Comença el compte enrere dels World Roller Games Barcelona 2019. Esport\nComença el compte enrere dels ...\nA un any vista de la segona edició dels World Roller Games (WRG), que tindran lloc el juliol de 2019 a l’Anella Olímpica de Montjuïc, aquest matí s'ha oficialitzat el compte enrere amb un acte institucional en què s'han donat a conèixer les seus i les instal·lacions. Ha participat en la presentació el secretari general de l’Esport, Gerard Figueras.\nFoto: World Roller Games Barcelona 2019\nEl Pavelló Mies van der Rohe de Barcelona ha acollit l'acte, que ha comptat amb la presència també de Marta Carranza, comissionada d'Esports de l’Ajuntament de Barcelona; Maite Fandos, diputada d'Esports de la Diputació de Barcelona; Sabatino Aracu, president de World Skate; Carmelo Paniagua, president del Comitè Organitzador dels WRG, i Ramon Basiana, president del Comitè Executiu dels WRG.\nEn el transcurs de la presentació, s'han donat a conèixer de forma oficial les seus de competició i s'han mostrat les primeres imatges virtuals de les instal·lacions. Així, l’Anella Olímpica de Montjuïc serà l'escenari principal del gruix del calendari, amb Campionats del Món al Palau Sant Jordi, al Parc Montjuïc, al Sant Jordi Club, a l’INEFC i l’Esplanada. Els Pavellons CEM Mar Bella, CEM Horta i Palau Blaugrana concentraran la competició d'hoquei inline i hoquei patins, sense oblidar que els roller sports seran presents també en seus urbanes com el Front Marítim, l’Avinguda Reina Maria Cristina i Diagonal-Passeig de Gràcia. Les subseus de competició seran Vilanova i la Geltrú, Mollet del Vallès, Terrassa i Sant Cugat del Vallès.\nGerard Figueras ha assegurat que “els World Roller Games són una gran oportunitat per l’esport català per mostrar-se al món, com en el seu dia ho van ser els Jocs Olímpics. Un model d’èxit que estem segur que es replicarà d’aquí a un any a Barcelona”. Per la seva banda, Marta Carranza ha dit que aquest esdeveniment “confirma el binomi indiscutible de Barcelona i esport, que es tradueix en expertesa i coneixement. Barcelona tornarà a ser al món i volem aprofitar-ho per ser també exemple amb l’aplicació de nous valors que pensem que han de tenir tots els esdeveniments: la sostenibilitat i la igualtat”.\nSabatino Aracu, president de World Skate, ha subratllat que Barcelona és “una ciutat que té una gran imatge arreu del món, jove, mediterrània i actual. No hi ha millor ciutat per celebrar els World Roller Games que Barcelona i esperem que el 2019 serà amb aquest esdeveniment la gran explosió dels roller sports”.\nCarmelo Paniagua, president del Comitè Organitzador, ha afirmat que “el principal objectiu és fer que aquest esport segueixi creixent. La Federació Espanyola de Patinatge i la Federació Catalana de Patinatge vam anar de la mà per organitzar-lo junts, i segur aquesta cita marcarà un punt d'inflexió en els nostres esports”.\nFinalment, Ramon Basiana, president del Comitè Executiu, ha apuntat que “el nostre objectiu és que els World Roller Games es consolidin com un esdeveniment de referència mundial, similar als Campionats del Món de natació de la FINA. A més, des de l’inici, quan vam començar a plantejar-nos l’esdeveniment, vam tenir clar que volíem que fos una organització sostenible i ser pioners en la bona gestió dels nostres recursos”.\nCoincidint amb el compte enrere d'un any avui s'ha presentat el manifest de compromís de pràctiques sostenibles dels WRG Barcelona 2019. L'esdeveniment integrarà criteris de desenvolupament sostenibles i contribuirà activament a la difusió d'aquesta gestió compromesa sobre el territori i els actors. La voluntat és fer dels World Roller Games un esdeveniment pioner en el compromís i les pràctiques sostenibles per a les futures competicions esportives amb el suport de les institucions públiques i federacions presents. L'acord ha quedat palès amb la signatura per part d'organitzadors i institucions d'una carta de compromís de pràctiques sostenibles.\nMés de 4.500 atletes de tot el món competiran als WRG en modalitats tan dispars com Alpí, Artístic, Roller Freestyle, Descens, Inline Freestyle, Hoquei Línia, Hoquei Patins, Roller Derby, Scooter, Skateboard i Velocitat per convertir-se en els millors del món. World Skate impulsa aquest gran esdeveniment que té un comitè organitzador constituït per l’Ajuntament de Barcelona, la Real Federación Española de Patinaje, la Federació Catalana de Patinatge, la Generalitat de Catalunya, el Consejo Superior de Deportes i la Diputació de Barcelona.


Primeres collonades...: 9 de març\nFa dies que està bullint l’olla en la catosfera. L’olla electoral. I és que d’aquí 3 mesos tenim urnes, espanyoles, i alguna cosa haurem de fer.\nLa situació és molt punyetera per que els sobiranistes anem perduts, talment fóssim orfes. I sí, avui per avui, som orfes polítics.\nD’ERC millor que no en parlem més, em poso massa nerviós quan ho faig. Em sento massa traït. No hi ha dret que ens estiguin fent passar per la vergonya del Govern més espanyolista que hom podia pensar. Us ho juro que mai hagués pogut creure que el Govern del meu país podia arribar a ser tan contrari als interessos als quals n’hauria de ser el guardià. El Govern és, avui per avui, l’icona del botiflerisme. Pioners actius en la voluntat aniquiladora de crostes. De la nostra crosta en favor de la crosta d’ells. En medicina, quan una cèl·lula pròpia actua així, se n’hi diu cancerígena.\nCIU. Estan pagant el preu per 23 anys de prudències i individualisme. 23 anys del si però no. Del seny malentès. Remuntaran si es re-defineixen sobre una base valenta i honesta, inequívocament al servei del país. Per a les properes eleccions, mala peça al taler, ja que les disputes internes que pateixen com a federació fan que les properes llistes les encapçali la part més submisa a l’invasor, la part més unionista.\nICV... sense paraules.\nPSC... desaparegut. No es presenten. No son, volien ser, eren una idea.\nPSOE... ens apunyalaran per l’esquena. De fet, ja ho estan fent.\nPP... ens apunyalaran mirant-nos als ulls.\nNo m’estranya que hi hagi debat dins la catosfera. Que collons hem de fotre !?!\nA finals d’octubre, vaig començar a dir que en faria del meu vot : “I la gran pregunta, la que ja fa molts dies que em volta, segueix a l’aire... a qui cony votaré en les properes eleccions espanyoles? Si seguim així, triaré per la via de “objecció electoral”, és a dir, passarem el dia en família, lluny de les urnes de l’opressor. Si, si, ja ho sé, allí ens hi juguem les garrofes mal que ens pesi, però que cony, si no vull que em representi cap dels que s’hi presenten, que he de fer? Exercir el meu dret a vot (en blanc, nul) en un estat en que no en vull tenir-hi res a veure? Família... em ve de gust.”\nSegueixo pensant al mateix, però segurament, ruminant-hi i atent al que tots escriviu i penseu, hi he donat alguna volta més al cargolet.\nEn Barrera ens proposava el vot en blanc o l’abstenció. Totalment d’acord. Jo m’inclino per l’abstenció, però he de reconèixer que no m’agrada la idea de que el nostre descontent quedi diluït en la famosa frase de que la política ja no interessa i que hem (han) de fer alguna cosa pera tornar a motivar la gent. No vull quedar diluït en una abstenció que utilitzaran barroerament. A mi si que m’interessa la política!!! Molt!!! Tant que, moralment no puc donar el meu vot a ningú dels que es presenten. Doncs vot en blanc em direu... i aquesta és l’opció que triaria sempre, si les eleccions fossin del meu país. Però no ho son, son d’un país veí, que m’oprimeix i que te per objectiu acabar amb nosaltres. Un país veí amb un nivell democràtic molt baix i un sistema judicial corromput políticament. I no hi vull participar en aquesta farsa. No vull avalar amb el meu vot aquest sistema “democràtic” que m’ofega.\nN’hi ha que parleu de votar CIU, ERC, votar algú que ens defensi a Madrid, per que mal que ens pesi, allí ens hi juguem molt i algú ens ha de defensar.\nPerò aquest argument no val. Aquest és l’argument de la por, i és l’argument que utilitzen els qui han fallat al seu país per aconseguir altre cop el nostre vot. No. No us votaré. La vostra conducta i les vostres accions perjudiquen greument al país i no penso avalar de cap de les maneres la seva acció. Han de rebre un càstig electoral dur. Tan dur com les conseqüències dels seus actes. No poden quedar impunes.\nPenseu per un moment... si ERC treu uns bons resultats, dignes, la direcció s’ho prendrà com un aval a la seva línia. No hi haurà qui els tregui ni qui els faci canviar.\nSi CIU treu uns bons resultats, l’unionista d’en Duran traurà pit i es sentirà fort dins la federació. Pactarà amb PSOE o PP i estarem on sempre. Posarem les coses més difícils a en Mas i la seva re-fundació.\nQue traurà majoria absoluta el PP o el PSOE ? Doncs mala sort... o bona, potser aquesta serà la manera per a que els que han tret mals resultats reflexionin i s’escoltin d’una vegada la voluntat popular i busquin la unió en l’únic punt realment important que ens preocupa. SER políticament un país normal. Nosaltres SOM, ara només manca que les institucions polítiques i el nostre estatus internacional ho reflecteixin. I l’objectiu és aquest i no pas altre. I per arribar aquí hem d’obligar als nostres representants a assumir la responsabilitat de liderar la nostre voluntat. Mai la seva. I això passa pel merescut càstig que necessiten i provocar així la reacció per a canviar.\nBé... així doncs què? Votem en blanc (avalem un sistema poc democràtic) o ens abstenim (ens diluïm amb els indiferents)?\nTinc clar que el nostre descontent, com diu l’Elies, s’hauria d’expressar de la mateixa manera. Hauríem de ser unitaris en el missatge. Com el 1D.\nBé, és clar que un elevat vot en blanc (no nul, en blanc) en les properes eleccions ens identificaria clarament. L’única pega és que a la vegada suposa acceptació a les regles espanyoles.\nSuposo que la llei no permet manifestacions en un dia electoral, però em torno a refermar en el que vaig escriure a finals d’octubre. Passar el dia en família. Tots junts.\nBusquem un lloc gran, a l’aire lliure, i anem-hi amb la família, els amics, els companys. Repetim l’esperit del 1D i organitzem (la PPD o la catosfera, tan és) una gran botifarrada popular. Passem el 9 de març tots junts, units. Siguem molts i castiguem a aquells que no han estat a l’alçada de les circumstancies. Aquest si que seria un gran missatge. Passem de les urnes i gaudim d’un gran dia de comunió amb nosaltres mateixos i amb la natura, fem la PRIMERA GRAN BOTIFARRADA CATOSFERICA dels PPCC. Fem-hi actuacions. Música, teatre, animació pels nens, castells, sardanes... Tornem ha sentir-nos orgullosos de qui som, de com som i de cap a on anem. Fem “algun gest desmesurat que capgirés la història!!!”\nSi som capaços de fer un gest així, veureu que passa a partir del 10 de març a Esquerra i Convergència, veureu...\nPublicat per L'Espelt a 11:33\nHehe, no és mala idea no, la botifarrada. No ho sé, noi, jo dic sincerament que no sé pas què fer. Esperono el debat, al bloc, com saps i tot i que ara em decanto també, com tu, per l'abstenció o per votar algun partidet residual, sincerament mn'agradaria que algú em convencés de fer el contrari.\nPerò és clar, què coi vol dir, fer el contrari? Votar CiU? (ni de conya), Votar ERC (tampoc). I doncs?\nEn fi, parlem-ne, parlem-ne...\n15 de desembre de 2007, a les 18:55\nAquest debat promet... El simple fet que es generi, i efectivament, Espelt, vas ser un dels primers en aixecar la llebre... ja és molt positiu.\nTenim encara uns mesos pel davant. Esperonem el debat. Si s'amplifica, d'una manera creïble, també arribarà, abans del 9 de març, als partits.\nEl debat més interessant... s'està produïnt a la bombolla catosfèrica...\ntant de bo els hi esclati als nassos\n15 de desembre de 2007, a les 20:34\nEl que és cert és que hi ha un mal rotllo generalitzat. El que també crec com a cert és que no anar a votar és donar encara més ales als que ens volen veure totalment reduïts. Els desencant plana només al nostre cantó.\nEl que també és bastant cert és que no sé que recomanar als demés, com ara tu. Jo si que sé el que faré, que és anar a votar. Però ho faig més per eliminació que en positiu. També sento un esgotament interior difícil de vèncer.\nAra, una gran botifarrada catosfèrica no deixarà de ser més que un acte simbòlic. Infinitament més civiltzat que cremar les fotos del monarca veí, però igual de productiu.\nEstem encalladissims. Som el reflex d'aquest país.\n20 de desembre de 2007, a les 12:17\nJoan, Elies, se que també esteu més o menys amb el vot de càstig o com n’hi vulgueu dir. Jo en dic l’únic vot possible, el no-vot. Per 2 raons molt clares. Cap partit no mereix el vot i la democràcia veïna i imposada encara s’ho mereix menys.\nDessmond, entenc el teu raonament, però crec que és el mateix argument que fan servir els polítics que tenim ara per a treure uns resultats dignes i mantenir-se a la seva cadira sense canviar res del que ens envolta i passar 4 anys més. I crec també, que algun dia hem de dir CLARAMENT prou, i ara és un gran moment.\nTrobar la manera correcte per a que quedi molt clar aquest no-vot serà el secret. Sigui “botifarrada”, vot nul o abstenció. Per a mi, aquest és el gran debat.\nNo m’he saltat cap dels comicis que hi ha hagut des de que tinc dret a vot, i aquest cop vull exercir el no-vot per expressar, de la manera més clara i rotunda que sé, el meu sentit democràtic i moral.\nEn fi... en seguirem parlant.\n20 de desembre de 2007, a les 23:46


