Des de l'estiu :: feminismes | portal comunitari del barri de La Mina\nContinuem amb aquest repàs especial del des de l'estiu posant-nos les xancletes liles per recórrer els esdeveniments i les notícies feministes del curs 2020-2021. Ens acompanyeu?\nEl primer esdeveniment sobre el qual escrivíem a inici de curs va girar entorn al 25N. Pel dia internacional contra les violències masclistes, us vam compartir un recull dels actes presencials i virtuals que es promovien a nivell de ciutat i l'entorn proper. Això incloïa el programa d'activitats de Sant Adrià de Besòs, la proposta de Santa Coloma de Gramenet i les reivindicacions de Badalona.\nDes del desdelamina.net, a més, us convidàvem a participar de la campanya "Que la mascareta no confini la teva veu". Aquesta iniciativa pretenia sensibilitzar entorn a l'augment de les violències masclistes arran de la pandèmia, tant durant els mesos de confinament com posteriorment.\nPel 8M, el dia internacional de les dones, també us vam compartir el programa d'activitats que organitzava Sant Adrià de Besòs per commemorar i reivindicar aquesta jornada.\nPel 8 de març, des del nostre projecte també vam treballar una proposta pròpia. En aquest cas, es tractava de l'especial "Dones de barri, barri de dones", un recull en femení de quatre testimonis del barri. D'aquesta manera vam conèixer les històries de la Paola Alejandra Anzaldo, la Francisca García (més coneguda com Paqui, la pollera), María Estrada Olivar i Mina Laghmiri Azzauchi.\nFins aquí l'especial des de l'estiu sobre feminismes. Recordeu que aquest és un recull viu i ens permet fer una mirada al curs passat per entomar i programar-ne el següent. Així que us animem a fer-nos arribar aquells articles que heu trobat a faltar i que us agradaria que tractéssim al llarg del proper any.... Ens trobem la setmana vinent amb més repàs i més notícies!


Un incendi calcina dos cotxes a la zona del Sorrall\nUn dels cotxes calcinats. Foto: Mataró Segura\n3 de gener de 2022 (11:29 CET)\nL'incendi s'ha produït aquesta matinada i un dels vehicles ha quedat completament calcinat\nUn incendi ha cremat dos cotxes i ha provocat afectacions a un tercer a la zona del Sorrall de Mataró. El foc s'ha produït aquesta matinada, i de moment no s'ha determinat si ha estat accidental o provocat.\nSegons han informat els Bombers de la Generalitat, l'alerta d'incendi s'ha rebut a les 5.15h en un descampat als entorns del Sorrall. Un dels vehicles ha quedat totalment calcinat, mentre que el turisme que estava estacionat just al costat s'ha cremat parcialment (afectacions sobretot al motor i a la part davantera). A banda, un tercer vehicle ha patit afectacions menors a causa del foc.\nEls bombers hi han enviat una dotació, que ha estat treballant a la zona durant prop d'una hora fins que ha extingit totalment l'incendi.\nDe moment no s'han fet públiques les causes del foc i per tant es desconeix si ha estat accidental o bé provocat. Segons denuncien els veïns, en el descampat on s'ha produït l'incendi hi ha força cotxes abandonats, quelcom contra el que l'Ajuntament vol lluitar amb la nova ordenança de mobilitat.\nAgu Fa 22 dies\nEls cotxes cremats i altres mes serveixen d'habitatge\nharta Fa 22 dies\nEl Bronx se queda corto a la hora de hablar de Mataro actualmente, igual te queman un coche que violan a una mujer que roban y pegan a un anciano que increpan a un chaval que queman contenedores. Una ciudad peligrosa que puede pasar de todo, algo que no nos merecemos. No seque espera el ayuntamiento para poner fin a esto yo no quiero criar niños aqui y ver esto con las autoridades importandoles un pimiento colorado


Morella s’integra a la xarxa d’oficines de informació de rehabilitació - Diari Millars, informació local en valencià.\nMorella s’adhereix a la xarxa d’oficines d’informació de rehabilitació gràcies al conveni amb la Conselleria d’Habitatge, Obres públiques i Vertebració del Territori. D’aquesta manera, l’ajuntament oferirà el servei d’informació i ajudes per a obres de rehabilitació del municipi a través de l’oficina d’obres i urbanisme municipal. Cal destacar que Morella compta amb una càrrega patrimonial molt important que s’ha de tindre en compte a l’hora de donar suport a aquests projectes.\nMorella va tindre Oficina de Rehabilitació des de la seva creació. Aquesta oficina va ser molt important als anys 90 i 2000 per a la rehabilitació de diferents infraestructures. Però el 2012 es va suprimir. La nova oficina d’informació de rehabilitació és un servei molt important perquè informa i ajuda a molts veïns i veïnes, per la qual cosa, la integració de Morella a la xarxa suposa un pas més per a recuperar el servei que es donava anteriorment.\nAixí, El regidor d’Obres de Morella, Amadeu Bordàs, ha destacat que “és molt positiu tindre aquest servei a l’ajuntament, ja que ajuda a molts veïns i veïnes sobre petites obres que necessiten fer a casa”. A més, l’edil ha agraït “a la Conselleria el seu suport i esperem que siga un primer pas per a recuperar un servei que ha donat tants bons resultats”.\nLa xarxa d’oficines d’informació de rehabilitació tracta de donar a conèixer les ajudes que les persones poden rebre per a rehabilitar habitatges, canvis de calderes, finestres, etc. Així, des de l’oficina d’obres de l’ajuntament de Morella s’informarà els veïns i veïnes sobre, entre d’altres, les ajudes del Pla Renhata. A la vegada, permetrà participar d’una forma activa, amb la coordinació de la Conselleria, d’aquells projectes de rehabilitació urbana que execute tant l’ajuntament, com entitats privades.\nPost més nousVila-real impulsa una nova edició del Campus Natura en Pasqua\nPost més vellsLa Biblioteca d’Onda recopila fotografies antigues de Pasqua per a reconstruir el passat de la ciutat


Hotel Amalay Marràqueix Marroc - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nBD Zerktouni Angle Rue Mohamed El Baqqal Marrakech Gueliz, Suburbis del Sud, Marràqueix, Marroc, 40000 - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Hotel Amalay?\nBarri Suburbis del Sud Medina Medina Medina Gueliz Medina\nMés informació sobre Hotel Amalay\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Marràqueix, Hotel Amalay és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. No és menys excepcional el fàcil accés que té l'hotel a les incontables atraccions i llocs d'interès de la ciutat com Menara Mall, International Clinic of Marrakech, Ibn Zohr Hospital.\nAprofiti's de la riquesa de serveis i avantatges d'aquest hotel de Marràqueix. Els clients de l'hotel poden gaudir de servei d'habitacions 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport, restaurant.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Les seves instal.lacions de primera i una situació excelent fan de Hotel Amalay la base perfecta per a gaudir de la seva estada a Marràqueix.\nComentaris d'Agoda (12)Comentaris de Booking.com (486)\nTots els tipus de viatgers (12)Viatger de Negocis (2)Parelles (6)Viatgers en solitari (2)Famílies amb infants grans (1)Grups (1)


Home | Blog | Economia per a Millenials | 3 avantatges de pagar amb el mòbil\nLes noves tecnologies tenen una gran importància en el nostre dia a dia. Fins i tot a l’hora de pagar podem fer ús del nostre propi mòbil. Avui t’expliquem 3 avantatges de pagar amb el mòbil.\nConeixes aquesta nova forma d’usar el mòbil a l’hora d’abonar les teues compres? T’ho expliquem perquè conegues aquest mètode que va agafant força a Espanya.\nMajor comoditat i facilitat de pagament\nLes targetes de crèdit i de dèbit ja tenen un rival. El propi mòbil, que portem a totes parts i utilitzem a tota hora, es converteix en una eina més per a pagar les compres diàries.\nLes aplicacions anomenades “Pay” o “Wallet” formen part d’aquest nou sistema de compra en els establiments. En aquest sentit, la majoria de les entitats bancàries disposen d’una aplicació per a pagar en la majoria de comerços a través de la lectura de targetes contactless.\nEls comerços utilitzen aquest sistema de contactless per a pagar a través del mòbil, d’igual manera que ho fan les targetes més noves.\nSistema amb una àmplia seguretat per a l’usuari\nEs pot dir que és un sistema molt més segur que l’ús de la targeta. A què es deu? Aquesta forma de pagament usa l’empremta digital per a confirmar la compra, per la qual cosa és molt més personalitzat que una clau.\nA més, quan se superen els 20 euros, el datàfon demana una clau personal, que pot ser la que tu tries. Es recomana que no siga la mateixa que la que uses en la teua targeta de crèdit o de dèbit. Açò augmenta la seguretat.\nRapidesa en la compra\nAltre dels seus avantatges és la rapidesa de l’operació. Una vegada s’ha realitzat unes quantes vegades, es pot tardar solament uns segons a pagar la compra.\nAquestes són els principals avantatges de començar a usar el mòbil com una nova forma de pagament. Ja no passa res si se t’oblida el moneder a casa, sempre tens el mòbil a mà per a pagar les teues compres.\nCom pots començar a comprar pel mòbil?\nRuralvía Pay és la solució. En Caixa Popular, t’oferim aquest nou servei, amb el qual podràs realitzar qualsevol pagament amb el teu mòbil i poder controlar la despesa de totes les targetes. A més, podràs triar amb quina targeta vols pagar en cada compra. D’altra banda, l’app permet l’enviament de diners a qui vuigues en el moment. Només necessites conèixer el seu número de mòbil i estar donats d’alta en el servei.\nDe la mateixa manera, pots pagar de forma fàcil i segura amb les targetes associades de Caixa Popular a Apple Pay. Podràs pagar les teves compres a través de l’app de Wallet, disponible a Iphone i en Apple Watch.\nAmb solament utilitzar el teu mòbil, pots unir-te a una forma de pagament còmoda, segura i ràpida. Tots els diners que vuigues en la teua pròpia butxaca.\nQuè penses d’aquest nou ús de la tecnologia? Vols saber com funciona? Prova-ho.


