses i la sensual volumetria dels tomàquets. Després, una varietat apareixerà a la taula amb resquills de tonyina i oli de pernil ibèric. Fruit pervertit per la crueltat del mercat, forma part d’aquest nou luxe de l’excepcional-quotidià.\nÉs a la primavera i l’estiu quan la plantació mostra la seva potència visual i l’evidència gustativa i és quan Jubany i el cap de cuina, Quico Arumí, l’espremen a fons: la flor de carbassó farcida de brandada, la crema freda de remolatxa i rodanxa de cogombre (i també la seva flor), els minivegetals que puntegen el garrí i la versió del bacallà a la catalana (tot i que el gàdid, al vapor, apareix massa ters) o els maduixots amb menta i iogurt de postres.\nCan Jubany sempre ha sigut un restaurant de tardor-hivern, de caça, bolets i trufa, i és l’extensió verda la que afegeix vida.\n«Fa anys vam decidir que faríem la millor cuina catalana, ni la tombarella cap endavant ni el triple salt mortal cap enrere. El que sabem fer, fer-ho molt bé». Com el caneló de pollastre amb rossinyols i trufa estival (que ha trobat el Quico, també trufer).\nVull saber quants canelons ha venut Nandu en aquests 25 +1 i després d’uns càlculs, impacta: «Potser, 1,5 milions». A la rotonda d’entrada al restaurant, l’Ajuntament de Calldetenes hauria de posar el monument a la tuberia blanca.\nAnna Orte, que estableix amb els clients aquesta relació de proximitat que també és quilòmetre zero, dirigeix la gran casa, i els vins, Marta de la Rosa, que suggereix, amb punteria de tiradora olímpica, Ignios baboso negre 2017.\nSeparo els arrossos de la resta de la crònica.\nEl ‘paelló’ d’espardenyes (en el seu punt) amb caldo d’escamarlans, servit al mig de la taula, agradable ruptura amb la solemnitat michelínica, i que és un 25 +1, és a dir, que és des del primer dia.\nAlmarge: el ‘tornemi’, el micaco i la pasta de full de tomàquet\nI l’arròs amb crosta del 2018 (capa de socarrat amb una gamba XL oberta), consistència aconseguida amb l’ajuda d’un caldo amb peu de porc, un sistema diferent del de Quique Dacosta i Raúl Aleixandre. I una altra gamba al menú, aquesta, en tàrtar, amb caviar a sobre i alvocat –i la seva aportació grassa– sota, plat distorsionat per unes gotes de més de llima.\nNandu Jubany n’ha complert 49+1. Estigui cansat o no de mutiplicar-se, d’anar amunt i avall, ningú l’imagina immòbil, assegut o estirat en un sofà. És el tornado d’Osona.\nNandu Jubany Restaurants de Pau Arenós Estrelles Michelin On menjar avui


Arrenca La Tercera Edició del Torneig Ktòlic - Bàsquet Centre Catòlic LH Arrenca La Tercera Edició del Torneig Ktòlic - Bàsquet Centre Catòlic LH\nJa ha començat el compte enrere perquè comenci la tercera edició del Torneig Ktolic. Enguany comptem amb noves incorporacions internacionals, com és el cas de l’equip bosnià KK LAVOVI BRCKO. D’aquesta manera també s’ha habilitat de possibilitat de l’allotjament en l’hostal Lami, d’Esplugues del Llobregat. En el qual s’allotjaran els equips de Bòsnia, Figueres i els Tarragonins d’Umpa Pau Delclòs. Els hi desitgem a tots una bona estada a tots.\nNovament els nostres estimats companys de La Salle Mahón, realitzaran un intercanvi amb el mini masculí i l’infantil masculí, per tercer any consecutiu. De tal manera que esperem que siguin rebuts de la millor manera pels nostres equips que faran d’amfitrions.\nSeguidament publiquem els horaris del Torneig i els hi recordem que estigueu atents a les xarxes socials, com el Twitter o l’Instagram oficials del torneig, en els quals podran trobar la informació sobre els resultats més immediata. Podeu consultar tota l’informació del torneig aquí. Trobareu els horaris dels partits, classificacions,…\nJa ha començat el 2n Torneig de Bàsquet


Bolet Casa Modernista | Penedès Turisme\nBolet Casa Modernista és un hotel rural de quatre Espigues, localitzat a Castellví de la Marca, Alt Penedès, Barcelona . Està envoltat per vinyes ecològiques, turons verds, boscos de pi i oliveres. És Propietat de la Família Bolet.\n“Bolet Casa Modernista” construïda a l’estil de l’època de l’arquitecte Antoni Gaudí, el 1911, pertany a la Família Bolet. Des de fa més de set generacions seguim cultivant les nostres vinyes i cuidant de l’entorn. El nostre compromís amb el medi ambient va més lluny del cultiu ecològic, l’hotel s’abasteix dels nostres panells solars. En el propi celler s’elaboren els nostres vins i caves Premium, tots ells de collita pròpia.