Dimitrie Cantemir, entre la música barroca i la música clàssica otomana – Balcània\nDimitrie Cantemir, entre la música barroca i la música clàssica otomana\n13 febrer 2015 22 febrer 2018 Josep Dorca\nDimitrie Cantemir, que va viure entre els anys 1673 i 1723, nascut a Moldàvia i fill del voivoda Constantin Cantemir, va ser un dels homes de lletres més importants del seu país i del seva època. Va escriure obres de filosofia, novel•les, estudis de tipus etnogràfic i musicològic. Va arribar a ser príncep de Moldàvia en dues ocasions, durant dos mesos l’any 1693 i entre 1710 i 1711.\nDurant anys va viure a Istambul, on va entrar en contacte amb la cultura turca i on, també, va començar a compondre música. Després, però, dels conflictes que va tenir amb els turcs es va haver d’exiliar a Rússia, on el seus fills van acabar tenint un paper rellevant prop de la cort imperial.\nCom a historiador, destaca la seva obra Història i auge de l’Imperi Otomà. Com a obra de caràcter etnogràfic, destaca la seva Descriptio Moldaviae. També va escriure una història de la música oriental, extraviada.\nEn la seva música, per l’època i pel lloc on va viure, hi podem copsar una síntesi molt interessant i original entre la música barroca i la música clàssica otomana.\nEn el següent enllaç podreu trobar més informació sobre aquest compositor: Dimitrie Cantemir el príncipe de Moldavia, también fue compositor y musicólogo\nEn els següents enllaços podreu sentir algunes de les seves composicions:\nPeşrev Adjem Yegiahi\nSyrba, Moldavian dance [Floria 5]\nJordi Savall també s’ha aproximat a la seva obra, com podeu comprovar en el següent vídeo:\nMúsica, Moldàvia, Romania\nPrevious Article La Federació de Bòsnia i Hercegovina té nova Presidència\nNext Article Moldàvia encara no té nou govern


Naix la primera guia en línia d'Espanya per a contractar disseny - ADCV\nL’Associació de Dissenyadors de la Comunitat Valenciana (ADCV) i València Capital Mundial del Disseny 2022 (WDCV2022) llancem la ‘Guia per a la gestió i contractació de disseny’, amb base en una plataforma en línia d’accés gratuït: contratardiseño.es. Es tracta d’una iniciativa pionera a Espanya, que es posa en marxa amb l’objectiu de ser eina de referència per a tota mena d’organitzacions, empreses, institucions i Administracions Públiques que necessiten d’acompanyament i orientació a l’hora de fer una adequada gestió i contractació de serveis de disseny, així com convertir-se en suport als professionals i estudis del sector en la seua relació amb els seus clients.\n“Dur a terme un procés de contractació apropiat en disseny assegura un resultat únic, eficaç i competitiu, concorde a les necessitats i valors de l’entitat interessada”, destaquem des de les entitats promotores de la guia, un projecte considerat estratègic per al sector en el qual hem treballat, de manera conjunta, en els últims mesos.\n"El disseny és capaç de generar innovació i transformar el sistema, amb un desenvolupament sostenible", Ángel Martínez, president ADCV\nEl públic destinatari de la plataforma és, principalment, aquell amb interés a conéixer i contractar disseny. En ella es troben des d’informació bàsica (sobre què és el disseny i què aporta), fins a les dinàmiques (com es contracta i quant costa); quins tipus de disseny es poden contractar; les diferents fórmules de contractació; la legislació vigent en la matèria; materials descargables -com a diferents models de brífings-, i articles de professionals referents del sector -com Xènia Viladàs, Nacho Lavernia i Manuel Lecuona-. Compta amb un apartat específic dedicat als processos de contractació pública.\nEs recullen, així mateix, estudis i anàlisis que avalen la contribució del disseny a la innovació, competitivitat i internacionalització de les organitzacions, casos d’èxit reals d’empreses que, ja siga de manera qualitativa o quantitativa, comparteixen les seues experiències positives amb aquest sector, i enllaços d’interés.\nEl disseny, aliat estratègic\n“El disseny ben gestionat identifica i crea oportunitats de millora i permet aconseguir eficaçment els objectius marcats en qualsevol sector, ja siga en l’àmbit social, cultural o empresarial. A més, és capaç de generar innovació i transformar el sistema cap a un desenvolupament sostenible. Però no pot fer-ho només, necessita d’altres parts i de l’enteniment perquè l’aliança puga donar els millors resultats. Aquesta guia en línia per a contractar disseny, un dels projectes estratègics de la ADCV, vol ajudar a això”, destaca Ángel Martínez, president de la ADCV.\nDurant la presentació de la guia en el plató ‘The Siga’, de l’edifici Veles e Vents, Xavi Calvo, director general de València Capital Mundial del Disseny 2022, ha insistit en “la importància estratègica del disseny com a valor transversal en l’empresa, la indústria i l’àmbit institucional. Sabem que posar el bon disseny en les nostres vides la millora. Posar el bon disseny en qualsevol projecte, i fer-ho de la forma correcta, ho fa créixer. La guia de contractació i gestió de disseny contribueix a difondre aquest missatge i per això aquesta plataforma, impulsada amb els professionals i empreses que recolzen la ADCV és un dels eixos d’acció de València com a Capital Mundial del Disseny.”\nLa plataforma web ha sigut desenvolupada per Copymouse, cooperativa de disseny amb més de 10 anys de trajectòria, “amb un enfocament molt pràctic i una navegació senzilla i intuïtiva”.\nManifest contra les pràctiques especulatives\nLa plataforma compta amb un apartat específic de denúncia i alerta sobre les pràctiques especulatives en el sector, que inclou un manifest obert a l’adhesió d’altres organitzacions i professionals.\n“L’ús de pràctiques especulatives, en les quals se sol·liciten treballs de disseny sense remuneració, perjudica directament el sector creatiu, però, també, a qui les proposa. L’empresa o organització s’arrisca a rebre un projecte de dubtosa garantia professional, a un cost que pot acabar sent major que el corresponent a un encàrrec just. Les decisions errònies no són ni fàcils ni barates de revertir. Recomanem comptar amb equips i professionals del disseny amb els qui construir una relació laboral basada en la confiança i treball en equip”, es destaca en la plataforma.\nLa plataforma web ha sigut desenvolupada per Copymouse i, en l'elaboració del contingut, han participat experts referents en diferents àmbits lligats al disseny\nUn projecte que suma a experts de referència\nLa presentació de la ‘Guia per a la gestió i contractació de disseny’ s’ha dut a terme en una jornada en la qual han intervingut Ángel Martínez, president de l’Associació de Dissenyadors de la Comunitat Valenciana; Xavi Calvo, director de València Capital Mundial del Disseny 2022; María Carbó i Lucía Eirea, respectivament CEO i dissenyadora de Copymouse; Salma Cantos, advocada i experta en dret públic, i María Navarro, gerent de la ADCV.\nLa presentació oficial s’ha completat amb una taula redona, amb tres dels experts que han participat en el desenvolupament dels continguts de la plataforma en línia: Nacho Lavernia, director de disseny i fundador de Lavernia & Cienfuegos Design; Manolo Lecuona, catedràtic d’Universitat en Gestió del Disseny de la Universitat Politècnica de València (UPV), i Iván Sempere, co-CEO de Padima, empresa especialitzada en la protecció i defensa del disseny. Ha actuat com a moderadora Yolanda Herráiz, vicepresidenta de la ADCV.\nFotografies: Nerea Coll.


La Perimetral de Javalambre - Terol 15/03/2015 | Curses de muntanya | Centre Excursionista de Xixona\nLa Perimetral de Javalambre - Terol 15/03/2015\nEl diumenge 15 de març se celebrava la VII Perimetral de Javalambre amb eixida i arriba-da en la mateixa estació d’esquí i organitzada per Aramón Javalambre, la tenda esportiva Corremón i la comarca Gúdar Javalambre. Cinc xixonencs del Centre Excursionista de Xixona s’arrimaren per participar-hi. El dia anterior arribaren per fer una bona aclimatació en el re-fugi de muntanya Rabadà i Navarro situat a 1520 metres d’altitud.\nNomés arribar s’acostaren al sector de l’estació Tapiaz per recollir els dorsals i comprovar l’ambient fresc amb una festa prèvia, la baixada de torxes per la pista d’esquí Amanaderos. Tot ambientat amb un concert de música en directe, mentre s’encenien fogueres per calfar eixe ambient gèlid a quatre graus sota zero i es prenien algunes cerveses. Davant de l’incre-ment exponencial de curses, tant de carretera com de muntanya, l’equip de curses del CEX intenta trobar aquelles carreres que tenen un encant especial, i aquesta en tenia.\nCom s’anunciava, 100% muntanya, i no ens van defraudar. A més, era la setena edició que es feia, i tots els anys havia canviat el recorregut i el desnivell. «Un poc més dura cada any» comentava l’organitzador José Alegre a l’arribada dels corredors xixonencs. 24,6 km i 2070 metres de desnivell positiu era per pensar-se la participació. La cursa eixia del sector Sabina en l’estació de Terol a Javalambre. Només eixir del refugi de muntanya comprovàvem en els nostres cossos el fred sec que tindríem, -2 ºC i quan pujàrem a l’estació baixava dos grau més. La previsió meteorològica predeia sol amb ràfegues fortes intermitents de vent però, l’alta muntanya, recordem que oscil·làvem en quotes de 1850 a 2024 metres, no és exhausti-va i tinguérem boires i nevades constants en tot el temps que durà la cursa.\nTambé ens demostràrem que amb poc es pot fer molt. Tots els controls (tant els de l’eixida com els del pic Javalambre) foren manuals, cosa que simbolitza que era una carrera per gau-dir-la, sense tenir massa en compte els temps i les posicions. Bona conscienciació en els avi-tuallaments: “no me ensucies el monte” (dit amb veu tendra). L’spiker, que ja és un conegut, ens donava ànims: «eixos de Txitxona» (pronunciat malament els nostre poble).\nL’eixida, bum, i els corredors eixirien disparats per la pista d’esquí de debutants, i així evi-tar cues i estirar la carrera. Ja, des de l’inici, Joan Carles Orquín, “Pelusa”, agarrà posició cap-davantera i no es mogué de la segona posició fins al pic de Javalambre. Panxo, veterà corre-dor, amb les seus provinents barbes assemblades al Jetí Javalambrer, apretà a l’inici i també anava en bones posicions, i el tercet conformat per Toni Alcover (Ato), César Calderilla i Jo-sep Miquel Arques anaren junts fins el kilòmetre 10, on Toni tirà de valent.\nCarrera amb molts puja-baixa i desnivells durs, tant de baixada com de pujades, amb pics del 69%.\nI el temps d’alta muntanya, nevant tota l’estona, boira densa i un fred intents, que feren les delícies dels corredors xixonencs que buscàvem alguna cosa diferent. Pelusa ja en el sopar de la nit anterior ens avançava que ho donaria tot, i així ho va fer. El seu temps va ser de cam-pió, 3 hores i 17 minuts, el quart en la general i primer de la categoria de veterans. Panxo 3 hores i 45 minuts, Toni Alcover 4 hores i 11 minuts i César Calderilla i Josep Miquel Arques cinc hores justes.\nEn un ambient excel·lent, a l’arribada, i com a nota humorística, les opinions d’un corredor, a la pregunta de l’spiker de: ¿Cómo ha ido la carrera?, la resposta: Poco desnivell, muy corredora... (li va faltar per dir: y mucho calor).\nUna cursa que et deixa eixe bon sabor de boca. En primer lloc, perquè Pelusa va quedar entre els cinc primers, i la resta de companys no van fer mals temps que di-guem; el bon ambient que regnava entre tothom i la bona companyonia dels cinc co-rredors del CEX.\nSalut i muntanya, com diria aquell!