Josep Subirana diu que «no ens podem permetre pactar amb el 155, ni JuntsxCat ni ERC» - Regió7\nJosep Subirana diu que «no ens podem permetre pactar amb el 155, ni JuntsxCat ni ERC»\nEl conseller comarcal d'ERC Josep Subirana va denunciar al ple que «en política tot no s'hi val. No ens podem permetre pactar amb el 155, ni JuntsxCat ni ERC, tots ho estem fent molt malament». La intervenció del conseller avianès va ser la més crítica del ple d'ahir.\nL'avianès Josep Subirana també va carregar contra l'Associació d'Agrupacions d'Electors del Berguedà (AEB) perquè van decidir donar suport a un govern entre JuntsxCat i PSC. Subirana va dir que aquesta decisió es va prendre per un estret marge d'un sol vot de 15 a favor de l'aliança esmentada i 14 perquè «hi hagués un canvi». Així mateix aquest conseller comarcal va qüestionar la cohesió del grup de l'ABE, atès que aquesta agrupació ha retirat la confiança a Pep Llamas, que, juntament amb Patrocini Canal, formen el grup. «No sé quina relació teniu, però sembla que l'agrupació no està gaire unida».\nPatrocini Canal va recordar a Subirana que la decisió de l'ABE és fruit d'una votació en què hi va haver una majoria que va apostar pel pacte esmentat al Consell. «Ens creiem completament legitimats per donar suport a aquest govern».\nL'alcaldessa d'Avià va demanar «respecte». No es va referir a la crisi interna de l'agrupació.


El tren 'low cost' Ouigo es queda un any més a Tarragona on preveu un potencial de fins a 100.000 usuaris\nOuigo fa parada per primer cop al Camp de Tarragona amb la línia d'alta velocitat a baix cost Madrid-Barcelona\nPla general dels passatgers sortint del comboi.\nMés de 35.000 viatgers i un impacte econòmic de 3 MEUR, en els quatre mesos de prova del servei\nActualitzada 30/09/2021 a les 15:14\nOuigo, el tren francès a baix cost que va iniciar la liberalització del transport ferroviari a l'estat espanyol, ha anunciat que es quedarà un any més fent parada al Camp de Tarragona, en el trajecte d'alta velocitat Madrid-Barcelona. La companyia fa un balanç molt positius dels quatre mesos de prova d'aquest estiu a Tarragona, en els que ha tingut més de 35.000 passatgers que es tradueixen en un impacte econòmic al territori de 3 milions d'euros. A partir del 12 de desembre d'enguany Ouigo tornarà a ofertar trens diàriament -amb una parada en cada sentit- a l'estació del Camp de Tarragona, entre la Secuita i Perafort. Per al 2022 estima un potencial de fins a 100.000 usuaris i un impacte aproximat de 12 milions d'euros.\n«Reafirmem la nostra aposta ferma per Tarragona, de contribuir al creixement econòmic de la regió de Tarragona, Catalunya i Espanya», ha afirmat la directora general d'Ouigo, Hélène Valenzuela, en roda de premsa a Tarragona, on aquest dijous ha presentat el balanç del tren a baix cost en aquests quatre mesos d'estiu al territori, acompanyada del director comercial i de màrqueting, Federico Pareja. La companyia diu que ho tenien clar des del principi. Partien de la base que, en un radi de 30 quilòmetres de l'estació de l'AVE de Camp de Tarragona, s'hi concentra una població de 400.000 habitants.\nOuigo deixa de prestar servei aquest diumenge 3 d'octubre per reprendre'l de cara al 12 de desembre i durant tot el 2022, en el qual oferirà una parada diària a Camp en cada sentit -de Barcelona a Madrid, a les 14:09h; i de Madrid a Barcelona, a les 16:18h. A l'estiu es reforçarà el servei, amb una parada extra per sentit en caps de setmana. Ouigo ofereix cinc freqüències d'anada i cinc de tornada per viatjar entre Madrid i Barcelona. Tot i que la parada de Camp no es trobava dins del paquet oficial de reserva, Ouigo aspirava a mantenir-la. Va sol·licitar-ho a Adif, que just aquest dimecres li va autoritzar.\nAdif també reafirma l'«èxit» de la ferroviària francesa. Segons les seves dades, el nombre de passatgers en aquest eix entre Barcelona i Madrid ha superat enguany les xifres de 2019. Durant els primers mesos d'operació, Ouigo ha transportat més de 700.000 persones, amb una ocupació mitjana de més del 95%. La directora general ha avançat que volen arribar a més punts de l'Estat, implantar trens dobles -que permetran duplicar la capacitat fins a 1.019 seients- i iniciar les operacions de Madrid a València. «Cal millorar les comunicacions, aquí a Tarragona hi ha un gran potencial», ha conclòs la directora general.\nComenta el contingut : El tren 'low cost' Ouigo es queda un any més a Tarragona on preveu un potencial de fins a 100.000 usuaris


Les Terres de l’Ebre sumen aquest dimarts 9 nous positius covid-19 confirmats per prova PCR ~ EbreDigital.cat\nLes Terres de l’Ebre sumen aquest dimarts 9 nous positius covid-19 confirmats per prova PCR\nRedacció Ebredigital.cat2020-09-15T11:14:09+02:0015 de setembre de 2020|Societat| Terres de l'Ebre, Tortosa|Coronavirus, Salut|\nLa Regió Sanitària de Terres de l’Ebre ha registrat 9 positius confirmat per prova PCR en les últimes 24 hores, segons les dades facilitades pel Departament de Salut a través de la web dadescovid.cat/. Els casos confirmats acumulats són 1.218, dels quals 1.034 ho han estat a través de proves PCR. El risc de rebrot continua la tendència a l’alça i aquest dimarts se situa en el 69,39, gairebé 12 punts més que el registrat dilluns i la velocitat de propagació se situa en 1,34. El total de defuncions no ha variat i es manté en 64 des que es va iniciar la pandèmia.\nActualment hi ha 5 persones contagiades ingressades (una menys respecte dilluns) i una a la Unitat de Cures Intensives (UCI).\nPel que fa al global de Catalunya s’han sumat 1.266 nous casos de covid-19 confirmats per PCR, elevant la xifra total als 124.120. Són 890 positius més que els reportats fa 24 hores. La xifra de casos amb totes les proves és de 147.562 (1.328 més en les últimes hores). Els ingressats als hospitals baixen en 18 persones i són ara 792. D’aquests, 130 estan a l’UCI, 12 menys que fa 24 hores. El risc de rebrot baixa sis punts i és de 157,03, mentre que la velocitat de propagació baixa lleugerament de 0,97 a 0,95.


