Giacomo Franzoni - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nGiacomo Franzoni (Gènova, 5 de desembre de 1612 – Roma, 19 de desembre de 1697) va ser un bisbe i cardenal italià.\n5 desembre 1612\n19 desembre 1697 (85 anys)\nS. Maria Vallicella\n← Flavio Chigi – Pietro Vidoni →\n7 juny 1666 – 23 novembre 1693\n← Climent X – Francesco Juste Giusti (en) →\n29 abril 1658 –\n15 de juny de 1666\nper Neri Corsini\n29 d'abril de 1658\nper Alexandre VII\n1667 conclave de 1667\nAnfrano Franzoni i Girolama Fieschi\nVa néixer a Gènova, en el si d'una família rica i influent, que donà a Gènova diversos senadors i un Dux. Fill del marquès Anfrano Franzoni i de Girolama Fieschi.\nEstudià dret a la universitat de Bolonya, però degut a la pesta, va haver de traslladar-se a la universitat de Pàdua per continuar amb la seva formació, i tornant a Bolonya un cop havia fugit la pesta per estudiar teologia, assolint un doctorat utroque iure en dret civil i canònic.\nAls setze anys, contra la voluntat de la seva família, decidí abraçar l'estat eclesiàstic. Marxà a Roma, on va ser refrendari del Tribunal de la Signatura Apostòlica (1639), President de la Cambra Apostòlica (1641). El Papa Innocenci X el nomenà tresorer de la Cambra Apostòlica. Declinà la promoció a l'episcopat al capdavant de la seu de Ferrara i a l'ingrés al Col·legi de Cardenals que li oferí Innocenci X. Al 1655 va presidir la milícia del castell de Sant'Angelo de Roma.\nVa ser creat cardenal i reservat in pectore al consistori del 29 d'abril de 1658, sent publicat el 5 d'abril de 1660, rebent el capel vermell i la diaconia de Santa Maria in Aquiro el 19 d'abril de 1660. El 5 de maig següent va ser nomenat llegat a Ferrara, càrrec que ocuparia fins al 1664.\nElegit bisbe de Camerino el 7 de juny de 1666, va ser consagrat el 15 de juny a Roma pel cardenal Neri Corsini. Participà en el conclave de 1667, que elegí el Papa Climent IX. Optà per la diaconia de Santa Maria in Cosmedin el 14 de gener de 1669. Participà en el conclave de 1669-1670, on s'escollí el papa Climent X. Optà per l'ordre presbiteral i el títol de cardenal prevere de San Pancrazio fuori le mura el 14 de maig de 1670. El 27 de febrer de 1673 optà pel títol de Santa Maria in Ara Coeli. Camarlenc de Col·legi de Cardenals el 15 de gener de 1674, participà en el conclave de 1676 que escollí el Papa Innocenci XI. El 30 d'abril de 1685 optà pel títol de Santa Maria della Pace; passant a l'ordre episcopal i la seu de Frascati el 10 de novembre de 1687. Participà en el conclave de 1689, que elegí el Papa Alexandre VIII; i de nou al de 1691, que elegí el Papa Innocenci XII. Optà pel bisbat de Porto e Santa Rufina el 28 de setembre de 1693; i el 23 de novembre d'aquell any dimití del govern de la seu de Camerino.\nVa morir el 19 de desembre de 1697, després de 18 mesos de malaltia. Va ser exposat i enterrat a l'església de Santa Maria in Vallicella de Roma, d'acord amb la seva voluntat.\nGiacomo Franzoni a The Cardinals of the Holy Roman Church (anglès)\nGiacomo Franzoni a www.catholic-hierarchy.org (anglès)\nTresorer general de la Cambra Apostòlica\n30 d'abril de 1654 - 1660 Succeït per:\nLegat apostòlic de Ferrara\n5 de maig de 1660 - 29 de maig de 1664 Succeït per:\n19 d'abril de 1661 - 14 de gener de 1669 Succeït per:\n7 de juny de 1666 - 28 de setembre de 1693 Succeït per:\n14 de gener de 1669 - 14 de maig de 1670 Succeït per:\nCardenal prevere de San Pancrazio fuori le mura\n14 de maig de 1670 - 27 de febrer de 1673 Succeït per:\n27 de febrer de 1673 - 30 d'abril de 1685 Succeït per:\nCardenal prevere de Santa Maria della Pace\n30 d'abril de 1685 – 10 de novembre de 1687 Succeït per:\n28 de setembre de 1693 - 9 de desembre de 1697 Succeït per:\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Giacomo_Franzoni&oldid=25984352»\nDarrera modificació: 12 gen 2021 a les 12:20\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 12 gen 2021 a les 12:20.


Comencen les obres dels pisos al primer edifici de l’Eixample\nL’edifici, situat a la confluència del carrer Urgell amb Floridablanca, al barri de Sant Antoni, està buit des que va ser desallotjat a principis del 2014\n2 min. Barcelona 01/11/2019 00:13\n651x366 La façana de l’edifici conegut com la Carboneria, a Sant Antoni. / SARA CABARROCAS La façana de l’edifici conegut com la Carboneria, a Sant Antoni. / SARA CABARROCAS\nS’identifica ràpidament per la gran pintada, amb una bomba Orsini, cadenes i molts colors a la paret. I, també perquè té una fesomia peculiar, amb quatre façanes a la vista. És la Carboneria, el primer edifici que es va construir, el 1864, a la trama de l’Eixample dissenyada per Ildefons Cerdà, i un símbol dels espais okupats de Barcelona. L’edifici, situat a la confluència del carrer Urgell amb Floridablanca, al barri de Sant Antoni, està buit des que va ser desallotjat a principis del 2014. Llavors va caldre una grua hidràulica per despenjar dos activistes de la façana i hi va haver manifestacions de rebuig i un balanç de 38 contenidors cremats, danys per valor de 45.000 euros i dues persones detingudes. Però la Carboneria, que havia funcionat com a centre social autogestionat des del 2008 -després de dos anys buida-, va tornar a quedar en desús. No ha sigut fins ara que hi han començat les obres per fer-hi una promoció de pisos, segons la llicència concedida. Ara l’edifici està envoltat per tanques de l’empresa d’obres Penta, que, consultada per aquest diari, no ha donat detalls dels futurs habitatges.\nEls actuals propietaris del bloc, Leasing LWP Spain SL -ho són des del 2017-, tenen llicència per fer-hi una rehabilitació integral, com confirma l’Ajuntament, però el seu projecte tindrà certes limitacions perquè l’edifici va ser protegit el 2016 com a patrimoni arquitectònic de la ciutat. No es pot enderrocar ni transformar de manera irreversible. S’han de mantenir les volumetries del bloc, sense possibilitat de remuntes, i cal restaurar les façanes per recuperar el revestiment i les obertures originals.\nEl que no està protegit és el grafiti de la façana, tot i que el govern municipal havia manifestat la intenció que es mantingués pel vincle que ja tenia amb la memòria social de l’espai. Però ni el consistori ni la propietat han confirmat si es conservarà d’alguna manera.\nDes de l’Associació de Veïns del Barri de Sant Antoni, Pep Sala explica que durant un temps van pressionar l’Ajuntament perquè adquirís el bloc per fer-hi alguna mena d’equipament, però aquesta via va quedar descartada, i el que faran ara és estar pendents de l’evolució de les obres i del projecte que prengui forma en aquest espai emblemàtic.


L’Espluga recoradarà amb diversos actes els 50 anys del primer Pessebre Vivent a la Cova | EFMR.cat\nInici Notícies Cultura L’Espluga recoradarà amb diversos actes els 50 anys del primer Pessebre Vivent...\nL’Espluga recordarà el diumenge 30 de desembre el primer Pessebre Vivent que es va representar a la Cova de la Font Major l’any 1967, del qual ja se’n celebren 50 anys. L’efemèride se celebrarà amb diversos actes commemoratius amb alguns dels impulsors de la primera iniciativa i amb representants del Pessebre Vivent actual.\nL’acte començarà a les 5 de la tarda amb el coordinador del Pessebre Vivent de la Cova, Fernando Martí, i el coordinador del Pessebre Vivent al nucli antic, Xavier Lozano, que plantaran dues alzines al Parc del Freginal, ja que és l’espai verd que separà l’antiga Espluga Sobirana on ara es representa el Pessebre, de la Cova de la Font Major on es representava fa 50 anys. Després es farà una foto de grup de tots els figurants de l’antic Pessebre que hi hagin assistit i els que ho vulguin podran fer una visita turística guiada a les Coves de l’Espluga (places limitades, reserves a l’Oficina de Turisme).\nA dos quarts de 7 de la tarda començarà l’acte commemoratiu a la Cova de la Font Major, on es faran els parlaments de record des de l’Associació del Pessebre Vivent, del Casal de l’Espluga –entitat que va aglutinar el primer Pessebre- i l’Ajuntament de l’Espluga –titular de les Coves de l’Espluga. També hi haurà un col·loqui amb Fernando Martí i altres col·laboradors d’aquelles representacions.\nÀUDIO: Xavier Lozano explica els actes commemoratius del diumenge 30 de desembre\nFotografia històrica de les primeres representacions a la Cova de la Font Major (Foto: cedida)\nFotografia històrica de les representacions del Pessebre a la zona del Casal (Foto: cedida)\nL’any 1967 la Cova de la Font Major va començar acollir, fins al 1977, aquest Pessebre Vivent que va obrir les portes a la futura museïtzació de la que és la setena cova més llarga del món formada en conglomerat. Tot i això, les primeres representacions es van fer a mitjans dels anys 60 a la zona del Casal. D’altra banda, a l’Espluga l’Escola Vedruna també ha celebrat el seu particular Pessebre Vivent.\nArticle anteriorJunts per Catalunya demana restituir el Govern de Puigdemont per derrotar el 155\nArticle següentTast de Clàssica del dimarts 19 de desembre del 2017


Intersindical Valenciana impulsa campanya de suport als riders | Intersindical Valenciana\n08 / 07 / 2020 | Intersindical\nEl Sindicat ha llançat una campanya de suport al col·lectiu amb el lema: “Mai no rodaràs a soles, sempre al costat de la lluita dels riders”. Intersindical Valenciana ha estat compromesa des de l’estiu de 2017, quan es va fer la primera assemblea i vaga del col·lectiu, en la seua lluita per denunciar la situació de “falsos autònoms”, reclamar la laboralitat i exigir la millora de les seues condicions laborals. Des d’aquella data, Intersindical Valenciana ha fet diverses actuacions per defensar els drets laborals dels riders i del personal de repartiment a domicili com ara:\n- Participar en l’organització del co·lectiu per fer front a la situació d’explotació per part de les empreses del sector.\n- Denunciar aquesta situació a la Inspecció de Treball i als Tribunals que ens han donat la raó.\n- Convocar i impulsar diverses vagues i concentracions per denunciar la seua situació laboral.\n- Fer campanyes de denúncia als mitjans de comunicació i a les xarxes socials\n- Participar en les trobades estatals i internacionals i en els espais de coordinació del sector.\nIntersindical Valenciana va presentar una denúncia, el passat mes de març, durant l’estat d’alarma, per incompliment de la legislació de riscos laborals que va motivar diverses actuacions de la Inspecció de Treball. Com a conseqüència de les comprovacions efectuades, es van fer trenta-tres advertències i un requeriment a les empreses del sector.\nA més, Intersindical Valenciana ha subscrit el manifest de suport a Riders x Drets “pedalant per un futur sense precarietat i amb treball digne” que pretén evitar que, en la nova normativa legal que s’impulsa des del Ministeri de Treball, es produesquen interpretacions contràries a la laboralitat. En eixe sentit, Intersindical Valenciana continua exigint que s’acabe amb l’ús de la figura de “falsos autònoms” en ser il·legal com s’han pronunciat la Inspecció de Treball i els Tribunals.\nPer altra part, des del Sindicat es continuarà treballant per donar suport a les persones del sector de repartiment a domicili, per la qual cosa posa a la seua disposició els seus mitjans per garantir-los l’assessorament laboral necessari per evitar els abusos que pateixen.


