La Pobla de Mafumet disposa d'un sistema d'espera\nÀNGEL GARRETA Barcelona Actualitzada el 08/03/2012 00:02\n260x366 El desfibril·lador del vestidor de La Pobla de Mafumet / REMIMAGES.COM El desfibril·lador del vestidor de La Pobla de Mafumet / REMIMAGES.COM\nEls tècnics del Patronat Municipal d'Esports de l'Ajuntament de Castelldefels van instal·lar el passat cap de setmana un desfibril·lador als equipaments en què el club mariner disputa els seus partits, Els Canyars i Via Fèrria. L'aparell, que només poden utilitzar persones del club amb el títol corresponent, permetrà l'anteció ràpida en primera instància de tot esportista o personal present a les instal·lacions en cas d'aturada cardíaca. L'entitat groga feia temps que reivindicava la instal·lació d'aquestes eines.\nEl Castelldefels no és l'únic equip que té aquest servei al recinte a Tercera Divisió. La Pobla de Mafumet fa temps que manté a l'entrada principal dels vestidors un aparell desfibril·lador. No obstant, aquest presenta una dificultat afegida a nivell de temps. Per a poder accedir a l'aparell, els responsables del filial del Nàstic no disposen de clau directa, sinó d'un intercomunicador amb una central a distància. Mitjançant aquest botó, l'usuari final del desfibril·lador demana permís d'ús durant uns segons que poden ser vitals en la posterior atenció.\nSigui d'una forma o una altra, de mica en mica els clubs modestos de les principals categories del futbol català van assumint la necessitat de disposar de desfibril·ladors a les seves instal·lacions. La Federació Espanyola de Futbol, tal com va avançar l'ARA, té damunt la taula l'estudi de redacció d'una normativa obligatòria a partir del proper estiu i amb un marge de dos anys per a l'adaptació de tots els equips de categoria estatal, de Primera a Tercera.


Comunicat del PP de Maó respecte al port – menorca al día\nComunicat del PP de Maó respecte al port\nEl Partit Popular de Maó coincideix amb el principi de revitalització del port i la transcendència econòmica que desplega sobre l’economia menorquina, idea que de diverses maneres han expressat els grups que es presenten a les eleccions de diumenge. La diferència està en l’acció. Així, per exemple, els socialistes tornen prometre millora de la comunicació amb ascensors, la realitat és que en 12 anys no van se capaços de construir-ne cap, cada any el prometien per a la pròxima primavera. L’equip d’Águeda Reynés va rompre els obstacles i l’ascensor va ser una realitat que en el seu primer any de funcionament transportà mig milió d’usuaris.\nEls socialistes parlen també de modificar la Llei de Ports que, curiosament, és un dels darrers projectes del govern de Zapatero, el text refós de l’esmentada llei el firma el ministre José Blanco el 5 de setembre de 2011. La llei recull l’esperit de participació de la iniciativa privada en el desenvolupament econòmic del port. No és qüestió de canviar la llei sinó d’aprofitar les oportunitats que obre i, sobretot, promoure inversions com s’ha fet aquests darrers dos anys, una injecció inversora –duc d’alba, dragat, vial Cós Nou, enllumenat nou, nova estació marítima- que posa fonament a un nou impuls a l’activitat. El vial del Cós Nou, clau per aquest desenvolupament va ser aturat per l’anterior alcalde, sr. Tur, qui recentment va afirmar que amb ell no s’hauria fet. D’altra banda, entre les poques iniciatives presentades durant aquest mandat pel grup socialista hi ha la moció de fa quatre mesos “per instar a Autoritat Portuària de Balears la paralització de qualsevol concurs que hipotequi qualsevol zona del port…”\nEfectivament, els tres anys del alcalde Tur van ser tres anys de paràlisis. Ell era membre del Consell d’administració d’APB juntament amb el també menorquins Albert Moragues i Marc Pons (2008) i José Antonio Santos Hierro (2010), són els anys que més representació ha tingut Maó al primer òrgan empresarial d’APB i és l’etapa negra del port: pèrdua d’amarraments del Club Marítimo de Mahón, fracassada concessió a s’altra banda a Ocibar, adjudicació –frustrada desprès- del varadero, el dragat també aturat. Relacionar el sr. Tur amb la gestió portuària és el retrat de la ineptitud, mai els resultats havien estat tan negatius, el rastre que ha deixat causa tremolor. En la seva línia “aturadora” també ha dit que paralitzarà les obres de l’escala mecànica, que estan a punt de sortir a contractació. La seva “herència” denuncia les noves promeses que els socialistes han fet florir en campanya.\nParlem de realitats a Sant Lluís\nEl nuevo “Poltergeist” se estrena en Maó


La protecció de la biodiversitat | Emporion\nMedi Ambientnúm. 49 -gener- 2011\nper Albert Llausàs i Pascual\t el gen. 30, 2011\nDurant aquest any 2010 que acabem de tancar s’ha celebrat l’Any Internacional de la Biodiversitat. Això és, un any per promoure el coneixement i la conservació de totes les formes vives del nostre planeta. La veritat sigui dita, a casa nostra aquesta efemèride ha passat amb més pena que glòria. Tret d’alguns actes puntuals, poc n’ha hagut d’arribar a la major part de ciutadans. I és que la protecció de la biodiversitat és un tema incòmode aquí i arreu.\nL’any 2010 havia estat marcat a l’agenda política europea com l’any en el qual s’hauria aconseguit aturar la pèrdua d’espècies animals i vegetals al vell continent. Així havia estat acordat per la Unió Europea l’any 2001, en una cimera celebrada a la ciutat sueca de Göteborg. Un cop finalitzat el termini establert, els primers balanços ja permeten entreveure com hem fracassat estrepitosament en l’assoliment d’aquest objectiu. La pèrdua d’espècies úniques de flora i fauna no tan sols no s’ha aturat, sinó que en general s’ha mantingut com als anys 90 i en algunes regions s’ha arribat a accelerar. Aquesta pèrdua s’associa a la progressiva destrucció dels hàbitats i també a l’efecte de fragmentació dels paisatges causat, per exemple, pels grans eixos de comunicació o l’expansió de models d’urbanització que ocupen molt terreny per acabar donant un sostre a molt poca gent.\nVista aquesta situació, el passat mes d’octubre les Nacions Unides va celebrar a la ciutat japonesa de Nagoya una nova trobada per mirar de solucionar aquest problema al més alt nivell internacional. Les primeres novetats que sorgiren de la reunió eren una reminiscència del que havia passat un any abans a la cimera de Copenhaguen contra el canvi climàtic, és a dir, es palpava una manca de voluntat política per adoptar les mesures necessàries per solucionar el problema de la pèrdua de biodiversitat. Sorprenentment, però, el darrer dia de cimera es va anunciar un acord internacional entre els estats membres de les Nacions Unides que va ser qualificat per les mateixes fonts d’històric. La triomfal nota de premsa emesa per l’ONU es va repartir entre els mitjans de comunicació mundials, els quals va fer-se ressò, també a casa nostra, d’aquesta fita. I en què consisteix aquest històric pacte que ens ha de salvar de seguir castigant les espècies amb les quals compartim planeta? Doncs no se sap amb exactitud. El text definitiu de la resolució adoptada no s’ha fet públic. Però els qui l’han recolzat han manifestat que serà tot un èxit. Ens els haurem de creure. L’únic detall que ha transcendit, i que de fet és molt important, és que l’objectiu d’aquest nou tractat és “disminuir el ritme de pèrdua de biodiversitat al món d’any 2020”. Passat l’any 2010, ara ja no parlem d’aturar la pèrdua d’espècies, sinó merament de seguir-ne perdent, però no tant de pressa. Aquesta és la síntesi d’aquest acord que s’ha venut com a històric.\nI a Catalunya, què estem fent per la biodiversitat? D’entrada cal dir que Catalunya és un territori amb elevada diversitat biològica. Ho facilita la gran diversitat d’ambients que tenim: marins, costaners, deltes, aiguamolls, planes agrícoles de regadiu, de secà, zones d’estepes, pastures i prats, muntanya mediterrània, muntanya mitjana o alta muntanya al Pirineu, amb algunes zones sota clima mediterrani, altres sota una règim semi-àrid i algunes zones amb influència climàtica atlàntica. A Catalunya, una tercera part de tot el territori està sota alguna figura de protecció, sigui la de Parc Nacional, Paratge Natural d’Interès Nacional, Parc Natural, Reserva, Xarxa Natura 2000 o Espai d’Interès Natural entre d’altres. D’entrada aquesta és una dada positiva i esperançadora per a les nostres espècies. És evident, però, que cal anar més enllà de la xifra i analitzar quina és la qualitat d’aquesta protecció territorial per avaluar si realment serveix d’alguna cosa, si protegeix la biodiversitat catalana.\nEl primer que cal mirar és en què consisteixen les figures de protecció que tenim. Un cop d’ull a aquest aspecte ja revela que la majoria d’espais protegits a Catalunya ho són sota la figura d’Espai d’Interès Natural, una figura que amb prou feines posa alguna limitació a activitats altament destructives del medi ambient. A nivell internacional, la Unió Internacional per la Conservació de la Natura classifica aquest tipus de figura a la cua del rànquing en relació al grau de protecció. Mal començament. En un treball de l’Institut d’Estudis Catalans publicat l’any 2008 i coordinat per Josep Maria Mallarach des de la Institució Catalana d’Història Natural titulat “Protegits, de fet o de dret?” es posen de manifest moltes altres mancances del sistema d’espais protegits català. D’entre les més alarmants es podria destacar la baixa connectivitat de molts dels espais (que es veuen separats de la resta per autopistes, ferrocarrils, urbanitzacions), l’absència de planificació, gestió i control de les activitats que es desenvolupen als espais naturals (amb l’excepció de la minoria constituïda per espais de major rang de protecció) o l’escassetat de recursos humans i econòmics destinats als nostres espais en comparació amb d’altres indrets d’Europa. En relació a l’apartat que aquí tractem, el de la biodiversitat, es constata un empitjorament de la situació d’espècies i hàbitats en aproximadament el 20% dels espais, mentre que només es registra una millora en un 10% d’ells. La resta es mantenen més o menys estables. Gairebé la meitat dels espais protegits per llei registren regressions de les seves poblacions d’espècies protegides i una degradació dels seus hàbitats clau i fins un 27% han experimentat la desaparició d’alguna espècies de valor dins el seu perímetre. Convé remarcar que això està succeint als espais protegits per llei, no s’ha estudiat què està passant amb les espècies que viuen fora dels espais protegits però no sembla forassenyat aventurar que la seva situació ha de ser encara pitjor.\nConvé recordar aquestes xifres quan, per exemple, s’aixequen veus en contra de la creació de nous Parcs Naturals o l’ampliació dels límits dels existents amb l’argument d’un suposat excés de protecció. En el sentit contrari, també és bo de recordar-les quan alguns es posen medalles tot presumint de l’elevat percentatge d’espais protegits de Catalunya, que si bé certament està per sobre de la mitjana europea, encara mostra enormes mancances en la seva efectivitat. Si, com a societat, ens imposem l’objectiu just i seriós d’aturar la pèrdua de patrimoni natural o fins i tot el menys ambiciós de només frenar la seva pèrdua i degradació, és evident que calen més passos valents vers la protecció dels hàbitats, els paisatges i el patrimoni vivent dels quals som hereus, usuaris i per tant responsables i principals interessats a mantenir en bon estat.\nPetit comentari sobre el llibre Planta cara a la mort, de Francesc Torralba