A seguir lluitant per la Copa\nL’Espanyol es deixa dos punts a MallorcaL’Espanyol ensorra el mur sevillista (2-0)El Levante Las Planas dóna la sorpresa davant l’EspanyolDerbi català entre Levante Las Planas i EspanyolL’Espanyol dorm líderL’Espanyol busca assentar-se davant el PrainsaL’Espanyol evita sorpreses al camp del Lagunak (0-1)Prohibit refiar-se a NavarraL’Espanyol devora el Barça (2-0)Espanyol-Barça, més que tres punts\tA seguir lluitant per la Copa\n1a divisió, Futbol — Per Redacció el 28/04/2012 13:53 Arriba la recta final del campionat de Lliga i l’Espanyol és a una passa d’assegurar-se la participació a la Copa de la Reina.\nL'Espanyol busca consolidar la tercera plaça. Foto: rcdespanyol.cat.\nEl RCE Espanyol es desplaça aquest cap de setmana fins a Navarra per enfrontar-se, demà a les 12h en el partit corresponent a la trentena jornada de Lliga, al Lagunak.\nTots dos equips arriben a l’enfrontament en situacions molt diferents, ja que els separen 44 punts i 13 posicions a la classificació general. D’una banda les noies de Luís Carrión lluiten per consolidar la seva meritòria tercera plaça per entrar a la Copa de la Reina, mentre el Lagunak es troba a la zona calenta de la taula i lluita per salvar-se. Així doncs l’emoció està assegurada ja que cadascun per la seva banda es juga molt i vol els 3 punts.\nCal recordar que en el partit d’anada a la Ciutat Esportiva de Sant Adrià, les blanc i blaves van aconseguir un meritori i contundent 7-0. Així doncs, a priori, la victòria és factible i en principi l’Espanyol no hauria de tenir massa complicacions, però tot i així les blanc i blaves saben que hauran mostrar la seva millor versió per aconseguir el control del partit i començar dominant ja des de l’inici.\nEl tècnic perico, Luís Carrión, explica a la web oficial del club que el Lagunak “és un equip que defensa bé i a casa seva es mostra més combatiu, però en principi no és un dels pitjors rivals. No hem de confiar-nos, perquè si ho fas en aquests partits, se’t pot complicar ràpidament la situació. Elles necessiten aquestes punts i estic segur que ens ho posaran difícil, però si juguem amb paciència i ens mostrem sòlides i equilibrades sobre el terreny de joc ho aconseguirem”.\nPer aquest enfrotament el tècnic comptarà amb totes les seves jugadores excepte de les lesionades Sara Mérida, Carla Cotado i Willy, que ahir va ser operada amb èxit.\nTambé et pot interessar...L'Espanyol Femení, a la final L'Espanyol es suma al rosaA complir a Vigo abans del derbiPartit complicat per l'EspanyolL'Espanyol es vol assegurar la Copa davant El Oliv...Les reines periques s'emporten la Copa (1-2) Tags: RCD Espanyol A


El Pebrasset: Tenir un perímetre de cintura superior a 88 cm en dones i 102 cm en homes duplica el risc de patir diabetis.\nTenir un perímetre de cintura superior a 88 cm en dones i 102 cm en homes duplica el risc de patir diabetis.\nTenir un perímetre de cintura superior a 88 cm en dones i a 102 cm en homes duplica el risc de patir diabetis, mentre que l'obesitat abdominal, que pateixen el 35% dels espanyols, multiplica per dos el risc de patir un infart de miocardi.\nLes malalties cardiovasculars suposen la principal causa de mort a Espanya. Els hàbits i estils de vida ‘occidentals’ s'han implicat en la gènesi d'aquest problema. La dieta és un dels condicionants fonamentals d'aquest tipus de patologies, sent l'alt contingut en greixos saturats, sucres refinats i l'escassetat de productes frescos, com a fruites o verdures, patrons dietètics molt freqüents, i no precisament saludables, en la nostra societat actual.\nLa coneguda com a dieta mediterrània es pot considerar “el prototip” de dieta en la prevenció de malalties cardiovasculars, encara que és difícil portar-la a la pràctica correctament.\nA açò s'uneix la dificultat de consumir productes com són els snacks, bolleria industrial i els precuinats.\nDins de la intervenció nutricional, els especialistes en Endocrinologia i Nutrició manegen una sèrie d'indicadors que r egistren una valoració nutricional del registre de la ingesta dels pacients, anotant tot el que aquests ingereixen durant tres dies amb el major detall possible. També es registra el pes, l'Índex de Massa Corporal, el perímetre de cintura, el perímetre braquial i es realitza una anàlisi de la composició corporal.\nPrevenció de enfermetats cardiovasculars\nEn que consisteix la dieta Mediterrànea\nLa dieta mediterrànea disminueix els sintomes d'asma\nPublicado por Xavi Pascual en 8:02\nEtiquetas: biogeo4eso, curs 2010-2011, dieta mediterrànea, enfermetats cardiovasculars, solerfernandezl\nMireia 29 de enero de 2011, 8:42\nAquest post és molt interessant, crec que et podria interessar la meua entrada(vuit de cada deu casos de diabetis tipus 2...) que també parla de la diabetis, un problema que està afectant i afectarà tant a gent espanyola com a la població mundial.\nI si, és veritat que la dieta mediterrània ens pot protegir d'algunes malalties,(entre elles la diabetis) està científicament demostrat. Et deixe un enllaç per si t'interessa: http://www.infodiabeticos.com/la-dieta-mediterranea-protege-contra-la-diabetes/


Arranca la Gran Fira de València 2021, sota el lema 'Hola!' del retro\nLa Batalla de Flors no està permesa enguany de nou per raons sanitàries\nGran Fira de Valencia. EPDA\nSota el lema "Hola!", símbol del retrobament després d'un any marcat per les restriccions de la pandèmia, que encara es mantenen en certa manera, València recupera la Gran Fira, que comença demà dijous, 1 de juliol, i es prolongarà fins el pròxim dia 25. Quasi un centenar d'activitats per a tots els públics en diversos barris i pobles de la ciutat configuren una programació "de mínims, per les restriccions i pel fet que les Falles i les preseleccions no es faran fins a setembre", en paraules del regidor de Cultura Festiva, Carlos Galiana. "No obstant això ha afegit l'edil- no hem volgut deixar passar l'oportunitat de tornar, aplicant totes les mesures sanitàries": l'organització de la Gran Fira ha previst el compliment de totes les mesures de seguretat front a la covid per tal d'evitar augmentar els contagis.\nUn dels elements identitaris de la Gran Fira són els Concerts de Vivers, que arranquen demà amb l'actuació de Miguel Ríos & The Black Betty Trio, que oferirà temes com "El blues de la tercera edad", "La estirpe de Caín" o "Que salgan los clowns" que formen part del seu àlbum "Un largo tiempo". Al llarg d'esta primera setmana del festival, actuarà també als Jardins del Real la cantant israeliana Noa (el dia 2), que interpretarà una selecció de temes de la seua trajectòria amb una atenció especial als seus dos últims projectes: els discos "Letters to Bach", en el qual ha posat lletra en hebreu i anglés a melodies del mestre barroc; i "Afterallogy", on inclou estàndards de jazz. El dia 3 serà el torn dels duos formats per Maria Arnal i Marcel Bagés, i per Laura Esparza i Carlos Esteban (els dos el dia 3). I l'endemà, diumenge 4, actuarà la cantautora i compositora Sofía Ellar, en el marc del seu gira "Cancha y gasolina". En total, el cicle musical compta amb 16 concerts, en els quals reunirà 23 artistes internacionals, estatals i locals (La M.O.D.A, Juan Perro i El Kanka, La Habitación Roja, La Fúmiga, Pastora Soler, Natalia Lacunza, Cora Yako, Oques Grasses, Camela i Sidecares i Coque Malla, entre altres).\nUn altre de les fites tradicionals de la Gran Fira és la Batalla de Flors. Tal com explicava dies arrere el regidor Galiana, la Batalla de Flors no està permesa enguany de nou per raons sanitàries. No obstant això, des de l'Ajuntament s'ha volgut retre homenatge a esta cita festiva que ha tancat tradicionalment, des de fa més d'un segle, la Gran Fira de València, i el dia 24 de juliol, la plaça de Manises acollirà una exhibició amb la col·laboració dels mestres carrossers, en la qual la ciutadania podrà contemplar de prop diverses carrosses que habitualment prenen part en esta guerra floral, "perquè la gent puga veure com es treballa la flor", ha subratllat Galiana.\nDe nou en esta ocasió, la Gran Fira es planteja com una convocatòria descentralitzada. La programació inclou nombroses propostes de tota mena, que es duran a terme en Benimaclet, Carpesa, la Malva-rosa, la Torre, Massarrojos, Natzaret, Pinedo, Campanar, Orriols o Nou Moles, amb quasi un centenar d'activitats per a tots els públics.\nA més, també hi ha espai per a la pirotècnia. Els dissabtes de juliol, els dies 10, 17 i 24 s'han programat espectacles de focs artificials: el dia 10 es dispararà un castell de pals; el dia 17, dos mascletaes nocturnes en dos punts de la ciutat, i el dia 24, castells de focs artificials en tres localitzacions diferents. A més, el 24 de juliol tindrà lloc la Gran Nit de Juliol, amb 14 actuacions des de les 19 fins a les 23 hores: Pep Gimeno 'Botifarra', Maria Juan, la Jazzwoman band o la Federació de folklore de la Comunitat Valenciana.\nLa programació de la Gran Fira de València es completa amb el festival Poliritmia, entre els dies 2 al 11, en col·laboració amb l'Institut Valencià de Cultura; i la Correfira, entre el 7 i 25, amb més de 30 actuacions, entre elles monòlegs d'Óscar Tramoyeres, Manu Badenes, María Zamora o Pepa Cases; teatre; circ, i música.\nTal com el regidor Carlos Galiana subratllava durant la presentació del programa de la Gran Fira, "el leitmotiv de la campanya d'enguany, "Hola!, resumeix perfectament que hem tornat, que som ací de nou, i que donem la benvinguda a la Gran Fira València".