Bloc d'en Joan Mora: 2015\nSense, com qui diu, ni adonar-me’n, he passat ja més de vuit anys vivint el batec de la institució.\nHan estat quatre anys com a alcalde que sumats als quatre més com a regidor, han representat per a mi i la meva família una experiència inoblidable.\nParticularment però, els quatre anys com a Alcalde de Mataró m’han fet immensament feliç. Per mi, ha estat un gran honor servir als mataronins i mataronines. Sens dubte, ho tornaria a fer.\nEn tot aquest temps m’he esforçat a fons per a estar a l’altura del que la meva particular manera de ser, em reclamava. Hiperactiu per a alguns, rigorós per a d’altres, però sempre exigint-me el màxim a mi mateix.\nAmb aquesta actitud, he abordat cada dia al vostre costat el tirar endavant la Ciutat i els seus projectes per tal de fer que les coses funcionessin bé. Alhora, i en moments difícils per a molts conciutadans, junts hem treballat de valent per minimitzar-los els patiments i donar-los esperança.\nA l’hora del meu comiat, igual que he volgut fer personalment en tots els casos en que m’ha estat possible, et vull donar les gràcies per haver estat sempre disposada/t a treballar de forma altruista i per haver estat també al nivell que les circumstàncies exigien. Avui puc dir, amb rotunditat, que entre tots hem millorat les coses.\nQue l’Ajuntament està en millors condicions que fa quatre anys i que, per bé que hi ha molts fronts de necessitats, podem mirar el futur amb optimisme.\nHi ha molta gent que no sap fins quin punt hi ha conciutadans seus que, com tu, s’impliquen en els diferents àmbits de la ciutat. Tots fem Mataró i sense aquest esperit seria impossible tenir una societat madura. Per això, t’ho vull reconèixer especialment.\nM’emporto d’aquesta etapa entre vosaltres un gran record que guardaré per sempre més en la meva memòria.\nAquesta ha estat, sens dubte, l’aventura més gran de la meva vida i voldria agrair-te el haver-ne format part.\nPerò per acabar, i abans d’acomiadar-me, només em resta demanar-te una última cosa: Que facis costat tant com puguis al nou equip polític i al nou alcalde. Segur que no calia dir-t’ho però, tot i això, ja em coneixes, ho he de dir.\nI ara sí, adéu, o millor dit, a reveure.\nRep la meva consideració, una forta abraçada i el meu oferiment personal per si mai puc ajudar-te en el que sigui.\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 10:58\nA continuació us adjunto l'ordre del dia del proper ple muncipal.\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 14:46\nPle municipal març 2015\nUs adjunto l'ordre del dia del proper Ple muncipal.\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 13:57\nJa tenim el nou Parlem-ne 130!\nUs avanço el nou Parlem-ne 130 de febrer.\nTrobareu informació més detallada sobre:\n- Balanç de mandat sobre l'Angeleta Ferrer\n- La modificació pressupostària per finançar inversions durant 2015\n- La inauguració del nou CAP de Ronda Prim\n- El nou bus exprés que connecta Mataró-Barcelona\n- La distinció que rep l'Ajuntament per la promoció de la Innovació\nI molts temes més.\nPle municipal febrer 2015\nCom sempre us adjunto l'ordre del dia del proper ple.\n- Ordre del dia\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 9:15\nUs avanço el nou Parlem-ne 129 de gener.\nTrobareu informació més detallada sobre les irregularitats de PUMSA i el projecte "Fem feina".\nDesitjo que sigui del vostre interès.\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 14:51\nEl proper dilluns fem un Ple extraordinari.\nA continuació us adjunto com sempre l' ordre del dia .\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 12:32\nComencem un nou any polític amb el Ple ordinari. Us adjunto com sempre l'ordre del dia.\nPublicat per Joan Mora i Bosch a 9:55


Excursions en barca per Menorca | Descobreix Menorca\nLlogar un vaixell a Menorca et permet descobrir l’illa des d’una altra perspectiva. Faralmar, per exemple, t’ofereix sortides a Binibèquer i a les platges verges i coves dels voltants.\nSi estàs de vacances a Menorca segur que desitges conèixer de prop tots els racons i platges de Menorca més inaccesibles. Si no tens barca la millor opció és aprofitar les nombroses opcions organitzades d’excursions en barca per Menorca. Ja sigui un dia sencer en un veler per les platges verges de Ciutadella o unes hores en una barca recorrent el port de Maó, segur que trobes la teva opció.\nExcursions amb el veler Davos per la costa sud de Menorca des de cala Galdana. Gaudeix d’una excursió en veler per les millors platges verges de Menorca: cala Mitjana, cala Escorxada, Cala Trebalúger, cala en Turqueta, cala Macarella i cala Macarelleta.\nMés informació i reserves: www.menorcavela.com\nSortides diàries des de cala en Bosch i cala Galdana per veure les millors platges verges de la costa sud de Menorca: Macarella, cala en Turqueta, Trebalúger, etc. Compten amb totes les comoditats a bord (WC, Bar, tobogans, etc.) i és ideal per anar en família. Aquest any també el lloguen de manera exclusiva per a grups reduïts.\nMés informació i reserves: www.amigosboattrips.com\nLloguer de charter amb patró especialitzat. Embarcació de 14 metres amb 12 places disponibles. Sortides des de Fornells o des d’altres punts de l’illa. Es pot lloguer el dia sencer, migdia o per places.\nMés informació i reserves: www.boraboracharter.com\nExcursions exclusives amb patró en llanxa (4h) o veler (8h) per les costes sud i nord de Menorca. Navega per la costa de Menorca en veler durant dos o més dies. Partides des del port de Maó o Binibèquer (Cala Torret). Snacks, begudes fredes i diversos esports aquàtics com pàdel surf, snorkel, diveboard o inflables.\nMés informació i reserves: www.faralmar.com\nS’ofereixen excursions de dia amb un vaixell clàssic des del port de Maó. També voltes a l’illa de Menorca amb pernoctació a bord. Es lloga l’embarcació amb o sense patró professional.\nMés informació i reserves: www.llautmenorca.com\nReserves d’excursions en barca per Menorca\nAquí pots veure i reservar diverses opcions d’excursions en barca per Menorca.\nEntrada al port de maó amb veler.\nMés excursions en barca por Menorca que et poden interessar\nExcursions en veler per tota la costa de Menorca. Port de Maó.\nSortides amb llanxa pneumàtica des de Fornells cap les cales de la costa nord de Menorca. Sortida amb posta de sol.\nLloguer de veler amb patró professional. Vacances i experiències a bord d’un Dufour 44 Performance 2007 de 13.67m d’eslora, 4 camarots dobles, saló convertible a llit doble, aigua calenta i capacitat fins a un màxim d’onze passatgers. Sortides des d’un dia fins més d’una setmana. Nits a bord en cales o port segons convingui. Volta a Menorca, visita Mallorca, Eivissa i Formentera. Sortides a convenir des de Ciutadella, Maó, Fornells, Addaya…\nSortides d’un dia des del port de Fornells amb un veler de 12 m per visitar les platges de la costa nord de Menorca, com cala Pregonda i platja de Cavalleria. Inclou menjar i begudes. Activitats complementàries: stand up paddle i scooter aquàtica.\n688 666 208\nExcursions amb llanxa ràpida per la costa nord de Menorca. Fornells.\nRecorreguts pel port de Maó i excursions per a grups per la costa est de Menorca.\nExcursions de mig dia amb golondrina amb visió submarina per les millors platges verges de la costa sud de Menorca. Dues sortides diàries des de Cala en Bosch (Ciutadella).\nExcursions de mig dia i un dia en catamarà i veler. Organitzen excursions per anar a veure la posta de sol des del mar. Sortides des de Fornells.\nExcursió en barca des de Ciutadella de Menorca cap a les platges de la costa sud de l’illa. Sortides diàries.\nExcursions amb llanxa ràpida personalitzades fins per a 7 persones. Cala Galdana.\nLloguer, xàrter privat i excursions amb un llaüt menorquí, l’embarcació clàssica de Menorca. Port de Maó.\nOrganitzen sortides personalitzades amb una àmplia gamma d’embarcacions i tallers de navegació. Port de Maó.\nExcursions des del port de Fornells fins a cala Pregonda amb un vaixell de 68 places amb servei de bar, banys i equips de snorkel. Dues sortides al dia (matí i tarda) d’una durada de 3,5 h, amb 50 minuts fondejats per banyar-se al mar.\nExcursions diàries des del port de Ciutadella, sortint a les 11 del matí per tornar a les 7 de la tarda, en grups reduïts de com a màxim 12 persones\nPachira Tours et porta a descobrir la costa nord de Menorca a bord del seu vaixell, ideal per a sortides en grups de fins a 32 personas. Ofereixen 4 rutes i l’opció de llogar l’embarcació en exclusiva. Fornells.\nRafa’s Boats Menorca (Katayak Addaia)\nExcursions a mida per la costa nord de Menorca. Port d’Addaia.\nExcursió en barca des de Ciutadella de Menorca cap a les platges de la costa sud de l’illa.\nPassejades a l’illa d’en Colom i la zona marítima del parc natural de s’Albufera des Grau amb una llanxa semirígida de 6 metres d’eslora amb capacitat per a 11 persones Tel. 609 592 150. Port d’Addaia.\nServei de desplaçament a les millors platges verges de la costa sud de Menorca amb una embarcació semirígida de 8 metres amb una capacitat màxima de 10 passatgers i tripulació. Sortides des de Cala Galdana.\nRecorreguts pel port de Maó amb una barca amb visió submarina. Fins a 9 sortides diàries de l’1 de maig al 31 d’octubre, tots els dies. Descompte del 20% en la compra de tickets online.