RACÓ VIATGER de Mariló: VALÈNCIA: PUJADA A LA TORRE DEL MICALET\nLa Torre del Micalet ressalta en la ciutat, hi està com un símbol. He pujat moltes vegades malgrat els 207 esglaons de l’escala empinada. Les vistes són magnifiques i paga la pena l’esforç.\nHui us mostre un lloc emblemàtic de València, la catedral que està envoltada de tres grans places. Però abans de mostrar amb detall l’interior del monument religiós, pugem a la seua torre, la del Miquelet, icona de València i del valencians.\nEs va construir entre els segles XIV, XV, XVI i XVII, tardaren tant perquè era una obra complexa. I encara es diu que l’obra no s’enllestí, una agulla havia de coronar el campanar i no es va fer perquè l’autor del projecte va morir. És d’estil gotic valencià i està dividit en quatre cossos. La torre originàriament estava separada de la catedral però al segle XV amb unes obres d’ampliació quedà annexionada.\nDes de la plaça la Reina entrem a la catedral i una vegada a l’interior busquem la porta de pujada a la Torre.\nComencem a pujar. És una escala helicoide de caragol. La decoració és sòbria. Són 63metres d'altura en total, amb forma de prisma octogonal d’estil gòtic valencià. Té 207 graons de 25 cm cadascú. La pujada s’ha de fer a poc a poc i parant de tant en tant.\nDes del punt de vista històric la torre ha servit per a moltes més finalitats que la de servir de campanar, antigament avisava de perills externs. Mentre pugem observem.\nEl primer pis és massís. Me n’adone que està molt net, i és que segons em diuen, en els mesos passats quan la torre va estar tancada degut al confinament es va fer una neteja general. També me n’adone que els graons estan molt ben condicionats. De la primera vegada que vaig pujar, fa molts anys, els recordava més deteriorats i que costava més la pujada per l’erosió deguda al desgast. Actualment la pujada costa però perquè els graons són molt alts i l’escala està molt empinada.\nAl segon pis s’hi troba el que s’anomena la presó però en realitat era el lloc on s’hi quedaven els refugiats de la catedral. Eren fugitius de la justícia que acudien a les autoritats eclesiàstiques per a que els acolliren. Si no havien comés delictes de sang o havien fet el delicte a la catedral o als voltants els religiosos de la seu els admetien per que hi estigueren el temps que volgueren. Era possible gràcies a un privilegi reial que tenien les catedrals que fou atorgat per Jaume I el 1265 pel qual no podien ser extrets a la força ni castigats. Els fugitius hi vivien gaudint d’immunitat. El privilegi deixà de tindre efecte entre finals del segle XIX o principis del XX, segons el país. Era un lloc fosc, però era millor que una presó. Quan pugem passem pel lloc i veiem la finestra estreta per la que entrava la poca llum de la que gaudien.\nAl tercer cos està la casa del campaner i al quart cos i últim està la sala de les campanes amb set finestres des d’on pengen les onze campanes, i una altra obertura que dona llum a l’escala. Només s’obri al els dies de toc, no cal dir que és una entrada controlada pels campaners perquè el lloc és menut i més gent de la deguda dificultaria el treball dels encarregats de tocar.\nEls noms de les campanes tenen articles determinats davant: la Caterina, és la més antiga, del 1305, el Jaume, l’Úrsula, el Pau, l’Arcis, el Miquel, la Maria, el Vicent, l’Andreu, el Manuel, la Barbera, la Violant, la més nova de 1735, totes estes amb noms de persones i hi ha dos més que no porten nom humà: la de quarts i el cimborret. És un dels conjunts més nombrosos de campanes gòtiques en Espanya. En esta part que acabem d deixar enrere no estan totes.\nDesprés de l’esforç arribem. No ho recordava tan gran. El sistema del semàfor està imposant-se en les torres, no és la primera volta que el veig.\nA l’espadanya que és del segle XVIII, són les campanes dels quarts i la campana el Miquel, la de les hores que pesa més de set tones i mitja. La del Miquel dona nom a la torre, com se la coneix popularment. És una variació del diminutiu de Miquel. És una de les campanes mes grans d’Espanya. Data del segle XVI i pesa més de 7 tones i mitja.\nCom a curiositat cal dir que durant uns anys, des de 1940 a 2003 la campana de l’església de santa catalina, que està a prop de la catedral, va estar junt a les campanes del Miquelet perquè la torre d’on procedia perillava.\nDonem una volta per veure les vistes. Pràcticament estem a soles. Només hi ha una parella d’italians i nosaltres. S'hi veuen unes boniques perspectives de la ciutat.\nDesprés de gaudir de la visita baixem.\nEstem contentes de la pujada que hem fet tranquil·lament, del que hem vist des de les altures i de la baixada, que ha sigut ràpida i lleugera.\nDe nou a l’exterior alcem la mirada buscant la Torre on hem estat. És una visita recomanable a excepció dels claustrofòbics i els que tenen algun impediment i no poden pujar escales.\nQUADERN DE VIATGE, tardor 2020\nEtiquetes de comentaris: COMUNITAT VALENCIANA, LLOC ESPECIAL, PASSEIG PER CIUTAT


Les societats musicals valencianes ja son Patrimoni Cultural Immaterial | ARA Multimèdia\nEn tot el territori hi ha enregistrades 550 societats musicals.\nAquest reconeixement destaca el creixent protagonisme de les dones en les Societats Musicals.\nLa Declaració de les Societats Musicals de la Comunitat Valenciana com manifestació Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial correspon al Ministeri de Cultura i Esport.\nEscrit per Arán Reig 30 març 2021\nAquest dimarts, el Consell de Ministres, a proposta del ministre de Cultura i Esport, ha declarat les Societats Musicals de la Comunitat Valenciana com Manifestació Representativa del Patrimoni Cultural Immaterial del país.\nAl nostre territori no s’entén la festa sense les bandes de música. I està clar que el so dels instruments, siga en processó o en una entrada de Moros i Cristians, formen part de la idiosincràsia de les valencianes i els valencians.\nAquest ha sigut un dels motius principals que han fet possible aquesta declaració. Va ser el mateix ministre, Rodríguez Uribes, qui es va comprometre a fer aquesta proposta al govern amb motiu del seu encontre amb la Federació de Societats Musicals Valencianes.\nSegons ha explicat la ministra d’Hisenda i portaveu del govern, Maria Jesús Montero, en roda de premsa, aquesta decisió es deu al caràcter extraordinari de l’associacionisme musical valencià, el qual ha definit com “una ferramenta fonamental per a la convivència de diferents estrats de la societat”.\nD’acord amb les dades presentades per la ministra, en tot el nostre territori hi ha enregistrades 550 societats musicals, el que es tradueix en més de 1.000 bandes de música i més de 200.000 sòcies i socis. A més, aquestes societats posen a disposició de la ciutadania més de 500 centres educatius entre escoles de música, escoles d’educands i centres autoritzats.\nDes del Ministeri responsable de la declaració, han volgut detallar que “les bandes de música, els seus centres educatius i les Societats Musicals que les sustenten, representen una aportació molt important al món rural, ja que suposes una porta oberta a la cultura, l’educació i la creativitat per a la població”.\nAixí va sonar l’última Entrada de Bandes celebrada a Ontinyent:\nL’Olleria ret homenatge a les seues bandes de música, l’ànima de la festa\nLa Societat Ateneu Musical de Cocentaina ofereix l’últim concert d’estiu el dilluns 3 d’agost


Romança Grup musical & Músic Llista | Listvote.com\nRomança Grup musical & Músic Llista\nVa ser un gènere conreat a l'Edat Mitjana i després als segles XVI, xvii i XVIII. Les peces antigues que es conserven corresponen a aquest darrer període. Va tenir força popularitat en temps del Directori i durant la meitat del segle xix a França i sobretot a Itàlia. Entre els més coneguts músics que van escriure romances figuren Garat, Boieldieu, Romagnesi, Mompou, Clapisson, etc. Existeixen també romances de saló i d'òpera així com de sarsuela.\nLa romança espanyola era interpretada per músics professionals, principalment per veu i viola de mà, que el seu objectiu era divertir a la noblesa amb temes històrics i llegendaris. En època barroca es va identificar amb la nadala, i en el Classicisme, amb petites cantates per a veu i orquestra. En el gènere de la sarsuela, la romança és una cançó o ària de tema líric i fonamentalment amorós


de casa al club: soroll\nEl soroll (brogit) i la fúria -The Sound and the fury (1929)- és la quarta novel·la de William Faulkner; va estar escrita en un estat de lucidesa visionària després de que un editorial li rebutgés el manuscrit de Flags in the dust (Banderas en el polvo posteriorment transformat en Sartoris). Sembla que aquest rebuig va alliberar l’autor de tota mena de sumissió en vers els editors i el públic i va poder escriure (per primer cop) el què volia i com ho volia sense fer cap tipus de concessió. Sempre va dir que era la novel·la que més estimava, la seva preferida, segurament degut a l’estat de joia i felicitat en que estava immers quan la va escriure. Després de publicar-la, però, el mateix Faulkner va pensar que no estava ben resolta (potser la composició li semblava inadequada cada vegada que la llegia tot i que no era gaire lector de la seva pròpia obra...) que hi havia algun fil que penjava i en posteriors edicions va incloure un apèndix on es retraten els personatges, apèndix que malauradament no figura en les dues traduccions (en realitat la mateixa) que tenim a la biblioteca. Pel qui li interessi, aquest útil i aclaridor apèndix figura en la darrera edició de l’obra a l’editorial Alfaguara. Més endavant també va pensar en escriure en diferents colors per poder distingir el temps, però aquesta idea va ser rebutjada pels editors. La novel·la, com ja us hi deveu haver trobat, no és senzilla de llegir i exigeix certa dosi d’esforç i col·laboració per part del lector. Està dividida en quatre parts narrades per veus diferents.\nEl primer capítol correspon al dia 7 d’abril de 1928 (un dia abans del que podem anomenar temps central o present) i està narrada per Benjamin Compson (el dia que fa trenta tres anys) el més petit dels germans que pateix alguna mena de disfunció mental tipus autisme tot i que no està mai explicitat,. En Benji va explicant coses i recordant sense tenir en compte el temps ni la causa, l’acció salta desordenadament del passat al present i del present torna al passat sense cap mena d’enllaç ni del què en cinema s’anomenaria “raccord” o continuïtat. Aquesta veu està cronològicament desordenada és caòtica i a vegades ens perdem pel camí i no sabem en quin temps estem però hi ha una colla de pistes que ens poden ajudar a situar-nos: per exemple les olors, els sons i sobretot els cuidadors de Benji. Quan en Benji era una criatura el cuidava un tal Versh, quan era jove era cuidat per en T.P. i al present el cuida el fill de la Dilsey, en Luster. Una altra cosa que pot confondre són els noms que a vegades estan repetits sense avís, com Quentin (un dels germans i la filla de Caddy), Maury (el mateix Benjamin abans de que li canviessin el nom i el germà de la mare) o Jason (pare i fill).\n..apa doncs, fins el 2 de juny de 1910.\nDr. Vilardekyll 19/9/11 16:52\nSobre l'arbre familiar dels Compson vaig trobar a la Wikipedia en anglès, fa temps, un arbre genealògic que pot orientar força en això dels noms (em sembla que era a l'entrada de "The sound and the fury").\nPer cert que la senyora Compson -la mare de Jason, Caddy, Benjy - he recordat que de soltera era Bascomb, i m'ha cridat l'atenció perquè és el cognom del Frank protagonista de la trilogia del "Cronista d'esports" de Richard Ford. Suposo que no és casual ja que aquest autor va néixer a Jackson - la mateixa ciutat que s'esmenta al llibre on hi ha el manicomi on volen ingressar a Benjy -,a uns seixanta quilòmetres d'on vivia Faulkner, i a part de la proximitat geogràfica, del seu primer llibre es va dir que tenia una notable influència faulkneriana (la resta, em sembla que no tenen res a veure).\nAnònim 20/9/11 15:09\nBascombe, Dr., Bascombe (el cronista)\nDr.Vilardekyll 20/9/11 15:45\nGràcies per fer-me adonar de l'error, Robert Hyde (ets un cosí ocult d'en Miquel, potser ?)\nPerò com que els dos noms es deuen pronunciar igual, trobo que segueix havent-hi una bona coincidència.\nDr. Vilardekyll 20/9/11 15:47\nAh, i vaig trobar l'arbre genealògic dels Compson. Tal com us deia està a l'article de The sound and the fury de la Wikipedia anglesa, per si a algú li interessa.\nRobert 20/9/11 15:57\nei, M. una e de menys no es pot considerar error...:)\nacabo de llegir l'article del que parles, l'arbre geneològic és curiós, si...\n...tinc una anècdota relacionada amb vos....l'altre dia era a casa d'una amiga i com sempre faig a les cases alienes mentre m'explicava no sé què jo tafanejava la seva biblioteca, vaig veure el llom d'una "Antologia de joves narradors catalans" i encuriosit vaig mirar la llista d'autors antologats i vos hi hereu!!!el darrer (o avantdarrer, ara no recordo) conte que hi figurava era un dels teus!!!, no ho sabia,...ja pots comptar com em vaig fer el xulo, jo el conec!, hi tant que si!, és un dels meus millors amics! i un gran escriptor, !!!!heu de llegir tot el que ha escrit,...etc, etc,\nMiquel V 20/9/11 16:05\nOstres, Robert, això és un amic !! Moltes gràcies !!!\nQue jo sàpiga l'única antologia en la qual hi surt un conte meu és una que va fer un jove editor, Joan de la Vega, amb pròleg d'en David Castillo (de fet, aquest darrer l'hi va proposar que m'hi inclogués). Es titulava "A tall d'antologia" (Edicions l'Esguard, 2005).\nSaps si es tracta del mateix llibre ? Si no fos així, m'agradaria saber-ho.\nMiquel Dr. Vilardekyll Hyde\nRobert 20/9/11 16:45\n...efectiviwonder, és aquesta....