L’Anxaneta: 50 anys d’identitat pròpia\nL’escola va néixer per la voluntat d’un grup de pares de crear una escola amb pedagogia activa\nDimecres, 09 Setembre 2015 12:23\nLa voluntat d’un grup de pares i mares que volien que els seus fills rebessin un model educatiu diferent al que s’oferia als anys seixanta a la ciutat de Mataró va provocar la creació d’una escola catalana amb pedagogia activa: l’Anxaneta. Per a aquest curs escolar, l’escola ha preparat diferents jornades i activitats perquè tots els nens i nenes que ara van a aquesta escola coneguin els seus inicis. Els fundadors participaran de les activitats tot i que ja elogien que l’esperit que van crear encara estigui vigent.\nLa Mariona Borrell té 4 anys i està a punt d’iniciar el curs de P5 a l’escola Anxaneta. El que més li agrada és dibuixar i escriure. Precisament són dues activitats que tot just està començant a aprendre amb alguna fitxa però sobretot amb jocs i adhesius de colors. D’aquesta manera, fonamentalment jugant, però ara fa 50 anys, hi aprenia la Maria Masjuan que ara trepitja la nova edificació de l’Anxaneta i li explica a la petita Mariona què li agradava fer a l’escola quan tenia la seva edat. La Maria Masjuan va ser una dels 28 nens i nenes que van inaugurar l’escola Anxaneta.\nEn aquell moment el curs 1965-1966 -i en alguns de posteriors- els alumnes es comprenien dels 2 als 6 anys en un mateix i únic grup.\nL’Escola Anxaneta va néixer amb la voluntat clara de ser una escola liderada pels mateixos pares dels alumnes. Volien una “pedagogia activa” i una escola catalana. En aquell moment això implicava crear una escola privada que varen formar primer quatre pares i després sis. Aquell grup és conegut també com “el Grup dels Sis”. Josep Fradera, Joaquim Anson, Joan Masjuan, Joaquim “Pim” Montserrat, Pere Saleta i Manuel Cusachs van ser els fundadors d’aquella escola Anxaneta. Amb el gran impuls i voluntat d’ells sis, i les seves dones i famílies, va engegar-se un engranatge que avui encara perdura, si més no, la seva essència. De fet, els pares i mares no podien tirar endavant ells sols aquella escola, necessitaven mestres que no van trigar a arribar.\n“Volem fer activitats per explicar les diferències que hi havia quan es va fundar”\nLa primera mestra a l’escola va ser la Margarida Colomer que, amb l’ajuda esporàdica de la Mercè Montserrat -el segon curs ja es va introduir com a mestra-, van tirar endavant l’educació dels primers alumnes matriculats. “Era una aposta clara per l’escola catalana, no teníem cap mena de por, hi crèiem i ho volíem construir”, assegura Montserrat que recorda que en el primer curs aprofitava per donar un cop de mà amb els més grans del centre i se’ls emportava a “fer sortides i activitats fora de l’escola” a més de donar “treball específic de lectura i escriptura”.\nLa Maria Masjuan recorda que anar a l’escola “era estar en família” perquè “ens ho passàvem pipa aprenent d’una altra manera”. Tot i que aquells pares i alumnes segurament ho han vist a posteriori “l’experiència, la vivència, el fet de barrejar color i aprendre a viure” el van fer diferent, tal com explica Masjuan que ho recorda amb alegria. “Aprenien amb les mans i experimentant amb el poc que teníem”, explica un dels fundadors de l’escola, Pim Montserrat. “Els pares crèiem molt en aquell model” explica la mateixa font que recorda que van bellugar-se molt per aconseguir el primer emplaçament de l’escola.\nLa figuera, símbol identitari\nEl primer espai on es va situar l’escola va ser al Passatge Garcia Oliver, el que s’anomenava “Can Serradures”. Allà, amb 30 cadires noves i 8 taules - dissenyades per un dels pares fundadors- es va iniciar el primer curs que en portaria a un altre, i un altre, i els obligaria a buscar un espai diferent pel tercer curs escolar. L’escola se’ls feia petita.\nÉs així com, amb la voluntat sempre dels mateixos pares i, en aquell moment, un préstec d’una entitat bancària, es va poder arribar al que es coneix com al Barri Blau.\nEs tractava d’un solar amb entrada des del carrer Sant Pere en el qual hi havia una masia, que es va adaptar per a fer-hi aules, i una figuera, que acabaria convertint-se en símbol identitari de l’escola. “La figuera esdevindria un testimoni mut, tant del batec escolar com de les reunions que dins de la masia feien els pares a altes hores de la nit”, descriu el llibre “Escola Anxaneta. Memòria d’una convicció”. “El camí es fa caminant”, creu Pim Montserrat que recorda somrient aquells dies previs a l’obertura de la nova escola i el que va significar a posteriori.\nL’escola va tornar a canviar d’ubicació anys després. En aquests moments se situa a la Plaça de l’Havana.\n“Es va fer una aposta clara per l’escola catalana, sense cap mena de por, perquè hi crèiem”\nDe l’escola nascuda amb voluntat privada, anys després es va acabar transformant en una escola pública. De fet, no podia iniciar-se l’escola Anxaneta com a pública pel model “transgressor” que proposava aleshores i el context polític dels anys 60, en ple règim franquista. Amb la fi del règim i l’inici de la democràcia es va acabar decidint la transformació de l’escola privada en escola pública. Hi havia diferents motius, però el que tenia més pes era l’econòmic. “Que l’escola passés a ser pública, em va saber molt de greu” explica Pim Montserrat que afegeix: “crèiem que potser podíem perdre l’esperit amb què la vam fundar”. Els anys han demostrat que no va ser així.\nArribats al 2015 l’escola Anxaneta vol retre homenatge a aquells qui fa 50 anys van iniciar l’escola i poder explicar també, als qui ara en trepitgen les aules, quina història té el seu model educatiu. És per això que ja fa mesos que estan treballant, a través d’una comissió especial, tot un seguit de jornades i activitats.\nEl director actual del centre, Eduard Marquès, és conscient que la implicació dels pares al centre és fonamental i per això ha demanat col·laboració en aquesta celebració. “Volem ser conscients de tot el que tenim darrere, però també tot el que ens queda per endavant”, explica Marquès, que afegeix: “volem fer activitats a tots els cursos per ensenyar i explicar als nens i nenes en quina escola estan i les diferències que hi havia quan es va fundar”. Tots els actes del 50è aniversari de l’escola aniran sota el lema, i com ells creuen que no podia ser d’una altra manera: “Sóc Anxaneta”.\nFormar part de l’Anxaneta\nEl sentiment identitari de l’escola ha perdurat al llarg d’aquests 50 anys. Marquès creu que “és un sentiment difícil de descriure” i que per aquest mateix motiu s’ha de ser molt conscient a l’hora de prendre decisions des de la direcció.\nLa mare de la Mariona Borrell, la Sara Acosta, és també mestra de l’Anxaneta. Ella tenia molt clar que volia portar a la seva filla a aquesta escola: “M’agrada molt el projecte pedagògic, fem que els nens treballin a partir de racons i ambients”.\nPer la seva banda, la Maria Masjuan creu que és important explicar el passat de l’escola i afirma també que és “tot un orgull” que tot i l’evolució del centre “hi hagi un esperit molt similar als principis”. I Masjuan conclou: “de fet, l’orgull és poder dir que formo part de l’Anxaneta”.\nEl nom de l’escola Anxaneta està vinculat a la persona que corona els castells d’aquesta pràctica tan catalana. Lingüísticament s’escriu “enxaneta” però el nom oral no es va transcriure correctament ara fa 50 anys. Un dels fundadors, Pim Montserrat, creu que això encara els aporta més tret identitari i que el nom es va decidir conjuntament amb els pares fundadors: “vam creure que voler tocar el cel representava la unió per aconseguir fer més coses i anar més amunt”.