\nCompartim amb els nostres visitants l’amor a la terra i passió pel vi.\nA Bolet Casa Modernista disposem de cinc habitacions. Totes elles diferents, amb caràcter propi, conservant l’origen modernista de l’ edifici, però, alhora, afegint el confort i les comoditats del disseny modern i l’avantguarda tecnològica.\nGaudeix de la tranquil·litat\nBolet Casa Modernista és un lloc idoni per passar un cap de setmana amb parella, amics… o fer una desconnexió entre setmana, gaudint d’un entorn singular, tranquil, discret, confortable i que garanteix relaxació.\nEnoturisme al bell mig del Penedès\nVisita al celler i vinyes\nTast de vins i caves premium\nRutes en segway (amb prèvia reserva)\nVisita als llocs turístics, museus\nCAVAS BOLET Finca Mas Lluet s/n Carretera St.Marçal Km 15 BV2117\nLocation par chambres\nDans les Caves Bolet avec Segway


El dolç encant de la tardor - Revista Mètode\nEl dolç encant de la tardor\nHem d’aprendre a fixar-nos en els detalls del paisatge que tenim davant i discernir què és el més representatiu i fotogènic de tot el que observem. Fotos: A. Masó\nEls quatre lliuraments d’enguany s’han dedicat a les particularitats que té la fotografia de la natura a cada estació de l’any. Amb aquest número s’acaba l’any i, és clar, les estacions, de manera que aquest és el darrer lliurament “estacional”. Si fóssim al tròpic, això no passaria, però com que vivim en un país mediterrani, la divisió del cicle anual en quatre fases resulta ben lògica. Deveu haver sentit de molts fotògrafs que la tardor té un encant especial, i bona part de la culpa és dels arbres caducifolis, que algú defineix com “els arbres que perden les fulles”.\nEn realitat, tots els arbres perden les fulles; el que passa és que, mentre que els altres les van renovant, aquests es queden sense. El que resulta més captivador és el cromatisme que precedeix la caiguda de les fulles. I per què es produeix? Doncs la causa s’ha de buscar en el canvi del fotoperíode: la menor insolació comporta una disminució de l’activitat fotosintètica, la qual provoca l’aparició de substàncies que inhibeixen el creixement i incentiven la producció de xantofila, antocianina, carotens… pigments responsables de les peculiars coloracions foliars abans que, ara sí, certs enzims ataquin el pecíol i facin caure la fulla. No és una explicació gens romàntica, però és el fenomen biològic que explica els magnífics tons que proporcionen aquest dolç encant al paisatge de tardor.\nTots els colors de l’ocre\nSi a l’hivern, la capa de neu canviava dràsticament el paisatge als indrets alts, es pot dir que el canvi de la tardor és igualment notable i molt més estès pel territori.\nMalgrat ésser una obvietat, potser el millor consell fotogràfic és passejar pels nostres boscos. Només de fer-ho, ja us adonareu que les zones que tan sols fa unes setmanes no ens “deien res”, ara ens fan parar i ens inspiren una determinada presa. Tot i l’encant de les boscanes decídues, també són força fotogènics els boscos mixtos, on els caducifolis ocres (faigs, pollancres, roures…) competeixen amb els verds vius dels arbres que mai es queden sense fulles (alzines, pins, avets…). És el cas de les imatges que acompanyen aquestes paraules. Amb elles també es mostra una altra estratègia: primer es capten imatges generals del bosc (amb l’objectiu de menys distància focal de què disposem) i després es van fent aproximacions amb la resta d’òptiques.\nNo ens hem de deixar “emborratxar” per la bellesa global i cal que ens preguntem: què és el que més m’atrau de tot el que veig? I anar cap a on ens porti la resposta. Un cop allà, no ens podem conformar amb la visió exterior, sinó que hem d’entrar dins del bosc i buscar els detalls menuts. De models no en faltaran: fruits caiguts, fullaraca de tots colors, molsa, bolets… i tota mena d’elements encisadors que ens convenceran que la tardor no és solament l’estació del paisatgisme, sinó també de la fotografia macro. Sigui com sigui, si volem seleccionar diafragmes tancats (per a captar el relleu amb profunditat), hem de poder acceptar velocitats baixes, i això només és possible si ens fem acompanyar per un bon trípode. Però no es podria aconseguir el mateix amb una pel·lícula molt sensible? Sí, però a costa de sacrificar qualitat d’imatge… precisament d’això parlarem en el proper número.