Staycation at Sea Residences Manila Filipines - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\n731 Tower B Lobby Sea Residences, Sunrise Drive, Mall of Asia Complex, Pasay City, Badia de Manila, Manila, Filipines, 1300 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Staycation at Sea Residences?\nMés informació sobre Staycation at Sea Residences\nBen situat a la els restaurants, compres, els paisatges area de Manila ciutat, Condodeal us proporcionarà el millor lloc per a un merescut descans. Tota l'emoció del centre de la ciutat és només a . Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nA Condodeal, l'excelent servei i instal.lacions superiors faran de la vostra estada una experiència inoblidable. A l'hotel s'hi pot gaudir d'unes comoditats de primera classe com Zones públiques amb Wi-Fi, restaurant, cafeteria, ascensor.\nEntri en una de les 5 habitacions i escapi de l'estrès del dia amb una ampla gama de comoditats com habitacions per a no fumadors, aire condicionat, balcó/terrassa, ventilador, aparell de televisió. Piscina exterior, jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Condodeal és un lloc ideal d'estada pels viatgers que busquin encant, comfort i facilitat a Manila.


Inici » Notícies » Poètiques de l'emoció. CaixaForum Saragossa\nSaragossa, 2 de juliol 2019\nLa comissària, Érika Goyarrola, i el director de CaixaForum Saragossa, Ricardo Alfós, an la nova exposició Poètiques de l’emoció.\nQualitat alta ( jpg | 2192x1640 | 1,1 MB )\nEl director de CaixaForum Saragossa, Ricardo Alfós, i la comissària, Érika Goyarrola, han inaugurat a CaixaForum Saragossa l’exposició Poètiques de l’emoció.\nLa nova exposició, Poètiques de l’emoció, de CaixaForum Barcelona recorre algunes maneres de representar les emocions humanes en les arts visuals.\nL’ exposició, Poètiques de l'emoció, inaugurada a CaixaForum Saragossa presenta un total de 45 obres que recorren els últims 700 anys de la història de l’art.\nEl nucli de Poètiques de l’emoció el formen peces contemporànies amb una significativa representació de la Col·lecció ”la Caixa” d’Art Contemporani.\nAlegria, por, pena, ràbia. Les emocions són una part fonamental de la nostra experiència i determinen en gran manera les decisions que prenem individualment i col·lectivament. Per això, la representació dels afectes ha estat motiu recurrent al llarg de la història de l’art. La nova exposició de CaixaForum Saragossa, Poètiques de l’emoció, recorre algunes maneres de representar les emocions humanes en les arts visuals.\nEl nucli el formen peces contemporànies -amb una significativa representació de la Col·lecció ”la Caixa” d’Art Contemporani- en relació amb obres d’altres èpoques i contextos diversos. La mostra, comissariada per Érika Goyarrola i organitzada i produïda per ”la Caixa”, presenta un total de 45 obres que recorren els últims 700 anys de la història de l’art.\nPoètiques de l'emoció es podrà visitar del 3 de juliol al 27 d'octubre de 2019 a CaixaForum Saragossa (av. d'Anselmo Clavé, 4).\nIntrodueix les dades necessàries per enviar l'enllaç de la notícia, "Poètiques de l'emoció. CaixaForum Saragossa "\nMés informació sobre Poètiques de l'emoció al web de CaixaForum Saragossa\nNota de premsa de l'exposició Poètiques de l'emoció a CaixaForum Saragossa


Els beneficis del ganxet en les persones amb Alzheimer\nEl ganxet, a part de ser una de les activitats preferides dels nostres usuaris, també és molt beneficiós per l'Azlheimer. Això ho tenen molt clar les terapeutes de l'AFAB, que sempre que tenen l'ocasió, organitzen un taller de ganxet amb col·laboració d'altres entitats.\nEl taller va començar la setmana passada i va comptar amb la col·laboració de diversos casals de barri de Barcelona: el Casal Gent Gran Joan Casanelles, el Casal Gent Gran Sant Martí i el Casal Gent Gran Parc del Clot. A totes aquestes entitats els agraïm la seva desinteresada col·laboració i el seu voluntariat.\nÉs un fet conegut que les activitats manuals ajuden a construir reserves cognitives i són de gran ajuda per aquelles persones que pateixen ansietat, depressió o dolor crònic. A més, també ajuda a protegir el cervell dels danys causats per l'envelliment.\nEl ganxet, a més, al ser una activitat en la que els nostres usuaris hi troben plaer i realitzen de forma natural, ajuda a millorar la memòria i el lapse d'atenció, mentre involucra el processament espai-visual. Aquesta estimulació permet a les persones amb Alzheimer endarrerir el deteriorament cognitiu.\nEl ganxet també és un gran exercici de prevenció, ja que segons els científics, com més estimulant sigui l'entorn, més s'augmenta la complexitat del cervell i per tant, es crea una reserva per al futur.


CineBib: La noche de 12 años\nGuanyadora l'any 2018 d'un Premi Goya.\nIntèrprets: Antonio de la Torre, Alfonso Tort, Chino Darín.\nSinopsi: Any 1973. Uruguai està sota el poder de la dictadura militar. Una nit de tardor, nou presos Tupamaros són trets de les seves cel·les en una operació militar secreta. L'ordre és precisa: "com no vam poder matar-los, anem a tornar-bojos". Els tres homes romandran aïllats durant 12 anys.


L'Ajuntament de Tarragona posa en marxa un pla d'ocupació dirigit a joves tutelats i extutelats — Ajuntament de Tarragona\nEsteu aquí: Inici › Tarragona Impulsa › Notícies › Notícies 2022 › L'Ajuntament de Tarragona posa en marxa un pla d'ocupació dirigit a joves tutelats i extutelats\nL'Ajuntament de Tarragona posa en marxa un pla d'ocupació dirigit a joves tutelats i extutelats\nEls participants rebran formació i treballaran com a auxiliars de consergeria als centres cívics de la ciutat\nEls joves treballaran com a auxiliars de consergeria als diferents centres cívics de la ciutat. A més, també rebran un seguiment tutorial i 135 hores de formació en llengua catalana. El conseller Castaño també ha destacat que “el canvi legislatiu del Reglament d’Estrangeria, que des de Tarragona havíem reclamat en nombroses ocasions, ha facilitat la incorporació de joves que no tenien permís de feina i que amb aquest canvi han pogut obtenir-lo. D’aquesta manera es contribueix a facilitar la transició d’aquestes persones joves cap al mercat de treball i la seva plena incorporació a la societat amb plenitud de drets i obligacions”. En aquest sentit, l’Ajuntament de Tarragona, amb el suport del Servei d’Ocupació de Catalunya i de la Subdelegació del Govern i el Programa d'Acompanyament Jurídic i Socioeducatiu a Joves Migrants de Creu Roja, ha tramitat l’obtenció de permisos de treball per a aquelles persones extutelades que, tot i residir legalment a Espanya, no disposaven d’autorització per treballar.\nLa consellera de Nova Ciutadania i Centres Cívics de l’Ajuntament de Tarragona, Paula Varas, ha destacat que “aquest és un clar exemple d’inclusió i cohesió social a nivell local on els beneficiaris no només són els joves participants sinó tota la ciutadania, en el moment en què els incorporem en el desenvolupament comunitari". I ha conclòs: "No hi ha millor eina pera la inclusió que la laboral”.


Així és Irene Nines, la núvia del Gran Wyoming\nEl seu nom és José Miguel Monzón, encara que tota Espanya li coneix més per ser el Gran Wyoming , el presentador que cada nit fa humor amb l'actualitat més àcida del dia i que, després de les càmeres, es deslliga en afectes amb la seva jove nòvia, Irene Nines Muñoz. La revista ' Aviat ' va revelar ahir la seva relació i publicar imatges de tots dos molt encaramel·lats per les carrers de Sevilla, després de passar una vetllada romàntica.\nNines , de 35 anys, té 25 menys que el presentador i surt amb ell des de fa un any, però no ha estat fins ara quan s'ha conegut públicament. Wyoming , que sempre ha estat molt gelós de la seva intimitat, es veu embolicat en totes les pàgines de la crònica rosa sense moure un dit, després d'haver estat casat amb Marisa durant 20 anys.\nGairebé mai va parlar de la seva exdona, tan sols en una entrevista a 'El Mundo' en què va dir que ella havia donat el braguetazo a conèixer-lo, i això que amb ella va tenir als seus tres fills, < span class = "subratllat"> Marina, Miguel i Ángela . Sembla que la vida de Wyoming ha capgirat en trobar de nou l'amor en una dona molt més jove que ell ia la qual li encanta viatjar i conèixer món, tal com es dedueix al veure les seves imatges a Facebook.\nMentre compagina la seva vida com a presentador, Wyoming té temps per compartir-lo amb els seus tres fills i ser "mestressa de casa" , com ell mateix va dir en una entrevista amb Gabilondo, i amb la seva nova nòvia, Irene .\nArtículo anteriorLa Policia dels EUA, a un pas de resoldre el segrest de nen fa 26 anys\nArtículo siguienteUna siniestra broma que le pudo costar muy cara


B&B Del Tempo Stretto Albenga Itàlia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nRegione Rollo 36, Rollo, Albenga, Itàlia, 17031 - Veure al mapa\nMés informació sobre B&B Del Tempo Stretto\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, B&B Del Tempo Stretto és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Albenga. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix B&B Del Tempo Stretto asseguren una estada plaentera als seus clients. L'hotel ofereix accés a una gran gama de serveis, inclosos Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, aparcament de cotxes, restaurant, servei de llançadora.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a B&B Del Tempo Stretto.