Memorial Candel. Una ocasió per reconèixer TV3 - Tornaveu\nPeriodista i editor del Telenotícies Cap de Setmana de TV3.\nLa Fundació Francesc Candel ha concedit els premis Memorial Paco Candel 2012 a la Fundació Carulla, en la seva dimensió cultural, per l'extensa tasca de mecenatge en camps molt diversos. En l'apartat social, s'ha reconegut la feina de Coop57, una sòlida cooperativa de serveis financers destinats a fer possibles projectes de caràcter social. I pel que fa a comunicació, La Fundació Candel, que presideix Pere Baltà, ha tingut l'amabilitat de premiar-me, com a editor del Telenotícies Cap de Setmana, per l'esforç que fem d'informar sobre les activitats del món associatiu del país, i, especialment, de les expressions de la cultura popular i tradicional.\nEl lliurament dels guardons -una escultura de Ferran Soriano i una litografia de Joan Pere Viladecans, patrons de la fundació- es va fer a la seu del Col·legi de Periodistes de Catalunya, en un acte presidit per la consellera d'Ensenyament, Irene Rigau. Vaig agrair la concessió del premi, i vaig aprofitar per destacar la importància del paper de TV3 i la preocupació pel moment delicat que passem. Si fa no fa, ho vaig fer amb aquestes paraules.\n"Agraeixo a la Fundació Francesc Candel que s'hagi fixat en la nostra feina els caps de setmana. És un premi que em fa una il·lusió especial, perquè no n’havia rebut ni buscat mai cap, i perquè ve d’un patronat on hi ha persones que admiro, respecto i fins i tot estimo. I en alguns casos, les tres coses alhora.\nAbans que naixés TV3, José María Calviño, que era el director general de RTVE va dir que aquell "tercer canal" havia de ser una televisió antropològica. El president Pujol, molts anys abans del "Qui s'han cregut que som, nosaltres?!" li va contestar amb contundència que aquella no havia de ser “una televisió localista, pobra, folklòrica, de porró... sinó que havia de ser una televisió absolutament normal en la seva programació, amb una producció universal i exportable”.\nÉs veritat que, per aquelles coses que té la llei del pèndol, algú es va prendre les paraules del president Pujol per l’extrem i, fruit d’un cosmopolitisme mal entès, de vegades es van menystenir les expressions de la cultura popular, fins a fer-les quasi invisibles. I la invisibilitat mediàtica, en la nostra societat, equival a una condemna a la irrellevància i, a mig termini, a la desaparició.\nEstic convençut que “la televisió normal amb una programació universal” que deia el president Pujol vol dir una televisió que no amaga la seva identitat i per això quan vaig arribar al TN em vaig plantejar que la cultura popular i tradicional havia de tenir-hi una presència. Insuficient, segurament, per als militants més actius de la causa -que avui es deuen fer creus de la concessió d'aquest premi- però fer escaletes de telenotícies és un joc d’equilibris molt complicat i no deixen del tot satisfet ningú, ni a aquell que en té la responsabilitat.\nPerò tot i així el resultat ha estat que, de tant en tant o amb regularitat, hi apareixen festes i mercats tradicionals que mobilitzen milers de persones i milions d’euros; el món casteller, amb connexions en directe amb les principals cites del seu calendari, les grans convocatòries sardanistes, els falcons, els gegants, les festes del foc, els festivals de teatre, les trobades gastronòmiques, les passions, els pessebres vivents, els pastorets, els moros i cristians, les falles, els polèmics correbous… ens hi hem acostat, per mostrar-ho, però també per, de tant en tant, explicar més en profunditat què hi ha al darrera, quines polèmiques s’hi amaguen, d’on vénen i cap on van. I fins i tot quin valor tenen com a porta d'entrada per als "altres catalans" d'avui, tan diferents dels que va retratar Paco Candel. Ara mateix hi ha un equip, el que formen Núria Bacardit i Glòria Boquizo, que va a buscar-ne el detall i ens propociona unes peces que només podem veure a TV3.\nTot això ho fem amb la vocació d’arribar a tot el territori, de ser presents a tot arreu. I això també ens fa únics, també forma part del model de TV3 i és un dels factors que ens ha de fer no només necessaris, sinó també imprescindibles a ulls de la població. Hem de defensar amb passió i amb professionalitat aquest patrimoni, el de ser imprescindibles. I ho hem de fer en uns temps difícils, en què no ens escapem, al contrari, del patiment de tothom. Estem retallats, com gairebé tothom al nostre país. I sabem que ho estarem més. Ara, la nostra obsessió és fer més amb menys, esforçar-nos més per continuar fent una televisió imprescindible, amb l’esperança que, al final, ens continuem reconeixent -nosaltres i l'audiència- com el model TV3, universal i normal.\nI aquesta és l’actitud que jo em trobo, entre els companys, cada dia que vaig a treballar. Començant pel meu equip més directe del cap de setmana -Agnès Marquès, Pilar Garcia, Ibana Piñero, David Izquierdo, Ignasi Farinyes i el seu equip de realització, els companys de producció Iñaki Garrido i Núria Balaguer- i continuant per tota la redacció. Aquest premi és també seu. És sobretot seu. I ha de ser també del director, i del cap d’informatius, a qui agraeixo avui la seva presència aquí, i dels seus predecessors en els càrrecs, amb qui ens fem i ens hem fet confiança mútua durant aquests anys.\nAquests dies en què ens diem mútuament, TV3 i els ciutadans que ens paguen i a qui servim, “jo estimo TV3”, “tinc ganes de veure’t” i “ets part de la meva vida”, tenim un desafiament comú: aconseguir que TV3 continuï sent un servei públic, valorat i rigorós, al servei de la llengua i de la cultura, pròxim i universal, plural i, si pot ser, líder.\n2.\t 28 de maig de 2013 12:26h\nEnhorabona; com a telespectador en soc conscient, amb goig, de l'interès explícit que us mou. Us en dóno les gràcies. Aprofito per fer palesa la meva incomprensió per l'oblit històric i absolut...\nEnhorabona; com a telespectador en soc conscient, amb goig, de l'interès explícit que us mou. Us en dóno les gràcies. Aprofito per fer palesa la meva incomprensió per l'oblit històric i absolut de Tv3 per la sardana. No n'he estat mai de sardanista, però una manifestació tant pròpia i amb tants valors, tant ignorada...? Fins i tot a l'escola...?\nTambé us animaria a prestar atenció a d'altres actes culturals, de qualitat, de petit format.\nPer molts anys a tothom, Joan Carles.\nUn ciiutadà agraït\n1.\t 27 de maig de 2013 13:38h\nFeu una tasca, Joan Carles, importantíssima per al nostre país. La cultura popular sembla que sigui de segon nivell i de fet és un element cohesionador del nostre poble. Endavant, ni que només us deixin uns segons informatius. Continueu passant notícies aglutinants!


L'Autoritat Portuària inverteix en cursos de formació i mitjans tecnològics per a millorar la seua eficiència\nLa totalitat de vehicles patrulla de la Policia Portuària de l'Autoritat Portuària de Castelló ha renovat i incrementat els seus mitjans per a fer front a les diferents emergències que puguen materialitzar-se dins del port de Castelló. Es tracta de cércols salvavides, balises de senyalització lluminoses, llanternes alta eficàcia, farmaciola de primers auxilis, material d'extinció d'incendis (extintors i mantes ignífugues), màscares de rescat en ambients químics i equips DESA (desfibril·lador semiautomàtic).\nAquestes noves dotacions se sumen als cursos de formació relacionats amb la utilització d'elements d'autoprotecció i defensa (DESA) i en l'àmbit de la protecció portuària, medi ambient i emergències.\nA més, el departament d'operacions portuàries, amb la seua Unitat de Seguretat Operativa, ha incorporat tauletes per a la realització de les seues gestions de manera segura, garantint la traçabilitat, integritat i disponibilitat de les dades. Gràcies a elles, els efectius que formen la Policia Portuària han millorat l'efectivitat i proximitat en la seua prestació de servei al ciutadà, als operadors i, en general a la comunitat portuària del port de Castelló. Aquesta acció forma part de les actuacions que duu a terme PortCastelló encaminades a la transformació digital.\nLa Policia Portuària és un cos especial administratiu dependent de les Autoritats Portuàries que conformen el sistema portuari de l'Estat. Tenen la consideració legal d'Agents de l'Autoritat de l'Administració Portuària segons la Llei de Ports de l'Estat i la Marina Mercant i tenen funcions relacionades amb la protecció portuària, medi ambient, gestió d'emergències-protecció civil i policia administrativa, entre altres.\nAquestes actuacions de formació i millora de l'equipament responen a l'objectiu de l'Autoritat Portuària de Castelló de continuar millorant la seguretat i control en les seues instal·lacions i usuaris mitjançant la modernització i innovació dels recursos materials disponibles.