\nDurant la present estació, no solament va disminuint el nombre d’hores de sol, sinó també la seva intensitat i verticalitat. La llum no és tan dura com a l’estiu i, amb un angle més baix, es capten millor les textures de la superfície, cosa que afavoreix el resultat final. Així doncs, les visions exteriors queden prou bé amb el sol a darrere nostre o a un costat. Si el dia està ennuvolat o plou, podem millorar el cromatisme amb un filtre ambre (A-2 o 81-A, per exemple), però això ho tractarem un altre dia.\nTanmateix, si captem el bosc des de dins, hem d’assajar els contrallums. Així obtindrem arbres amb un halo, branques siluetajades contra el cel, fulles transparentades pel sol directe….. i tot el que se’ns acudeixi. Cal tenir present que en un contrallum sempre s’ha d’evitar que el sol incideixi a la zona de mesura fotomètrica de la càmera. Així mateix, obtindrem resultats sorprenents modificant força els valors que ens indiqui. És a dir, si per a assegurar una bona exposició normal, amb un o dos terços amunt i avall n’hi ha prou, en els contrallums hem de pujar o baixar passos sencers. Així, si sobreexposem, obtindrem elements ben transparentats i lluminosos i, si fem el contrari, sortiran formes ben negres retallades sobre un fons clar.\nLes fotografies corresponen a una visió general, mitjana i propera d’un bosc mixt del Gran Canó del Colorado, en concret del sector conegut com a North Rim. L’època és de plena tardor i els arbres caducifolis són pollancres americans (Populus tremuloides).


Celaá defensa que la reforma educativa reconeix la Constitució i els estatuts d'autonomia\nActualitzat 18/11/2020 17:12 CET\nEl PP assegura que el PSC "va rebutjar el castellà" quan governava Zapatero "i per això el PP ho va haver de defensar en la LOMCE"\nLa ministra d'Educació i FP, Isabel Celaá, ha defensat aquest dimecres que la LOMLOE, el projecte de llei orgànica pel qual es modifica la llei orgànica d'educació, que es troba en tràmit parlamentari, sí que reconeix la Constitució espanyola i els estatuts d'autonomia, a més de la llibertat d'ensenyament.\nAixí ho ha assegurat en el ple del Congrés al diputat Óscar Clavell (PP), que li ha preguntat sobre què entén per fer complir els articles 3 (que diu que el castellà és la llengua espanyola oficial de l'Estat i que tots els espanyols tenen el deure de conèixer i el dret de fer servir) i l'article 27 (que recull que tothom té dret a l'educació i que es reconegui la llibertat d'ensenyament) de la Constitució espanyola, en una clara referència a la reforma educativa.\nSegons ha contestat la titular del Departament d'Educació i FP, fer complir tots dos articles de la Constitució vol dir "donar, garantir l'aplicació efectiva del contingut en tots dos articles". "No com fa ara la LOMCE (actual llei educativa que es pretén modificar), encara vigent", ha retret.\nEn el seu torn de rèplica, el diputat (que duia un llaç taronja de suport a l'educació concertada) ha retret a Celaá que hagi eliminat de la reforma educativa el terme "llengua oficial de l'Estat" i "llengua vehicular" per referir-se al castellà, cosa que suposa "trair el seu honor", perquè li recorda que va jurar la Constitució quan va accedir al càrrec.\nEl diputat ha recordat que el president del PP, Pablo Casado, ja va oferir al Govern central un pacte per l'educació, però el president del Govern espanyol, Pedro Sánchez, "va preferir uns altres companys de viatge", és a dir, "els comunistes, radicals i Otegi" en aquesta qüestió educativa.\nPer Clavell, la llei Celaá (nom amb el qual es coneix també la reforma educativa) "no és una qüestió d'educació", sinó un "manifest ideològic" que "exclou el castellà com a llengua vehicular de l'ensenyament", com ja va passar, segons diu, amb l'anterior govern socialista de José Luis Rodríguez Zapatero. "Perquè això ja ve d'abans, el PSOE català ja va rebutjar el castellà aleshores i per això el PP ho va haver de defensar en la LOMCE", comenta.\nSegons el popular, la llei Celaá "retalla el dret dels pares a triar el tipus d'educació dels seus fills i ataca la llibertat d'ensenyament i d'elecció de centre, signa l'acta de defunció de cert ensenyament, també de l'especial", critica el diputat, que considera la ministra un "clar exemple de totalitarisme", perquè "nega als pares un dret" quan la ministra el va exercir "quan va portar les seves filles a un col·legi concertat i catòlic".