A quina edat s’ha d’iniciar un tractament d’ortodòncia?\nL’edat per iniciar un tractament d’ortodòncia depèn de cada pacient i de la mala oclusió.\nL’edat ideal per visitar per primera vegada l’especialista en ortodòncia és entre els 5 i 6 anys.\nÉs el moment en què es produeix l'erupció de les primeres dents definitives.\nAquesta visita, no és per començar un tractament d’ortodòncia, sinó, simplement per fer una valoració, per veure si el pacient té una bona o mala oclusió.\nAleshores, si el pacient ho necessita, l’especialista d’ortodòncia li explicarà quin és el moment ideal per començar el tractament.\nÉs important el que mengem per a la nostra salut bucal?\nSí, és important tenir en compte la nostra dieta per ajudar a mantenir una bona salut bucal.\nQuan mengem, els aliments passen per la nostra boca. Aquests aliments queden agafats a la placa bacteriana (pel·lícula formada per bacteris). Aquests bacteris fan servir els sucres i midons dels aliments per produir àcids. Aquests àcids poden destruir l’esmalt de les dents i provocar càries.\nAliments recomanables: Pa, llet, iogurts, formatges, fruites, verdures, fruits secs, carns, aus i peix.\nAliments amb un alt nivell de sucres, que poden provocar càries: Caramels, xocolates, cereals, mel, sucs no naturals o nèctars, batuts i iogurts amb sucre, begudes carbòniques…\nLa clau no és evitar menjar tots aquests aliments amb un alt nivell de sucres, sinó consumir-los amb moderació. S’ha de tenir una dieta equilibrada. I si mengem entre hores, seleccionar aquests aliments (fruites, hortalisses crues, formatges, iogurts…) Escollir aliments amb baix nivell de sucres, ja que en aquell moment del dia hi ha menor producció de saliva, en comparació amb la que es produeix durant els àpats. La saliva ens ajuda a netejar les dents i així reduir la concentració d’àcids.\nÉs important raspallar-se les dents tres vegades al dia amb una pasta de dents amb fluor i fer servir el fil dental.\nQuè és una férula de descarrega?\nS'ajusta a les superfícies oclusals i incisives de les dents d'una de les arcades i crea un contacte oclusal precís amb les dents de l'arcada oposada. Se li denomina comunament protector bucal, fèrula de relaxació muscular, fèrula de Michigan o fins i tot placa de descàrrega.\nLes fèrules oclusals tenen diverses funcions, una d’elles és proporcionar, temporalment, una posició de l'articulació temporomandibular més estable. També es poden fer servir per introduir un estat oclusal òptim que reorganitzi l'activitat reflexa neuromuscular, que reduirà a la vegada l'activitat muscular anormal i fomentarà una funció muscular més normal. Les fèrula oclusals també es fan servir per protegir les dents i les estructures de suport de forces anormals que puguin alterar i / o desgastar les dents.\nEls implants dentals són unes fixacions de titani que s'insereixen en els maxil·lars i que serveixen per a subjectar ja sigui una corona unitària o bé una restauració de diverses dents.\nEls implants dentals s'han de col·locar en els maxil·lars en una posició similar a la que tenien les arrels de les dents.\nEs tracta d'una intervenció quirúrgica ambulatòria que es pot realitzar amb anestèsia local a la mateixa clínica dental en la majoria dels casos.\nUn cop col·locats els implants s'ha d'esperar un cert temps abans de connectar la pròtesi, és el que anomenem període de cicatrització. Aquest període varia de 2 a 4 mesos, temps durant el qual el pacient porta una pròtesi provisional.\nUn cop col·locada la pròtesis definitiva, el pacient podrà realitzar la mateixa funció que realitzava amb les seves dents naturals.\nUn cop finalitzat el tractament, el pacient haurà d'acudir a visites de control periòdiques en les quals es verifica el correcte manteniment de les pròtesis.\nUn flegmó és una infecció d'origen dental que clínicament ve representada per una tumefacció intrabucal dolorosa a la palpació.\nL'origen d'un flegmó pot ser una càries extensa que al principi causava dolor amb estímuls freds i / o calents que passats uns dies va deixar de molestar simplement perquè la dent en qüestió va perdre la vitalitat polpar. El resultat d'aquest procés no és més que una necrosi o mort polpar en què tenim l'interior de la dent ple de bacteris.\nAquests bacteris recorren l'interior de les arrels dentals i en arribar a la punta o àpex dental, proliferen en l'os alveolar circumdant. Els símptomes són dolor al mastegar, sensació de dent llarga i dolor espontani més o menys intens. Un cop la infecció s’ha disseminat per l'os alveolar provoca el procés inflamatori aleshores la infecció passa als teixits tous intrabucals donant lloc a un flegmó.\nEl tractament d'un flegmó consisteix en l'obertura cameral de la dent en qüestió i la desinfecció local. Amb l'entrada d'oxigen mitjançant aquest acte es realitza un canvi en la flora bacteriana, i s’eliminen els bacteris anaerobis fet que conjuntament amb l’adequat tractament farmacològic, afavorirà la curació.\nS’han de tractar les dents temporals?\nSí, s’han de tractar.\nLes dents temporals o dents de llet són molt importants en el desenvolupament dels nens. La pèrdua d’una dent temporal, suposa per als nens una dificultat a l’hora de mossegar, hi ha una pèrdua d’espai per a les dents permanents, problemes de fonètica i estètica.\nL’objectiu principal és mantenir les dents de llet el major temps possible, i en bones condicions, és a dir sense càries.\nPer aquest motiu si els nens presenten alguna o diverses càries és necessari tractar les dents de llet.\nHi ha diferents tipus de tractaments: Obturacions, tractaments de polpes, fluoritzacions, fundes metàl·liques, extraccions i mantenidors d’espai (després de les extraccions).\nEl millor tractament és la prevenció, i visitar una o dues vegades l’any l’odontopediatre.\nPerjudica el tabac a les genives?\nEl tabac és un dels factors de risc més important en el desenvolupament de la periodontitis i en modificar la resposta al tractament periodontal.\nEls estudis demostren que el consum de tabac incrementa la severitat de la periodontitis, tant en la profunditat de sondatge com en el nivell d'inserció clínica independentment de l'estat de la higiene oral. El consum de tabac incrementa en 2,8 vegades el risc de patir malaltia periodontal severa, en comparació amb els no fumadors, independentment dels efectes produïts pel càlcul i la placa dental. L'efecte negatiu del tabac sobre el periodont és acumulatiu i dependent de la dosi, a major nombre de cigarrets/dia i a més temps de consum de tabac, major serà la severitat del nivell de pèrdua d'inserció.\nUna relació similar de dosi-resposta s'ha vist entre la quantitat de cigarrets fumats i la severitat de la pèrdua d'os alveolar. El consum de tabac (cigars, pipa, etc) augmenta el risc de pèrdua de dents en un 70%, igual que el risc de ser totalment edentat.\tEl tabac té efecte tant a nivell sistèmic com a nivell local. A nivell sistèmic té un efecte immunosupressor en l'hoste, permetent que els bacteris periodontals puguin escapar de la defensa de l'hoste i establir-se. També causa una vasocontricció perifèrica i isquèmia local que afavoreix el desenvolupament de la malaltia periodontal.\nA nivell local, es troben majors nivells de placa dental i càlcul, afavorint el creixement de patògens periodontals que en fumadors augmenta amb el nombre de cigarrets fumats al dia. Trobem una major inflamació en fumadors en comparació amb els no fumadors, independentment de la condició periodontal. Fumar augmenta la pèrdua d'inserció en el costat palatí de dents superiors i en les zones mandibulars anteriors. (McGuire. 1991). Els fumadors presenten una cicatrització lenta de ferides.\nEn quant a la resposta al tractament de la malatia periodontal, el tabac té un efecte negatiu en totes les formes de tractament amb pitjor pronòstic a curt i a llarg termini. La probabilitat de millorar el pronòstic de les dents després del tractament disminueix un 60% respecte als no fumadors. (Haffajee & Socransky . 2001). Els fumadors tenen 3 vegades més risc de perdre les dents després de la teràpia periodontal vers els no fumadors. (McGuire & Nunn. 1999).\nEl cessament de l'hàbit del tabaquisme és beneficiós per a la salut periodontal.\nLa condició del tabaquisme s’hauria de considerar en el diagnòstic, pronòstic i pla de tractament del pacient periodontal i programar estratègies per recomanar el cessament de l'hàbit durant el tractament.\nEl sagnat gingival, espontani o pel raspallat dental, és una conseqüència de la inflamació periodontal.\nEl reconeixement de la inflamació gingival és una habilitat bàsica que es requereix per detectar teixits periodontals infectats. Quan els patògens periodontals colonitzen suficients localitzacions subgingivals, clínicament s’observa una resposta. Aquests llocs infectats es caracteritzen per presentar un o més dels quatre signes comuns de la inflamació gingival:\n1. Canvi de color\n2. Edema (inflamació)\n3. Sagnat al sondatge\n4. Fluid crevicular gingival o traspuat\nEstudis clàssics com els de Löe al 1965 (Gingivitis experimental in man) demostren que la supressió dels hàbits d’higiene oral provoca una acumulació ràpida de grans dipòsits de placa bacteriana, el que provoca una gran inflamació dels teixits peridontals. Aquesta inflamació es tradueix en gingivitis. El temps necessari per desenvolupar-la varia d’un individu a un altre. En aquest estudi molts dels participants presentaven gingivitis després de 10 dies, però la majoria necessitava de 15 a 21 dies.\nLa presència o absència de sagnat al sondatge està associat al risc de progressió de la periodontitis. Per exemple, pacients que ja s’han tractat i que estan en un programa de manteniment, la contínua absència de sagnat al sondatge és un excel·lent predictor d’estabilitat periodontal. Moltes vegades, però, la presència de sagnat no està fortament relacionada amb la progressió de la periodontitis. En canvi, llocs on hi ha sagnat en cada visita de manteniment, presenten un major risc de progressió que no els llocs que sagnen ocasionalment.\nEs poden blanquejar les dents?\nAl llarg de la vida, les dents van canviant de color amb el contacte de certs aliments, begudes (vi, cafè, te) i el tabac.\nQuan som nens tenim les dents més blanques i a mesura que anem creixent poden canviar de color.\nAmb l’ajut de diferents tècniques blanquejants es pot recuperar la claredat de les dents.\nEl sistema més comú és la utilització del peròxid de carbamida o peròxid d’hidrogen.\nAquesta tècnica s’aplica a la clínica mitjançant gels activats per diferents tipus de llum (làser, plasma, llum freda...). Això va acompanyat d’un tractament ambulatori.\nAquests tractaments duren entre sis mesos i un any depenent dels hàbits de cadascú. Passat aquest període és necessari, de tant en tant, fer un reforç del tractament.\nEl blanqueig dental està científicament provat i es pot portar a terme sense cap problema, sempre que sigui sota control d’un professional.\nEn alguns casos pot produir-se alguna sensibilitat que amb el temps desapareix.\nNo és aconsellable en dones embarassades ni en nens.\nÉs important l’ortodòncia en adults?\nSí que és important, i és possible el tractament d’ortodòncia en pacients adults.\nCada vegada tractem més pacients adults a la nostra consulta, i per això disposem de tècniques i aparells que donen confort i una major estètica.\nAquesta tecnologia ens ajuda a millorar l’estètica, poder evitar el desgast dentari que provoca una mala oclusió i evitar problemes de geniva i pèrdua d’os.\nGràcies a l’ortodòncia, en adults podem aconseguir una bona oclusió de les dents ja sigui per a futures rehabilitacions o col·locació d’implants en posició correcta.\nQue fer davant de un traumatisme dental?\nLes lesions traumàtiques dentals es produeixen generalment en els infants i els joves adults. En un estudi recent s’ha vist que el 25% dels nens en edat escolar van patir un traumatisme dental (la luxació va ser l’accident mes freqüent) i el 33% d’adults joves ho van fer abans dels 19 anys i en dentició permanent (la fractura coronària va ser l’accident mes freqüent).\nEl primer que s’ha de fer en cas d’un traumatisme dentoalveolar és rentar la cara amb aigua i sabó (neutre) o amb sèrum fisiològic per visualitzar correctament l’abast de les lesions.\nExaminar la cara, els llavis i l’interior de la boca per detectar possibles lesions de teixits tous.\nPalpar l’esquelet facial buscant signes de fractures i verificar que a l’hora de tancar la boca tot encaixi correctament.\nInspeccionar les dents buscant posicions anormals, mobilitat o respostes doloroses al tacte.\nSi es tracta d’una dent fracturada, s’ha de recollir el tros o trossets ja que de vegades es poden enganxar.\nSi la dent traumatitzada ha sigut expulsada fora de la boca i si es tracta d’una dent definitiva s’ha d’agafar la dent per la corona, rentar-la en el cas que sigui bruta però sense rascar l’arrel, i procedir a recol·locar-la dins de l’alvèol i tancar la boca mossegant una gassa o un mocador.\nSi l’estat del pacient no permet aquesta acció, s’ha de conservar la dent en sèrum fisiològic, llet o dins de la boca (entre les dents i la galta) i acudir immediatament a un dentista ja que l’èxit del tractament depèn en gran part del temps que la dent hagi estat fora de l’alvèol.\nMai s’han de reimplantar dents de llet.\nDesprés de qualsevol d’aquests actes cal acudir a un dentista ja que s’han de fer proves complementàries (radiografies, test de vitalitat…).\nS’han de fer controls al primer mes, als tres mesos, als sis mesos als nou mesos i a l’any desprès de l’accident.\nEs necessari treure els queixals del seny?\nEls queixals del seny o tercers molars són els queixals que més freqüentment donen problemes a la boca. Aquests queixals surten normalment entre els 16 i 20 anys, encara que, en alguns pacients amb maxil·lars petits, aquests queixals no tenen suficient espai i aquesta situació sol causar problemes.\nSi el queixal del seny està bloquejat en els maxil·lars, diem que està impactat. Aquest queixal, pot estar parcialment o completament impactat i sol causar problemes com dolor, infecció, danys a les dents adjacents i a vegades ser l’origen de quists o tumors.\nAmb l’extracció dels queixals del seny eliminarem tots aquests problemes.\nLa intervenció es realitza amb anestèsia local i la recuperació per poder realitzar l’activitat normal acostuma a ser de pocs dies, encara que dependrà de la severitat del procediment i de l’edat del pacient.