El Drac de Flors\nAra us explicaré un conte de fa molt anys.\nHi havia una vagada un drac que es deia Martí en un poble molt allunyat, a prop d’un castell on vivia el rei Arturo i el seu mag Merlin que li deia totes les coses que anaven a passar, però a vegades es equivocava en les coses que deia. Un dia el rei Arturo li va dir a Merlin que passaria dema el mag li va dir que arribaria un drac amable, per que a la cova que vivia s’ha l’havia caigut a sobre i s’havia fet mal al cap, i va anar cap el castell ferit quan va arribar el castell, el guarda del castell va dir:-\n¡un drac! –\n¡un drac! .\nI tota la gent que hi havia al castell va sortir corrent cap a les muntanyes. El rei Arturo no es va assabentar de res, per que estava fent la mig diada amb el seu mag Merlin, un guard que estava vigilant els passadissos va avisar a tota la gent que estava dins del castell. Quan el rei Arturo es va assabentar de que el drac estava a dins ja era molt tard per que el drac estava trencant totes les coses que veia pel mig. Doncs el rei Arturo amb el seu mag Merlin van sortir corrent del castell. Mentrestant la gent de afora corria cap a les muntanyes. A dins estava el rei Arturo amb el seu mag Merlin estaven busquen l’espada “ESCALIBUR”, el drac estava fent soroll molt fort, van passar unes hores fins que el rei Arturo amb el seu mag Merlin van trobar l’espada i el rei Arturo li va clavar la llança el cor, la gent que estava a les muntanyes va saltar d’alegria i van baixar cap a el castell i de la sang de el drac va sortir una rosa vermella i el rei Arturo va agafar una i se la va donar a una senyora molt bonica .\nDes d’aquest entorn la gent va viure molt feliç i el rei Arturo es va casar amb la senyora a qui li va regalar la rosa.\npublicat per ELS VEÏNS DEL TERRAT a les 9:22\nEls protagonistes es deien Arnau i Marta que es van conèixer al institut gracies a un cantant , dies després van estar parlant per el facebok i es van conèixer millor. En el pati parlaven amb una amiga que es deia Anna i la Anna li deia al Arnau que si volia sortir amb ella i el Arnau deia que si . Passat una setmana de haver-sen conegut el Arnau li va demanar sortir a la noia i la Marta li va dir que si ,al dia següent tot el institut ja ho sabia. Els dos joves eren molts vergonyosos i quan es trobaven pels passadissos el noi passava de ella i quan era la hora del pati el Arnau s’anava amb els seus amics i no li prestava atenció . Tots els nois i noies les deien que no semblaven novies i el noi es sentia mal però, passats uns dies la noia com que es quedava al menjador li va fer una noteta, i tots els del menjador van veure la noteta que li va escriure al Arnau i després quan el noi va venir per la tarda a l´institut la senyora del menjador i dos amics del Arnau li esperaven a la porta per dir-li que la Marta li havia escrit una noteta, i nois de segon i tercer li deien :\n- EEE Arnau felicitats .\nI el Arnau estava sorprès per que a gent que no coneixia li deia felicitats . Quan estava per el passadís va venir la noia i li va donar la noteta i tots els amics li deien\n-Vinga Arnau llegeix la nota a veure que i posa .\nArnau perquè la gent digui que no semblen parella no té res de ver per que jo te estimo i lo que pugui escriure en aquesta nota no és ni la meitat de lo que sento per tu, perquè quan em dones una abraçada em sento molt bé em sento feliç i quan estic amb tu sento que tu lo ets tot per mi i que te estimo molt. I el Arnau li va encantar la nota que li va escriure la Marta i a la gent que la va veure també li va parèixer molt romàntic . Al cap de uns dies el Arnau es va quedar el menjador i la va sorprès a la Marta , la veritat es que el noi es va divertir molt perquè va jugar amb els seus amics a futbol , però després de haver menjar la noia va sortir fora al pati i es va assegut al terra, el Arnau amb ganes de parlar amb ella i estar junts li va dir els seus amics que tenia que anar un moment a parlar amb la Marta i va anar . Quan ja era al terra amb ella asseguts els dos van estar parlant però poc després van aparèixer unes amigues de la Marta que el Arnau no coneixia de res. Les amigues van estar allí tots asseguts al terra del pati parlant amb els dos. L’ Arnau las va conèixer mitjó i li van caure molt bé , i les noies no paraven de dir-li a la Marta però mira que noví que tens tan maco, tan bonic , perquè no li fas un petó perquè si jo fossi tu ara mateix li feia un petó i al final van fer que es donessin un petó i una abraçada . Els quatres van estar allí fins que era l´hora i sen van anar cap a classe. Les noies estaven encantades amb el Arnau i cada vegada que el veien el saludaven i li donaven dos besos a la galta. Quan van passar uns dies el Arnau va estar parlant amb les noies per el facebook i si lo van passar molt bé perquè es deien moltes tonteries que si vols casar-te amb mi que si no se que bueno en fi que se ho passaven bé , però el mateix temps que parlava amb les noies també parlava amb la Marta i les coses no pintaven molt bé la veritat perquè la noia abans de sortir amb el Arnau va sortir amb un amic de el que es deia Jose , dons com que el Arnau li deien moltes coses que si a la Marta li agradava a un al Jose ... Va preguntar a la noia que a qui preferia si a el o al Jose i la Marta li va dir que a el però el noi no estava molt segur i li va dir que el dia següent tenia que parlar amb ella i la noia preocupada li va dir que no que li digués ja, però el noi li va repetir al mateix que no que el dia següent ja se ho diria , dons la Marta li va contestar que si volia rompre amb ella que se lo digués- si ja ,i el Arnau li va dir que no es preocuparé que no iva rompre amb ella que sol volia parlar amb ella , i les coses es van quedar a sí. Al dia següent les coses no milloraven molt i com que el Arnau sempre passava de ella la Marta es sentia depreciada. I un dia per la tarda quan el noi tornava al institut li van venir els seus amics dient-li que què li va fer a la Marta perquè en el menjador estava plorant , i el Arnau sorprès lis va dir a tots que el no li havia fet res a la Marta . La noia va venir a prop del Arnau per veure si feia algú, parlava amb ella.. Però el noi no feia res i la noia més depreciada es sentia i va anar al lavabo a plorar , i totes les noies li deien el Arnau però ves a veure que li passa , però ella estava en el lavabo amb les seves amigues parlant i no podia entrar. Però després quan van entrar a classe una amiga de l’ Arnau li va dir que li passava a la Marta perquè plorava i era perquè es sentia depreciada i ja no podia suportar-lo més dons es va posar a plorar. I el Arnau en aquell moment es sentia mal i sabia que tenia tota la raó la Marta , i aquell mateix dia es va posar a escriure una carta dient-li lo que pensava al respecte i sobre tot demana-li perdó. A la Marta li va encantar moltíssim i també a totes les noies de la classe de ella. Però dies després la cosa va acabar mal perquè el Arnau tenia pensat deixar-la perquè no volia estar amb una noia que li agradi altre nen saben que esta amb un altre , però després del pati va venir la seva amiga l’Anna i li va dir al Arnau que la Marta volia rompre amb ell i el noi li va dir que li donava el mateix perquè el també volia rompre amb ella. Però després lo que li va donar mes ràbia a l’Arnau es que no es va atreveix a dirs-alo a la cara . Resulta que aquell era el últim dia perquè després havien vacances de 1 setmana i a l’Arnau va estar pensant molt amb ella perquè ella era la única noia que li havia agradat de veritat , una vegada van estar parlant per el facebook i l’Arnau li deia que perquè lo havia deixat però la Marta no volia dir salo i sobre tot li va dir que abans li agradava però que ara ja no li agradava molt i el Arnau amb això ja estava adolorit i tenia ganes de plorar . Després de la setmana de vacances l’ Arnau ni mirava a la Marta però la Marta cada vegada que veia al Arnau li mirava amb cara de tristesa. I resulta que després de haver-lo deixat si havia donat conte de que se havia equivocat i a l’Arnau no se ho creia ,però es que una amiga de l’Arnau li deia que tornessin junts que ella volia sortir altre vegada amb el i el noi deia que si . Al pati anaven a preguntar-se’l però la Marta deia que no volia sortir amb ell , però al cap de dos dies va canviar de opinió, va anar on estava l’Arnau i li va dir que si li donava altre oportunitat i el noi com que estava tan enamorat de la noia va dir que si , i es van donar una abraçada i un peto. Però després tota la gent li deia que perquè li havia donat altre oportunitat que si no veia que l’ estava utilitzant , però clar el Arnau no feia molt de cas perquè deia que ells no sabien lo que era estar enamorat de una noia de veritat . A l’Arnau després li van dir moltes noies que la Marta dies després de haver rompre amb el li va dir el Josep que si volia sortir amb ella però com que el Josep ja no l’estimava per lo que la havia fet , dons la noia li va dir a l’Arnau que si volien ser parella de nou i l’Arnau va dir que si però el noi no li importava molt perquè ell estimava a la noia i lo únic que volia era estar amb ella. I el final la parella van seguir junts els dos, però la noia ja no volia saber res mes del Josep i per els nostres dies a un estan junts i el Arnau donaria lo que fossi per la Marta perquè s’ha enamorat de aquella noia a un que en el passat li havia fet mal, els dos nois s’estimen molt i sempre estaran junts .\npublicat per ELS VEÏNS DEL TERRAT a les 9:17\nEL MAG I L’ESTEL\nHi havia una vegada dos mags. Un es deia Abracadabra i tenia un circ molt gran amb trapezistes, pallassos, elefants, lleons, cavalls i tigres. Era molt ric i molt ambiciós, i volia ser el millor.\nL’altre es deia Pedro i només tenia una gata per fer el seu número de circ. La gata es deia Estel. L’Abracadabra era molt ric, però la gent i els animals del seu circ no estaven gaire contents. Els animals passaven una mica de gana, en Pedro només tenia la seva gata i la seva careta que l’havia trobada abandonada quan era petita i l’havia recollida. Ningú no sabia d’on havia sortit ni quina era la seva família, tenia un ull de cada color, tenia un de vermell i un altre de blau. Un dia un home va fer un concurs per veure qui era el millor mag però es va refredar el Pedro i no podia participar, Abracadabra es va aprofitar i li va dir al Pedro que si no pot fer el seu número de circ que ell ho podia fer amb la gata i el Pedro va acceptar i se’n van anar a practicar, Abracadabra li va dir a Estel que salti per els arcs de foc ella va saltar i es va cremar, després se’n va anar i quan va sortir el Pedro per donar-li menjar a Estel, va veure que estava cremada i va plorar però va veure dos ulls que es movien al seu voltant i va pensar que podia fer el seu número de circ amb el ulls.\nFinalment, van anar a concursar i van guanyar però Abracadabra es va preguntar “com podia ser això que era impossible“, li va demanar perdó i se’n va anar a demanar-li perdó a tota la gent i va ser un home bo...\npublicat per ELS VEÏNS DEL TERRAT a les 9:12


Messi dóna 1 MEUR per la lluita contra el coronavirus\nMessi dóna 1 milió d'euros per a la lluita contra el coronavirus\nEl jugador del FC Barcelona destina la seva donació a l'Hospital Clínic i a altres centres hospitalaris de l'Argentina\nper Europa Press Barcelona. 25 de març de 2020 10:21\nLeo Messi dóna 1 milió d'euros al Clínic | Europa Press\nEl jugador del FC Barcelona Lionel Messi ha donat 1 milió d'euros per lluitar contra el coronavirus, dels quals una part anirà destinada a centres hospitalaris del seu país i una altra per a l'Hospital Clínic.\n"Leo Messi fa una donació per a la lluita contra la covid-19 en el Clínic. Moltes gràcies Leo, pel teu compromís i el teu suport", ha informat l'hospital barceloní a través del seu compte de Twitter.\nEl #CLÍNIC ha rebut una donació de Leo Messi per fer front a la #Covid19. Aquest donatiu es dedicarà, entre d’altres coses, a la investigació i a l'adquisició d'equips de respiració assistida, utilitzats per atendre els pacients més greus.\n"Els equips del Clínic estan compromesos en aquesta lluita i agraïm tota la col·laboració que ens arriba. La destinarem l'abordatge multidisciplinari de la infecció pel nou coronavirus SARS-CoV-2, tant des de la investigació, com en l'atenció als pacients i els seus familiars", expliquen en un comunicat.\nMessi no és el primer esportista que fa una donació per lluitar contra la pandèmia del coronavirus. Aquest mateix dimarts es va confirmar l'ajuda de Pep Guardiola, també d'un milió d'euros, per combatre aquesta malaltia, i la del Reial Madrid, segons va informar la presidenta de la Comunitat de Madrid, Isabel Díaz Ayuso.\nPuig produeix 9.500 unitats de gel hidroalcohòlics


In varietate concordia: La xemeneia de Neuss\nLa xemeneia de Neuss\nQuè us semblen, els arguments de l'alcalde? Cola, això de "converteixo el meu despatx en sala de fumadors, la llei m'ampara"? L'hauriem de deixar tranquil, al Sr. Napp, perque "allà no molesta ningú", o hauria de ser el primer a donar exemple? ... Fem veure que no l'hem vist?\n"El Vesuvi de Neuss", expliquen aquí que li diuen, a Napp...\nLabels: Conflicts, Germany, Politics\nDesconec la normativa a Alemanya però m'ha semblat similar a la d'aquí.\nDit això: Si no vol compartir la sala de fumadors amb la resta del personal de l'Ajuntament i tenir-ne una de privada, doncs s'ha s'entendrà amb els votants, però el seu despatx és una zona de treball i per tant, un espai lliure de fum.\nA més, com pot demanar que es compleixin les lleis si ell és el primer de saltar-se-les.\nAi, diria que això em recorda alguna cosa que passa a no sé on.\nA mi em sembla un cas clar de 'sóc l'alcalde i per això faig el que em surt de les pilotes'. Si hi ha habilitades sales de fumadors, les ha de fer servir, o sortir a fumar al carrer. A moltíssima gent li va bé fumar mentre fa altres activitats, però s'aguanten, oi? Doncs per què ell ha de ser diferent? A sobre sembla que s'ho pren amb sarcasme, fins i tot rebateja el seu despatx. Doncs bé, a mi em sembla que hi ha una solució. Això de privat és molt injust, si el seu despatx és una sala de fumadors, que els empleats vagin a fumar allà, lliurement, com fan en altres sales. Tant és què estigui fent ell, que pugui entrar qualsevol a fumar allà.\nsi es fumador empedreït val més que fumi al seu despatx, sinó es començarà a posar dels nervis i dictarà normatives i bands estranyes.\nostres mira que sóc fumadora jo però des de la llei que mai he fumat on no toca , la llei ha de ser per a tothom fins i tot per aquest senyor no?\nper cert el que diu el XeXu m'agrada si aquest home fa del seu despatx una sala de fumar aleshores que els treballadors puguin lliurament anar a fumar al seu despatx!\nsi hi ha una llei s'ha de complir sigui o no sigui alcalde. Si són caoaços de posar normes han de ser-ho per complir-les\nDoncs jo estic amb en Francesc Puigcarbó SEMPRE I QUAN l'alcalde es comprometés a no fumar quan té una visita O sigui, una bona ventilació i cap cigarret el dia que tingui algú allí.\nSi normalment treballa sol i diu que fumar el relaxa molt quan treballa, doncs allà ell... si no li importa la tos que li agafarà, els ofecs, la possibilitat d'un càncer, etc.\nLa gent és tan rara!! Segur que molts dels que prohibirien fumar a aquest home fins i tot quan està sol són avortistes... Ui!...\nJo com en garbí... la llei ha de ser igual per tothom. I sí, ell hauria de donar exemple.\nDit això, si no molesta ningú, jo no mouria ni un dit.\nContradictòria que sóc, oi? :D\nCrec que no hohauria de fer, per respecte a la llei i a la resta de treballadors ( perquè recordem, l'alcalde és un treballador més). El fet que estigui sol o no, és un dir. En un lloc de feina mai s'està sol del tot.\nQuan entrà algú ( secretari per exemple) a portar o deixar uns papers... s'ha esperar que l'habitació es ventili ? O senzillament s'ha d'aguntar perquè és un moment ?\nHi ha molta gent amb la mateixa situació que l'Alcade i s'agunten, oi? Doncs,a donar exemple!\nHi ha qui demana certa "laxitud", considerant que el seu despatx és "seu" i per tant ell és l'únic perjudicat. Hi ha, per contra, qui demana que les lleis no tinguin dreceres, especialment per als mateixos que legislen.\nEm sembla natural que així sigui, és a dir, que els legisladors no puguin saltar-se les seves pròpies lleis a conveniència. Més enllà que el fum del depatx molesti algú altre o no, el fet de saltar-se la normativa "a la torera" no em sembla justificable.\nNo, Herr Napp, al despatx no es pot fumar, ni vostè ni ningú.