L’Institut de la Màcula vol conscienciar de la importància de “Viure per veure-hi” durant el Dia Mundial de la Visió | Institut de la Màcula\nL’Institut de la Màcula vol conscienciar de la importància de “Viure per veure-hi” durant el Dia Mundial de la Visió\n08/10/2015 · Notícia\nEn el marc del Dia Mundial de la Visió, que se celebra arreu el dia 8 d’octubre, l’Institut de la Màcula vol conscienciar a tothom de la importància de la visió en la nostra vida quotidiana. És per això que, des d’ara i fins a finals d’any, l’Institut duu a terme una campanya de conscienciació i de detecció precoç per a lluitar contra la degeneració macular associada a l’edat.\n“Viure per veure-hi” és una campanya de sensibilització que pretén remarcar la importància de la detecció precoç a l’hora de lluitar contra les malalties degeneratives de la visió que causen ceguesa. Malalties que, en molts casos, no avisen ni tenen símptomes visibles fins que ja és massa tard.\nDurant els pròxims mesos es duran a terme proves de detecció precoç sense cost a la seu de l’Institut de la Màcula, al Centro Médico Teknon. Aquestes proves serviran per detectar els possibles casos de degeneracions maculars associades a l’edat. A més, arran de la campanya, l’Institut ha elaborat una Reixeta d’Amsler, que pot servir per detectar els primers símptomes de DMAE abans que sigui massa tard.\nA banda de la detecció precoç, també és important dur a terme una vida saludable. Cuidar els nostres ulls, no fumar, seguir una dieta saludable, fer esport i mantenir un pes saludable són alguns dels factors que ens poden ajudar a prevenir malalties de la visió.\nPer al Dr. Jordi Monés, MD, PhD, oftalmòleg especialitzat en màcula, retina i vitri i Director de l’Institut de la Màcula, aquest diagnòstic precoç és indispensable. “Quan una malaltia té un tractament eficaç, el que hem de fer és agafar-la a temps per tal de frenar-ne la progressió”, destaca el Dr. Monés.\nEl Dr. Monés recorda que “la DMAE és una malaltia terrible, tot i els avenços que s’han produït. Gràcies a aquests avenços ara som capaços de plantar cara a la malaltia, però el més important és realitzar un diagnòstic a temps, abans que sigui massa tard”.\nLa vida està feta per veure-la. Per això, des de l’Institut de la Màcula us animem a “Viure per veure-hi”!


I Jornada de Tècnics en Cures Auxiliars d’Infermeria dels 5 Hospitals Terciaris de Barcelona Ciutat\n20 de novembre de 2013 - Jornades i Cursos\nEl Parc de Salut MAR conjuntament amb l'Hospital Universitari Vall d’Hebron, l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau, l'Hospital Clínic i l'Hospital de Sant Joan de Déu organitzen la IV Jornada d’infermeria organitzada per la Xarxa Interhospitalària Infermera dels Hospitals Terciaris de Barcelona Ciutat. En aquesta ocasió, són els tècnics en cures auxiliars d'Infermeria (TCAI) els protagonistes.\nL’objectiu d’aquesta jornada és generar un debat entre els integrants dels nostres hospitals per tal de compartir el coneixement, les experiències i el desenvolupament professional. El paper dels TCAI en els diferents àmbits de les cures, les seves àrees d’expertesa, les pràctiques assistencials i la innovació que cada dia porten a terme en els seus llocs de treball, permet obrir un espai d’intercanvi i enriquiment en el nostre entorn.\nPer a formalitzar la inscripció heu d'enviar un correu electrònic a rrhhinfermeria@hospitaldelmar.cat indicant el vostre nom, cognoms, lloc de treball i telèfon de contacte. El plaç finalitza el 13 de novembre de 2013.\nPrograma (PDF 411,50 Kb)


La Revista Portella aposta per la digitalització\nDesprés de 13 números en paper i en un escenari marcat per les dificultats de la Covid-19, el col·lectiu treballa en la seva reinvenció\nLa presentació ha tingut lloc a l'antic Hotel Rosaleda, nova seu del Ministeri de Cultura\nActualitzada 03/06/2021 a les 21:22\nEl Col·lectiu Portella ha presentat aquest dijous al vespre la nova etapa de la Revista Portella, marcada per una aposta per l'espai digital. Segons informa la revista en un comunicat, el col·lectiu ha desenvolupat un nou portal web amb un equip renovat, que té l'objectiu de multiplicar la visibilitat de les publicacions i d'oferir nous formats.\nEl magazín s'inaugura amb nous continguts que reflexionen sobre el paper que juga "la cultura" en la societat contemporània a través del monogràfic En defensa de la Cultura i es posa la mirada en elements del patrimoni andorrà des d'un punt de vista inèdit, entre d'altres. Després de 13 números en paper i en un escenari marcat per les dificultats de la Covid-19, durant el 2020 Portella informa que ha treballat en el seu procés de reinvenció, sense aturar la seva voluntat d'establir lligams culturals. Segons expliquen, ara la motivació és posar els continguts al centre del projecte i seguir impulsant propostes relacionades amb el món de la cultura.\nLa presentació de la nova etapa de la Revista Portella s'ha fet en el marc de la celebració del col·loqui L'escola de Juberri, una experiència de col·laboració creativa, que ha tingut lloc a l'antic Hotel Rosaleda, nova seu del Ministeri de Cultura.\nAixó es la mort anunciada.