Alteraciones | Magisterio | Xuletas, chuletas para exámenes, apuntes y trabajos\nDescuidar la higiene en el centre educatiu pot originar alteracions i processos infeccciosos, de fàcil propagació, que poden acabar afectant un alt percentatge d'alumnes i personal educatiu. El personal docent ha de ser ecrupolós amb la higiene personal i de l'aula. També ha de detectar i aïllar les possibles negligències per part de les famílies. En aquest cas haurem de disposar d'unes pautes d'actuació i comunicació adequades, aquest protocols acostumen a estar recollits i explicitats en el Reglament de Règim Intern (RRI) de cada centre.\n2.1 NEGLIGÈNCIA EN LA HIGIENE\nEs produeix quan les necessitats bàsiques d’higiene del menor són desateses temporalment o permanent. En cas de desatenció permanent, l’infant viu una situació de risc social per negligència o abandó. Alguns dels indicadors que identifiquen els infants en situació de risc i/o maltractament són els següents:\n• Que estigui constantment brut/a, mal vestit i amb molta gana.\n• Que tingui necessitats físiques i mèdiques no ateses, com ferides sense curar o infectades.\n• Que demani roba o menjar.\n• Que assisteixi només ocasionalment a l’escola.\n• Que afirmi que ningú no té cura d’ell.\nL’escola pot fer servir els canals de comunicació amb la familia per mirar de sensibilitzar-la i conscienciejar-la de l’abandó que pateix l’infant. Pot convocar reunions o tutories amb la família, i pels casos més greus pot demanar el suport de personal qualificat, com psicopedagogs o assistents socials de la zona.\nSi veiem que l’abandó de l’infant és constant, permanent o sense possibilitats de millora després dels intents reiterats per trovar una solució amb la família, podem avisar als serveis socials de protecció a la infància, que actuaran en conseqüència.\n2.2 DEFICIÈNCIES EN LA HIGIENE\nLes deficiències en la higiene es refereixen a situacions en què la higiene no és del tot desitjable i, en conseqüència apareixen infeccions, malalties, etc.\nEn els trastorns hi actuen dos factors:\n• Una higiene deficient.\n• Unes baixes defenses de la pell.\nÉs una inflamació de la pell. Es localitza habitualment en les zones on la humitat és constant com el glutis, genitals externs, zona anal i zona anterior de les cuixes. En els casos lleugers es manifesta amb una coloració vermella de la pell. En els casos més greus es desenvolupen petites úlceres que produeixen incomoditat. Les condicions de calor i humitat creades per l’oclusió dels bolquers, així com el contacte perllongat amb l’orina i les femtes produeixen la dermatitis. Si l’infant està cursant alguna malaltia o infecció, aquesta pot ser l’origen de deposicions anòmales, femtes líquides o semilíquides àcides, molt irritants per a la pell del nadó. Per prevenir els eritemes hem de prendre measures higièniques com canviar freqüentment els bolquers, i fer servir bolquers que siguin transpirables. La intervenció sobre la zona afectada consisteix a rentar-la amb aigua i sabó de ph neutre, eixugar i deixar la zona exposada a l’aire tant temps com sigui possible. També podem fer servir pomades protectores. En cas de malaltia o infecció, que sovint és l’origen de deposicions anormals, aquesta haurà de ser diagnosticada i tractada mèdicament.\nEs tracta d’una infecció per fongs (candida albicans), que pot aparèixer a la boca o a la zona genital. En la boca es manifesta en forma de plaques blanquinoses amb base vermella, que causen dolor a l’infant, i el poden fer rebutjar temporalment l’aliment. En la zona genital es produeix una coloració vermella similar a l’eritema del bolquer. La infecció desapareix mitjançant tractament mèdic. Per tant, s’ha d’establir contacte amb el pediatra. Per evitar el contagi a altres nens/es i el personal, l’escola pot establir un protocol de comunicació amb les famílies, explicant-los la importancia que els infants no assisteixin a mentre el risc de propagació de la infecció no hagi desaparegut.\nÉs una infestació del cap per polls, insectes petits que s’alimenten de sang humana i en fer-ho produeixen una picor intensa. Hi ha risc de lesió per rascat. Es diagnostica quan hem observat la presència del paràsit o dels seus ous en els cabells, freqüentment en la zona occipital i sota les orelles. La infestació es transmet fàcilment, per contacte directe amb una persona afectada o mitjançant objectes infectats com pintes, raspalls, gomes del cap... La intervenció davant la presència de polls consisteix en adoptar mesures higièniques, com rentar minuciosament el cap, i iniciar una cura de desparasitació amb locions i xampús específics, seguint les instruccions. Les pintes i altres objectes del cap també han de ser netejats i tractats amb locions i xampús, per eliminar els polls i ous que puguin tenir. Els centres, davant la presència de polls, també han de prendre mesures, i seguir les pautes d’actuació consensuades i explicitades en el RRI. Per evitar la infestació d’altres nens/es, els/les que estan afectats no han d’assistir a l’escola durant un temps establert. També s’ha de comunicar als pares l’existència de la infestació i donar-los orientacions sobre com actuar per controlar-la. La seva col·laboració és fonamental per eliminar els polls.\n2.2.4 Càries dental\nL’OMS (Organització Mundial de la Salut) descriu la càries com un procés patològic, d’origen extern, que s’inicia després de la dentició. Comença afectant la part més superficial de l’esmalt dental i va aprofundint fins a excavar una cavitat visible pel canvi de coloració. La dent es pot perdre completament. Causa dolors i molèsties i pot ocasionar flegmons, que són fonts d’infeccions. Conservar les dents de llet tant temps com sigui posible afavoreix que les noves creixin amb més força i surtin més ben col·locades. La millor actuació contra la càries és la prevenció. Les escoles d’educació infantil, en col·laboració amb les famílies, han d’ajudar a assolir uns bons hàbits d’higiene bucal, com rentar-se les dents després dels àpats i, sobretot, abans d’anar a dormir. D’igual importància són els bons hàbits d’alimentació, queevitin l’excés de sucres, dolços i caramels. També és important no perllongar l’ús del biberó i el xumet, i recomanar una revisió periòdica de la dentadura. Si hi ha canvis en el color de les dents, molèsties i dolors, s’ha de consultar al pediatra.\nL’helmintiasi engloba malalties causades pels helmints, o cucs. Aquests s’introdueixen en l’organisme mitjançant alguna substància contaminada, i viuen als intestins. Posen ous al voltant de l’anus i produeixen una picor intensa. En les nenes , els cucs poden infectar també la vagina. Tot i ser inofensius són molt molestos. A les nits poden produir insomni, intranquil·litat i bruxisme. L’helmintiasi és un trastorn freqüent i de molt fàcil transmissió entre els/les nens/es. Davant dels primers símptomes s’ha de consultar al pediatra, i aquest determinarà el tractament. A l’escola extremarem les mesures higièniques:\n• Durant el canvi de bolquers, ens assegurarem de posar la tovallola o paper sota la criatura abans d’estendre-la en el canviador.\n• Ens rentarem bé les mans després de cada canvi.\n• Tallarem les ungles dels nens/es afectats, de manera que no es produeixin irritacions en gratar-se.\n• Comunicarem a les famílies l’existència de la infestació i la conveniència que els infants afectats es quedin a casa per evitar contagis.\nL’onicofàgia es refereix al fenomen de mossegar-se les ungles. Aquest costum pot provocar ferides als dits, llavis i genives, I facilita la transmissió d’infeccions. L’estètica de les ungles també es veu perjudicada per les ungles rasurades. El tractament específic l’ha d’indicar el pediatra o el psicòleg, amb pautes per canviar aquest comportament, que requereixen la coordinació entre les famílies i el centre.\n2.2.7 Excés de neteja\nL’excés d’higiene pot provocar alteracions i trastorns a la pell. Sembla que el contacte amb substàncies al·lergèniques fa que l’organisme s’hi acostumi i desenvolupi les seves pròpies defenses. Per tant, si ens excedim en la neteja, no afavorim aquest procés i propiciem que sigui més vulnerable. Els especialistes adverteixen de la conveniència de reduir l’obsessió per evitar que els/les nens/es s’embrutin.\n2.3. TRASTORNS D’ELIMINACIÓ\nEls trastorns d’eliminació es refereixen a la manca de control en la micció i la defecació a partir de l’etapa en què gairebé tots/es els/les nens/es poden fer el control voluntari. Aquests trastorns són:\nÉs la manca de control de l'esfínter urinari, de manera que tenint edat per controlar la micció per voluntat pròpia, l’infant continua orinant involuntàriament. A partir dels 6 anys l’enuresi es pot considerar un problema significatiu. Pot passar que durant el dia es controli perfectament l’acte d’orinar i durant la nit no pugui fer-ho. En aquest cas l’infant té enuresi nocturna. Les causes de l’enuresi poden ser de tipus físic, com els problemes maduratius i del desenvolupament. També pot ser deguda a un retard en l’adquisició dels hàbits higiènics. Una altra causa pot ser l'estrès psicosocial: el naixement d’un germà, una relació inadequada amb els pares, l’inici de l’escolarització... S’han de tenir en compte les complicacions afegides que aquest trastorn pot generar com la torbació del/de la mateix/a nen/a, el càstig dels adults, les burles dels companys, l’evitació de sortides en les quals es pernocta, el retraïment social... Aquestes complicacions poden derivar en una baixa autoestima i problemes conductuals, aspectes més greus que l’enuresi en si mateixa. Les mesures preventives poden ser, entre d’altres:\n• Restringir el consum de líquids abans dels períodes de descans.\n• Buidar la bufeta abans d’anar a dormir.\n• Ser autònom en la neteja.\nLa intervenció requereix un pla individualitzat, , proposat per un especialista, que s’ha de posar en pràctica tant per part dels pares com dels educadors.\nL’encopresi és la manca de control de l’esfínter anal. Es manifesta amb un restrenyiment sobtat, amb retenció de femtes molt dures en els trams finals de l’intestí, escapant-se de forma i involuntària petites quantitats de feta quasi líquida. Acostuma a anar acompanyada d’enuresi. L’encopresi és menys freqüent que l’enuresi, però també pot provocar alteracions en l’autoestima del/de la nen/a.\n• Una causa d’encopresi poden ser els errors en el procés d’ensenyament i aprenentatge del control d’esfínters. Com per exemple començar massa d’hora, quan el/la nen/a encara no està preparat madurativament, o pressionar excessivament perquè es completi el procés d’autonomia com més aviat millor.\n• Una altra causa pot ser l’estrès del/de la nen/a o de l’entorn habitual on viu: naixement de germans, separació dels pares, mort d’un ésser estimat.\n• També pot ser el símptoma d’un altre trastorn més important, com per exemple, la depressió infantil.\nLes famílies i les escoles poden prevenir aquest trastorn mitjançant un bon plantejament educatiu per ajudar al/a la nen/a a viure el seu procés cap a l’autonomia en el control d’esfínters. Davant els casos ja manifestats d’encopresi es requereix un control psiquiàtric.\ntractament helmintiasi protocol d'actuació davant un problema de polls mesures preventives muguet muguet en nens onicofàgia mesures preventives helmintiasi infantil mesures preventives onicofagia protocol d'actuació davant la pediculosi a l'escola fongs vaginals en els nens a l'escola infantil onicofàgia infantil mesures preventives muguet o candidosi del bolquer protocol d'actuació pediculosi polls tractament pels cucs anals neteja ungles i mans higiene nens avisar serveis socials per polls mesures preventives per helmintiasi eritema del bolquer alteración de color dental trastorn dits a l'anus quines són les necessitats bàsiques de l’infant protocol canvi de bolquers pautes pors infantils mort eritema de la pell en infants trastorn exces d'higiene Muguet o candidosi del bolquer mesures preventives candidosi del bolquer HELMINTIASI muguet - mesures preventives actuacions d'intervenció a la pell dels infants mesures D'HIGIÈNE PER POLLS ESCOLA