Umanresa Interview no traduida – Lourdes Fisa\nUmanresa Interview no traduida\nLourdes Fisa és llicenciada en Belles Arts. Fins al dia 16 de febrer exposa a UManresa-FUB la instal·lació artística titulada Joc de mirades, una selecció de nou peces en diferents formats, tècniques i suports que pertanyen a projectes que ha exposat prèviament en el marc de projectes creatius i que s’han pogut veure en sales d’exposicions de Catalunya, Portugal i Luxemburg. Des d’aquest curs 2017-2018, Fisa col·labora amb la universitat com a professora de l’assignatura Naturalesa del Coneixement Artístic al grau en Mestre d’Educació Infantil.\n-Hi ha prou educació artística?\nNo, realment hi ha una manca d’educació artística considerable. La nostra societat ha avançat ràpidament en tecnologia i ha retrocedit en humanitats. L’home és un ésser creatiu per naturalesa, tots els nens dibuixen, imaginen i creen noves realitats, però després deixen de fer-ho. Per què? Som una societat visual, però no s’ensenya a mirar. L’educació artística també pot ser un vehicle de coneixement útil que afavoreixi un pensament crític visual. L’art és un dels pocs espais lliures que li queden a l’ésser humà .\n-Per educar en l’esperit creatiu i artístic, cal ser artista?\nPer educar l’esperit creatiu i artístic cal educar des de la sensibilitat, la motivació, ampliar mirades… L’art permet trobar descobertes sorprenents. És un valor afegit important acostar l’art a les persones des de la mateixa experiència artística i vivencial. Penso que un artista és algú que es qüestiona sempre i que cerca noves maneres de comunicar i expressar. L’esperit curiós, inquiet, crític i renovador que té la persona creadora facilita una amplitud de mires que ajuda a impulsar aquest esperit creatiu. L’artista coneix l’angoixa de l’acte de crear, de qüestionar-se, d’assumir riscos i incerteses, però també la satisfacció de la creació.\n-Quins són els coneixements que ha de tenir un mestre per treballar la formació artística dels alumnes?\nCalen coneixements amplis de l’art: d’història de l’art i la seva evolució; coneixements filosòfics i humanistes; coneixements de tècniques i material;, coneixements per treballar en grup; saber que els dogmes, les regles i les interpretacions tancades s’allunyen de la creativitat; coneixements d’experiències.\n-Com treballeu aquest aspecte amb les futures mestres que estudien a UManresa?\nTreballem l’observació, la interpretació, l’expressivitat per a conèixer-se, i també estudiem artistes diferents per comprendre la seva concepció de l’art. M’interessa que relacionin conceptes i autors, que estiguin atents al que està passant actualment en relació amb l’art i la cultura i que es sensibilitzin de la importància d’educar a través de l’art. Com a final de semestre han fet un projecte artístic per a l’escola Agrupació St. Jordi de Fonollosa, a la que faig l’assessorament plàstic, i així han pogut posar en pràctica tot el que han anat treballant durant el curs i experimentar el contacte directe amb els nens.\n-Les universitats que formen futurs mestres haurien de dedicar més temps a la creació artística?\nSens dubte! Els futurs mestres han d’explorar universos creatius, conèixer altres artistes, investigar diferents processos creatius, conèixer la realitat cultural que ens envolta, fer les seves descobertes…. L’educació artística és molt important en els infants, és una forma de coneixement, de relacionar-se, d’expressar-se i els ofereix la possibilitat de pensar a través d’imatges, paraules, moviments… Conèixer la creació artística és el primer pas per ser empàtics amb la naturalesa creativa del nen, de provocar noves situacions. No hem d’entendre l’art com unes manualitats, sinó com una possibilitat de transformació educativa i interrelacionada amb altres coneixements.\n-És la teva primera experiència com a docent universitària?\nSí, ho és, i ho trobo molt interessant. Molts dels alumnes provenen d’un batxillerat amb poca formació artística i d’entrada els sobta entrar en una dinàmica que no els és habitual. Jo no tinc regles establertes i el que més m’interessa és obrir finestres on hi entri aire nou, que vegin diferents possibilitats i que entenguin que l’art és molt ampli i que cobreix tendències i formats diferents. Crec necessari educar un sisè sentit per captar el que hi ha més enllà de l’evidència. Estic contenta amb el progrés que han fet, i de com han anat incrementant el seu interès vers l’educació artística, tant per a ells personalment, com per influenciar en les futures generacions.


Retiren 16 medicaments per la presència d'un possible element cancerigen - Diari de Girona\nRetiren 16 medicaments per la presència d'un possible element cancerigen\nSón fàrmacs que ajuden a reduir la producció d'àcid a l'estómac\nacn 02.10.2019 | 12:08\nImatge d'arxiu de diversos medicaments. LNE\nImatge d'arxiu de diversos medicaments.\nL'Agència Espanyola del Medicament ha ordenat la retirada de 16 medicaments amb ranitidina perquè s'ha detectat un possible element cancerigen en alguns d'ells. Són fàrmacs que ajuden a reduir la producció d'àcid a l'estómac, indicats per a úlceres gàstriques o reflux.\nEn alguns s'ha observat N-Nitrosodimetilamina, classificat com a cancerigen a partir d'estudis en animals. Està present en alguns aliments i en algunes fonts d'aigua, però no és perjudicial si s'ingereix en quantitats molt petites.\nNo hi ha cap evidència que la presència d'aquesta substància hagi pogut produir cap mal als pacients que han consumit els medicaments, però s'ha decidit la seva retriada pel potencial risc derivat de l'efecte acumulatiu.\nEls medicaments amb ranitidina intravenosa segueixen al mercat perquè són essencials en alguns pacients.


Reflexió sobre la fe en el crucificat-ressuscitat | card.cat\nQuè significa per la gent la resurrecció de Jesús?\nSignifica haver experimentat, gràcies a Jesús, que potser hi ha un Déu que ens estima part per damunt tot, i que aquesta experiència d’un Déu que ens estima ens fa viure i ens dóna força, més enllà de totes les dificultats i lluites, que hem de mantenir durant la vida, per vèncer les situacions de injustícia i de mal viure.\nAixò és el que descobreixen aquelles dones que havien seguit de prop a Jesús, i havien tingut una forta experiència d’intimitat, de reconeixement, de valoració i d’estimació, com mai els hi havia passat. Davant aquell Jesús, senten que només Déu pot estimar així. I davant el Crucificat senten que només Déu pot donar-se d’aquesta manera. I que un amor tan net i fondo no pot ser aniquilat i mort fruit de la injustícia d’aquest món, perquè un amor així és més gran i fort que tot.\nAquesta experiència fa que aquelles dones continuïn la seva relació amb el Crucificat. A trenc d’alba van el sepulcre per continuar amb Ell, no han romput la seva relació d’amor amb Jesús que les fa sentir filles estimades de Déu. I continuant aquest camí emprès amb Ell, l’experimenten viu, i que les va viure lluny de la por i amb capacitat d’anar per tot arreu , sabent que Ell els acompanya amb tot i per tot i que els hi surt a camí en totes i cada una de les coses que emprenen. En Jesús han entès que és Déu que ens guarda i que val la pena viure la vida amb intensitat sense por de gastar-la.\nL’Evangeli ens ho conta amb el seu estil, d’aquesta manera: Sentiren: “no tingueu por; sé que cercau el Crucificat, no hi és aquí, anirà davant vostre en les vostres tasques de cada dia, allà el veureu i vos sortirà al pas mentre viviu amb la consciència d’estar en les bones mans de Déu.\nAquelles primeres i bones deixebles comencen anar d’aquí i d’allà per transmetre el que senten i viuen, mentre perceben la proximitat de Jesús que els diu: “Déu vos guarda”. Es una experiència tan forta i que els marcarà tant, que ja mai se’n podran allunyar: tota la seva vida serà ben lligada a Jesús. L’Evangeli ho diu així: “abraçades als peus de Jesús, seduïdes i cor preses per Ell, l’adoren i ja no se’n poden, ni volen desfer”.\nEl protagonisme d’aquelles dones, primeres i bones deixebles de Jesús, ens conta la història de la nostra pròpia fe. Provam de seguir el Jesús de l’evangeli, el Jesús que acaba crucificat perquè estima net i del tot, i d’aquesta manera com ell experimentam el sofriment per amor, però a la vegada sentim i descobrim la grandesa i la força de l’amor de Déu i de l’amor humà, tan fort i gran, que res el pot destruir perquè és el secret que ens fa viure en plenitud, amb totes les nostres possibilitats i capacitats. Ja res en pot desfermar de viure com aquelles dones, aferrats als peus de Jesús, farcits d’amor que es dóna, seguint totes i cada una de les seves passes. Deixar-ho de fer ens semblaria desaprofitar la vida, seria com viure només a mitges.\nAquest article s'ha catalogat com a Història, Opinió, Parròquia i s'ha etiquetat amb Crist, ressurrecció per Jeroni Llambies representant null. Afegeix a les adreces d'interès l'enllaç.


El nostre voluntari EVS és famós!!!! - Servei Civil Internacional de Catalunya\nEl nostre voluntari EVS és famós!!!!\nVols conèixer d’aprop la història personal del nostre voluntari Francesco Condoluci, responsable de l’àrea d’outgoing de l’SCI-Cat??? Ell és qui organitza l’enviament de voluntaris a camps!! Va venir d’Itàlia ara fa sis mesos amb programa European Volunteer Service (EVS).\nEl resultat en vídeo és 1, 2, 3 EVS, i pots veure’l aquí! Com que l’hem presentat a un concurs, si t’agrada, vota’l i difon-lo!!!\nEl vídeo té la veu en off en italià i els subtítols en anglès. També podeu venir a demanar-li autògrafs… consulteu l’horari d’atenció al públic!! 😉\nCanvi d’horaris d’atenció al públic!Aquest novembre… activa’t!


Promovem el finançament ètic i solidari - Pàgina 64 de 68 -\nLA BANCA DELS MÉS POBRES\nPublicat el 03/11/2008 per FETS\nLa banca ètica de Badajoz ofereix crèdit a persones amb pocs recursos. Thierno Ndao, amb 20 persones al seu càrrec, està sortint endavant amb el seu suport. Llegir la noticia\nLA BANCA “ÈTICA” TRIODOS ARRIBA A SEVILLA\nQuan més es parla dels bancs, arriba a Sevilla el banc que porta l’ètica per cognom. Triodos Bank, entitat holandesa especialitzada en invertir els seus beneficis només en projectes de cooperació, desenvolupament i medi ambient amb garantia de transparència, obre Continueu llegint LA BANCA “ÈTICA” TRIODOS ARRIBA A SEVILLA→\nCOMENÇA A GESTAR-SE A LA BAHÍA DE CÁDIZ EL PRIMER BANC ÈTIC DEL SUR\nEL PROJECTE FIARE A ANDALUSIA L’objectiu és que els estalviadors puguin controlar en què inverteixen els seus diners. Els dipòsits estan dirigits a que les economies alternatives tinguin finançament. Llegir la noticia\nDEMANEN ALS ESTALVIADORS RENDIBILITAT SOCIAL\nL’associació Banca Ètica de Badajoz va fer ahir una crida als estalviadors per a que busquin amb els seus estalvis no només rendibilitat econòmica sinó rendibilitat social, contribuint així a canviar el món. Llegir la noticia\nCOOP57-CATALUNYA SUPERA ELS 300 PROJECTES FINANÇATS\nPublicat el 30/10/2008 per FETS\nLes operacions de crèdit han superat els 9 milions d’euros en els darrers 4 anys Coop57 ha superat aquest octubre el llindar dels 300 projectes socials finançats a través dels útils financers alternatius que ofereix. Així, des de gener de Continueu llegint COOP57-CATALUNYA SUPERA ELS 300 PROJECTES FINANÇATS→\nPresentación en Zaragoza de la creación de una banca ética para el año 2011\nPublicat el 28/10/2008 per FETS\nEl sábado 25 de octubre, en el Centro Joaquín Roncal de Zaragoza se celebró una conferencia sobre “Economía Solidaria”. El presidente del grupo La Veloz y miembro de REAS (Red de Economía Alternativa y Solidaria de Aragón), Javier Ortega, presentó Continueu llegint Presentación en Zaragoza de la creación de una banca ética para el año 2011→\nPresentació a Saragossa de la creació el 2011 d’una banca ètica\nEl dissabte dia 25 d’octubre, en el Centre Joaquín Roncal de Saragossa es va celebrar una conferència sobre “Economia Solidària”. El president del grup La Veloz i membre de REAS (Red de Economia Alternativa y Solidaria de Aragón), Javier Ortega, Continueu llegint Presentació a Saragossa de la creació el 2011 d’una banca ètica→\nLa banca ètica es presenta a Sabadell\nPublicat el 24/10/2008 per FETS\n“Noces Oiko”, les noces més solidàries del món\nPublicat el 23/10/2008 per FETS\nEt cases aviat? Coneixes a algú que es casi? No fa falta que et gastis els diners de la llista de noces! Inverteix-los a finançar crèdits i microcrèdits en països del sud. Els diners són teus i els podràs retirar Continueu llegint “Noces Oiko”, les noces més solidàries del món→\nENTREVISTA A L’ANNIE YUMI JOH\nPublicat el 21/10/2008 per FETS\n"La gent ha de ser conscient que amb els seus diners pot ser còmplice d’activitats il·lícites" L’Annie Yumi Joh és la responsable de la Campanya Finances Ètiques de SETEM (Entrevista publicada a la revista de SETEM núm. 15, estiu 2008) Continueu llegint ENTREVISTA A L’ANNIE YUMI JOH→\nPàgina 64 de 68« Primera«...102030...6263646566...»Última »