Servei d'Assessorament Laboral-Socials per a socis de l'AcPpJ - ACPJ - Associació Catalana de Professionals de Joventut\nServei d'Assessorament Laboral-Socials per a socis de l'AcPpJ\nComplint amb els mandats de la passada Assemblea, l’AcPpJ inicia des d’ara el servei d’Assessorament Laboral-Social exclusiu per als socis de l’entitat. Aquest servei es desenvolupa gràcies a una acord de col·laboració amb l’empresa CBAssessors.\nEl nostre servei ofereix importants descomptes en els serveis d’assessorament per als nostres socis, assumint l’entitat part dels costos. Així, les consultes telemàtiques seran gratuïtes pels socis, i les visites presencials tindran un cost de 40€.\nA la part esquerra del menú de la pàgina web trobareu més informació del servei i del procediment per a realitzar les vostres consultes.\nPrevious: Previous post: Jornada Afectivitat, Sexualitat i Joves\nNext: Next post: 3r Congrés sobre Drets de la Infància i Adolescència


Els escolars es preparen contra el foc\nMés de 300 alumnes de La Salle del Pont d'Inca participen en un simulacre organitzat per la CAEB\nJoan Carles Palos | 07 febrer 2004\nMés de 300 alumnes del col·legi La Salle del Pont d'Inca participaren ahir en un simulacre d'incendi, organitzat per la Confederació d'Associacions Empresarials de les Balears (CAEB). L'acte serví també per presentar el programa pilot que la patronal ha posat en marxa i que pretén «ensenyar als al·lots com afrontar situacions d'emergència en els centres escolars».\nA les deu del matí, alumnes, professors i personal no docent del centre iniciaren les pràctiques, assistits per membres del centre d'emergències 112, Bombers de Palma i Policia Local. Tot i tractar-se d'un simulacre, tothom es prengué molt seriosament la situació i s'aconseguí complir amb el temps exigit per la normativa d'evacuació.\nEn acabar l'acte, el president de la CAEB, Josep Oliver, assegurà que «és fonamental contribuir a fomentar la cultura preventiva i el compliment de les normes com elements centrals d'una estratègia a curt, mig i llarg termini per millorar la seguretat i la qualitat de vida en el treball».\nAquest «novedós» pla d'emergències provat al col·legi La Salle del Pont d'Inca ha estat elaborat pel gabinet tècnic de Prevenció de Riscs Laborals de la CAEB, amb el suport de l'Institut de Salut Laboral (ISLIB) del Govern. Per aquest primer semestre del 2004, s'ha activat un programa en el qual s'explica als alumnes i professors la manera d'actuar en un cas d'emergència. De moment, són set els centres que s'han adherit al programa. La CAEB recorda que, segons la data de construcció dels centres, tots ells han de disposar d'uns mitjans mínims per a la protecció contra incendi, evacuació i primers auxilis. Aquesta és l'única manera que «quedi garantida la seguretat».


Holiday home SondervangnorreXI Norre Nebel Dinamarca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDissenyat tant per oci com per negoci, Holiday home SondervangnorreXI està situat idealment a Nr. Nebel; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com sauna, parc infantil que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Holiday home SondervangnorreXI.


Roben un maletí groc amb material radioactiu | betevé Web\nRedacció btvnotícies dimecres 8 de febrer, 2017 , 20.47\nRoben un maletí groc amb material radioactiu\nProtecció Civil alerta que és perillós manipular-ne el contingut i ha posat en prealerta el Pla RADCAT\nEl robatori s'ha produït aquest dimecres a la tarda, en una furgoneta que es trobava a la carretera de la Font de l'Alzina, a Santa Coloma de Gramenet. Se n'ha sostret un maletí groc amb un equip que serveix per mesurar la densitat i humitat del terreny. Es tracta d'un material que conté fonts radioactives que no són perilloses mentre no es manipuli l'equipament. El risc és que s'intenti manejar o destruir sense tenir-ne els coneixements necessaris.\nEn concret, el material robat és un maletí Troxler 3440. A l'interior hi ha un equip, també de color groc, amb una nansa metàl·lica a la part superior. Al costat hi ha un teclat numèric i una pantalla de vidre amb un tub metàl·lic. És en aquest tub on es troben els elements radioactius de l'aparell, que està senyalitzat com a tal. Tenint-ne en compte els riscos, des de Protecció Civil fan una crida, tant als responsables del robatori com a qualsevol altra persona que detecti un objecte que encaixi amb la descripció, a trucar al 112.\nL'empresa propietària del maletí ja ha presentat una denúncia als Mossos d'Esquadra per tal que investiguin els fets. Per la seva banda, Protecció Civil també ha n'ha donat avís al municipi i s'ha posat en contacte amb el Servei de Coordinació d'Activitats Radioactives i el Consell de Seguretat Nuclear.\nMossos d'EsquadraProtecció Civilrobatoris\nCalen 700.000 euros per consolidar els murs de Can Valent i evitar que aquesta masia del barri de Porta acabi en ru… https://t.co/vyOOeYK2Do


JOSEP MARIA GARCIA I PÉREZ: 10/01/2007 - 11/01/2007\nPublicado por Josep Maria 9 comentarios Vínculos a esta entrada\nfoscor dins la lluentor\nLa ment que no pas la persona et passa males jugades, algunes amb decurtació per enfadament i d'altres eternables. Difícil situació la de dominar l'impuls del cervell, matèria fosca gràficament identificada aquí. A estones dius que ho entens i ho tens clar, desprès et fas un embolic i no tens res clar. D'aquestes situacions, tard o d'hora prendràs decisions, i llavors (equiliqua) l'has cagada o l'has encertada. Seguidament has de viure amb els fets, tot i que ingènuament fas del futur present, una màscara del passat, de falsa aparença de què algú o alguna cosa es revesteix, o pot llevar-se la màscara i cessar de fingir i d'obrar amb dissimul, però potser has fet tard.\nNo sé exactament quan de temps fa que ha sortit aquesta pagina al web. Bé com és una pagina de Vallromanes aquí faig ressò.\nEtiquetas: internet, novetats, vallromanes\nEm deixo d'hòsties.\nS'ha fet un bon torneig, i hem fet un molt bon torneig. A qui ens agrada els esports, en aquest esdeveniments encara que siguin partits de costellada, hi gaudim de valent, doncs quan hi participes sols penses en que fas el que t'agrada i físicament et fa sentir la descarrega de la rutina del dia a dia ajudant a desembossar els corcolls.\nBé però d'avui, em quedo amb aquest dibuix del meu fill, que ha sortit de casa amb llibreta, llapis i goma i desprès m'ha donat aquest premi. Per ell sols hi era jo al partit.\n(He dinat molt bé, cargols, hem fet una excursió amb les bicicletes una colla d'amics amb els nens, i hem berenat a la Roca Foradada.)\nEtiquetas: no cal etiquetes avui\nTinc entès, tot i no assistir-hi jo en persona, el Ple d'ahir va durar fins ben tocades la 1 de la matinada. Collons!! això es "golferia". Ara, i perquè un ple, que te hora d'inici a les 8 de la tarda, acaba en aquestes hores intempestives?\nBé, aquí hi ha alguna cosa que no funciona i és preocupant. Que és? Quines són les variables?\nMassa Juntes De Govern o massa delegacions a una Junta de Govern que no fa la feina o no dona a l'abast.?\nMala comunicació?. És evident que entre la junta de Govern i la poca informació que l'oposició gaudeix de decisions i/o qüestions on l'oposició també te coses a dir, no és d'estranyar que als plens, l'oposició vagi carregada de preguntes.?\nCagada en no fer els Plens mensuals.?\nFalta de senzillesa.?\nFalta de capacitació ( intel·lectual, Professional, sentit comú)?\nQue consti que això són variables i no acusacions i a més es poden rectificar (o potser no). En poques paraules " PERDUTS". Perduts el Govern i perduts els vilatans.\nNo puc opinar el que va passar ahir sense haver-hi estat, però reitero que alguna cosa no funciona perquè el govern de Vallromanes estigui de PLE en aquestes hores.\nEtiquetas: ajuntament, junta de gorvern, participació, ple\nEtiquetas: aifosolif, junta de gorvern, participació, vallromanes\nAvui ja es pot veure l'ordre del dia del Ple de demà Dijous.\nEtiquetas: ajuntament, ple\nEs fa saber a tota la població, doncs la web de l'ajuntament encara no ho ha dit, que:\nAquest dijous 4 d’octubre\n(es poden fer preguntes)


Publicaciones - Xarxa per la sobirania energètica\nadministrador_Uzero 20 maig 2019 20 maig 2019\nEl 2018 la Xarxa per la sobirania energètica vam publicar el llibre “TENIM ENERGIA! Reptes per la transició cap a la sobirania energètica” per ordenar i compartir la feina col·lectiva que fins llavors havíem acumulat, i que esperem seguir enriquint en endavant. En ell vam apostar per recollir els impactes d’un model energètic obsolet i depredador dominat per l’Oligopoli però, sobretot, per recollir les veus de totes les comunitats que han trobat l’energia per oposar-s’hi i construir alternatives. Les lluites en defensa de la terra i dels subministraments bàsics, els moviments de garantia dels nostres drets, ens han deixat clar que tenim energia. Tenim energia per impulsar un altre model energètic que respecti els límits del planeta. Tenim energia per decidir localment com volem abastir-nos d’energia, en col·lectiu, sense excloure ningú. Tenim energia per posar-la al servei de les nostres necessitats, de forma compartida i solidària amb d’altres pobles veïns. Tenim energia per garantir-nos la vida.\nSi voleu un exemplar en paper, ompliu el formulari següent i passeu a recollir-lo personalment o bé, feu-nos una transferència, i us l’enviarem.\nSi preferiu descarregar-vos el llibre en format digital, el tenim disponible en català, castellà o anglès.\nDesprés d’uns mesos d’esforç intens, vam presentar-lo el 15 de febrer de 2018 a l’Ateneu l’Harmonia (Sant Andreu, Barcelona). Ens hi van acompanyar els diàlegs amb Itziar González (urbanista i activista impulsora d’espais com Decidim Les Rambles i Parlament Ciutadà), Alfons Pérez (Observatori del Deute en la Globalització), Maria Campuzano (Aliança contra la Pobresa Energètica), Carol Coll (Natus Girona, Plataforma resposta al MidcAT) i Pep Centelles (Col·lectiu per a un nou model Energètic i Social Sostenible). Finalment, vam culminar la festa amb un concert de Sílvia Tomàs Trio. Un final fantàstic per carregar-nos de nou de molta energia i il·lusió per seguir fent tanta feina com fins ara!! Per a aquelles persones que no van ser-hi o que volen fer memòria, tot seguit us compartim una selecció de fotografies i un vídeo resum de la jornada.