9 consells per fer esport a l'estiu - Farmàcia Menezo\n9 consells per fer esport a l'estiu\nLa pràctica de l'esport, sempre adaptat a les teves capacitats i circumstàncies, t'ajuda a portar un estil de vida no sedentari i saludable. A l'estiu, és probable que et vingui de gust practicar-lo a l'aire lliure, aprofitant les hores de llum i temperatures més càlides. I, de fet, l'ambient de vacances no ha de ser una excusa perquè interrompis la teva rutina esportiva habitual.\nAixí i tot, a l'estiu és convenient prendre unes senzilles mesures preventives perquè factors com la calor o la humitat no t'impedeixin gaudir de l'esport. T’expliquem algunes claus perquè aquest estiu puguis fer-ho!\n1. Evita les hores de més calor. Massa confiança en les bones temperatures pot comportar situacions com patir un cop de calor. Per això, procura no fer esport en les hores centrals del dia, entre les 12.00 h. i les 16.00 h., i deixa't portar per la motivació de l'entrenament a primera hora del matí o a última de la tarda. Si no pots trobar un altre moment per fer esport, el millor és que ho facis a l'interior, en un espai amb una temperatura adequada.\n2. Hidrata't (i si fas esport, encara més). L'ideal és no arribar a tenir la sensació de set, perquè això vol dir que ja has entrat en un estat de deshidratació. L'objectiu que has de perseguir és mantenir uns nivells de líquids adequats a l'organisme perquè el seu funcionament sigui l'adequat. Practiquis l'esport que practiquis, ja sigui de manera individual o en grup, recorda tenir sempre aigua a mà per anar reposant el líquid que el teu cos perd a través de la sudoració.\n3. Utilitza roba adequada. És recomanable utilitzar roba lleugera i que afavoreixi la transpiració. El cotó és un bon teixit que permetrà que la teva pell transpiri. D'altra banda, la roba folgada t'aportarà comoditat. El calçat esportiu ha de ser còmode i permetre la transpiració, fes servir mitjons de cotó.\n4. Protegeix-te del sol. Fer exercici en els moments del dia en què el sol és menys intens no assegura a la teva pell una protecció total dels raigs ultraviolats. És per això que, si practiques esport de dia, t'has de fotoprotegir. Hi ha filtres solars específics per fer esport que resisteixen a la suor i l'aigua. Pregunta al teu farmacèutic quin és el que millor s'adapta al teu cas.\n5. Incorpora les ulleres de sol a la teva indumentària. Protegiran els teus ulls de les radiacions solars. La teva salut ocular ho agrairà.\n6. Prepara el teu cos abans d'exercitar-te i després. No oblidis escalfar abans de començar la pràctica, ni estirar un cop hagis finalitzat.\n7. Modula la intensitat. Si realitzes esport en un dia de molta calor, procura reduir la intensitat d'aquesta activitat respecte la que aplicaries normalment.\n8. Espera que el teu estómac realitzi la digestió. Cal que el teu cos completi la digestió dels aliments sense sobreesforços. Fer exercici intens poc després d'haver menjat pot suposar pesadesa o inflor, entre d’altres.\n9. No subestimis la recuperació. Reposa forces amb una dieta adaptada i equilibrada, dorm i descansa seguint una rutina de son adequada perquè el cos pugui restablir-se pel seu compte de manera natural.\nSegueix aquests consells per practicar el teu esport favorit i aprofita els avantatges que l'estiu aporta a la pràctica esportiva:\nMés temps lliure, la qual cosa suposa més temps per gaudir de l'esport.\nMajor possibilitat de fer esport a l'aire lliure, gràcies al bon temps. Pel que tens més possibilitats de localitzacions per triar on practicar esport.\nEsports que acompanyen l'estiu: vòlei platja, surf, piragüisme, pàdel surf ...\nAra ja no tens excusa per no mantenir-te en forma, també en vacances!\nCopyright © 2020 laia menezo - Diseño web - Farmaoffice & CanalFarmaciaOnline


Finalment, ha arribat el moment que esperaves. La platja o la piscina t'estan esperant, gaudeix d'elles i del sol, però pren totes les precaucions per a quedar-te només amb el bo. T'oferim els millors consells per a un bronzejat sa.\nPren nota dels nostres consells per a un bronzejat sa.\nArribes a la platja i el teu equipatge hauria d'estar format per una bossa amb una tovallola gran per a estirar-te sobre la sorra, una altra més petita per a eixugar-te la cara i el cos, una ombrel·la i un necesser perfectament equipat amb els protectors facials, corporals i per al cabell per a tu i la teva família. Recorda que els nens han d'utilitzar productes específics per a ells - generalment formulat amb pantalles minerals i sense aroma - i per als homes - als qui normalment no els agraden les cremes o els oliïs - productes de ràpida absorció o especialment formulats per a ells. El necesser ha d'incloure també un bàlsam per als llavis, una pinta de pua ampla i protectors oculars. Així mateix, has de portar amb tu una nevera amb aigua i fruita o un còctel especial per a potenciar el bronzejat.\nAbans de sortir de casa, aplica't (generosament) protector solar específic per al teu rostre, cos i cabell. Ara ja pots anar cap a la platja o la piscina!\nUna vegada a la platja fes un ràpid repàs de les zones que normalment oblidem protegir-nos i, si és necessari, torna a aplicar una lleugera capa de producte per a assegurar-te que estan totalment fora de perill. Aquestes zones acostumen a ser les orelles, els llavis, el clot de la base del coll, la cara interna dels braços, les axil·les i les empenyes. Per a cuidar de les parpelles, a part d'aplicar-te la crema facial amb SPF, és millor que utilitzis protectors oculars, que són com petites ulleres sense patilles de plàstic. Usa protecció extrema sobre les cicatrius, taques, hematomes. Han d'estar totalment protegides - fins i tot tapades - del sol les zones sotmeses a un tractament làser, a microdermoabrasió o qualsevol altre tractament dermatològic agressiu.\nEl cabell normalment es resseca i té tendència a trencar-se a causa de la radiació solar i els continus banys. Però si a més ets de l'alt percentatge de persones que té el cabell tenyit, has de ser encara més escrupolosa en la cura del cabell. Fes servir productes específics, ja que els raigs del sol actuen sobre ell produint un efecte d'oxidació similar al practicat pels perruquers per a les coloracions. Sense la protecció oportuna el cabell patirà estranys viratges que aniran del color pastanaga al ros groguenc o al verdós. També has d'anar amb compte les persones que tinguin poc pèl o que ho portin tan curt que es vegi el cuir cabellut. Aquest, igual que la pell de qualsevol altra zona del cos, també es crema si no es protegeix de manera adequada.\nA l'hora de triar el factor de protecció solar has de tenir en compte el teu tipus de pell - si és més o menys blanca i es bronzeja amb més o menys facilitat -, però també has de tenir en compte el lloc en el qual el prendràs. Per exemple has de saber que el lloc on la reflexió dels raigs ultraviolats és major és en la neu (85%) així que si vas d'excursió a algun lloc on encara quedin restes de neu protegeix-te les zones descobertes. L'índex de reflexió dels raigs solars i per tant de risc de cremades és molt alt també a l'aigua (20%), seguit de la sorra (15%-25%) i finalment en l'herba (10%). D'aquesta forma, has de tornar a aplicar el fotoprotector amb més freqüència si estàs navegant o si estàs en una piscina envoltada de gespa.\nCada vegada que et banyis a la platja, assecat amb aigua dolça, perquè l'aigua de la mar pot actuar com una lupa, disminuir l'eficàcia del protector i afavorir les cremades solars. Torna a aplicar el protector solar cada vegada que et banyis o almenys cada dues hores i amb la pell seca.\nCom ja t'hem dit en moltes ocasions, cada dia de l'any has d'utilitzar una crema hidratant o de tractament amb SPF, però des que te l'has aplicat a les 7.30 h del matí fins al migdia que surts a menjar en una terrassa assolellada, el seu efecte protector ha desaparegut. Per això és necessari que empris un producte específic, en forma de brotxa protectora o de pols compactes amb fotoprotecció màxima.\nArxivat a: BRONZEJAT SA


Descobrir les ciutats més belles del món llatí –en què es confonen la història, l’art i les empremtes de la vida quotidiana dels seus habitants– constitueix un plaer inesgotable.\nComençant per les ciutats del continent americà, la Unió Llatina ens proposa una sèrie de visites virtuals, amb una documentació adequada que ens aporta la informació essencial sobre el lloc; conduïts per la mirada càlida i personal d’un grup de fotògrafs que, sense descurar tresors ineludibles, han volgut atrapar amb la seva càmera un ambient o un detall especial. El visitant pot passejar de gust, triar un itinerari i aturar-se als racons que li desvetllin la curiositat.\nÉs sobrer dir que cada una d’aquestes ciutats té un esperit únic i irrepetible que ens convida a recórrer-les i a considerar-ne els atractius principals, com ara l’arquitectura art déco a Montevideo i l’eclosió harmònica i serena del barroc religiós a Ouro Preto.\nNo obstant això, tenen en comú un principi: oferir una harmonia i una bellesa que ultrapassen l’urbanisme utilitari. El paisatge urbà hi adquireix una dimensió teatral i, de vegades, una aparença enganyadora.\nA les places, a les façanes, fins i tot a les pedres que suporten les inclemències del temps, el somni persisteix.


Resultats del Campionat de Catalunya promoció Base i Via Olímpica - individual, equips i aparells - de GAM i GAF - Club Esportiu INEF Barcelona\nExitosa participació dels nois a Vic\nEls joves gimnastes del Club Esportiu INEF Barcelona Alberto Margareto, Alan Pevidal i Sasha Morera van participar a Vic a la categoria B1 amb una actuació destacada demostrant que arribaven a la nova temporada en plena forma i amb un futur brillant.\nA la competició per aparells, l'Alan va pujar al lloc més destacat del podi a la general després de ser el millor a 4 dels 6 aparells. L'Alberto Margareto va oferir al públic una actuació molt completa que li va servir per recollir vàries medalles (terra, anelles, barra...), ocupant el següent lloc al podi a la general. El Sasha va fer uns boníssims exercicis a paral·leles i barra que li van valer per ser quart classificat a la general.\nPel que fa a la participació femenina, finalment l'Anna Sanjose no va poder participar.\nDarrera modificació el Dimecres, 20 Novembre 2019 13:34