Notícies - L'Ajuntament cedeix gratuïtament a l'Agència Tributària un solar de 2.600 metres quadrats a Coll Favà\nL'Ajuntament cedeix gratuïtament a l'Agència Tributària un solar de 2.600 metres quadrats a Coll Favà\nL'objectiu de l'Agència Tributària és tenir unes noves dependències que permetin oferir un millor servei\nL'Agència Tributària de Sant Cugat comptarà, cap a mitjans del 2009, amb unes noves dependències ubicades a l'avinguda Vullpalleres, al barri de Coll Favà. La construcció d'aquest nou edifici, que té l'objectiu de millorar el servei que ofereixen als ciutadans, ha estat possible gràcies a un conveni amb l'Ajuntament, que els ha cedit gratuïtament un solar de més de 2.600 metres quadrats.\nL'objectiu d'aquesta operació és millorar els serveis que ofereix actualment l'Agència Tributària a Sant Cugat, amb unes noves dependències més àmplies i més ben equipades que els locals que tenen llogats en aquests moments al carrer Manel Farrés.\nAixí ho ha explicat el delegat especial a Catalunya de l'Agència Estatal d'Administració Tributària, Joan Cano Garcia, que ha destacat la importància de poder millorar les condicions del servei a Sant Cugat i ha agraït les facilitats que els hi ha donat el consistori, amb la cessió d'uns terrenys municipals.\nTall incrustat: Joan Cano\nNosaltres entenem que la presència de l'Agència Tributària a Sant Cugat és molt important, per nosaltres i pels ciutadans, i estem agraïts de les facilitats que ens donen per continuar amb millors condicions.\nConcretament, es tracta d'una pastilla de terreny de 2.638 metres quadrats i valorada en més de 878.000 euros, ubicada a l'avinguda Vullpalleres, al barri de Coll Favà. L'alcalde de Sant Cugat ha destacat l'excel·lent situació d'aquest solar, situat a uns 10 minuts de distància tant del Monestir com dels barris de nou creixement, i molt ben comunicat per mitjà de transport públic amb la nova estació de Renfe, i en un futur, amb la nova estació de FGC a Vullpalleres, així com la seva proximitat a la Ronda Nord.\nLluís Recoder ha volgut destacar també la necessitat que dues institucions que presten un servei públic col·laborin en benefici de l'interès comú, i per tant, de la ciutadania.\nEntenem que cedim un bon solar i ho fem satisfets amb el convenciment que això contribuirà a donar millor servei a tots els ciutadans de Sant Cugat.\nUn cop signat el conveni de cessió del solar, les previsions de l'Agència Tributària a Sant Cugat passen per fer la construcció del nou edifici al llarg dels proper 4 anys i tenir-lo enllestit a mitjans del 2009.\nRecordem que la delegació local de l'Agència Tributària dóna servei a la nostra ciutat però també a alguns municipis veïns com són Rubí, Cerdanyola, Ripollet i Montcada i Reixach.


Cihlar Bechyne República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBechyne, Bechyne, República Txeca - Veure al mapa\nConvenientment situat a Bechyne, Cihlar és una base ideal des d'on explorar aquesta ciutat fantàstica. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nCihlar també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Bechyne. S'admeten animals de companyia són només algunes de les comoditats que fan que Cihlar sigui diferent dels altres hotels de la ciutat.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. Les instal.lacions d'oci de l'hotel, que inclouen parc infantil estan dissenyades per escapar i relaxar-se. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Cihlar la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Bechyne.


Gloria Palace San Agustín Thalasso & Hotel Gran Canaria Espanya - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLas Margaritas, s/n, San Bartolomé de Tirajana, Gran Canaria, Espanya, 35100 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nBarri San Bartolomé de Tirajana San Bartolomé de Tirajana San Bartolomé de Tirajana Las Palmas Santa Lucía de Tirajana San Bartolomé de Tirajana\nMés informació sobre Gloria Palace San Agustín Thalasso & Hotel\nEl Gloria Palace San Agustin és un hotel de luxe situat a 600 m de la platja de Las Burras de Gran Canària i disposa d'una piscina al terrat amb vista sobre el mar, un spa i habitacions amb balcó. Les habitacions del Gloria Palace Hotel San Agustin presenten un disseny senzill i estan equipades amb aire condicionat. La majoria té vista sobre el mar. El Gloria Palace disposa de piscines exteriors per a nens i adults, envoltades de jardins i terrasses solàrium amb gandules. També es pot accedir, per un suplement, al gimnàs, les pistes de tennis i pàdel i la piscina del terrat. L'establiment també té una botiga de bicicletes, on es poden comprar equips i llogar una bicicleta. Hi ha un servei de trasllat amb autobús gratuït fins a les platges de Maspalomas o la platja de l'Inglés. El camp de golf Maspalomas és a 5 km i s'ofereixen descomptes especials als clients del Gloria Palace Hotel Gran Canaria.\nL'hotel admet gossos de fins a 5 kg a petició i per un suplement. L'accés dels animals de companyia a les zones comunes de l'hotel està restringit. L'ús de les següents instal·lacions comporta un suplement: - Piscina situada a la terrassa chill-out (cal tenir com a mínim 16 anys). - Spa (cal tenir com a mínim 15 anys). - Pistes de tennis. - Pistes de pàdel. - Gimnàs. L'spa romandrà tancat del 21 al 28 de maig del 2018 per obres de manteniment. Els homes han de portar pantalons llargs per sopar. Els nens majors de 12 anys es consideren adults. En les reserves de més de 9 habitacions, es poden aplicar unes condicions diferents i suplements addicionals.\nComentaris d'Agoda (4)Comentaris de Booking.com (1248)\nGran Canaria Complexos turístics


Política de cookies | l'Elephanta\nSi, nosaltres també utilitzem cookies però només per poder oferir-te la millor experiència d’usuari. Entenem que si no has marxat ja de la nostra web acceptes la nostra política de coockies. Si vols pots investigar una mica més sobre el tema aquí\nUna *cookie és un petit fitxer de text que s’emmagatzema en el seu navegador quan visita gairebé qualsevol pàgina web. La seva utilitat és que la web sigui capaç de recordar la seva visita quan torni a navegar per aquesta pàgina.\nLes *cookies solen emmagatzemar informació de caràcter tècnic, preferències personals, personalització de continguts, estadístiques d’ús, enllaços a xarxes socials, accés a comptes d’usuari, etc. L’objectiu de la *cookie és adaptar el contingut de la web al seu perfil i necessitats, sense *cookies els serveis oferts per qualsevol pàgina es veurien minvats notablement. Si desitja consultar més informació sobre què són les *cookies, què emmagatzemen, com eliminar-les, desactivar-les, etc., li preguem es dirigeixi a aquest enllaç.\nEls navegadors web són les eines encarregades d’emmagatzemar les *cookies i des d’aquest lloc ha d’efectuar el seu dret d’eliminació o desactivació de les mateixes. Ni aquesta web ni els seus representants legals poden garantir la correcta o incorrecta manipulació de les *cookies per part dels esmentats navegadors.\nEn el cas de les *cookies de Google *Analytics, aquesta empresa emmagatzema les *cookies en servidors situats a Estats Units i es compromet a no compartir-la amb tercers, excepte en els casos en els quals sigui necessari per al funcionament del sistema o quan la llei obligui a aquest efecte. Segons Google no guarda la seva adreça IP. Google Inc. és una companyia adherida a l’Acord de Port Segur que garanteix que totes les dades transferides seran tractades amb un nivell de protecció d’acord a la normativa europea. Pot consultar informació detallada referent a això en aquest enllaç. Si desitja informació sobre l’ús que Google dóna a les *cookies li adjuntem aquest altre enllaç.


Alting finalitza la transformació d'Aragó 271 en hotel de luxe\nAragó 271|Notícies corporatives\nAlting finalitza la transformació del seu edifici d'Aragó, 271 en hotel de luxe arrendat a Room Mate\nUna remodelació i canvi d'ús que ha revaloritzat l'actiu immobiliari en més un 50%.\nAmb una actuació tècnica innovadora, eficient i sostenible: l'edifici Aragó 271 de Alting ha obtingut la màxima qualificació energètica A, un pas més en el camí de ciutat sostenible.\nL'obra s'ha realitzat en tan sols 15 mesos.\nAlting Grup Immobiliari ha lliurat en arrendament al grup hoteler ROOM MATE el que serà el seu nou hotel insígnia a la ciutat comtal, amb el nom d'Anna.\nUn hotel 4 estrelles superior que compleix tots els requeriments de conservació del patrimoni arquitectònic, ubicació, eficiència i sostenibilitat mediambiental que precisa una ciutat com Barcelona, destinació turística de primer nivell per la seva àmplia oferta cultural, gastronòmica, comercial i lúdica.\n“La remodelació i canvi ha suposat una inversió de l'ordre de 6 milions d'euros i una revaloració de l'immoble de més del 50% del valor de l'edifici, comportant al mateix temps, generació de nous llocs de treball i riquesa a la ciutat a través del turisme de qualitat”. Carolina Marcos. Sotsdirectora General de Alting.\nLa transformació ha tingut com a premissa la conservació i integració en l'entorn que ho posiciona com un actiu hoteler únic pel seu enclavament i singularitat, i que dona resposta a la demanda latent i sostenible d'un turisme de qualitat que valora positivament la diversitat d'oferta de la ciutat i que busca enclavaments cèntrics, confortables, singulars i si és possible energèticament eficients.\nL'edifici, en aquesta nova etapa com a hotel, disposa de 9 plantes, una superfície total de 4.000 m2, 81 habitacions (14 tipologies diferents), local comercial, terrasses i piscina amb impressionants vistes sobre Passeig de Gracia, Casa Batlló i Casa Amatller.\nPer a la complexa transformació d'un immoble modernista d'oficines a hotel de luxe, l'equip tècnic de Alting tan sols ha precisat 15 mesos. S'han aplicat innovadores tècniques per augmentar el seu aprofitament, el seu valor patrimonial, la seva eficiència energètica i donar resposta als singulars acabats de primera qualitat requerits.\n“Un repte del projecte era reproduir la façana original de l'edifici miméticamente augmentant el seu valor patrimonial i en el menor temps possible” Carlos Méndez. Director Tècnic de Alting.\nL'edifici d'Aragó 271 propietat d'Alting Grupo Inmobiliario, va ser construït a principis del segle XX en un estil clarament modernista i remodelat en 1994. Amb un enclavament estratègic al costat del Passeig de Gràcia de Barcelona ha albergat la seu de la Universitat de Chicago, la seu de Mazars Espanya i va ser triat per celebrar el 20º aniversari de Casa Decor 2012, la reconeguda exposició d'interiorisme, arquitectura i disseny d'Europa.\nALTING Grup Immobiliari que complirà el proper 2017 el seu 40º aniversari, opera principalment als mercats immobiliaris de Barcelona i Madrid, amb una clara estratègia de Core Plus a Value Added en actius immobiliaris prevalgui tant residencials com a terciaris.\nPer a més informació poden contactar amb comunicacion@alting.com.\n10 Maig 2016\t|Arquitectura|Hotels|Retail