\n"Aquesta llei neix sense consens, emmordassa la comunitat educativa, menysprea el Consell d'Estat, es tramita durant l'estat d'alarma, aplica el corró supremacista, un autèntic error històric", ha lamentat Clavell, que ha acabat la seva intervenció recordant a Celaá que el PP anirà als tribunals si s'aprova aquest dijous la llei en el ple del Congrés.\nLa ministra ha demanat al diputat que, en primer lloc, obri el projecte de reforma, i en segon lloc, que obri la Constitució, en concret en els articles 3 i 27, i li ha preguntat què diuen aquests articles. "Què diu la nostra llei sobre aquesta qüestió?", ha formulat.\nAixí, la ministra s'ha limitat a reproduir en veu alta el que recull el projecte normatiu: "Les administracions educatives garantiran el dret dels alumnes i les alumnes a rebre ensenyaments en castellà i en les altres llengües cooficials als seus respectius territoris, d'acord amb la Constitució espanyola, els estatuts d'autonomia i la normativa aplicable". I ha continuat: "Després de l'educació bàsica, tots els alumnes hauran d'assolir el domini ple i equivalent de la llengua castellana i, si escau, en la llengua cooficial corresponent".\n"Què es fa? Es reconeix la Constitució, els estatuts d'autonomia i es fixa un objectiu educatiu", s'ha contestat a si mateixa, que ha insistit a preguntar al diputat que, dels tres punts de l'article 3 de la Constitució, quin no hi és en el projecte de reforma, a més de l'article 27.\n"En la llei, en l'article 1, es reconeix el ple dret a la llibertat d'ensenyament i la plena possibilitat que tothom pugui arribar al domini i desenvolupament ple de la seva educació, de la seva personalitat, del respecte als principis de convivència i de llibertat i drets fonamentals", ha resolt Celaá.


El municipi de Cardedeu està situat al centre de la depressió del Vallès, a la part baixa de la riera de Cànoves que travessa el terme. Constitueix un punt estratègic en les vies de comunicació entre Barcelona i Girona, fet que ha marcat el seu desenvolupament històric.La primera notícia històrica del municipi és del segle X, en què apareix el nom de “Carotitulo”. La parròquia està documentada del 1012 i pertanyia al terme del Castell de Vilamajor. Cardedeu va adquirir un caràcter urbà a partir del 1272, quan Jaume I li va atorgar caràcter de batllia. La transformació de Cardedeu en vila moderna va tenir lloc a finals del segle passat amb la construcció de la línia de tren (1860) i de la carretera comarcal (1865).\nCardedeu va créixer amb aquestes noves vies. Un creixement singular amb magnífiques torres modernistes bastides per estiuejants barcelonins va atorgar un caràcter distintiu a la Vila. Cardedeu avui és un poble de 17.000 habitants amb un marcat caràcter comercial i de serveis. Al centre històric hi trobem una combinació perfecta entre tradició i modernitat: patrimoni, cultura, comerç.... que es complementa amb l’oferta cultural i comercial que també ofereixen altres zones del municipi com l’Estalvi o el Poble Sec.\nA Cardedeu hi tenen lloc un gran nombre d’esdeveniments culturals al llarg de l’any; s’hi celebren totes les festes i tradicions pròpies de Catalunya així com les pròpies i originals del municipi. A l’estiu, al voltant del 15 d’agost, s’hi celebra de la Festa Major. A la tardor, durant la primera quinzena d’octubre, tenen lloc les escenes d’estiueig: representació de la recollida de les cases per part dels estiuejants a Cardedeu i retorn cap a casa. A l’hivern, la primera quinzena de desembre, la fira de Nadal i del Torró Artesà. I durant la primavera, al voltant del 15 de maig, té lloc la Fira de Sant Isidre, fira multisectorial on té una presència molt marcada el sector ramader de Cardedeu i rodalies.\nApartaments turístics: Ca l'Espavil. Tel: 646 057 565\nTurisme actiu Turisme de negocis Turisme cultural Turisme gastronòmic Turisme de natura Activitats en família Activitats per a un mateix Escapades en parella Escapades amb els amics Escapades per a sèniors\nRECOMANACIONS Visitar Cardedeu, Vallès Oriental, Barcelona\nFestival Testautors a Cardedeu\nFestival de Música Resona\nEl Modernisme i les flors.\nLabyrinth Catalunya. Músiques de l'Orient Mitjà i del Mediterrani\nMercat boig de Can Serra Cardedeu\n14è Festival de Cinema Cardoterror\n31è Pessebre Monumental Cardedeu\nL'Esquirol, Natura i LLeure!!!\nViu una gran aventura! Joc d'orientació