Entitats ecologistes s'oposen a l'ampliació de la piscifactoria de Calp per l'impacte ambiental - directa.cat\nEntitats ecologistes s'oposen a l'ampliació de la piscifactoria de Calp per l'impacte ambiental\nOrganitzacions com Ecologistes en Acció-la Marina o l’Associació Cultural i Ecologista de Calp (ACEC) denuncien l'impacte ambiental de les instal·lacions i posen en dubte la seua sostenibilitat, ja que per a mantenir el seu rendiment es necessiten elevades quantitats de recursos fabricats amb altres peixos. Darrere de l'ampliació està l'empresa Avramar, gegant de l'aqüicultura al Mediterrani\nLes piscifactories són instal·lacions industrials on es cultiven espècies concretes de peix i marisc, amb fins comercials i situades en gàbies flotants. A l’Estat espanyol, hi ha més de 5.000 emplaçaments d’aqüicultura, comptant els d’aigua dolça i salada, els quals s’ubiquen principalment a Pontevedra i A Corunya —amb el 90% de totes les instal·lacions de l’Estat. A la costa del País Valencià n’hi ha més de quaranta. L’empresa principal és Niordseas SL, tant a Castelló, a municipis com Borriana i Nules; com a Alacant, en localitats com la Vila Joiosa, el Campello i Calp. Niordseas és també la promotora del projecte d’ampliació de la piscifactoria de Calp. La mercantil forma part del grup Andromeda, que entre 2019 i 2020 va adquirir les empreses gregues Nireus, Seronda i Perseus, les quals alhora ja havien adquirit altres entitats de l’Estat espanyol des del 2007. Finalment, es va convertir en Avramar, un gegant de l’aqüicultura amb explotacions arreu del Mediterrani.\nEn aquesta piscifactoria, segons ha comunicat l’empresa, se sembraran daurada, llobarro i corbina en 24 gàbies de 32 metres de diàmetre. Amb l’ampliació, ocuparà un total de 550.000 metres quadrats de superfície en domini públic marítim terrestre, en una profunditat d’entre 38 i 46 metres. La seua producció de 3.000 tones anuals se sumarà a les 5.000 de la macropiscifactoria del Campello —de 144 hectàrees i quaranta gàbies en funcionament des del mes de juny de 2021— i a les 3.500 tones produïdes a la Vila Joiosa, també del mateix grup empresarial. En el cas de Calp, la proximitat al Parc Natural del Penyal d’Ifac —que inclou superfície terrestre i marítima— i l’impacte ambiental que generarà el vessament de residus han fet despertar les alarmes entre les entitats ecologistes i a l’Ajuntament, governat en coalició pel Partit Popular i Ciutadans.\nMalgrat l’oposició mostrada per mitjà de diverses mobilitzacions i la presentació d’al·legacions, el govern valencià va donar llum verda a l’ampliació el passat 11 de març\nMalgrat l’oposició mostrada per mitjà de diverses mobilitzacions i la presentació d’al·legacions, el govern valencià va donar llum verda a l’ampliació l’11 de març. Segons ha comunicat l’empresa, s’espera que l’inici de les obres siga imminent, amb la qual cosa l’oposició sols disposa d’un mes per recórrer l’autorització. L’Ajuntament, en mans de l’alcaldessa Ana Sala (PP), ja ha informat que presentarà un altre informe tècnic desfavorable i un recurs d’alçada. De fet, el dimarts 22 de març, es van reunir membres del consistori amb representants de diferents entitats locals, com l’Associació Cultural i Ecologista de Calp (ACEC), Ecologistes en Acció de la Marina Alta, la Confraria de Pescadors, l’Associació Hotelera de Calp i el Real Club Nàutic de Calp. Les oposicions al projecte parteixen, per tant, de punts divergents. Per una banda, es troba l’argument neoliberal que defèn la protecció del turisme marítim, considerat la indústria que aporta més beneficis a la localitat. Aquesta postura és sostinguda per part de l’Ajuntament i els grups empresarials. D’altra banda, les organitzacions ecologistes qüestionen les afeccions mediambientals d’aquest model industrial de producció de peix.\nEn defensa de la pesca tradicional\nMarco Bittner és el president de l’Associació Cultural i Ecologista de Calp (ACEC), una de les entitats que més s’ha oposat al projecte pels impactes mediambientals i pel caràcter lucratiu de l’ampliació. L’ACEC va iniciar la seua trajectòria fa vint anys, a través de trobades i d’activitats de neteja d’espais naturals i ara també amb la sensibilització i assenyalament públic de projectes que amenacen el territori. En el cas de la piscifactoria, així com en el projecte turístic en la cala verge la Manzanera, que l’entitat ha estat denunciant juntament amb Ecologistes en Acció, Bittner explica a la Directa que la filosofia és la mateixa: “Mínima inversió, màxim benefici i zero ocupació local”. A més a més, mira amb recel el tipus d’empresa multinacional que promou el projecte. “Avramar es mou en diferents aigües i en diferents legislacions amb explotacions a l’engròs. Són indústries, macrogranges que intenten vendre el producte i buscar el seu benefici. Cal diferenciar entre els productes de la pesca tradicional i el mètode d’explotació industrial”, denuncia amb contundència.\nEn la mateixa línia s’expressen des del consistori. Juan del Pino (Ciutadans), regidor de Medi Ambient, valora l’acord social i polític de tots els grups polítics contra el projecte. “No considerem que siga un projecte viable i convenient pel nostre municipi ni per la nostra costa”, afirma a la Directa. I exposa tres raons: “L’impacte ambiental en les aigües pels residus, les conseqüències en el sector pesquer i, sobretot, l’impacte en la indústria del turisme nàutic i paisatgístic, perquè és la principal i pràcticament l’única indústria de Calp”. Si més no, explica que han sol·licitat als serveis tècnics redactar un informe irrevocable i en profunditat “perquè està en joc el futur del nostre municipi”, tal com va afirmar l’alcaldessa en la reunió realitzada el 22 de març, alhora que proclamava la necessitat de mobilitzar la ciutadania.\nSegons un informe d’Ecologistes en Acció, les captures de peixos per a la seua transformació en farina es duen a terme, principalment, en les costes de països del sud global, amb una important mancança dels seus recursos pesquers\nTot i que encara hi ha marge per aturar l’ampliació, Bittner posa el focus en la importància de mobilitzar-se i exposa alguns dels factors que estan minvant els ànims de lluita, com la por d’alguns activistes, especialment, submarinistes que trauen mostres de les aigües, així com del sector pesquer, pel tipus d’empresa multinacional, el caràcter d’inestabilitat econòmica a causa de la turistificació de la zona i el desconeixement sobre les piscifactories, les empreses que les promouen i el seu impacte en la mar. És per això que estan preparant una campanya de sensibilització ambiental per a accelerar la mobilització entre la població local i enfortir el front comú creat junt amb l’Ajuntament. “La platja ja està morta. El medi marítim més proper a la costa ja està fotut, perquè el turisme nàutic i paisatgístic l’ha saturat amb les embarcacions d’esbarjo”, lamenta. Des del grup ecologista, així com des d’Ecologistes en Acció-la Marina, es preocupen pels residus, pinsos i additius que puguen contaminar les aigües, així com per la manera en la qual es mercantilitzen i privatitzen els recursos naturals convertint-los en capital natural i sense repartir-ne el benefici.\nI és que les piscifactories, tot i que es presenten com una alternativa per a reduir la sobrepesca, també es posen en dubte per la seua manca de sostenibilitat. Per a mantenir el rendiment de les piscines d’aigua marina o salada, els productors necessiten una gran quantitat de recursos. De la mateixa manera que les macrogranges porcines, l’aqüicultura requereix un pinso específic que es fabrica amb altres peixos situats en la part baixa de la cadena alimentària. Per a la seua fabricació, es capturen a l’any uns 15 milions de tones de peix que són triturades i convertides en oli o farina. En un article de l’Institut d’Aqüicultura Torre de la Sal, José Miguel Cerdá-Reverter, director de l’entitat, reflexiona: “Anem a la mar a capturar xicotets peixos que no ens agrada menjar per a transformar-los en pinso amb què alimentar les espècies que sí que volem menjar. Som així d’exquisits. […] Cada vegada que realitzem una transformació tenim pèrdues. Aleshores, per què no ens mengem el pinso directament? Llevaríem graons del procés i el faríem més sostenible”. A més a més, segons un informe d’Ecologistes en Acció, les captures de peixos per a la seua transformació en farina es duen a terme, principalment, en les costes de països del sud global, amb una important mancança dels seus recursos pesquers. “La demanda de farina de peix fa que es pesquen cada vegada més peixos xicotets i exemplars immadurs amb poc valor comercial, exercint una pressió enorme sobre les poblacions marines”, es llegeix en l’informe.\nUna investigació de l’organització Changing Markets també denuncia que aquest tipus de producció té efectes negatius en els oceans, ja que s’està terminant amb les poblacions d’espècies que no s’havien comercialitzat, a banda del sofriment dels peixos durant els processos de captura i matança per a elaborar els pinsos. Segons la investigació, els animals de cria moren asfixiats en ser extrets de l’aigua sense cap mecanisme que reduïsca el dolor.\nEl sector pesquer, en alerta\nEl sector pesquer també alerta de les afeccions en la indústria pesquera, tot i que consideren que no seran tan elevades com les ambientals. Santos Pastor, secretari de la confraria de pescadors de Calp explica que el projecte s’ubica en la badia de Calp, un emplaçament on els pesquers de la zona —que pesquen en barques d’arrossegament a partir de cinquanta metres de profunditat— no hi poden treballar. I afegeix: “Amb els corrents, l’impacte ambiental no ens podria afectar. Si es contaminara la nostra captura, seria perquè la mar sencera està contaminada”. Llavors, Santos entén que l’afecció principal en el municipi es deu a les afeccions ambientals i en el sector turístic.\nPastor també explica que es tracta de dos productes completament diferents: “El nostre és l’elit dels productes pesquers, i les granges en produeixen un altre de més industrialitzat”. Per això, mentre no poden eixir a la mar pel temporal dels últims dies i per l’increment del preu del combustible, manifesta que el seu rebuig no és només contra aquesta ampliació en concret, sinó “per totes les plantes”. Posa el focus en els sistemes de producció industrial que proliferen en el medi marítim i, especialment, en les comarques d’Alacant. Amb l’ampliació de la piscifactoria de Calp, el grup Avramar arribarà a produir més de 12.000 tones de peix a l’any que exportarà a tota Europa, mentre que el sector pesquer local i de xicotetes embarcacions viu la seua desaparició més imminent per falta de relleu generacional, recursos i suport de les administracions, que, alhora, veuen com a única viabilitat econòmica territorial el creixement turístic del territori.\naqüicultura Calp consum Ecologistes en Acció La Marina Pesca pesca tradicional piscifactories sector pesquer\nMaties Lorente Laura Masó Ferrerons Giuseppe Savino Fotografies | Jaume Ferrando\n« “La història del meu pare podria ser la de qualsevol persona desapareguda”\nUn centre de formació en turisme de la UB vol desnonar una trentena de persones »