Arxiu Municipal - Can Bordils - Ajuntament de Palma\nArxiu Municipal - Can Bordils\nL'Arxiu és viu!\nHORARI D'ATENCIÓ AL PÚBLIC (CONSULTA EN SALA)\nDe dilluns a divendres: amb cita prèvia\nMés informació a cultura.palma.cat\nCan Bordils està situat en una de les principals cruïlles de la ciutat antiga. Els orígens de la casa es remunten, com a mínim, a l'època islàmica. En temps de la conquesta cristiana de 1229 pertanyia a un jueu anomenat Maimó Beniferaix. Des del segle XV fou la casa dels Sureda-Zanglada. Després passà als Bordils (s. XVII-XIX) i, d'aquests, als Villalonga-Escalada (s. XIX-XX). Les dues finestres renaixentistes de la façana estan decorades amb les armes dels Sureda i els seus successius enllaços amb els Moyà i els Zanglada.\nSobre la casa es recolza l'arc de l'Almudaina. Es correspon amb una de les portes de la ciutat romana (Palma). Restes de la murada romana es mostren descobertes a la façana lateral de Can Bordils. Aquella ciutat originària pervisqué com un nucli tancat dins una ciutat islàmica més àmplia, recinte conegut com a Almudaina, nom que pren del palau dels valís de Mayurqa.\nAtenció a la ciutadania mitjançant la sol·licitud de cita a l'adreça de correu electrònic arxiu@palma.cat\nConsulta en sala d'expedients de llicències d'obres (1900-1991)\nConsulta en sala d'expedients de llicències d'activitats (1900-1996)\nConsulta de documentació en fase històrica\nSala d'exposicions de fons arxivístics municipals\nDifusió dels fons arxivístics municipals mitjançant la publicació de la col·lecció Rúbrica\nAccés web als fons documentals digitalitzats\nCarrer de l'Almudaina, 9 Local:Can Bordils.\nTelèfon: 971 22 59 63\nCorreu electrònic: arxiu@palma.cat\nArran de la conquesta catalana de Jaume I d'Aragó de 1229, l'organització administrativa de l'illa de Mallorca es caracteritza per la institució de la Universitat de la Ciutat i Regne de Mallorca, que exercia jurisdicció sobre tota l'illa i tenia la seva seu al mateix lloc que l'edifici de l'actual Ajuntament. Aquesta quedà abolida amb les reformes borbòniques de 1718, quan es creà a la capital un ajuntament amb competències únicament sobre el mateix municipi. No obstant això, davant la necessitat de fer front a alguns problemes d'àmbit general (sanitat, quintes, abastaments, etc.) continuà funcionant com a institució representativa del Regne juntament amb els dos càrrecs de síndics forans, que es mantingueren fins a la implantació de la Diputació Provincial en el segle XIX.\nL'any 1851, per disposició del Ministeri de Comerç, Instrucció i Obres Públiques es creà l'Arxiu Històric de les Balears, que havia de custodiar tots els fons que pertanyien a l'antic Regne de Mallorca. Així, al mateix edifici es mantingueren dos arxius, el pròpiament municipal i el del Regne de Mallorca. Aquest darrer es traslladà a la Casa de Cultura el 1955.\nL'Arxiu Municipal de Palma custòdia bàsicament documentació sobre la ciutat des de 1718, encara que una part fa referència a tota l'illa fins el 1836. També conté documentació de l'antiga Universitat perquè en el moment del trasllat dels seus fons es produí alguna confusió i part dels fons quedaren a la casa consistorial. Al contrari, d'altres que eren pròpiament municipals s'integraren amb els anteriors i es localitzen actualment a l'Arxiu del Regne de Mallorca.\nL'Arxiu estigué situat al tercer pis de l'Ajuntament, fins que el 1998 s'ubicà a la seu actual, l'edifici històric rehabilitat de Can Bordils, que compta amb dipòsits d'arxiu, zones de despatxos, taller de restauració i sala de consulta de documentació per atendre les persones usuàries.\nData darrera modificació: 17 de febrer de 2022


La firma pública Projectes Temàtics denuncia que l'anterior Consell va vendre de manera irregular Terra Mítica després d'enterrar 200 milions en el parc\nEl director de la Societat Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana, Antonio Rodes, ha denunciat que l'expedient de compravenda de Terra Mítica gestionat per l'anterior Consell va ser irregular des del punt de vista legal i de procediment. Aquesta venda es va dur a terme en 2012 pels anteriors gestors, que van enterrar en el parc temàtic més de 200 milions d'euros.\nAntonio Rodes ha explicat que, "segons determina el Decret 83 d'1 de juny de 2012, la venda s'havia d'haver tramitat a través d'un contracte d'especial rellevància, una modalitat que exigeix més controls, entre d'altres, l'autorització prèvia del Consell. En concret, havia d'haver-se fet una memòria que hauria d'haver-se enviat a la Comissió Delegada del Consell, acompanyada del corresponent informe de l'Advocacia. Per contra, ni es va elaborar la memòria, ni es va enviar a la Comissió Delegada, ni es va sol·licitar informe a l'Advocacia de la Generalitat".\nEl director de la SPTCV ha detallat que "els contractes d'especial rellevància s'apliquen, entre altres, a aquells casos que suposen la compravenda d'actius amb especial incidència en el balanç de l'entitat". "Algú té algun dubte que, en el cas de Terra Mítica, canviar 81 milions pel 22,3% d'un euro no tenia una especial incidència en el balanç de la companyia?", ha emfatitzat Rodes.\nEl director de la SPTCV ha fet aquestes manifestacions durant la seua compareixença en la Comissió d'Economia, Pressupostos i Hisenda de les Corts on ha exposat com ha arribat la Societat Projectes Temàtics de la Comunitat Valenciana (SPTCV) a l'actual situació i quines han sigut les mesures que està desenvolupant el Consell per a rescatar-la i tornar a convertir-la en una entitat útil per a la societat valenciana.\nLa tramitació d'un "contracte d'especial rellevància" exigeix, entre altres, la remissió d'una memòria a la conselleria competent en la qual es justifique amb precisió la naturalesa i extensió de les necessitats que pretenen cobrir-se amb el contracte, la idoneïtat d'aquest per a satisfer-les, la correcta estimació i adequació del preu per a l'execució de la prestació i el procediment triat per a l'adjudicació del contracte, tal com s'estableix en el Decret llei 1/2011 de mesures urgents de règim economicofinancer del sector públic empresarial i fundacional. En contractes superiors a 12 milions aquesta memòria, a més, es trametrà amb caràcter previ a la Comissió Delegada del Consell.\n"Tràmits tots ells que no es van realitzar per l'anterior Executiu amb caràcter previ a la signatura d'un contracte tan important per a la Societat". A més, Rodes ha revelat que "en 2007, 2009, 2010 i 2011 es van concedir préstecs a la societat sense el corresponent informe d'Advocacia".\nLa pèrdua total de la Generalitat, a través de SPTCV a Terra Mítica, va ser de 81 milions (69,4 d'aportacions al capital més 11,4 de quitació). Tot això, sense comptar els 140 milions que va costar l'expropiació i urbanització dels terrenys adjacents. D'aquests, se n'han recuperat 24,5 per la venda de terrenys en el Pedui Benidorm-Finestrat, això fa que la pèrdua a Terra Mítica a través de la SPTCV ascendisca als 200 milions.\nSegons ha informat Rodes, la Generalitat ha posat recursos financers en la SPTCV des de la seua creació per valor de 1.201 milions d'euros fins el 31 de desembre de 2015. En l'últim balanç realitzat per l'actual Consell, la Societat tenia un valor de 214 milions, la qual cosa suposa que ha perdut 987 milions d'euros des de la seua creació.\n"El desenvolupament de la SPTCV es va caracteritzar per ser erràtic en la seua trajectòria i per la desmesura i descontrol dels recursos financers que va hi emprar. No va existir un fil conductor en la seua activitat. No hi ha un relat possible que resumisca els seus objectius. No hi ha un sector de la producció, per ampli que aquest siga, capaç d'integrar el seu currículum".\n"Tampoc va haver-hi coherència en el seu propòsit ni en la seua finalitat. És més que dubtós que algú puga trobar, una vegada assumida la ruïna financera, rendibilitat social en els enderrocs d'un balanç històric tan calamitós".\nAntonio Rodes ha realitzat, segons les seues pròpies paraules, una anàlisis "el més rigorós possible" de l'activitat de la societat i de les seues empreses filials i participades des de la seua creació, desgranant les operacions que l'han portat a estar pràcticament en fallida tècnica. Les dades són reveladores ja que reflecteixen que dels 1.201 milions, 576 milions van ser destinats a constituir immobilitzat material i 655, a sufragar costos de la matriu, filials i participades.\n"El 52 % dels diners va ser a pèrdues"\n"Això suposa que el 52 % dels diners de la SPTCV va anar a parar a pèrdues i el 48 % a inversions tangibles i materials, les quals en molts casos tenien un dubtós benefici social". El desglossament dels diners gastats pels anteriors gestors a través de la SPTCV és el següent:\ndesemborsaments de la SPTCV\nInversions associades a Terra Mítica 255 M\nCiutat de la Llum i àmbit 398\nAeroport de Castelló 77\nAuditori de Torrevieja (6 anys tancats) 54\nEsfera Armilar (34.000 )\nMuseu de la FIFA 0,840\nC. Cultural de Benidorm (6 anys parat) 19 M\nCentre de Congressos d'Alacant 2,8 M\nCiutat de la Música 0,650\nFórmula 1 (2009/2011) 72 M\nCiutat de les Llengües 0,190\nVolvo Ocean Race 50 M\nCastelló Masters Golf 6,7 M\nOpen València 500 (Tennis) 6,7 M\nA més d'aquestes inversions, en els exercicis que van des de 1996 a 2004 no existeix comptabilitat que puga imputar-se a projectes en pèrdues i guanys, i tot feia cap a Despeses Generals. En aquesta circumstància apareixen 249 milions més imputables en la seua majoria a Terra Mítica i Pedui de Benidorm i a Ciutat de la Llum i Pedui corresponent.\n"A l'alegria inversora desplegada per la societat en els moments de bonança va seguir una sobtada aturada en els moments durs de la crisi el que es va traduir en la paralització o empantanegament de diversos projectes, la qual cosa va suposar un greu perjudici per als ciutadans"\nD'aquesta manera el Centre Cultural de Benidorm, amb una inversió prevista de 40 milions es va paralitzar quan s'hi havien invertit 19, el que va crear un dels majors nuclis de deterioració urbana de la ciutat. Per la seua banda, l'Auditori de Torrevieja, que va costar 54 milions, es va deixar sense activitat una vegada acabat, i els propietaris del Pedui de Ciutat de la Llum van veure com els terrenys objecte de la seua expropiació els eren retornats per indicació del tribunal.\n"Finalment, l'anterior Executiu, alertat per la trajectòria, va decidir procedir a la liquidació de la SPTCV, el que va produir una sèrie encadenada de conflictes entre les diferents administracions de la Generalitat per causa dels drets, obligacions, projectes i plets. Sens dubte, un coherent colofó a una trajectòria tan singular".\nNova etapa: sanejament i cobrament de deutes\nL'arribada del nou Consell va significar un canvi de rumb per a la societat. La primera decisió "va ser rescatar a la SPTCV del corredor de la mort. Per a això calia fer neteja dels problemes de la companyia al seu interior sense traslladar-los a altres administracions. D'aquesta manera, es va dur a terme el sanejament dels estats financers de la societat".\n"La SPTV portava 8 anys sense que cap empresa auditora haguera pogut emetre una opinió sobre els seus comptes, i això que hi havien passat 3 empreses. Aquest fet, que haguera comportat l'enrojolat qualsevol gestor amb un mínim de professionalitat i que haguera sigut inadmissible en una companyia privada, resulta molt més greu en una societat pública que té uns comptes transparents", ha assenyalat Rodes.\n"Aquesta tasca l'hem fet amb els comptes de l'any 2016 que, per primera vegada des de 2010, han sigut objecte d'opinió per part de l'empresa auditora, després d'haver-hi adequat al valor real l'actiu de la societat que estava sobrevalorat per l'anterior Consell en 186,5 milions.\n"A partir d'ací, la tasca va consistir a anar cobrant els deutes que tenia la societat, principalment a Terra Mítica i el seu entorn, i que no s'estaven cobrant". "La gestió que va dur a terme l'anterior Consell va comportar que aquest deute tinguera un caràcter molt desigual, a més, era tant monetari com en espècie (targetes per a partits de golf, habitacions a hotels, entrades a parcs, etc.)", ha apuntat Rodes.\n"A continuació, -ha afegit- es va dissenyar un programa de desinversió d'actius que no es consideraven productius o estratègics per a la Generalitat. En aquest punt, es va produir la subhasta de parcel·les de l'entorn de Terra Mítica amb nous lots, dels quals en van resultar adjudicats huit per un import de 24,5 milions".\nDes de la SPTCV, una vegada estabilitzada financerament la societat, es va reprendre la construcció d'alguns projectes, com per exemple, el Centre Cultural de Benidorm, àmpliament reclamat pels veïns, però amb un projecte molt més moderat.\nTambé s'ha posat en marxa l'Auditori de Torrevieja per a evitar sumar el greuge de la inactivitat al malbaratament innecessari en la seua construcció. En aquests moments, ja disposa d'una programació continuada per a tota la comarca.\nAixí mateix, s'ha abordat l'expropiació dels terrenys del Pedui de Ciutat de la Llum després de parlar amb els propietaris i presentant-se al Tribunal Superior de Justícia de la Comunitat Valenciana una solució orientada a redistribuir-hi càrregues.\nEn la mateixa línia, s'ha recuperat el diàleg amb la Unió Europea, a través de la Comissió de la Competència, en relació amb l'expedient de devolució de l'ajuda d'Estat per part de la Ciutat de la Llum.\nA més, la Societat va realitzar en 2017 la quarta edició de la Volvo Ocean Race que va culminar amb un rècord d'assistència de públic, malgrat ser la de menys durada, i que ha sigut reconeguda públicament com la millor edició de la història, i, a més, s'hi ha incorporat la promoció de valors com la sostenibilitat, la solidaritat i la promoció econòmica.\nProjectes de futur: Districte Digital\n"Una vegada enfocat el treball de resoldre l'etapa anterior, des del Consell estem treballant per a reorientar l'acció de la companyia a la gestió de projectes que puguen ser considerats de valor estratègic, o bé mantindre aquells en els quals hem de romandre per obligacions contractuals", ha explicat Rodes.\n"Els nous projectes de la SPTCV tenen com a objectiu contribuir al canvi del model econòmic que ha definit l'Acord del Botànic. En aquest sentit, ens centrem en estratègies de promoció de la Nova Economia i en l'impuls de l'Economia Digital", ha prosseguit Antonio Rodes.\n"Així -ha conclòs- naix el Districte Digital, programa que té com a objectiu la creació d'un ecosistema digital que siga capaç d'atraure empreses nacionals i estrangeres. Un programa d'atracció de talent amb la finalitat de formar professionals altament qualificats en les noves tecnologies i de crear en la Comunitat un hub potent d'empreses i esdeveniments relacionats amb l'economia digital al sud d'Europa aprofitant les nostres palanques de valor: el medi universitari, les comunicacions, el clima, la qualitat de vida".