Manuel Pellegrini recupera Guti i Arbeloa de cara a la visita del Sevilla al Bernabéu - Esport3 - TV3 i Catalunya Ràdio\nManuel Pellegrini recupera Guti i Arbeloa de cara a la visita del Sevilla al Bernabéu\nEmpès per l'excel·lent ratxa de resultats que travessa i per la seva imbatibilitat com a local on ha guanyat tot allò que ha jugat, el Reial Madrid rep aquest dissabte el Sevilla. I ho farà sabent el resultat del Barça a Xerez i havent recuperat ja José María Gutiérrez, Guti. El migcampista ha deixat enrere els seus problemes de pubàlgia i podrà enfrontar-se al conjunt andalús si així ho estima Manuel Pellegrini. El canterà és la principal novetat de la llista del tècnic xilè de cara al partit. Arbeloa, complert ja un partit de sanció, també podrà jugar contra els sevillans mentre Karim Benzema no ho podrà fer perquè continua de baixa per culpa d'una pubàlgia.\n07/03/2010 - 01.15\nLa visita del Sevilla no sembla amenaçar la impecable trajectòria del Reial Madrid a la Lliga. En la seva insistent persecució del FC Barcelona, els blancs estan signant unes xifres brillants i ni el poder de l'equip andalús sembla espantar el confiat conjunt de Manuel Pellegrini.\nEl xilè prepara la visita dels de Manolo Jiménez amb tota l'ambició i sense cap baixa destacable més enllà de la de Benzema. La pubàlgia que pateix continua apartant el francès dels terrenys de joc però tenint en compte el moment de forma de Gonzalo Higuaín a gairebé ningú preocupa l'absència de l'ex del Lió.\nSí que és motiu d'alegria per a l'afició madridista el retorn de Guti. El migcampista ha entrat a la convocatòria un mes després de la seva lesió i, malgrat que Granero ha demostrat que és un jugador més que vàlid per a l'equip, Guti pot aportar un plus al joc de creació dels blancs.\nQui també pot tornar a l'onze titular és Arbeloa. El lateral ha complert el partit de sanció que se li havia imposat i estarà a disposició del tècnic. En l'apartat de baixes, a més de Benzema hi ha Drenthe i Pepe.\nDels onze partits jugats fora del Sánchez Pizjuán, el Sevilla no ha empatat mai. Ha guanyat sis partits i n'ha perdut cinc.


Una mala atenció al client podria fer molt de mal al teu negoci\nPublicat per CEDEC el 24 novembre, 2015\nPublicado en: Direcció General i Estratègia,INFORMACIÓ D'INTERÈS.\tEtiquetado: atenció al client,cedec,Centro Europeo de Evolución Económica,empreses,negoci,pimes.\tDeixa un comentari\nTothom té més o menys clar que una bona atenció al client és indispensable perquè una empresa tingui els clients contents. Ara bé, poques pimes són conscients de la profunditat de l’impacte negatiu que pot tenir una atenció al client amb una gestió ineficaç per al seu negoci.\nA CEDEC creiem que totes les pimes s’haurien d’esforçar per oferir una atenció al client ràpida i eficaç. Per això trobem rellevant compartir aquest article, que analitza com un mal servei d’atenció al client pot afectar un negoci.\nEl text recull els resultats d’un parell d’estudis realitzats per NewVoiceMedia que tracten el tema de l’atenció al client. En el primer, que es va dur a terme al Regne Unit fa uns mesos, es conclou que una mala atenció fa que cada any es transfereixin 12.000 milions de lliures d’una marca a una altra. A més, un 20 % dels clients insatisfets deixen una crítica a Internet en què expliquen la seva experiència negativa. D’altra banda, el 71 % dels que tenen una experiència positiva recomanen la marca a d’altres, amb la qual cosa ajuden a fer que el negoci creixi.\nEn el nou estudi de NewVoiceMedia es volia esbrinar què valorem i què odiem d’un servei d’atenció al client. Mitjançant una enquesta a través de Twitter, es va concloure que els usuaris prefereixen compartir les seves experiències positives en lloc de les negatives en un percentatge de 59 a 41. En aquestes experiències positives, el que més es valora és una atenció al client ràpida i personalitzada i treballadors amables que aquests excedeixin el compliment de les seves funcions per ajudar el client.\nL’informe també va concloure que, si bé recordem més experiències positives que no pas negatives, les negatives ens impacten més i les recordem durant més temps. Segons el CEO de NewVoiceMedia, “fins i tot si penses que pots viure sense l’evangelisme dels teus consumidors satisfets, no et pots permetre fer enfadar clients, perquè ells ho recordaran i en parlaran durant anys”.\nI és que una mala atenció al client és imperdonable per a la majoria de consumidors, com indica un altre estudi, en aquest cas de LoyaltyOne i The Verde Group: el 80 % dels consumidors que senten que un treballador els ha tractat malament no donen cap oportunitat a l’empresa per disculpar-se o esmenar l’error. De fet, tenint en compte que només el 19 % dels consumidors es queixa, les empreses moltes vegades ni tan sols saben que han ofès un client.\nQuins són els errors que més molesten els clients en l’atenció telefònica? Segons el Consumer Reports National Research Center, el que més odien els clients és ser atesos per un robot i no per una persona (75 %) i que el treballador sigui mal educat o condescendent, amb el mateix percentatge. A més, que pengin la trucada també els resulta molt molest (74 %), com també que els redirigeixen a algú altre que no els aconsegueix ajudar (70 %).\nA CEDEC, Centro Europeo de Evolución Económica, creiem que totes les pimes que busquen aconseguir i mantenir l’èxit han de seguir molt de prop les opinions dels seus consumidors i oferir una atenció al client senzilla, ràpida i eficaç. Només així aconseguiran establir les bases d’un negoci estable i en creixement cap a l’excel·lència empresarial.\n← Una quarta part de les pimes no saben que poden demanar ajuts\nTRANSPORTES PEREZ NES, SL adquireix tres camions nous en el marc de la seva col·laboració amb CEDEC →