Comprova quan toquem prop de casa teva i estalvia comprant les teves entrades!\nT'ensenyem a tocar les nostres cançons\nEl que vulguis saber de nosaltres a la secció biografia\nDescarrega les lletres i acords de les nostres cançons a la secció discografia\nVens? Comprova les dates\nAquest últim mes ha hagut molt agetreo a la nostra agenda de concerts. Entre les novetats més destacades, ni més ni menys que els festivals Arenal Sound a Borriana i Porto Llatí a Còrsega. Sens dubte és un plaer participar en esdeveniments d'aquesta magnitud.\nPer als que no puguin esperar, podeu aprofitar per venir a les festes de Cerdanyola del Vallès, una ocasió especial per veure'ns al poble que ens ha vist néixer.\nJa estem en marxa\nCom alguns ja sabeu, comencem la gira al març i des enotnces ja hem passat per Múrcia, Granada, Barcelona, Reus i Tàrrega.\nÉs increïble veure com la nostra petita família va creixent dia a dia allà on anem. De moment estem confirmant les dates més properes però pots anar visitant la pàgina web o facebook per anar assabentant.\n10 anys amb Kasba Music\nSembla que va ser ahir i ja fa 10 anys que Kasba Music va començar el seu camí en el món de les discogràfiques. Nosaltres vam ser una de les primeres bandes i en tot aquest temps hem publicat i posat als aparadors de mig món els nostres cinc discos.\n2005 Connecta o rebenta\n2011 Temps al Temps\n2013 Per a tots els públics\nMoltes gràcies a la família de Kasba Music per la seva incansable tasca de suport a la música independent. Sense vosaltres res d'això hauria estat possible!\n21 de Març "Suele Pasar" a Barcelona\nEl 21 de Març tornem a la sala Music Hall de Barcelona per presentar la gira "Suele Pasar", és el segon any girant amb les cançons del nostre cinquè disc "Per a tots els públics" i no podíem passar de llarg sense tornar a passar per casa nostra. Portem nou espectacle, nous arranjaments i moltes ganes de compartir-ho amb vosaltres.\nTop 10 2013 a Mondo Sonoro\nMondo Sonoro, la revista nacional de música independent per excel·lència, ens ha triat com un dels 10 millors discos del 2013 a la secció de mestissatge al costat dels nostres companys de La Pegatina, Calima, Sonido Vegetal, La Troba Kung-Fú, etc.\nMoltes gràcies a tots i totes per ser-hi i ajudar-nos a difondre la nostra música! També a Miguel Amorós per dedicar aquestes línies i estar sempre a la trinxera.\nmostra més noticies\nCondicions de venda Política de Cookies


per EP - Fotografia: Noguera Aventura 09/04/2014 00:00h\nComença la temporada d'esports d'aventura a Lleida amb més reserves d'aigua| EP - Fotografia: Noguera Aventura\nEl president de la Diputació de Lleida, Joan Reñé, ha presentat a Llavorsí la nova temporada del sector turístic de Lleida, en què participen 223 empreses, un 8,5% més que l'any passat. El president de l'Associació d'Esports d'Aventura, Florido Dolcet ha compartit l'optimisme de Reñé: "Començar amb les reserves d'aigua un 30% superiors pel desglaç i la bona temporada de neu ens fa començar la campanya amb molta emoció i garanties d'arribar al 15 d'octubre".\nAquest any s'ha incrementat el nombre d'empreses dedicades als esports d'aventura i turisme actiu a les comarques de la Plana, que ofereixen sobretot serveis d'activitats de terra o aigua. L'empresa 2 Lagos Centre d'Aventura Esports i Gestió ha apostat per desenvolupar activitats aquàtiques al voltant de Lleida, als dos embassaments de reg situats a Gimenells i Pla de la Font; i el Club Nàutic Mig Segre desenvolupa una gran diversitat d'activitats d'aigües tranquil·les i braves al riu Segre a l'altura de Ponts.\nAquest augment de les activitats de turisme actiu i d'esports d'aventura a la Plana constitueix una nova línia estratègica de desenvolupament del territori, que complementa altres alternatives econòmiques existents i contribueix a la desestacionalització de l'oferta turística, ja que permet allargar la temporada fins a ben entrada la tardor. Segons el Patronat de Turisme de la Diputació de Lleida, les seves comarques lideren a Espanya l'oferta d'esports d'aventura i de turisme actiu, i segueixen sent el referent en les activitats d'aigua, com ara ràfting o barranquisme; de terra, amb BTT, senderisme, passejades a cavall, escalada guiada i raquetes de neu; i d'aire, amb parapents, una aventura en la qual la població d'Àger és el referent.\nReñé ha xifrat l'impacte econòmic d'aquest sector en el territori en 66,1 milions d'euros, de manera que ha considerat els ingressos procedents de l'activitat mateixa, l'allotjament i la restauració. Segons el Patronat de Turisme, el volum de negoci és de 24,8 milions d'euros, considerant només els serveis oferits per les empreses del sector.\nEls esports d'aventura donen feina a 1.700 persones, de les quals unes 620 treballen a temps complet, unes 380 ho fan a temps parcial i les 700 restants són personal bàsicament autònom.\nLes empreses van oferir durant l'any passat un total de 610.000 serveis de turisme actiu, amb un increment notable de les activitats de terra, en detriment de les activitats d'aigua. Les activitats terrestres van registrar uns 300.000 serveis; també n'hi ha hagut 300.000 en les d'aigua --que fins ara anaven al capdavant de la demanda--, mentre les aèries van representar uns 10.000 serveis.\nEn els esports d'aigua, el ràfting segueix sent el servei estrella, seguit del descens de barrancs, caiac, piragüisme i l'hidrospeed, segons l'estudi del Patronat de Turisme lleidatà. Pel que fa als esports de terra, hi ha un increment significatiu del trekking; apareixen les raquetes de neu; remunta l'activitat de les BTT, i segueix tenint rellevància l'hípica, sense oblidar els quads i els 4x4. L'informe ha detectat un petit descens en l'activitat de lloguer de bicicletes i una tendència a l'alça de llogar els serveis d'un guia especialitzat.\nMor una veïna de Vilaller al xocar frontalment amb el seu turisme contra un camió a la N-230


Dues poetesses de Calella han guanyat premis als XXXII Jocs Florals de Calella d’enguany | Blanesaldia\nDues poetesses de Calella han guanyat premis als XXXII Jocs Florals de Calella d’enguany\nPublicat el 31 de març, 2014 - 11:27 CEST\nL’escriptor blanenc Joan Adell ha guanyat el premi Flor Natural\nConcretament han estat Ester Gatell Poch que ha aconseguit el Premi Francesc Grau a la millor prosa poètica de tema lliure amb l’obra «L’abecedari de l’àvia Primavera». I Marta Camps Cubarsí, de 18 anys, ha rebut el premi Germanes Saula Palomer a la millor prosa poètica de tema lliure per a autors joves amb el text «Trencant el silenci».\nEls premis d’honor del certamen han anat a Blanes, Puig-reig i Barcelona. La Flor Natural, premi d’honor i cortesia a la millor composició que canta a l’amor l’ha guanyat el poeta selvatà Joan Adell Àlvarez, amb la poesia «Maldo a créixer».\nL’Englantina, donada al millor poema que enalteix la nostra terra, costums i tradicions, l’ha guanyat la poetessa del Berguedà Montserrat Butxaca amb una obra titulada «Oda a la terra». I de la capital del país és Immaculada Fuster, guanyadora de la Viola, el millor poema que enalteix els valors espirituals i ètics, amb una poesia titulada «El meu Deu».\nS’ha quedat al Maresme el premi Maria Cardona. L’ha guanyat Josep Lladó d’Argentona. El seu poema «Aquesta altra joventut» ha estat designada com la millor composició que canta als nostres avis. El premi Francesc Castells al millor poema que glosés l’horitzó l’ha guanyat Lleonard del Rio, d’Igualada, amb una obra de títol, justament, «Horitzó». I el premi La Llopa per a poesies de temàtica lliure per a autors joves se l’ha endut una noia de 17 anys veïna de Barcelona. Anna Gas va presentar-hi el poema «Abans de perir».\nAquest ha estat el veredicte que s’ha fet públic aquest migdia en una gala que ha tingut molts moments emotius. El primer d’ells ha estat el nomenament del títol de Mestre en Gai Saber dels Jocs Florals de Calella per a Montserrat Altarriba, de Sallent. Això significa que aquesta poetessa ha guanyat els tres premis d’honor als Jocs de Calella en diferents edicions.\nTambé s’ha honorat amb un record molt emotiu la figura del poeta calellenc Antoni Vives i Batlle, nascut l’any 1907 i mort l’any 1984. Ara que fa 30 anys de la seva desaparició s’ha recitat la lletra de la sardana més emblemàtica i estimada de la ciutat, Record de Calella, del compositor Vicenç Bou i escrita pel mateix Antoni Vives.\nEstrena de l’havanera «Som pequinaires»\nPerò sens dubte el moment més entranyable de l’acte ha estat l’homenatge de gratitud a l’Associació Gent del Barri de Pequín per commemorar el seu 25è aniversari d’història com a entitat. De les diverses ofrenes que se’ls ha lliurat la que més els ha emocionat ha estat l’estrena d’una havanera escrita justament per aquesta ocasió titulada «Som pequinaires», amb lletra de la poetessa local Concepció Organ, música del compositor calellenc Jordi Feliu i interpretada pel grup d’havaneres també calellenc Els Rogers. La lletra i la música reflecteixen una nostàlgica estampa marinera per un barri que va néixer, crei i viu entre el cant de les onades i la llum del far calellenc.\nText: Oriol Leo – Ràdio Calella\nPublicat en Alt Maresme | Etiquetat Calella, Joan Adell, Jocs Florals\n← Avança a bon ritme la remodelació de la Plaça Espanya de Pineda Joves d’Esquerra Verda va celebrar a Blanes la seva Convenció Nacional →