Garmin eTrex 10 Groc comprar i ofertes a Waveinn\nSi estàs buscant una botiga online especialitzada en material de nàutica i pesca, descobreix waveinn. Com a distribuïdors oficials de la marca Garmin, tots els productes de nàutica i pesca que tenim en catàleg tenen la total garantia de Garmin. Selecciona una de les categories de Electrònica i descobreix milers de productes de Electrònica per practicar el teu esport favorit. Estàs interessat en Garmin eTrex 10? Si tens qualsevol dubte abans o després de fer la compra, contacta’ns a través de l’apartat de contacte o per telèfon i t’ajudem. No esperis més i fes la compra a waveinn!


julianen: de novembre 2012\nÉs una obra que en principi per tractar-se d’un monòleg no li tenia gran predicació. Estava ben errat. L’autor i director Miguel del Arco li dona la volta l’historia d’Elena de Troia. Una heroïna crepuscular, alcohòlica i vençuda per el pes de l’historia. Una magistral Machi fent el primer paper tràgic que li he vist. Contundent domini físic i vocal, prou és nota que aquesta actriu te un plaer immens quan puja a un escenari per la valuosa entrega que s’hi veu abocada agafant l’espectador per un braç i el porta on ella vol per l’hora intensa que dura l’espectacle. El teatre de Madrid quan és com aquestes un bombó.\nTEATRE - JUICIO A UNA ZORRA - 2012 - 8/10 - Miguel del Arco - Carmen Machi\nPublicat per julianen a 23:23 Cap comentari:\nPrimera part – és una musica que no diu res – noi, és una mena de cosa impressionista – no se perquè busquen orquestres a fora, amb la nostra ja aniríem prou be – i aquesta dona, si sembla l’Escamillo de El Molino, quina manca de seny vestir-se per cantar les cançons del crepuscular Strauss com si anés al Sambodromo de Rio a dalt d’una carrossa – te aquella cosa rugosa a la veu que tenen les dones de la seva raça que per coses es perfecte però per Strauss no – i la Jessy que? Doncs mira ara que m’ho dius – res a veure amb aquesta petarda d’avui, però prefereixo la Gundula o la Renee , ja veus una altra tipus de color – saps? Mai havia escoltat aquestes cançons en viu, coses de la vida... Segona part - desprès de escoltar les quatre notes més famoses de tota la musica del món, ja vaig veure que allò era tot un altra cosa – una sonoritat densa i profunda va envoltar-ho tot, una llum taronja va il•luminar els nostres caps i un silenci que esgarrifava et deia que procuressis no respirar per no trencar l’encís – potser has de ser germànic per poder saber el que és Beethoven i com s’ha de transmetre, un moviment rere l’altre. Cap soroll, cap tos, la gent del auditori fou vampiritzada per la musica del genial sord – deliri al acabar – germànics generosos, un encore: Lohengrin del altre geni – són aquelles nits especials de llàgrimes i esglais.\nCONCERT - ORQUESTRA SIMFONICA DE RÀDIO COLONIA WDR - MEASHA BRUGGERGOSMAN - JUKKA-PEKKA SARÀSTE - 2012 - 9/10 - Sibelius: Les ninfes del mar - Strauss: Quatre últimes cançons - Beethoven: Simfonica núm. 5\nPublicat per julianen a 0:03 Cap comentari:\nCoppélia un ballet que no havia vist sencer de feia molts anys i bo és el retrobar-lo amb una producció novadora, elegant i sense trair gens l’esperit de la peça original. La musica sempre agradable del compositor Delibes serveix perquè els ballarins amb suport d’una boníssima coreografia puguin mostrar el seu talent, virtuts i condicions físiques. Dorothée Gilbert, una diva, era la primera vegada que la veia, una super classe, tot al seu favor res en contra no dic el mateix del seu acompanyant Mathias Heymann un preciós fisique du rol però per el meu gust li falta elevació i aquell toc que el fa ser estrella, és molt jove potser amb el temps ho agafarà. Jose Martinez el gran ballarí de Paris, com es podia imaginar aquell noiet de Cartagena que seia estrella a la companyia de Ballet mes prestigiosa del món, un luxe, un privilegi, ell s’ho val això i molt més. DVD - COPPÉLIA - 2011 - 8/10 - Opera Paris - Dorothée Gilbert, Mathias Heymann, Jose Martinez\nPublicat per julianen a 8:44 Cap comentari:\nMolt bona idea del director del teatre Manrique de utilitzar el bonic foyer del Romea per fer aquesta obra entranyable i peculiar. Un text construït per fer-te entendre la fragilitat de les emocions de una certa joventut afamada de modernitat i amb la constant de ser originals, únics i exclusius a cops de martell. Nens que tenen por de la vida, por de créixer, eterns Peter Pans amb 38 anys a les espatlles. Un encert de fer fer-te participar per proximitat a la parella i així poder entendre els seus patiments i alegries com un amic mes de la colla. Bona direcció i millor interpretació, un tour de force que el públic agraeix amb un perpetu somriure als llavis si més no unes fortes riallades – quan dic el públic he de fer la excepció del nou director del TNC que la seva cara petrificada no va moure un muscle en la hora i mitja que dura la funció, un públic així com aquest home, no el voldria jo ni que pagues la entrada a preu d’or – en fi, una funció molt recomanable i amb ganes de que es repeteixi l’experiència foyer moltes vegades més. TEATRE - SÉ DE UN LUGAR - 2012 - 7/10 - Iván Morales - Anna alarcón, Xavi Sáez\nPublicat per julianen a 10:34 Cap comentari:\nMamet un home sempre correcte, sempre ponderat, mai genial, li falta aquell gram de bogeria que pot fer que una obra seva sigui una meravella o un desastre (Miller, Williams). En aquesta funció toca un tema freqüent en les escoles i les universitats que també es poden transposar en qualsevol altre estament de convivència social on hi ha una disparitat econòmica, de educació o de edat. És aquesta la clàssica obra de baix pressupost però que degut a la nomenada del autor, tot el món la vol representar i sempre per un actor estrella en el paper masculí, el tema es recurrent en el temps encara que aquesta obra te 25 anys no es nota fora de època – avui estem en les mateixes condicions i demà també – l’autor pren partit i hi ha mitja dotzenes de pensaments molt punyents i que m’han fet rumiar molta estona en el seu contingut. Madaula, Olcina i Selvas perfectes en fer-te creure que estàs en una universitat americana i no a Bellaterra. Ara tindria interès de veure la pel•lícula dirigida pel mateix Mamet de principis dels 90 amb aquest mateix nom i argument. TEATRE - OLEANNA - 2012 - 7/10 - Selvas - Madaula, Olcina\nPublicat per julianen a 10:26 Cap comentari:\nepisodis crítics 1957-2011 MACBA\nEl veure les coses del MACBA, les contemples sempre, amb una mica de recança ja que t’obliga a pensar que ha volgut dir l’artista amb aquell muntatge o plantejament i en canvi el primer que et trobes és amb un anunci que resa així: ‘cal fugir del contingut com d’una plaga’ . més clar impossible de exposar. L’art modern, i quan dic modern vull dir l’art que es fa en aquest moment, és molt difícil de enquadrar ja que tot si val per sorprendre a l’audiència i a la critica encara que poc queda i encara menys es recorda, tot t’ho has de prendre con una pirueta, un ensurt, un acudit, com avui tot un museu ple d’obra artística però cap emoció s’ha produït que m’hagi commogut les entranyes, no he rebut cap cop de puny a l’estomac, amb lo qual penso que és una mena d’art que per a mi no val gaire, potser per els que ara estan a la universitat o al institut però no per una persona que ha viscut quasi tota la seva vida al segle XX com soc jo. Bona cosa del nou director del MACBA és que deixa fer fotografies de tot el que hi ha exposat, el gilipolles del director precedent ho tenia totalment prohibit.\nEXPO - EPISODIS CRÍTICS 1957-2011 - 2012 - 6/10 - MACBA\nPublicat per julianen a 21:11 Cap comentari:\nTan sols per el vídeo de presentació de l’entrada, projectat en una pantalla immensa, fet amb fotografies antigues , composició amb relleu de figures centenàries, evocadores d’un temps innocent i melangiós, tan sols per això paga la pena el anar a veure aquesta exposició. Però hi ha molt més, un món perdut, literari i tenebrós, el món dels meus avis i que jo de petit encara vaig tenir la sort de veure el seu voraviu, el haver nascut al Poble Sec cantonada amb Paral•lel fa que moltes de les fotografies i documents aquí exposats encara se’m facin una mica familiars. Felicitats per els comissaris de la mostra per la gran feinada d’investigació feta i que de segur no caurà en un pou cec, nomes engrescar-los a continuar i fer la coda final de la historia o sigui 1939-1975. Una mostra que tot bon amant del teatre de revista i musical, dels baixos fondos, del anarquisme intel•lectual i del amor fora ciutat ha de veure com una obligació, hi ha temps fins a la fi de febrer. EXPO - EL PARAL·LEL 1894-1939 - 2012 - 9/10 - CCCB\nPublicat per julianen a 19:52 Cap comentari:\ndiàlegs a 4 bandes: Queros. Dialeg a 4\nlady macbeth van mtsensk


Amor contra Roma - Abacus Online\nSinopsi de Amor contra Roma\nRoma, Segle I aC.: Un jove iber se implica en la revolució amatoria del poeta Ovidi contra las lleisdel omnipotent César August...\nUrgídar, un jove iber de Lesera, arriba aRoma l'any 1aC per formar-se com a orador i poeta. Acompanya Ovidi en la creació de la seva Ars Amatoria, que revoluciona les relacions de parella i desafia les lleis morals d'August.\nLanovel·la és una peripècia iniciàtica entre esclaus,poetes, espies, bordells, mercats, termes, circs, palaus, jardins, festes, orgies, atemptats, verins, exilis, navegacions, illes, rituals màgics... i una perillosa conspiració per succeir l'emperador de Roma.\nReferència Abacus: 1119036.58\nNovel·la Històrica, Autors Catalans, Entrevistes i Reculs, Història d'Espanya\n(Barcelona, 1960) Escriptor i periodista, Víctor Amela és un dels noms més prolífics del panorama nacional, amb quatre novel·les sota el braç, més de 1.800 entrevistes publicades en La contra de La Vanguardia, diversos assajos i una infinitat de col·laboracions.\nEls seus inicis periodístics es remunten a 1983, quan entra com a becari a La Vanguardia, diari amb el qual continua col·laborant a dia d’avui. Publica el seu primer llibre, Algunes coses que he après, al 2005, en el qual reuneix 60 entrevistes realitzades en qualitat de periodista. A aquest lliurament li segueixen treballs d'índole més investigadora i assagística, com a Retrats i records de la vida forcallana (2006) i La televisió-espectacle (2008), entre molts altres.\nAl 2013 publica la seva primera novel·la històrica, El càtar imperfecte, un gènere que continua explorant en els seus títols posteriors; Amor contra Roma (2014), La filla del capità Groc (Premi Ramon Llull 2016), i Jo vaig poder salvar a Lorca (2018).