Història de Vilamajor: 2009\nDurant l’època romana hi havia una xarxa consolidada de camins del manteniment del qual s’encarregaven els governs. A casa nostra existien diversos camins: , els primaris que duien dels petits habitatges a altres habitatges o a les villae; els secundaris que duien de les villae als camins principals; i les gran vies que comunicaven ciutats.\nDues eren les vies principals: la Via Augusta que anava de Roma a Gadir o Cadis i que aprofitava el corredor natural que forma els dos vallesos, i la que portava d’Iluro a Ausona a través de Caldes de Montbui per les cingleres d’en Bertí\nAmb la caiguda de l’imperi romà la xarxa de camins va desaparèixer. Per què? Dues foren les raons: l’atomització del territori va portar a una manca de manteniment; i a l’aparició de la ferradura en els cavalls que provocava que rellisquessin sobre el terra roma el que va fer que la noblesa acabés per destruir-los.\nDurant el segle XIX, en ple auge de les guerres carlines, uns veïns de Cardedeu es van refugir al campanar parroquial de Cardedeu defensant-se iu no volen sortir. Sota la promesa que si s'entregavcen es respectaria la seva vida, van abandonar la seva defensa. Posteriorment foren afusellats en el cementiri de Sant Antoni de Vilamajor\nHistoria i literatura:a proposit de L$ vida d'en Joan Gralla.Ponències. Anuari del Centre d'estudis de Granollers. 2004\nLa gran concentración de hombres en Hostalric, con la consiguiente dificultad que entranaba su abastecimiento; la necesidad de mantener la disciplina y la conveniència de hallar una actividad para ellos que fuese mas allà de las simples acciones esporàdicas era lo que preocupaba a los jefes militares en los tres últimos días de julio y en los primeros de agosto.\nVamos a referirnos a cada uno de estos aspectos.\nEl 30 de julio, Pere Figueres se quejaba a sus colegas de la falta de pescado fresco y salado, de huevos y de aceite, y se dolia de que él, como conseller que era, se viese en esta denigrante situación."\nEl 3 de agosto. Figueres y Vilademany se dirigían a los diputades concretando cuàles eran sus necesidades en lo que se referia al aceite: pidieron 35 ó 40 gerres, que deberian ser enviadas por mar hasta Malgrat. Todo parece indicar que no existia falta de moneda, porque no pidieron que el aceite les fuese suministrado gratuitamente, sinó que manifestaren su parecer de que se vendería bien, por lo que la Diputación no perderia nada. Por estàs mismas fechas, parece estar solucionado el problema del trigo.\nFigueres se movió por los pueblos de los alrededores. Sant Celoni, Fogars de Montclús, etc. y pudo hallar cerca de 1.500 cuarteras de trigo, que habria que comprar a un precio que oscilaria entre 12 sueldos, 6 dineros y 13 sueldos la cuartera." De estàs 1.500 cuarteras, 500 le fueron ofrecidas por la duena del mas de Vilamajor. De las dos poblaciones a que podría hacer referència este topónimo, a saber, Sant Antoni de Vilamajor y Sant Pere de Vilamajor, distantes escasamente dos kilometros una de otra, nos inclinamos por la primera por ser todavía hoy un centro productor de trigo y otros cereales, mientras que Sant Pere tiene su termino municipal ocupado por bosque en un 80 por 100. Esta población es, sin embargo, màs antigua que la primera y en ella se encuentran restos de importantes masías de època medieval, asi como un castillo. Es posible que la zona de cultivo de Sant Antoni se extendiese a la zona que ocupa hoy el termino municipal de Sant Pere.\nSOBRAQUÉS, Jaume.Nuevos datos sobre la guerra civil en el Ampudan y la Selva durante el verano de 1492.\nL’any 1590 era prevere de Sant Julià del Fou un tal Bernat Tries,mentre que de Sant Pere de Vilamajor ho era en Francesc Gras.\nGARRIGA, Jaume. El retaule major de Nostra Senyora del Socors i la formació del\nsantuari cinccentista de la serra del Corredor. LOCVS AMOENVS 6, 2002-2003\nL’arribada dels carolingis a les nostres contrades, la revolta d’Aissò i les posteriors ràtzies sarraïnes, van provocar que la població existent hagués de fugir cap a zones més segures com les valls pirinenques o les part més altes del Montseny.\nLa base econòmica de la societat pre-feudal és l’agricultura, la ramaderia i a molta distància l’artesania i comerç. El valor més important era la terra. Però una terra sense que hagi ningú que la conreï no serveix de res. Calia repoblar el territori. Es podia fer de tres formes:\n- Repoblació espontània : la qual no és dirigída (planificada) sinó que és causa de la pròpia necessitat d’aquesta gent que busca terres per treballar. És una població sense control.\n- Repoblació oficial : es produeix als últims 20 anys del segle IX i és dirigída pel Comte Guifré, afecta a territoris com el Berguedà, Ripollés, Plana de Vic, Bagés, Vallès… amb la participació de pagesos i vicaris de les zones muntanyenques. Es realitza a través de l’aprisió (el que treballi la terra durant 30 anys passarà a ser de la seva propietat) i del sistema d’incastellamento (fotificació + territori).\n- Repoblació monacal : va ser paral·lela a la repoblació oficial, però majoritàriament a les comarques gironines. Aquesta repoblació es feia a través de la construcció de monestirs, i així atraure població pagesa que traballaría la terra. Eren un petit grup de persones sota la direcció d’un abat, els quals es comprometíen a viure en comunitat, i contrueixen petites esglésies i edificis per viure (sota el lema de “Sant Benet”). Aquesta repoblació va aportar mà d’obra complementària, així els monjos deixaven progressivament de treballar, alhora que creixen els patrimonis dels monestirs, els quals es convertiràn en senyors feudals (principis del segle XI). També s’ha de tenir en compte que les comarques gironines quedaven allunyades de les fronteres amb els musulmans, per això no va ser tan necessària la creació de castells.\nAl Vallès Oriental no es degué produir un abandonament generalitzat de la població en base a la documentació que demostra l’existència d’una població estable al segle X, a la manca de constància de creació de nous conreus de vinyes o terres, a una toponímia de procedència íbera, romana, goda i sarraïna que succinta un poblament prolongat i, finalment, els invasors formaren una elit que volia instal·lar un nou sistema administratiu –especialment de recaptació d’impostos- sobre una població existent atès que no té sentit conquerir terres ermes que no aporten cap benefici.\nL’existència a Vilamajor de restes iberes (la deessa de Can Canal); romanes (un possible mil·lari a la rampa d’accés a l’església , la troballa d’un tresor en forma de monedes romanes a Can Quico Ribalta i restes de material ceràmic a Can Clavell ), una antropotomínia goda (Vilagoma on actualment es localitza el poble de Sant Antoni) o sarraïna (Alcozi –Alfou- significa districte en àrab), fan pensar que el poblament a Vilamajor existí des d’antuvi i que mai es va abandonar del tot.\nMalgrat tot hagué una repoblació del Vallès Oriental, sobretot a la conca superior de la Vall de la Tordera a finals del segle IX, la qual es podria trobar abandonada per la revolta d’Aissò i que fou repoblada pel comte Sunyer d’Empúries el qual va rebre el territori l’any 862 de Carles el Calb.\nVilamajor no pertany a comtat d’Empúries però no resta exempt del procés de repoblació. Hi ha documentat una aprisió a Llinars del Vallès de l’any 915 que demostra que fora dels dominis del comte Sunyer també hagueren repoblaments i el fet que al llarg del segle IX es sacralitzaren noves esglésies (suposadament sobre territoris poblats per satisfer les seves necessitats espirituals) com la que dóna servei el prevere Orila l’any 872 a Vilamajor.\nA la seva part més muntanyenca (veïnats de Santa Susanna i Canyes) la població romangué , més o menys estable, gràcies a la seva solitud, existint al segle XI l’església pre-romànica de Sant Joan de Can Nadal o mas Cavallar.\nEn conclusió es pot afirmar que Vilamajor mai va estar del tot abandonada, que no vol dir que no patís un moviment de la població que produí la marxa de persones cap a zones segures, molt probablement cap les zones altes del Montseny.\nSARRIÀ i SARACHO, Ferran. Les masies de Vilamajor. El veïnat de Canyes. Quaderns de Vilamajor 3.Centre d'estudis de Sant Pere de Vilamajor. 2002\nSARRIÀ i SARACHO, Ferran. Les masies de Vilamajor. El veïnat de Santa Susanna. Quaderns de Vilamajor 8.Centre d'estudis de Sant Pere de Vilamajor. 2009\nVILAGINÉS SEGURA, Jaume. La transició al feudalisme. Un cas original. El Vallès Oriental.Estudis de Granollers i del Vallès Oriental. Ajuntament de Granollers 1987.\nVilamajor, els Sentmenat i els Cabrera. Una díficil relació\nEl 908 en Trasovard ven al comte Sunyer les possessions que té al Montseny entre les quals es troba Vilamajor. A partir d’aquest moment i fins el segle XIV, el terme de Vilamajor forma part del Casal de Barcelona com a terra fiscal. Dit d’altra forma: el rei posseeix el domini directe del territori i del quals extreu uns rendiments, sigui en espècies o en diners.\nHom pot imaginar-se viure a Vilamajor era un privilegi vers les altres zones de Catalunya dominada per la noblesa, les quals feien i desfeien al seu gust. En cap cas volien perdre els drets atorgats.\nEl poder del Rei era directament proporcional a la seva capacitat econòmica. A major recursos major exèrcit mercenari posseirà i major serà el control vers els nobles i major seran les oportunitats d’expandir els seus territoris. Malgrat que el Rei posseeix grans quantitats de terra, de les quals obté un rendiment, a vegades i a causa d’una campanya bèl•lica, al Rei li calen més recursos. Una de les formes d’obtenir-los era mitjançant la venda del seu patrimoni, o sigui, de terres. Vilamajor, com veurem en les properes línees no en fou aliè.\nLa Vilamajor dels Sentmenat.\nEl 27 d’Octubre de 1328, Alfons III dóna a Berenguer de Sentmenat, senyor del castell dels Sentmenat - serfs dels Montcada- i porter reial, la jurisdicció civil del terme del Castell de Vilamajor. Això vol dir que es que compren tots els drets (de caràcter civil), censos (pagaments que es feien pel domini útil d’un bé), dominis, emprius (dret d’aprofitament comunal de certs béns rústics, en general pastures, boscos i aigües, que tenen els veïns d’un poble o comunitat rural), host (dret del senyor d’un territori pel qual els radicats al terme del seu castell havien de prendre part en les accions de guerra, incorporant-se, armats, a l’exèrcit que aquell organitzava) i cavalcada (dret del senyor a disposar dels vassalls per a les cavalcades, redimible per un tribut), questies (tribut en diners o en fruits, generalment en una quantitat fixa, que el senyor feudal cobrava dels seus súbdits) i cenes (dret que tenia el rei i senyor de vassalls d'ésser fornit de menjar al seu pas pels territoris de la seva jurisdicció).\nLa donació fou a causa dels serveis oferts al rei i el retorn del castell d’Oliola, el qual formava part del patrimoni dels Sentmenat. El castell es trobava situat a la comarca de La Noguera, just a la frontera de la Catalunya Vella. Es tractava d’un castell termenat amb funcions defensives, el qual tenia molt importància pel casal de Barcelona per evitar possibles invasions o atacs dels sarrains. També havien de fer front al pagament d’un cens al rei.\nNo es tracta d’una donació a perpetuïtat sinó que només és efectiva mentre el noble visqui. Un cop mort el territori tornarà sota jurisdicció reial.\nLa població de Vilamajor donà un pas enrere. S’havia passat del gaudiment d’uns privilegis a ser sotmesos a les arbitrarietats d’un noble. Les autoritats de Vilamajor (batlle Guillem Soler i altres prohoms) és van negar ha acceptar la nova autoritat basant la seva defensa en els reial privilegis atorgats per en Jaume I. En Berenguer de Sentmenat no en va fer cas i aplicà el que ell considerava lícit. No hauria de ser una bona època pels habitants de Vilamajor.\nLa situació hauria de ser tant tensa que B. Canal i 8 homes de la vila van agredir físicament al clergue P. Castellar, possiblement un home dels Sentmenat. El Rei decidí enviar al Batlle de Barcelona (1337) per què investigués i actués en conseqüència. El resultat fou la imposició d’un càstig als 9 homes. Atès que les autoritats de Vilamajor no estaven d’acord amb la decisió –en base, un altre cop, als reials privilegis atorgats el segle anterior- van decidir fer cas omís a les penes dictades pel Batlle de Barcelona i van amagar als imputats (1338).\nLa disputa, però, no es va acabar aquí. Els homes de Vilamajor van exercir els seus drets i van fer els litigis necessaris per tornar a recuperar els privilegis perduts. Finalment, l’1 de Maig de 1338 i el 15 d’Octubre de 1339, en Pere III ratifica els privilegis atorgats, concretament els de l’any 1264. D’aquesta manera, els nou imputats foren jutjats i condemnats per la pròpia batllia de Vilamajor. Molt probablement no se’ls va aplicar cap pena.\nMalgrat els avenços obtinguts en la jurisdicció civil, els quals limitaven molt la potestat d’en Berenguer de Sentmenat, la situació empitjorà notablement.\nEl 12 de Maig de 1343, en Pere III ven a perpetuïtat tota la jurisdicció (domini directe) del terme del castell de Vilamajor. Per una banda ja no es dóna sinó que es ven, el que reflecteix que les campanyes de Sicília i la guerra contra la ciutat de Gènova havien disminuït les arques del casal de Barcelona el qual es veié obligat a vendre part del seu patrimoni. Per altra banda es ven tota la jurisdicció, tant l’alta com la baixa (civil, penal, militar...) el que suposa un enorme pas enrere en la qualitat de vida dels habitants de Vilamajor.\nCali posar fil a l’agulla i les autoritats i prohoms de Vilamajor van cercar la forma de poder tornar sota la jurisdicció comtal vers les suposades arbitrarietats i excessos comesos pel noble de Sentmenat.\nFinalment les gestions va resultat positives atès que el 15 d’Agost de 1344 el Rei Pere III retorna Vilamajor al Casal de Barcelona amb la promesa que mai més “no vendrà, donarà, empenyorarà, enfeudarà, permutarà, ni de cap forma es despendrà de tot ni part del territori comprés en les citades universitats o parròquies, ni per la jurisdicció, ni cap altre dret”. El comte recupera el territori,o sigui el domini directe del territori però manté la jurisdicció civil pels Sentmenat.\nL’any 1345 mor Berenguer de Sentmenat perdent el domini feudal del territori. El seu hereu serà en Roger, encara menor d’edat el qual rep homenatge i sagrament dels habitants de Vilamajor (continuen ser posseïdors de la jurisdicció civil).\nEls veïns, indignats, es negaren al pagament del tribut de la quèstia. Fins i tot els recaptadors , que solien ser gent de les pròpies parròquies, no atenen als requeriments del seu senyor.\nTal hauria de ser el descontent dels pagesos de Vilamajor que el setembre de 1346 els homes de Vilamajor, entre el que estava Pere Sabater, s’amotinaren i anaren a la masia de Can Terrades, llavors un casal fortificat i dependent del castell de Sentmenat, van forçar les portes d’entrada i una vegada dins assassinaren a Jaufred de Sentmenat. En Roger, fill de Berenguer i Alamanda Marquet va poder fer escàpol.\nEls Sentmenat es queixaren al Rei el qual ordenà al Batlle de Barcelona que investigués els fets. Es va ordenar la posada en llibertat d’en Pere Sabater i es va atorgar la capacitat als Sentmenat de penyorar els béns aquells que no paguessin la quèstia. Se li donava la raó als Sentmenat, els quals no es van fer esperar per venjança, la qual hauria de ser terrible atès que apareix un document on s’ordena que els Sentmenat o els seus homes deixin de provocar violències a Vilamajor.\nEl 25 de Maig de 1353, set anys després dels horrorosos fets de Can terrades, Pere III perdona als veïns de Vilamajor i de Cardedeu dels crims ocasionats a la família Sentmenat i als seus béns a canvi del pagament de 250 lliures.\nNo he trobat cap notícia més que faci referència a la relació dels Sentmenat i Vilamajor. Podria ser a partir del 1353, les tenses relacions entre tots dos finalitzaren.\nLa Vilamajor dels Cabrera.\nIncomplint la promesa realitzada pel seu pare el 15 d’Agost de 1344, el rei Joan ven, entre el 4 de juliol i el 12 d’Agost de 1381, perpètuament a Bernat de Cabrera, donzell, i als seus successors , els territoris dels pobles i parròquies de Vilamajor, Cardedeu, El Fou i Santa Susanna. La causa foren les grans despeses originades per a recuperar el regne de Sardenya. Obtingué de la venda 6000 florins d’or d’Aragó.\nD'aquesta venda se'n donaria compte als veïns dels pobles i parròquies, llegint-los-hi el seu contingut. A part d'indignar-se per la informalitat dels reis de vendre-se'ls per segona vegada, malgrat els jurament prestats sobre els quatre evangelis, que tindrien per fermes i inviolables, la volguessin justificar per manca de diners per cobrir les despeses que ocasionen les seves defenses, i per això en protestaren i des d'aquell dia, de paraula o de fet, demostrarien la seva contrarietat al comprador, el qual , donant-se compte de la equivocació comesa, feu la promesa, pocs dies després, a l’Infant Joan i procuradors del rei, que en qualsevol ocasió que se li retornessin els 6000 florins d'or d'Aragó, junt amb les despeses ocasionades, ell entregaria dits llocs i parròquies amb el dret i pertinences, de la mateixa manera que li foren venuts.\nDavant de la promesa de B. De Cabrera, els interessats requeriren l'ajuda dels consellers de Barcelona perquè gestionessin la compra de la seva independència. No fou, però, un procés ràpid. Els consellers de Barcelona demanen al rei que es redimeixi alguns pobles del Vallès que el monarca havia hagut de vendre degut a moltes necessitats (1383). Acceptà obrint les portes a poder tornar al Casal de Barcelona.\nAmb grans esforços es va poder recaptar els diners necessàries i el van dipositar a les arques del Rei. Satisfet va fer un manament al noble Bernat de Cabrera, perquè en el termini de 20 dies, comparegui personalment, o bé per procurador, per cobrar el preu de venda de Vilamajor (3-6-1384).\nEl 12 de Juny de 1384, el Rei Pere III, des del castell de Fraga, signa la reintegració de Vilamajor a la Corona, previ del pagament dels 6000 florins, a més a més dels interessos, que les universitats hagueren de restituir pel seu compte a Bernat de Cabrera.\nVilamajor torna a formar part del Casal de Barcelona el qual ja no abandonarà més, però, per si de cas i vist els antecedents, els homes de Vilamajor es van blindar formant part de “Carrer de Barcelona”, però això és una altra història.\nCOMES I DURAN, Pere. Sis-cents anys de carreratge 1384-1984. Casal de Cultura Dr. Daurella. Cardedeu,1984. 152 pp\nEl Centre d'Art de la Rectoria de Sant Pere de Vilamajor: 1 5 anys d'activitats\nHi havia una vegada un home que cercava uns espais per poder treballar. Hi havia en un poble una rectoria que es tancava a la mort del rector. En aquesta manera de començar un escrit reconeixem l’encapçalament d'un conte. Però aquest conte esdevingué una realitat: l'home que cercava un lloc per treballar era un artista, Josep Plandiura, i el seu lloc de treball fou la rectoria de Sant Pere de Vilamajor.\nDes de l'any 1988, l'antiga rectoria de Sant Pere de Vilamajor és un centre residencial per a artistes.\nLa rectoria era una antiga masia de la família Derrocada donada en herència a un dels seus fills, Benet Derrocada, que fou el primer rector de Sant Pere el 1603.\nLa masia estava dotada d'horta, camps de conreu i tots els espais i estris per a auto abastir-se. A la façana de la casa hi ha esculpida la data de 1639, any en que es farien els darrers treballs de D’arrebossat -hi ha indicis per suposar-la molt més antiga. Com era propi de les masies de l'entorn, aquesta és de dues vessants de teulada i prou espaiosa per allotjar-hi tots els membres de les tres generacions d'una família normal. A diferència de les altres masies de la plana, pel darrere està adossada al marge, cosa que li permet tenir també accés directe a la primera planta.\nEl 1986 morí el darrer rector i, donada la manca de sacerdots, es deixà la casa sense inquilí, i s'encarregà la cura de la parròquia al rector veí. Així van quedar les coses fins que després de diferents tempteigs s'inicià el procés de convertir-la en un centre d'art. Els qui coneixien la casa quan era residència dels rectors avui no la reconeixen, de tanta transformació. Sempre respectant l'estil de la casa, s'hi ha fet tot un treball d'adaptació.\nLa majoria d'estances tenen una altra finalitat: la cuina ha esdevingut sala d'estar; la cort i la pallissa s'han transformat en un gran taller de ferro, al qual s'ha afegit un estudi; la volta per guardar arreus s'ha transformat en cuina; el celler i la quadra, en sala d'exposicions i taller de gravat; el distribuïdor del primer pis obre el camí a més lavabos i més habitacions. Un porxo reconstruït, un taller i un forn de ceràmica a la part del darrere completen les estructures del centre.\nAmb els espais oberts del voltant de la casa escalonats en petites feixes hom pot treballar a l'exterior i fruir d'un ampli marge de llibertat. Més enllà de la propietat es troba el bosc i la muntanya i davant la casa l'espai és obert, amb el fons del Montseny, Sant Elies i el Suí.\nEs diu que una família és cosa de tres. I foren tres els que dedicaren temps, esforç i molta imaginació a reconvertir aquells espais d'antics corrals i pallissa en tallers.\nAquesta fou la primera tasca dels tres Joseps: Escofet, Plandiura i Poch, des de l'any 1986.\nEl 1987 es va celebrar a Barcelona una trobada d'artistes coneguda amb el nom d'Art Triangle, en els espais que ocupava l'antiga Casa de Caritat. L'organitzava 1'Ajuntament de Barcelona sota la dirección dlAnthony Caro, escultor brithnic que ja tenia experiencia en aquest tipus de concentracions, i s'hi reuniren artistes de molts paisos. En Josep Plandiura n'era coordinador. Aquest contacte amb artistes estrangers va fer néixer la idea de posar el petit taller de la rectoria al servei dels primers escultors i amics: en Rodger Mack, de Syracuse (EUA); André Fauteux, de Toronto; Clay Ellis, també del Canadh, i Tom Grimsey i Philip Diggle, anglesos.\nFinalitzat 1'Art Triangle aquests artistes vingueren a passer uns dies a Sant Pere i naturalment dormiren a l'antiga rectoria.\nPer a en Plandiura, aquell taller esdevenia un petit centre d'activitats artístiques amb participació internacional, i la casa tancada s'obria per destinar-la a ser un lloc de residència, inicialment amb unes condicions molt elementals.\nEntre aquests primers artistes cal mencionar en Grau-Garriga, que aprofità les instal•lacions del centre per realitzar un encàrrec per als jocs olímpics de Seül, l'any 1988. Una artista francesa, Nathalie Lefevre, s’hostatja al centre el 1989. Aquells dies de convivència del primer grup van marcar, sens dubte, la pauta per a les futures estades.\nEl tracte familiar, el tarannà obert i acollidor han estat i són encara avui característiques que es consoliden a la Rectoria.\nVa ser aquella experiència la que va fer caure la balança del cantó de dedicar la casa a acollir artistes, descartant així altres possibilitats.\nAquesta determinació era ben estranya si tenim en compte el ventall de destinacions que s'han donat a les rectories buides. Era un gest generós i alhora un repte.\nAquest apunt sobre els inicis de la Rectoria contrasta amb el gran nombre de persones que s'han aplegat per celebrar el quinzè aniversari. Aquí s'han donat cita artistes nacionals i estrangers, persones del poble i de la rodalia en un ambient distès, senzill I agradable. Uns ja es coneixien, altres encara no, però tots gaudiren de l'ambient de festa i de poder contemplar una exposició antològica d'aquests 15 anys.\nQuina explicació podem trobar al fet que un centre d'art reuneixi un capvespre més de 200 persones per commemorar una efemèride? Hi ha constància de més de 170 artistes nacionals o estrangers que hi han fet una llarga estada. Tots ells han rebut invitació i ens arriben adhesions per carta, per correu electrònic o per telèfon. Altres eren alguns dels centenars de cursillistes que a l'estiu hi han fet forja, gravat, pintura, ceràmica o altres cursos especialitzats. Un tercer grup era el que formaven alguns dels col•laboradors, persones vinculades al centre i que li donen suport econòmic. La resta eren participants difícils d'agrupar: joves i grans, forasters i del poble,acompanyant familiars o amics.\nFUNDADORS I MEMBRES D'UNA XARXA DE CENTRES\nNo voldria equivocar-me a l'hora de fer memòria dels inicis de la participació de la Rectoria en la fundació de la Xarxa de Centres Residencials. Crec recordar que el matrimoni Loughlin, irlandès, havia connectat amb diferents centres i cercava fundar un centre al Pallars en el qual poguessin realitzar l'acolliment d'artistes per dinamitzar aquella zona amb una vessant cultural per la qual podia apostar la Comunitat Europea.\nEn un d'aquests viatges establi contacte amb la Rectoria i va sorgir la idea d'establir connexionsentre centres.\nLa primera trobada fundacional fou a Berlin el 15 de gener de 1993, a la Künstlerhaus Bethanien, on representants de 27 centres començaren a parlar de crear una xarxa de centres. La segona tingué lloc a Nica (Franca) l'abril d'aquell mateix any. I la tercera es celebri a Sant Pere els dies 19 i 20 de febrer de 1994. Aquesta fou la més nombrosa -amb cinquanta centres representats- i amb servei de traducció simultània per poder comunicar-se millor.\nEl resultat d'aquestes trobades es recollí en una publicació editada el 1995 per la Fundació Cartier amb el títol Guide of host facilties for artists on short-term stay in the world. En aquest cartílag es dóna informació de 207 centres residencials i s'hi troba una ressenya de les activitats d'aleshores de la Rectoria amb tota la informació necessària per establir-hi contacte (pàg. 152-153).\nAvui dia amb la facilitat que ens dóna la connexió per Internet, s'ha multiplicat el nombre de centres.\nAmb una primera observació n'hem comptat més de dos cents, situats en cinquanta-un països.\nLA RECTORIA COM A CENTRE RESIDENCIAL\nDes de la celebració de la trobada del 1994, la Rectoria esdevingué centre d'atracció per a diferents grups d'artistes. A les característiques del lloc, tan favorables per al treball d'un artista, s'afegia l'atractiu de la proximitat d'una ciutat com Barcelona.\nA primers de gener del 1995 visita i s'allotja a la Rectoria un grup de quatre artistes lituans que venien recomanats pel director de 1'Akademie Schloss Solitude de Stuttgart. Del 29 de juny al 20 de juliol de 1995 acollí un grup de vint universitaris americans de Syracuse acompanyats del seu professor, Scott Keeley, i que realitzaren uns crèdits en història d'art i en ceràmica. Un altre grup de vuit estudiants americans féu estada a la Rectoria aquest mateix any acompanyat del professor ceramista Andy Schuster. I un grup de sis finlandeses hi havia fet estada abans per fer un curs de paper.\nEl 2002 la Rectoria accepti el compromís d'acollir una artista del Quebec, becada per la universitat La Filature, de Gatineau. Entre el Conseil des Arts et des Lettres du Quebec i l’ajuntament de Granollers s'ha signat un acord per portar a terme un projecte d'intercanvi entre artistes del Vallès i del Quebec. L'artista seleccionat per l'entitat del Quebec resideix a la Rectoria perquè els responsables d'aquí (Ajuntament i Museu de Granollers) consideren que la Rectoria és el centre més ben equipat i més ben situat per a l'acollida i el treball dels artistes estrangers.\nINVITACIONS ALS ARTISTES DE L'EST\nEl contacte amb 1'Europa de l'Est, i en concret amb Rússia, s’inicià amb l'acolliment del pintor Alexei Lazarev, que venia amb la seva esposa i la seva filla. El febrer de 1990 rebíem una carta de Budapest fent-nos conèixer els noms dels artistes que vindrien a la Rectoria. Sense cap ajuda oficial ens atrevíem a becar-los durant els tres mesos d'estada. Eren Kiss Ilona, Kis T6th Ferenc, Kislhegi Nagy Adam i un company, Gesa Ferenc Varga i Gésa Samu. Era la resposta a la nostra anada de l'any anterior per establir lligams amb Hongria.\nEizo Sakata, japonès, arribà a la tardor de 1991. Era un entusiasta de les festes de foc i participà activament en la Patum de Berga. D'ell és el cartell del correfoc de Montornès.\nL'any 1993 el Centre acollí els artistes xinesos provinents de Chang Chun: Han Xioa, escultor; Yian Jung Hui, pintora, i Wang Dong, ceramista.\nDel 9 al 20 de gener de 1995, un grup de cinc persones de la Rectoria visitava Moscou i Sant Petersburg i establia contactes amb l'associació de pintors Moscvrorechie i 1'Akademie de Belles Arts de Sant Petersburg amb la finalitat d'establir un intercanvi d'artistes, intercanvi que es féu efectiu l'any següent.\nAmb l'arribada de Rau1 Galusca el 1996 i del també romanès Suhard Liviu, l'any 1997, finalitza aquesta projecció cap a 1'Est i començà l'etapa d’Argentina, de Cuba, de Mexic i de Nicaragua. El bon nom del centre arribi també a aquelles terres americanes portat per alguns amics catalans. D'Argentina vingueren en diferents moments quatre artistes; de Cuba, dos, i de Mèxic, tres. Tots ells sol•licitaren residir a la Rectoria i alguns vingueren per seguir uns cursos dels que es programen\nUn cas a part és en Jaime Ortega, l'artista nicaragüenc resident a la Rectoria l'estiu del 2002. Aquest vingué becat pel centre, ja que pertanyia a la fundació d’Ernesto Cardenal a l'illa de Solentiname. El contacte amb aquest jove artista ens féu descobrir la precària situació dels mitjans amb que elaboraven els seus productes artesanals, i ens animarem a recollir diners per adquirir un bon nombre de maquines i eines a fi de facilitar el seu treball amb la fusta. El treball d'acolliment s'ha hagut de compaginar aquest darrer període amb una intensa dedicació a la restauració de l'església del poble i a la realització d'obres de gran format, com han estat 1989 amb Ferran Gomh. Des de 1991 es fan anualment una o dues exposicions en les quals els artistes poden vendre obra seva. Aquestes mostres se celebren als voltants de Nadal o d'una diada que inviti a adquirir o a regalar\npeces d'art. Les anomenem transurt.\nMoltes persones ja s'han acostumat a comprar un quadre, un gravat, una pega de petit format amb la qual expressaran el seu apreci a parents o amics. Ara que hem celebrat els 15 anys de unes portes per al museu diocesà de Barcelona, unes escultures d'homenatge a Pau Casals i a les romeries per a Palautordera, o una gran escultura per a peu de platja per a Arinaga (Canhries).\nEn un principi es feien seminaris a l'estiu amb participació de professionals de diferents països. La informació s'imprimia en angles i en català. Es volia donar una visió oberta de les possibilitats que el centre podia oferir, tant en espais com en infraestructures.\nMés tard, l’experiència aconsellà allargar l'oferta fins a setembre i aprofitar millor els tallers i espais per impartir cursos relacionats amb el ferro i el gravat.\nAquesta orientació cap a aquestes dues especialitats no ha fet desistir d'aprofitar altres oportunitats per treballar matèries com el paper, el plàstic, la pedra, el vidre, la resina o la fotografia.\nTots aquests materials esdevenen font d'inspiració per experimentar noves tècniques. El treball que fa l'artista és el resultant d'un diàleg amb les diferents matèries i les seves combinacions. Al llarg d'aquests 15 anys s'ha donat tot un ventall d'ofertes: ceràmica rakú; natura accions; escultures de vidre; forja, soldadura i oxitall; gravat .\nLa Rectoria disposa d'unes sales on s'exposen periòdicament els treballs dels artistes que hi resideixen o dels qui estan vinculats al centre. La primera exposició va tenir lloc el mes de març de dels artistes que han passat per la Rectoria per fer aquesta mostra antològica, cosa que ens omple de satisfacció.\nEl novembre de 1992, a les sales de la Rectoria exposaren els ceramistes: Rosa Amorós, Glòria Auleda, Maria Bofill, Joan Carrillo, Quart Creixent, Albert Cubells, Ramon Fort, Núria Pic, Martí Royo, Carles Vives i Montse Sanchez.\nTeresa Vilarrubias exposa unes pintures al centre l'octubre de 1993. El març de 1994 el pintor Jaume Rodés exposa Racons de Sant Pere i paisatges catalans. D'ell podem dir que durant molts anys resti vinculat al centre treballant en un estudi a les golfes de la casa, on també rebia alumnes. El maig del 1994 Volf Roitman presenta el seu art madi.\nEl Centre participa també en exposicions que organitzen entitats en altres poblacions, com ara al Museu de Granollers (setembre 1989), a la sala B/M de Granollers (setembre 1989), a la facultat de Dret de la Universitat Autònoma de Barcelona (desembre 1990), en una mostra al carrer al poble de Breda (1990), a la Mostra Internacional d’Art Contemporani organitzada pel Centre Artístic de Sabadell (1990), a la sala de les columnes de Cardedeu, a la Pia Almoina de Barcelona (desembre 1991), a la sala La Salamandre de Cognac, a Franca (octubre 1991), a la sala Sant Jordi de Granollers amb vint-i-dues peces dels set escultors vinculats a la Rectoria (setembre 1993), a Breda amb ocasió de L'art al carrer, al Centre Cívic de Masnou, a Lloret (2003) . En totes aquestes exposicions el centre ha presentat obra nova i del seu fons.\nEl Centre d'Art ha estat organitzador i animador de moltes manifestacions artístiques i culturals. L'any 1988 el poble de Sant Pere celebrà el mil•lenari de Catalunya gracies als actes organitzats pel Centre d’Art: conferències i concert de piano.\nEntre els concerts, podem recordar el del grup juvenil K. Bialik, que va actuar l'estiu de 1991. La Rectoria es responsabilitzà d'allotjar cinquanta joves en cases particulars el dia abans del concert i de reunir-los tots en un dinar de germanor. També el concert de L’Orquestra de Cambra del Kremlin acompanyant el flautista valles Claudi Arimany (7 de setembre de 1992), el de L’Orquestra de Cambra de Barcelona sota la direcció de Goncal Comellas (6 de novembre de 1993), les actuacions del pianista Ramon Coll i el flautista Claudi Arimany . Les darreres actuacions musicals foren davant la Rectoria i a la sala municipal La Fàbrica, amb dos concerts de jazz.\nLa Rectoria va costejar l'edició del primer volum de la història de Vilamajor: Vilamajor, 872-1299. De la fi del sistema antic a la consolidació del feudalisme (Ausa, 1990), de la doctora Mercè Aventin, que fou presentat el 5 de maig de 1990. Per portar-la a terme es demana a uns quants artistes que fessin peces (gravat, pintures ...) de petit format que s'inclourien en cada un d'un grup de volums, per què amb el sobrepreu s'arribés allà on amb la venda dels exemplars ordinaris no es podia arribar. Deu ser un cas únic en què uns artistes van pagar l'edició d'un llibre d’història. També va participar en la presentació del volum 9 de la revista anual Monografies del Montseny, en el qual figurava una breu ressenya sobre el centre.\nEn tots els anys que s'ha representat el Retaule medieval de Francesc Bardera, des del 1994 fins al 2001, la Rectoria ha ofert espais, infraestructures i col•laboració generosa. De la llegenda que dona peu a aquesta representació teatral, en guardem memòria des de 1998 en un monument dedicat a Alfons I, el Trobador, al peu de la torre (avui campanar) del palau comtal.\nDes del 2002 la Diputació de Barcelona hi ha instal•lat un punt d'informació per tot el que fa referència a l’àrea del Montseny.\nNo se'n pot dir altra cosa que reconèixer que el Centre pot fer molt bé un servei d'informació per a tants visitants que arriben al nostre poble entre setmana i els dies festius.\nLA RECTORIA I EL POBLE\nTothom sap que aquesta casa és la residencia dels capellans que successivament han estat al servei de l'església i de la gent del poble. Quan a la mort del darrer rector es tancà s'obriren els interrogants iniciats pel i ara que?,) Ningú imaginava que la casa es pogués llogar. Uns la volien per a casa de la vila, altres per a casal de joventut. En el poble mancaven espais coberts i el fet d'acceptar aquell primer any la representació dels Pastorets donà peu a creure que aquest seria el destí de la casa. Altres possibilitats eren convertir- la en residencia d'avis, casa de colònies o allotjar-hi una petita comunitat de religioses. No és gens estrany que quan es començà a veure que es destinava a taller i residencia per a artistes, alguns veïns del poble comencessin a fer córrer opinions per a tots els gustos. De mica en mica la gent va entrar en contacte amb els artistes i aviat pogueren veure col•locades a la gespa de l'espai de dessota la rectoria algunes peces de ferro que no responien de cap manera al concepte que ells tenien d'art. Era art modern! Si de moltes coses s'ha beneficiat el poble, aquesta -la d'entrar en contacte amb l'art actual i de mirar-lo amb respecte- ha estat potser la més evident.\nA més, l'art que es fa a la Rectoria ha entrat a l'església per embellir- la i actualitzar-la. Ho ha fet amb el respecte amb que s'entra en una església. El Centre està instal•lat en l'antiga casa rectoral i ocupa igualment els terrenys del seu entorn. Aquesta eventualitat i el fet que el rector sigui un dels fundadors han afavorit que des del centre s'impulsés la restauració de l'església parroquial, necessitada de reformes. Fins a l'any 1986, en que fou nomenat el rector actual, l'església havia estat únicament recuperada dels efectes de la crema del 1936. La possibilitat de comptar amb un bon nombre d'artistes feia temptadora la iniciativa de fer una bona restauració.\nEl primer pas fou la col•laboració en el projecte de col•locar tres noves campanes per completar el joc al campanar (1988). Després vingueren altres projectes, fins a deixar l'església en l'estat actual. Sempre s'ha pogut comptar amb la col•laboració desinteressada d'en Josep Plandiura. Dues obres seves, el pòrtic i la creu de l'àbsis, són com l'inici i el coronament de tot aquest període de restauració. Una placa posada al mur esquerre de l'atri recorda el nom dels artistes que hi han col•laborat i la data en que ha finalitzat el gruix de la restauració: 13 de desembre de 2002.\nAmb aquesta restauració s'ha volgut donar a l'església una imatge més acollidora, tot respectant el marc gòtic en que han estat posades les obres dels diferents artistes.\nTenir un espai verd ple d'escultures ha donat al poble una identitat que ve a complementar el monument històric que formen la torre, l'església i la muralla.\nAmb la seva activitat, el centre ha potenciat aquesta part més notable del poble i ha donat a conèixer la seva existència a molts racons del món.\nEl Centre d'Art de la Rectoria de Sant Pere de Vil...