Carta del 06-12-2006: Takashi Nagai - Abadia de Sant Josep de Clairval\nL'any 1985 s'organitzaren diverses cerimònies a Hiroshima i Nagasaki (Japó) en memòria de les víctimes de les bombes atòmiques llançades sobre les dues ciutats quaranta anys abans. Un testimoni present en aquelles celebracions deia: «A Hiroshima hi ha molta tristesa i un gran aldarull; tot és molt polític... El símbol podria ser «un puny tancat i amb molta ràbia». A Nagasaki també hi ha tristesa, però amb més calma i reflexió; no hi ha tanta política, hi ha més pregàries. No senten rancúnia als Estats Units, més aviat ploren pel mal de la guerra i, especialment, de la guerra nuclear. Aquí el símbol seria: «unes mans juntes per a resar». La influència del doctor Takashi Nagai explica millor que altra cosa, el clima d'espiritualitat que regnava aquell dia a Nagasaki. Un sacerdot deia d'ell: «Només si aconseguim tenir una mica d'aquella fe del doctor Nagai en la providència del Pare Etern i en el valor universal de la mort de Jesucrist, podrem afrontar amb pau qualsevol malaurat esdeveniment» ¿Qui era el doctor Nagai?\nTakashi Nagai havia nascut l'any 1908, a Isumo, prop d'Hiroshima, d'una família amb cinc fills i de religió sintoista. En 1928 ingressa a la facultat de medicina de Nagasaki. «Des de l'època dels meus estudis de secundària, escriu més tard, era jo «presoner» del materialisme. Tot just havia ingressat a la facultat de medicina em van obligar a fer dissecció de cadàvers... M'admirava la meravellosa estructura del conjunt del cos humà i també la minuciosa organització de les seves parts més petites. Però allò que estava tocant no era més que pura matèria. I l'ànima? Per a mi l'ànima no era més que un fantasma inventat per uns impostors per a enganyar la gent senzilla».\nL'última mirada d'una mare\nUn dia de 1930 rep un telegrama del seu pare: «Vine a casa!». Pressentint alguna desgràcia, se'n va precipitadament. En arribar, s'assabenta que la mare ha sofert un atac i ha perdut la paraula. S'asseu al seu costat i llegeix, en la mirada de la mare, un últim «adéu». L'experiència de la mort canviarà la seva vida: «Amb aquella última i penetrant mirada, la meva mare va enfonsar el marc ideològic que jo m'havia fabricat. Aquella dona, que m'havia donat la vida i m'havia educat, aquella dona que no havia tingut ni un moment de descans en el seu amor per mi, em va parlar amb tota claredat als últims moments de la seva vida. Aquella mirada em deia que l'esperit de l'home continua vivint després de la mort. Tot m'arribava com una intuïció, una intuïció amb regust de veritat».\nTakashi comença llavors la lectura dels «Pensaments» de Pascal, científic francès del segle XVII, poeta i erudit. «L'ànima, l'eternitat... Déu. «Així que, Pascal, el famós físic i gran antecessor nostre, havia admès amb serietat aquestes coses!», es va dir. Aquest gran savi creia veritablement en això! Quina és la fe catòlica perquè un savi com Pascal pugui acceptar-la, sense veure-hi contradicció amb la seva ciència?». Pascal explica que Déu es pot trobar mitjançant la fe i l'oració. Fins i tot, si encara no podeu creure, diu, no deixeu l'oració ni l'assistència a la Missa. Si estic sempre disposat a comprovar una hipòtesi de laboratori, pensa Nagai, per què no he de provar aquesta oració en la qual tant insisteix Pascal? I decideix buscar una família catòlica que l'accepti com a hoste durant els seus estudis. Allò li permetrà conèixer el catolicisme i l'oració cristiana.\nÉs acollit per la família Moriyama. El senyor Moriyama, tractant en bestiar, descendeix d'un d'aquests antics llinatges cristians que, al llarg de 250 anys de persecucions, van saber conservar la fe que sant Francesc Xavier havia dut fins al Japó. La puresa d'aquella fe cristiana sorprèn el jove Nagai: uns humils grangers li ensenyen amb el seu exemple allò que creia el gran savi Pascal!\nEl març de 1932, una greu otitis el deixa sord de l'oïda dreta. Queden trastornats els seus projectes de futur; no podrà utilitzar més l'estetoscopi, ha de renunciar per tant a la medicina general i decideix orientar els seus estudis cap a la medicina radiològica. Aquesta tècnica tot just comença al Japó i Nagai ben aviat, s'adona de les enormes possibilitats que aquesta ciència ofereix als metges: poder descobrir l'origen de les malalties.\nEl senyor i la senyora Moriyama tenen una filla, Midori, és mestra en una altra ciutat. Els tres resen per la conversió de Takashi, pensant que potser Déu l'ha enviat a ells amb aquesta finalitat. El 25 de desembre de 1932, dia de Nadal, Midori és a casa dels seus pares. «Doctor, pregunta el senyor Moriyama a Takashi, per què no ve amb nosaltres a la Missa del gall? – Però... si no sóc cristià! – No importa, tampoc ho eren els pastors i els Reis Mags que van acudir a la cova de Betlem. I, quan van veure el Nen Jesús, van creure en ell. Si no ve a resar a l'església, mai arribarà a creure». I Nagai se sorprèn a sí mateix quan respon: «Sí, m'agradaria acompanyar-los aquesta nit». Cinc mil cristians omplen la catedral, i canten tots el mateix Credo en llatí. Nagai queda molt impressionat i ensems encoratjat en la seva reflexió sobre la religió catòlica, però sense deixar-se, encara, convèncer del tot.\nEl petit catecisme de Midori\nUna nit, el senyor Moriyama desperta Takashi: Midori es queixa de forts dolors. El jove metge aviat diagnostica una apendicitis aguda. Tot seguit sent com el senyor Moriyama murmura: «És la voluntat de Déu. Qui sap quina gràcia ens ofereix?» Tot i la neu que cau amb abundància, Takashi corre a l'escola veïna per a telefonar a l'hospital: «Escolti? Escolti? Per favor, és urgent... Escolti, aquí Nagai. Qui fa la guàrdia aquesta nit?... Bé, crideu-lo, per favor?». És un amic seu qui es posa al telèfon i Nagai li pregunta si pot realitzar immediatament una apendicectomia. La resposta és afirmativa, i Takashi torna a buscar Midori: «Amb tanta neu, fer venir un taxi seria perdre molt temps. No podem arriscar-nos a esperar tant» i, dirigint-se al senyor Moriyama li diu: «Si vostè m'acompanya al davant amb la llanterna, jo portaré als meus braços Midori». Durant el llarg camí, Takashi s'adona que el cor de Midori batega cada vegada més de pressa i el front li crema de tanta febre. La seva vida corre perill, i ell accelera el pas. Per fi arriben a l'hospital! La sala d'operacions és ja preparada i, al cap d'uns minuts, Midori és fora de perill. En agraïment, Midori farà tot el possible per a obtenir la conversió de Nagai que l'ha salvat.\nAl cap d'un any, Takashi és mobilitzat per l'exèrcit nipó i ha de combatre contra els xinesos a Manchuria. Un dia rep un paquet de Midori: Hi ha un petit catecisme. El llegeix amb interès i el fruit es fa evident. Un any més i torna al seu país, gairebé desesperat, primerament perquè és més conscient dels desordres de la seva vida i també pel record dels terribles esdeveniments de la guerra. Es dirigeix a la catedral de Nagasaki. Allí l'acull un sacerdot japonès i parla amb ell durant molt de temps. Animat per la conversa, Takashi reprèn el seu treball de radiologia, i comença a estudiar la Bíblia, litúrgia i les oracions dels catòlics. Però les exigències morals de l'Evangeli i l'haver de deixar els sentiments religiosos sintoístes de la seva família, són ara, un fort obstacle per a la seva conversió. Un dia, sumit en els seus dubtes, rellegeix els «Pensaments» de Pascal: Una frase li crida l'atenció: «Hi ha suficient llum pels qui volen veure, i suficient foscor pels qui tenen la disposició contrària». De sobte, tot queda clar per a ell. Ja tot decidit, demana el baptisme i el rep al juny de 1934. Pren el nom de Pau, en record de sant Pau Miki, màrtir japonès crucificat a Nagasaki el 1597.\nDos mesos més tard és casa amb Midori, però abans vol que ella conegui els greus riscos als que s'exposa per la seva professió. Els radiòlegs d'aquella època no tenien suficients mitjans per a protegir-se dels raigs X. Midori veu el perill que corre la vida de Takashi, però comprèn els seus punts de vista i comparteix el seu ideal de ser «pioner» per salvar vides humanes. Nagai serà més que un metge, serà un apòstol de la caritat envers el proïsme. Escriu això: «La labor d'un metge consisteix en sofrir i alegrar-se amb els seus pacients, en enginyar-se-les per a disminuir el seu sofriment. Cal unir-se al seu dolor. A la fi qui cura el malalt no és el metge sinó la voluntat divina. Un cop es compren això, el diagnòstic mèdic engendra l'oració».\nDe nou és mobilitzat entre el juny de 1937 i el març de 1940. Nagai és destinat com a metge a la guerra entre la Xina i el Japó. La seva dedicació a tots: ja es tracti de soldats japonesos o xinesos, de dones, nens i ancians amenaçats per les terribles matances. La seva dedicació és veritablement heroica. Quan torna al Japó, les peticions de radiografies es multipliquen. I, ben aviat, Takashi veu a les seves mans unes taques inquietants i, a més, es troba sovint esgotat. En el seu diari anota que, a vegades, quan se sent molt decaigut, tanca la porta i s'asseu davant la imatge de Maria que té en el seu despatx i resa el Rosari. Així recupera poc a poc la pau interior.\nTres anys de vida\nUn col·lega de Takashi li fa veure la conveniència de fer-se una radiografia. Ho fa així un matí del juny de 1945. «Prepari l'aparell, diu al seu ajudant. – Però, doctor, encara no ha arribat cap pacient. – Jo sóc el pacient, respon Nagai mostrant el pit. – I el metge? – És aquí!, diu assenyalant els seus ulls». Al veure la radiografia, Nagai queda molt afectat. Al costat esquerre s'hi veu una gran taca negra: hipertròfia de la melsa! El diagnòstic és una leucèmia. Takashi murmura: «Senyor, no sóc més que un servidor inútil. Protegeix Midori i els nostres dos fills. Faci's en mi la teva voluntat». El doctor Kageura, cap del departament de medicina interna, confirma l'anàlisi: «Leucèmia crònica. Durada de la vida: tres anys». Havia emprat la seva vida en guarir un gran nombre de malalts. Ningú més que ell els hauria pogut radiografiar.\nDe retorn a casa, Takashi ho explica tot a Midori. Ella desprès d'escoltar-lo, s'agenolla davant el crucifix que la seva família havia guardat durant els 250 anys de persecucions i resa llargament, i plora... fins que la seva ànima recupera la pau. També Nagai resa; sent remordiments per haver-se dedicat amb tant d'afany al seu treball, sense pensar prou en la seva esposa. Però Midori sap estar a l'altura de les circumstàncies. L'endemà, un home nou es dirigeix a la seva feina: l'acceptació total de la tragèdia per part de Midori i la seva negativa en voler parlar de «negligència» l'han omplert de pau i de força.\n9 d'agost de 1945; les onze i dos minuts. De sobte, un centelleig encegador. Acaba d'esclatar una bomba atòmica a Urakami, al barri nord de Nagasaki. Amb aquesta guerra amb el Japó, els dirigents dels Estats Units han utilitzat una nova i terrorífica arma: la bomba atòmica. Una primera bomba ha estat llançada sobre Hiroshima. Ara, la segona bomba devasta Nagasaki. Les conseqüències són: 9.000° de temperatura, 72.000 morts i 100.000 ferits. A la facultat de medicina, a 700 metres del centre de l'explosió, Nagai, que es troba classificant plaques radiogràfiques, és llançat al terra, amb el costat crivellat d'infinitat de trossos de vidre. La sang li brolla amb abundància de la seva templa dreta... els objectes s'arremolinen com si fossin fulles seques. A no tardar es presenta una onada ininterrompuda de ferits: siluetes ensagnades, robes estripades, cabells cremats... apareixen a l'entrada de l'hospital. És una visió dantesca.\n«El seu rosari !»\nL'incendi s'apropa a l'hospital. Els pacients són evacuats al cim d'un pujol pròxim. Nagai es desviu fins al límit de les seves forces. A les quatre de la tarda, l'incendi arriba al departament de radiologia. Tretze anys d'investigacions, els instruments, una valuosa documentació, tot queda reduït a cendres. El 10 d'agost treballa sense parar curant els ferits. L'11 el treball es presenta menys urgent, i Takashi aprofita per anar a la recerca de Midori, que s'havia quedat a casa, mentre que els fills i l'àvia es trobaven segurs a la muntanya des del 7 d'agost. Li resulta molt difícil trobar la seva casa en aquella zona, ara tota plena de teules i de cendres. Sobtadament, veu les restes carbonitzats de la seva esposa. Cau de genolls, resa i plora... després recull els ossos en un recipient. I en els ossos, veu una cosa que brilla feblement entre el que seria la mà dreta: és el seu rosari!\nInclina el cap i diu: «Déu meu, et dono gràcies perquè has permès que mori resant. Maria, Mare dels dolors, gràcies per haver-la acompanyat en l'hora de la mort... JESÚS, tu que vas dur la creu fins a ser crucificat, ara m'acabes de fer sentir una llum de pau sobre el misteri del sofriment i de la mort, la de Midori i la meva... Rareses del destí: tenia molt assumit que seria Midori qui em conduiria a la tomba...! I ara, les seves restes descansen en els meus braços... La seva veu sembla que em diu: has de perdonar, has de perdonar!». I el perdó de Nagai és total. També, als cristians descoratjats que han perdut llurs famílies, els ajuda –cosa gens fàcil- a considerar la bomba atòmica com quelcom que forma part de la providència de Déu, que sempre en treu bé del mal.\n15 d'agost de 1945, a migdia. La ràdio transmet un missatge de l'emperador anunciant la capitulació del Japó. A primers de setembre, Nagai agonitza. Les radiacions de la bomba atòmica han agreujat la seva malaltia. Rep els darrers sagraments i diu: «Moro content», i tot seguit entra en un semicoma. Li porten aigua d'una gruta de Lourdes construïda no gaire lluny d'allí pel pare Maximilià Kolbe. «Vaig escoltar, escriu poc desprès, una veu que em deia que demanés al pare Maximilià Kolbe que resés per mi. Ho vaig fer i, després, dirigint-me a Jesucrist li vaig dir: «Senyor, en les teves mans divines m'encomano». L'endemà, Takashi es troba fora de perill i atribueix al pare Kolbe (avui dia canonitzat) el regal del sis anys més que encara viurà, tot i la malaltia.\n«Jo vull ser el primer a viure allí !»\nEls habitants d'Urakami tenen por de tornar a aquell lloc. Però Nagai diu: «Jo seré el primer en tornar a viure allí!». S'hi fa un refugi prop de la seva antiga casa, amb algunes xapes recolzades a les restes d'un mur, i col·loca davant, dues pedres formant un fogó improvisat sobre el que hi penja un calder. A prop seu hi troba una ampolla sense coll: hi guardarà la reserva d'aigua. Com a única roba compta amb un dels uniformes de marí que l'exèrcit ha distribuït als sinistrats. Així que pot es posa a desenrunar la casa. Allí hi troba el crucifix que estava a l'altar de la família. «He estat desposseït de tot, diu, només he trobat aquest crucifix».\nEl 23 de novembre de 1945, a Nagai li demanen parlar en una Missa per als difunts celebrada al costat dels enderrocs de la catedral de Urakami. L'holocaust de Jesucrist al calvari, li serveix per a donar un nou sentit a «l'holocaust» de Nagasaki. Diu: «Al matí del 9 d'agost, una bomba atòmica va explotar en el nostre barri. En un instant, 8.000 cristians es van trobar davant Déu... Aquella mitjanit, la nostra catedral es va incendiar i va quedar destruïda. I en aquell mateix moment, al palau imperial, sa Majestat l'Emperador va donar a conèixer la seva decisió... El 15 d'agost, es va promulgar oficialment l'edicte imperial que posava fi a la guerra, i el món sencer va poder veure, per fi, la llum de la pau. El 15 d'agost és també la solemnitat de l'Assumpció de Maria, i no és una casualitat que la catedral de Urakami estigués consagrada a Ella... És evident que hi ha una profunda relació entre la destrucció d'aquesta ciutat cristiana i el final de la guerra. Nagasaki fou, sens dubte, la víctima escollida, l'holocaust ofert sobre l'altar del sacrifici, l'anyell sense taca i aniquilat pels pecats de totes les nacions durant la Segona Guerra Mundial... Hem d'agrair que Nagasaki hagi estat escollida per a aquest holocaust! Hem d'agrair-ho, perquè per mitjà d'aquest sacrifici ha arribat la pau al món, i també la llibertat religiosa al Japó».\nDurant la primavera de 1947, la malaltia de Takashi l'obliga a romandre al llit en la seva cabanya. Ha de renunciar al seu càrrec de professor, i es queda sense recursos. «El meu cap encara treballa, diu. Els ulls, les oïdes, les mans i els dits els tinc encara en bones condicions». I es posa a escriure, i redacta tot un seguit de consells per als seus fills Makoto i Kayano, encara molt joves: «Fills meus, estimeu el vostre proïsme com a vosaltres mateixos. Us deixo aquestes paraules com a herència. Amb elles començo aquest escrit; potser l'acabaré amb les mateixes paraules i amb elles el recapitularé». Però l'exemple de la seva vida, era ja suficient per a imprimir aquest missatge en el cor jove dels seus fills, car tota l'existència del pare no fou més que un heroic servei al proïsme, servei que en aquell moment el portava a la mort. Nagai va voler consagrar-se a aquest servei fins l'últim moment.\nDes del llit estant, és on pot escriure millor. Utilitza una tauleta de dibuix com les que empren els escolars. En ella hi anota el següent: «Al despertar-me, a la una de la matinada, havia desaparegut la febre; després de prendre cafè, he pogut escriure fins a les set del matí; he pogut treballar molt!». Però ben aviat només podrà escriure durant la nit, perquè rep moltes visites al matí i durant tot el dia; malgrat tot, ell no demostra cap impaciència: «Em cansa una mica, escriu, però ja que són tan amables de venir a veure'm, he d'intentar vessar una mica d'alegria i d'optimisme en els seus cors i parlar-los de la nostra esperança catòlica. No puc despatxar-los sense més».\nEn aquesta difícil temporada, i durant quatre anys, escriu i publica quinze volums. Què es proposa amb els seus escrits? En primer lloc, presentar un resum fidel de l'explosió atòmica a través de la seva experiència excepcional i de la seva competència personal; en segon lloc, treballar per la pau. Convençut de que una pau duradora només pot fonamentar-se en l'amor que resplendeix en la doctrina catòlica, considera que la seva vocació ha de ser la de propagar aquest missatge cristià.\nUna única garantia\nAl final del seu llibre titulat «Les campanes de Nagasaki» escriu el següent: «En l'era atòmica, la humanitat ¿serà feliç o serà desgraciada? Com s'utilitzaria aquesta arma de doble fil amagada per Déu en l'univers i descoberta ara per l'home? Una utilització correcta permetria un ràpid progrés de la civilització; un ús inadequat podria destruir el món. La decisió és en el lliure albir de l'home, que té el propi destí en les seves mans. Quan hom pensa en això li causa terror i penso que l'única garantia en aquest camp és un veritable esperit religiós... De genolls entre les cendres del desert atòmic, vam resar perquè Urakami sigui l'última víctima d'una bomba. Sona la campana... Oh!, Maria concebuda sens pecat, pregueu per nosaltres que ens encomanem a Vos».\nMarç de 1951. La salut del metge és alarmant, però això no altera gens el seu acostumat bon humor. És a l'abril quan escriu el seu últim llibre i, només acabar-lo, sofreix una hemorràgia cerebral. El porten a l'hospital, i allí perd la consciència. Al tornar en si, diu en veu alta: « Jesús, Josep, Maria», i després, més feblement: «A les vostres mans encomano la meva ànima». Commoguda, la infermera passa el crucifix de la família a Makoto, el seu fill, perquè el doni al pare. Aquest el pren i amb veu sorprenentment forta, diu: «Reseu, per favor, reseu...», i tot seguit arriba el fi... encara que, en realitat, tot comença en Déu, i Nagai torna a trobar-se «al costat de Midori, com ho havia desitjat sis anys abans. És l'1 de maig, primer dia del mes de Maria.\nDurant les exèquies en la catedral de Urakami, l'alcalde de Nagasaki amb to solemne llegeix 300 missatges de condol, començant pel del primer ministre. Al final de la cerimònia, la multitud es dirigeix al cementiri, a un quilòmetre i mig en direcció al sud; quan l'encapçalament de la processó arriba al cementiri, la major part de la gent es troba encara a la catedral. Takashi Nagai és enterrat junt a les restes calcinades de Midori. A la tomba de Midori ell havia fet posar aquest epitafi: Heus aquí l'esclava del Senyor; faci's en mi segons la teva paraula (Lc 1, 38); i per la seva pròpia: Som servents inútils; hem fet el que ens calia fer (Lc 17, 10). La seva influència s'estén gràcies als llibres que ell va escriure (a partir de 1948, tothom els llegia al Japó). Aquests escrits contribueixen molt a l'educació social dels seus conciutadans i a la evangelització del seu país.\nDemanem a la Santíssima Verge i a Sant Josep, per nosaltres i per tots els nostres éssers benvolguts, una veritable conversió, un amor al proïsme fins el suprem sacrifici, i una mort en santedat que ens doni l'eterna felicitat del Cel. Els monjos de la Abadia de Sant Josep els desitgem un feliç any nou.