El ple va aprovar, per majoria absoluta amb l'abstenció del vot del PSOE, el document que regula els mecanismes de participació de les veïnes i veïns en la vida política municipal\nREDACCIÓ - 29/02/2016\nL'Ajuntament de Carcaixent va aprovar en el Ple Municipal el text definitiu de la Carta de Participació ciutadana, document que regularà les formes, els mitjans i els procediments de participació i d'informació del veïnat i les diferents entitats ciutadanes en la gestió municipal. En estos moments, la Carta està sotmesa a l'exposició pública per a que, qui ho desitge, puga presentar suggeriments i reclamacions.\nSegons ha explicat Natxo Escandell, regidor de Participació Ciutadana, la principal funció de la carta és regular de quina manera les veïnes i veïns de Carcaixent poden participar en la vida política i social de la ciutat. D'esta manera, s'estableixen quins són els instruments dels que disposen els veïns per poder participar de la gestió municipal com serien, per exemple, les regidories de barri, el Consell de Participació Ciutadana o els diferents Consells Sectorials, el reglament dels quals està en procés de redacció. Són, en paraules de Natxo Escandell, "mecanismes que situen les persones al centre del procés de decisió de les polítiques públiques, deixant de ser un mer usuari".\nAltra part fonamental de la carta és la que recull els drets dels veïns i veïnes en quant accés a la informació, participació i defensa dels béns i drets públics. La participació ciutadana, segons el regidor de l'àrea, ha d'anar sempre de la mà de la transparència, per això, ha explicat que "defensar el dret a la informació de cada ciutadà és una part fonamental de la relació que es vol tenir des de l'Ajuntament amb la ciutadania". A la carta també queda regulat el funcionament del Registre Municipal d'Associacions, eina fonamental, en opinió de Natxo Escandell, per possibilitar una política municipal adequada de foment de l'associacionisme.\nEl regidor de Participació Ciutadana, Natxo Escandell, ha explicat que l'actual Equip de Govern ha apostat des del principi per dur a terme polítiques participatives i de transparència, "per això la carta possibilita reformar i introduir nous mecanismes que ens puguen permetre recollir les opinions dels veïns i veïnes de Carcaixent amb una major incidència i freqüència. Innovar i experimentar noves fórmules democràtiques per apropar les institucions als ciutadans i ciutadanes, amb total llibertat i transparència".\nL'esborrany de la Carta està disponible en la Web Municipal per poder fer sugerències o reclamacions al text. Estes poden enviar-se per correu a governobert@ayto-carcaixent.es o en el registre d'entrada de l'Ajuntament de Carcaixent.\nLAjuntament de Carcaixent aprova ladhesió al servei de recollida de fem de la Mancomunitat\nLAjuntament de Carcaixent ultima amb els centres educatius linici del curs escolar\nEs convoca una nova edició del Premi de Teatre Infantil Xaro Vidal\nFinalitzen els treballs de millora de lAvinguda Vidal Canet de Carcaixent\nSe declara un incendio en Buñol que pone en peligro un parque eólico\nEl fuego se ha iniciado, por causas no precisadas, alrededor de las 16 horas en una zona de bancales abandonados\nselect * from banneronline where (seccion='Comarcas' or seccion='todas' or seccion='') and fecha_ini<='2020-09-26' and fecha_fin>='2020-09-26' order by orden,idbanner limit 0,1\nselect * from banneronline where (seccion='Comarcas' or seccion='todas' or seccion='') and fecha_ini<='2020-09-26' and fecha_fin>='2020-09-26' order by orden,idbanner limit 1,4\nselect * from banneronline where (seccion='Comarcas' or seccion='todas' or seccion='') and fecha_ini<='2020-09-26' and fecha_fin>='2020-09-26' order by orden,idbanner limit 5,30