Una manifestació de la Plataforma per la Llengua, l’abril passat. PLATAFORMA PER LA LLENGUA\nLingüista i escriptorEl manifest del Grup Koiné denuncia amb un rellevant suport il·lustrat el que alguns ja dèiem el 2003 des de posicions llavors més excèntriques i que van ser desqualificades per intel·lectuals orgànics del pujolisme. Dit breument, afirma, contra la versió institucional, que això que s’ha anomenat normalització lingüística és, de fet, un procés en què el català es va minoritzant -retrocedeix en l’ús i es catanyolitza- i el castellà va esdevenint la llengua del país.\nI és molt important distingir aquesta denúncia -de base tècnica, sociolingüística-, de les mesures polítiques -de base ideològica- que després propugna per revertir el procés i fer-lo de debò normalitzador. Si barregem els dos plans, tindrem un debat de sords. Primer cal tenir clar si, contra un optimisme social i oficial molt estès, és cert que el català s’està minoritzant i no pas normalitzant. I, després -en cas que això s’admeti-, si normalitzar-lo és raonable i, per tant, propugnable; sabent que mantenint l’statu quo s’avança més cap a la residualització d’un gaèlic que cap a la relativa, i també problemàtica, normalitat d’un danès o un holandès.\nEn la denúncia hi coincideixo del tot. Ho he dit molts cops: en aquest model social i econòmic una llengua petita només es pot minoritzar si la llengua comuna de la comunitat que la parla és una altra i és molt més forta. En diem bilingüisme de fer conviure en l’àmbit públic la llengua de tots amb la llengua d’uns quants ; i és comunicativament inevitable que la llengua de tots -en el nostre cas, el castellà- passi a ser la comuna i, aprofitant l’avantatge que això li dóna en un territori de demografia anèmica i periòdiques onades immigratòries, acabi esdevenint la llengua del país.\nPel que fa a les mesures per revertir el procés, temo molt -contra l’optimisme oficial- que a finals dels 60 es va arribar a un punt a partir del qual tot fa baixada per nativitzar el castellà i pujada per normalitzar el català: el de la pràctica desaparició dels catalans amb molts problemes per comunicar-se en castellà. Convé dir-ho perquè convé deixar clar (tot i que el manifest hi passi de puntetes) que revertir el procés demana -per molt que a molts els sembli aberrant i fins i tot bàrbar- que en certa mesura reapareguin: que hi hagi catalans semianalfabets en castellà com hi ha danesos o holandesos que ho són en anglès; que abandonem aquest letal bilingüisme social per créixer en poliglotisme individual i cosmopolitisme cultural. Dit cruament: el català només serà la llengua comuna quan qui parli en castellà corri el perill que no l’entenguin i no pas -la diferència és crucial- que no el vulguin entendre.\n¿Una política lingüística com aquesta pot tenir un suport electoral majoritari? ¿Només cal pedagogia perquè l’arribi a tenir? No ho tinc gens clar, i el que és evident és que la política lingüística d’aquest país, si no vol deixar de ser civilitzat, només pot ser fruit d’un elevat consens social.\nTorno al que he dit abans. Es pot estar d’acord amb l’anàlisi sociolingüística del manifest (costa molt no estar-hi des del rigor científic) i, tanmateix, no tenir clar que una autèntica normalització sigui viable i desitjable, considerant el seu cost en termes de convivència i cohesió social.\nHauria de ser un consens informat i no pas un d’il·lús i indocumentat el que decidís si el cost és o no excessiu. Ara es jutja el bilingüisme des de la falsa creença que el català s’hi normalitza i hem d’aconseguir que es jutgi sabent que s’hi minoritza. Dir-ho és molt inoportú en plena recerca de majories sobiranistes, però amagant-ho impedim que la ciutadania decideixi sobre el futur de la llengua de manera adulta i responsable.


La policia multa un ciclista que anava per la vorera a tota velocitat - Diari de Girona\nLa policia multa un ciclista que anava per la vorera a tota velocitat\nAlcalà diu que no s'està anant «a la caça i captura» i que la campanya informativa segueix un mes\ngirona | tapi carreras 24.06.2015 | 06:51\nUn usuari de la bicicleta aturat per un agent de la policia municipal, ahir al migdia, al carrer Santa Eugènia · Marc Martí\nMou-te en bici rebutja sancions fins que no s´arreglin els punts negres\nLa primera jornada en què l'Ajuntament de Girona va advertir que començaria a posar multes als ciclistes que cometessin infraccions greus va acabar amb una sola denúncia. Aquesta dada, si més no, és la que va indicar ahir, a les set de la tarda, el regidor de Mobilitat, Via Pública i Seguretat en funcions, Joan Alcalà. La sanció s'hauria imposat a un usuari de la bicicleta que anava molt depressa per la vorera del carrer Santa Eugènia, posant en perill la seguretat dels vianants, quan a més a més, el vial té espais a la calçada per al pas de les bicicletes. La sanció és de 200 euros.\nDe fet, la presència d'agents de la policia en aquest carrer van ser constants durant tot el dia. En la majoria de casos però, simplement es va advertir als ciclistes que estaven cometent una infracció, quan aquesta es produïa davant seu. Per exemple, anar per la vorera entre la plaça del Barco fins a l'encreuament amb el riu Güell, quan les bicicletes tenen prioritat a la calçada, o el tram fins al Parc Central, quan hi ha el carril compartit amb els autobusos o amb taxis. També estaven al final del carril bici, passat el viaducte quan els usuaris han de girar cap a la plaça Poeta Marquina. Aquells que seguien rectes, en direcció a la plaça Marquès de Camps, també eren aturats per la policia.\n600 avisos en una setmana\nMalgrat que les xarxes socials ahir bullien, assegurant que s'estaven imposant sancions a tort i a dret, Alcalà va assegurar que prioritàriament se seguirà informant els ciutadans que cometin una infracció sempre que aquesta sigui molt greu, com saltar-se un semàfor, anar en direcció contrària o anar a tota velocitat per la vorera. El regidor va afirmar que no s'està anant «a la caça i captura» dels ciclistes. Va admetre que s'ha entrat en »una altra fase», però va recordar que el dispositiu, eminentment informatiu, es mantindrà activat fins al 31 de juliol. La setmana passada per exemple, es van fer més de 600 avisos a ciclistes. Fins i tot, va deixar clar que ha ordenat a la policia que faci servir «el sentit comú». Per exemple, si un ciclista va a una velocitat adequada a la dels vianants, per una vorera ampla de la carretera Barcelona, conscients del risc que representa circular per la calçada d'aquesta via, no se'l sancionarà.\nAlcalà va recordar que per tal que les bicicletes comencin a ser tingudes en compte «han de prendre els carrers i utilitzar tots els espais que tenen a disposició per circular per la ciutat». També va deixar clar que si algú és sancionat i considera que és injust, podrà presentar al·legacions.\nDues estacions de Girocleta a Sant Narcís. Girona


About: Cap d'Artrutx\nEl Cap d'Artrutx és a l'extrem occidental de la costa de de Menorca, dins del terme municipal de Ciutadella. El lloc forma una aglomeració amb Cala en Bosch i Son Xoriguer. A diferència de les dues anteriors, Cap d'Artrutx no té platja privada. El lloc està ple de cases i edificis d'apartaments i grans complexos hotelers. La fita característia de Cap d'Artrutx és el far pintat de blanc-negre. Va ser construït l'any 1859 i ampliat l'any 1970 damunt d'un promontori molt desgastat i baix. És un far considerat de quart ordre. Mallorca és a 38 quilòmetres de distància i clarament visible a l'horitzó (ca)\nCap d'Artrutx (ca)