El director de l’ICCUB Xavier Luri participarà en l’observació astronòmica de la lluna del projecte mundial On the Moon Again | ServiAstro\nel director de liccub xavier luri participara en lobservacio astronomica de\nEl director de l’ICCUB Xavier Luri participarà en l’observació astronòmica de la lluna que es farà el proper divendres dia 16 de juliol al barri de la Verneda en motiu del projecte mundial On The Moon Again. Aquesta iniciativa convida a fer una posada de telescopis de forma simultània a països de tot el món durant els dies 16, 17 i 18 de juliol per a commemorar les primeres passes de la humanitat al nostre satèl·lit.\nÉs el segon any que l’Institut de Ciències del Cosmos de la UB participa en aquesta activitat, ja que l’edició de 2019, on es celebrava el 50è aniversari de l'arribada de la humanitat a la lluna, va comptar amb la col·laboració dels investigadors de l’ICCUB Eduard Masana i Lola Balaguer. La plantada de telescopis a Barcelona es farà el divendres 16 de juliol a la plaça La Palmera del barri de la Verneda a Barcelona a partir de les 20 del vespre i fins les 24h aproximadament. L’organització disposarà de gel hidroalcohòlic i paper de mans per a poder desinfectar els oculars després de cada observació i poder dur a terme l’activitat amb totes les mesures sanitàries necessàries.\nAquesta activitat convida a grans i petits a gaudir de l’astronomia en bona companyia, tant si es disposa d’un telescopi com si no. Si voleu saber quines observacions astronòmiques es faran, trobar la guia per a usuaris o materials astronòmics, podeu visitar la seva pàgina web!\nSi voleu saber com va anar l'activitat a altres països del món, feu-li un cop d'ull a aquest vídeo:


El United triomfa a Granada i el Vila-real s’acosta a semifinals\nEls gols de Rashford i Bruno Fernandes tomben l’equip andalús (0-2), mentre Gerard Moreno certifica la victòria groga a Zagreb (0-1)\n08 de d’abril del 2021. 23:22\nLa bonica aventura del Granada a l’Europa League, amb el Nàpols i el Molde com principals víctimes, va patir aquest dijous un dur revés a l’exigent prova contra el Manchester United. El quadro anglès va vèncer a los Cármenes (0-2) i va deixar a límit de l’adeu el club andalús, que buscarà un miracle a Old Trafford la setmana vinent. El Vila-real, mentrestant, continua amb pas ferm a la competició europea i es va imposar a Zagreb al Dinamo amb un gol de penal de Gerard Moreno (0-1).\n— UEFA Europa League (@EuropaLeague) 8 de abril de 2021\nUna gran passada de Lindelof a Rashford la va aprofitar el punta per avançar al United a la mitja hora de joc. No es va intimidar el Granada i Yangel Herrera va tenir la millor ocasió per empatar. El seu xut va acabar al pal amb De Gea amb cara d’ensurt. Ho va continuar intentant l’equip local, però li va costar generar perill i Bruno Fernandes va firmar el segon a l’anotar un penal comès per Eteki (m. 90).\nA Zagreb, l’equip d’Unai Emery va ser efectiu. La pena màxima xiulada per mans de Théophile-Catherine va permetre a Gerard marcar el 0-1 just abans del descans. Els croats van perseguir les taules però el Vila-real va defensar amb encert. Si passen a semifinals, els grocs es creuarien amb el vencedor de l’Arsenal-Slavia de Praga (1-1 a Londres).\nRevolució al futbol


Els Xulius » 2013\nLliurament de premis de concursos nadalencs\n17 desembre 2013 17:16\nHivernal La Torreta de l’Orri\n15 desembre 2013 16:59\n25e Pessebre Vivent Parlat de Ribes\n14 desembre 2013 17:10\nTió Solidari a la plaça Marcer\nLlicencies FEEC per al curs 2014\nDes del grup de muntanya Farra i Acció i el Grup Excursionista dels Xulius CSR us fem saber que des d’aquesta mateixa setmana ja es poden començar a tramitar les llicencies federatives per al curs 2014.\nA continuació us adjuntem l’annex dels preus facilitat per la FEEC segons la modalitat escollida, tot recordant un any més, de la importància de poder gaudir de la muntanya amb total seguretat i sense cap risc. Una llicència que a més d’assegurar-te et permet gaudir de molts avantatges i descomptes relacionats.\nPer qualsevol dubte us podeu posar en contacte a través de farraiaccio@gmail.com\n12 desembre 2013 14:27\nUn any més per aquestes dates torna la iniciativa La solidaritat fa bullir l’olla, el recapte d’aliments de Ribes que es va encetar el passat dilluns 9 de desembre i s’allargarà fins el proper diumenge 22.\nL’actual crisi, ha agreujat la difícil situació que molts dels nostres veïns pateixen dia a dia. Com a veïns i veïnes no podem viure d’esquenes a aquesta dura realitat i proposem actuar.\nEs necessiten productes bàsics de primera necessitat com arròs, pasta, llegums secs, oli, etc.. en definitiva, aliments secs, de llarga durada, i conserves.\nTrobareu a l’entrada dels Xulius una caixa a on es recolliran els aliments durant aquests dies.\nPer altre banda, el proper diumenge 22 de desembre, a partir de les 11 del matí a la plaça Marcer es celebrarà un any més el Tió Solidari. Tots hi esteu convidats a participar.


Els estudiants que opten a una plaça s’enfronten a la complexitat del procés de formació sanitària i, en ocasions, a la seva opacitat.\nDos aspirants de medicina de Galícia exposen les seves sensacions en vista dels exàmens que poden determinar el seu futur personal i professional.\n06 de de juny del 2021. 12:40\nPablo Souto, de Baiona, aspira a poder fer en el MIR l’especialitat de Traumatologia i quedar-se molt a prop de casa seva, a l’Hospital Álvaro Cunqueiro de Vigo, on també va passar l’any de pràctiques abans de tornar a Santiago per preparar-se per al MIR. Isabel Piñeiro, de Catoira, es va graduar en Medicina per la Universitat Europea a Madrid i ara el seu desig és fer medicina del treball a Madrid, València o Vigo. Això o preparar de nou el MIR.\nTot i que el somni de tots dos per al seu futur professional difereix, encara han de superar el mateix escull: l’adjudicació de places de formació sanitària –MIR en el seu cas. Amb el plus que aquest any els aspirants i el Ministeri de Sanitat estan enfrontats pel sistema. En vista del mètode d’elecció presencial i en temps real d’anys previs a la Covid, el departament de Carolina Darias ha optat per una adjudicació telemàtica que ha posat en peu de guerra els joves aspirants a una plaça i al Fòrum de la Professió Mèdica.\nTot i que Souto confia no tenir problemes per fer realitat les seves expectatives –té el lloc 96– i de fet, és dels que ha aconseguit formalitzar la seva sol·licitud ‘online’ malgrat totes les traves tecnològiques que denuncien aquests dies, qüestiona el sistema i afirma que se senten «perjudicats». «És un canvi que no té sentit més enllà d’estalviar diners per part del Ministeri de Sanitat», diu, però a canvi de «retallar moltíssims drets o capacitats que teníem en l’elecció presencial».\nUn procés opac\nLa seva objecció principal és «l’opacitat» del procés. En la modalitat presencial, explica, «veies perfectament on es distribuïen les places i en quin ordre i no hi havia cap error, i ara realment és una adjudicació i és impossible traçar com es van distribuir». Opina que això «genera molta frustració», ja que estan «jugant-se el futur», i a més poden quedar moltes places buides si s’adjudiquen vacants els potencials beneficiaris de les quals no estiguin disposats al cent per cent a assumir. Com apunta Piñeiro, l’«avantatge principal» de fer-ho en temps real és que quan et toca «saps exactament quines places queden disponibles i valores què prefereixes, si agafar o no la plaça, repetir o no el MIR... Perquè, si agafes una plaça que no t’agrada i després hi renuncies, la persona següent, que potser la volia, no la té». «Són quatre o cinc anys de la teva vida i has de prendre una decisió de què has d’estar molt convençut», afirmen tots dos.\nPiñeiro emfatitza la situació d’«ansietat» en què els manté la nova modalitat –que inclou llistes amb milers de preferències en alguns casos– i el fet que no se sàpiga què passarà. Les negociacions amb el Ministeri de Sanitat –que divendres va proposar un sistema per torns, des de 2000 a 450 per dia, que no els convenç del tot– prosseguiran demà. A Souto l’avenç li sembla «un pas endavant», perquè «no és el mateix escollir entre mil places restants que entre set mil», però no és «suficient». «No volem que canviïn una cosa que sempre va funcionar bé». Concedeix que es pot prescindir de la presencialitat, però l’«objectiu» és un mètode en temps real.\nEn aquest aspecte insisteix Piñeiro, que valora l’oferta com una «millora», però considera que no valdria per no complir aquest requisit. «No crec que estiguem demanant gaire, i crec que s’estan acostant postures», diu la jove, que recorda que hi ha una protesta convocada el dia 8 que espera que sigui massiva. Perquè hi ha «un recolzament general» a la seva causa, al·lega, «perquè no són formes de fer-ho». «Ja vam fer l’examen dos mesos més tard per la situació, però després vam estar sense que ens donessin data de sortida de notes, d’elecció, sense dir-nos res... Una situació d’ansietat constant», afirma.\nTambé complicacions per adaptar-se a la destinació\nTots dos també retreuen que si l’adjudicació es tanqués el 17 d’aquest mes, segons el previst, i es mantingués l’entrada de residents el 29, a dia 16 «no saps on has de ser i 13 dies després has de ser on sigui col·legiat i amb un pis llogat per començar».\nDesprés d’un any de preparació intensiva en què amb prou feines fan res més, la possibilitat de relaxar-se no es presenta, lamenta Piñeiro. «No vam tenir cap moment que diguem ‘ja està, ja ens relaxem, ja he fet l’examen i puc descansar’, perquè t’estàs tot el temps pensant i ara què». És un despropòsit i un estrès», diu. «És tot una sensació de caos, d’incertesa, de no saber realment on acabaràs», afirma Souto: «Una sensació que a ells els és igual, que som un peó més que ja ens buscarem la vida per a aquell dia treballar i punt. No els importa la teva vocació ni el que vols ser, sinó omplir tots els buits i posar-nos a treballar».\nMedicina Galícia Ministeri de Sanitat


Exámen inglés FCE - Cambridge School\nExàmens oficials > B2 First + B2 First for Schools\nÉs l’examen oficial de Cambridge Assessment English més reconegut mundialment. Correspon a un nivell intermedi alt (nivell europeu B2 del Marc Europeu de Referència Comú de les llengües).\nEstà dirigit a adults i adolescents que demostren ser capaços d’utilitzar l’anglès a situacions diàries tant en la feina com en els estudis. El nivell B2 és un requisit de les universitats catalanes per poder graduar-se i el certificat més reconegut en el món laboral.\nQuè és “for Schools”?\nL’examen B2 First for Schools té el mateix format que el B2 First i l’únic canvi són els temes, que són més adequats per als joves i adolescents que encara estan estudiant a l’escola. Els alumnes reben el mateix certificat que els adults que es presenten a l'examen B2 First.\nHi ha molts motius pels quals l’examen B2 First (for Adults o for Schools) és recomanat, entre ells:\nEstà reconegut per empreses, universitats, administracions públiques i privades tant en le nostre país com a tot el món.\nÉs requisit de les universitats catalanes per poder-se graduar.\nA més d'utilitzar-lo per sol·licitar l'ingrés a universitats d'arreu del món, també es pot presentar per sol·licitar visats d'estudiant.\nAugmenta la motivació a l’hora d’estudiar anglès, fixant-se un objectiu i podent comprovar el progrés\nÉs un reconeixement al progrés gràcies a l’obtenció d’un certificat oficial de Cambridge Assessment English.\nL’examen consisteix en les següents parts:\nComprensió lectora i gramàtica i vocabulari – 1h 15 minuts\nExpressió escrita – 1h 20 minuts\nComprensió auditiva – 40 minuts\nExpressió oral en parelles – 14 minuts\nPots fer l’examen oral amb un amic que també s’estigui preparant per l’examen.\nPer aprovar, cal treure un 60% i poder rebre el certificat de Cambridge Assessment English. Si no s’aprova i s’obté entre un 45 i 59%, es rep igualment un certificat indicant el nivell que s’ha aconseguit.\nSi ja ets alumne de Cambridge School d’un curs de nivell B2 First, podràs saber si estàs preparat/da per a l’examen, ja que durant el curso cada trimestre faràs un examen simulacre per comprovar el teu nivell. Si obtens més d’un 60%, podràs matricular-te per al B2 First o First for Schools.\nA més, oferim cursos específics de preparació per al B2 First a preus reduïts per a alumnes de Cambridge School. Són de durada intensiva i tenen lloc tant a la primavera, com a l’estiu o tardor, les setmanes prèvies a l’examen. Amb aquests cursos, els candidats aprenen tècniques d’examen, preparen les redaccions que surten a l’examen i fan 4 exàmens complets entre les feines a classe i els deures.\nL’examen té un preu de 194€, tant el B2 First com el First for Schools.\nPer al B2 First, hi ha tres convocatòries a l’any, al juny, juliol i desembre, i per al B2 First for Schools al juny i juliol. Totes tenen lloc a Granollers.\nAixí de bé ho explica Cambridge English en poc més d'1 minut!


Guerra de sexes: nova narrativa de les crisis financeres\nTenint en compte el mite de la dona imposat per Simone de Beauvoir en El segon sexe (1949), la dona és educada per a ser dòcil, passiva i submisa, de manera que la mateixa assumeix que el seu rol fonamental es troba en el treball domèstic i de cures no remunerat. Un desequilibri que, inevitablement, s’agreuja en temps de crisi. Per Mary M. Villena\nFa temps que el republicanisme sembla viure l’era Gaspart al capdavant del Barça, empatar o no fer el ridícul al Bernabéu salvava la temporada. Ara ho fa que el govern espanyol reconegui una evidència tan clamorosa com que a Catalunya hi ha un “problema polític”. Per Joan Solé\nHem tingut tants fronts oberts que no ens en sabem avenir de tot plegat. Però una de les coses que ha sobrevolat aquesta quàdruple crisi sanitària, econòmica, social i política, és l’infatigable intent de censura que s’està vivint, això ho ha tacat tot, ho ha podrit tot. Per Biel Figueras