El discurs de la victòria, periodisme de dol i la cançó del procés\nDietari de campanya de Pere Cardús, divendres 18 de setembre\n18.09.2015 - 08:45\nActualització: 18.09.2015 - 10:45\nAvui fa un any del referèndum d’independència d’Escòcia. Van guanyar-lo els partidaris de continuar dins el Regne Unit per una mica més del 50%. Ningú dels qui reivindica majories qualificades per a una decisió tan important en el cas català no va alçar la veu per aquell resultat massa ajustat. Però ja se sap que el vot unionista val més que l’independentista. Aquí, a Escòcia i a la Xina Popular.\nDiuen que bona part dels qui van confiar en les promeses que van fer els líders conservador, laborista i liberal en canvi del vot contra la independència s’han adonat de l’engany i que, si es fa un nou referèndum, canviaran el vot. Les campanyes plenes de promeses i paraules amables són habituals a tot arreu. Però els ciutadans informats han de contrastar les promeses noves amb les velles i els compliments dels qui les fan. Ahir Miquel Iceta, en un debat molt poc productiu a 8TV, va fer una carta als reis d’aquelles que ho canviarien tot. Zapatero va ser president del 2004 al 2011. I el PSC va coincidir sis anys de mandat de ZP al govern de Catalunya. Oportunitat perduda? O un nou ‘apoyaré’…\nSigui com vulgui, el diari escocès The National va publicar ahir –un any després– el discurs que el primer ministre d’aleshores, Alex Salmond, havia preparat per si guanyava el sí a la independència. No és habitual que es facin públics els ‘discursos fallits’. ‘In the early hours of this morning, Scotland voted Yes. We are a nation reborn. The community of this realm has spoken. Scotland shall be independent once again. To those who voted No, I extend an immediate hand of friendship.’ És un discurs molt potent. Quants discursos caiguts s’han escrit en el decurs del temps?\nPer discursos, la cançoneta aquesta de la Unió Europea que diu que els tractats diuen que si un territori d’un estat surt d’aquest estat, serà considerat un tercer estat. Sembla un embarbussament belga. I tan sols és un embarbussament democràtic. Si mai volen reescriure els tractats, proposo que ho deixin tot en un sol article molt fàcil d’interpretar: ‘En cada cas, farem allò que més ens convingui.’ Mireu si n’és, de fàcil. Entre altres coses perquè aquesta és la història que es repeteix sempre. La UE fa i desfà segons allò que convé als estats membres i no allò que diuen els tractats. D’exemples, en podem posar cullerades.\nTambé puc suggerir canvis al codi deontològic dels diaris més representatius del nacionalisme exacerbat espanyol (El Mundo, ABC, El Pais, La Razón…). Proposo un punt que obri el codi: ‘Por encima de la verdad está la unidad de España.’ No és una frase meva, sinó que la va dir el director d’una d’aquestes publicacions. I és que el que va fer ahir El Pais és prou greu: Manipular les declaracions d’un portaveu de la Comissió Europea per fer-li dir una cosa sobre Catalunya que no havia dit. El periodisme està de dol.\nI no tan sols per les males arts de determinats mitjans, sinó també per la humiliació que poden sofrir TV3 i Catalunya Ràdio si acaben obeint les instruccions de la junta electoral espanyola per compensar el tractament que va rebre la Via Lliure de la Meridiana. Ja és prou fort tot això dels blocs electorals, que posen en dubte la professionalitat dels periodistes dels mitjans públics. Però aquesta intromissió de la junta electoral i l’abús dels partits unionistes pot marcar un punt d’inflexió. Fins que els periodistes no ens fem respectar, no hi haurà país millor ni bona governança.\nDe moment, a la campanya hi ha bona música. Ahir comentàvem el curtmetratge de la CUP. Un dels millors experts en narrativa audiovisual que conec comentava que era un vídeo fet des de dins i no pensant en els de fora. A mi em va agradar molt, però diria que té raó. Li donarà cap vot nou que no tenia? Potser tan sols serveix per a retenir el votant que podria estar temptat de decantar-se cap a una altra opció?\nDeia això de la bona música arran de la cançó que ens ha presentat Junts pel Sí. El ‘Viatge a Ítaca’ d’en Llach cantada per ell mateix i un bon reguitzell de figures conegudes. La llista independentista capitanejada per Romeva té personalitats de tots els àmbits i sectors. Sembla l’arca de Noè sobiranista. I el vídeo d’aquesta cançó també té l’habilitat d’haver aplegat un bon estol de músics i cantants. Quina entrada més memorable que hi fa en Quim Mandado, l’ex-Sangtraït. Escolteu-lo:\nDietari de campanya, 17 de setembre: La màgia d’Iceta, el xiclet d’Obama i la punteria de la CUP\nDietari de campanya 27-S


Llar Manyanet Les Corts: El color blau a la Llar !!\nEl color blau a la Llar !!\n"Blau, blau, blau és el vestit que porto,\nblau, blau, blau és tot el que jo tinc.\nperquè m'agrada el blau de la onada\ni el meu amic és un mariner!"\nConeixeu aquesta cançó?? Doncs mireu, aquestes setmanes, a la Llar d'Infants, no pararem de cantar-la. Durant els mesos de febrer i març descobrirem un nou color: EL COLOR BLAU!!!\nEls més petitonets, de P0 hem descobert una caixa molt especial! És rectangular i està plena de diferents objectes blaus, i tots ells ens encanten! Són elements que ens permeten desenvolupar els nostres sentits a través d'aquest color! QUina passada!!!\nD'altra banda, els nens i les nenes de P1 també hem començat a fer un munt d'activitats relacionades amb aquest color! Hem fet un mural molt gran entre tots per tal de veure i descobrir diferents possibilitats plàstiques del blau!\nPer últim, els més grans, de P2, hem començat amb les safates d'experimentació blaves; hem manipulat i jugat amb arròs pintat i diferents estris per omplir i buidar (galledes, gots, culleretes, etc.) Ens ho hem passat d'allò més bé!!\nMireu com estem gaudint aquests dies descobrint aquest color!!!\nPublicat per Lauracpm a 1:40\nEl Rei Carnestoltes...\nP2 Confeti i serpentines!!\nP1 S'acosta Carnaval... !!\nP0 Aprenem jugant !!


[Bloc de Ciència i Tecnologies]: Photoshop en línia!\nPhotoshop en línia!\nCarregat el dissabte, d’agost 01, 2009, dins Programes On line, Tractament Imatges\nAra feia dies que no posava cap entrada de programari disponible a Internet i de fet el que més predomina és programari de retoc fotogràfic en aquest bloc (per què serà?!). Un programa "fàcil" d'utilitzar és l'ACDSee, però el Photoshop, que segurament és el programa de retoc fotogràfic per excel·lència, és un dels que sempre havia volgut provar...\nDoncs bé, tenim l'opció de disposar-ne on-line i així poder retocar les fotos de les vacances amb el Photoshop sense ni necessitar d'instal·lar-lo! Cliqueu sobre la imatge que apareix al bloc sota aquestes línies per accedir-hi directament o aneu al següent enllaç per a més informació...(veure)\n0 Reply to "Photoshop en línia!"


Ets a: Portada > Notícies del circ > El Circo de los Horrores, tema de portada del nou número de la revista Zirkòlika\nEl Circo de los Horrores, tema de portada del nou número de la revista Zirkòlika\nTambé hi ha articles sobre el Festival de Demain de Paris i el Festival de Montecarlo\nEl número 48 de la revista Zirkòlika dedica la seva portada al Circo de los Horrores, que ha complert 10 anys i ha portat a Barcelona el seu Cabaret Maldito, el final d’una trilogia d’espectacles. A més la publicació analitza els orígens històrics del “circ dels horrors” amb l’historiador italià Raffaele de Ritis.\nEls altres temes de la revista són una guia útil de trobades de malabaristes de tot l’Estat espanyol, els patinadors acrobàtics Úrsula i Leo, el 37è Festival Mundial del Cirque de Demain, el 40 Festival International du Cirque de Montecarlo i el 40 Festival Internacional del Circ de Figueres, a més del IX Festival Internacional de Circo de Albacete.\nEl nou número de Zirkòlika també inclou un reportatge fotogràfic de l’espectacle de pallassos Rhum, i un article sobre el Circo Zavatta. També es dedica espai a Grinyols, el nou espectacle de Tortell Poltrona que es pot veure al Circ Cric.


Validació d'estudis i títols - Moncat\nValidació d'estudis i títols\nValidació d’estudis i títols\nHomologar títols i estudis de sistemes educatius estrangers amb els títols equivalents espanyols no universitaris i universitaris vol dir reconèixer-ne la validesa oficial a Espanya. L'homologació suposa el reconeixement del grau acadèmic corresponent, habilita per continuar estudis d'un altre nivell educatiu espanyol i implica el reconeixement dels efectes professionals inherents al títol espanyol de referència.\nQuan l'únic objectiu és el de continuar els estudis en un centre educatiu espanyol, es pot sol·licitar la convalidació d'estudis estrangers.\nCal tenir en compte que la convalidació només té efectes acadèmics.\nPer homologar, reconèixer o convalidar estudis i títols, trobaràs més informació (requisits, tràmits, adreces, etc.) clicant els enllaços següents:\nValidació d'estudis universitaris > Procediments ( enllaç ).\nValidació d'estudis no universitaris > Procediments ( enllaç ).\nRecorda-ho! L'homologació de títols s'ha d'efectuar sempre al país de destinació.\nHomologació Procediment per tal que els títols obtinguts a l’estranger tinguin els mateixos efectes (acadèmics i/o professionals) que els títols o graus acadèmics espanyols equiparables. Per registre públic o administratiu. També és possible la presentació telemàtica.\nMés informació sobre l'homologació:\nTítols no universitaris, clica aquí.\nTítols universitaris, clica aquí.\nConvalidació Procediment per validar, amb efectes exclusivament acadèmics, estudis superiors cursats a l'estranger (finalitzats o no) respecte d'estudis universitaris espanyols parcials per, si escau, poder-los continuar o completar. Per registre públic o administratiu. En el cas d’estudis no universitaris, no es preveu la presentació telemàtica. Pel que fa als estudis universitaris, el procediment depèn de la universitat on es vulguin prosseguir els estudis.\nMés informació sobre la convalidació:\nTítols universitaris, clica aquí .\nReconeixement de títols Procediments per tal que alguns títols d’educació superior obtinguts en determinats països estrangers tinguin efectes exclusivament professionals (no acadèmics) a l’Estat espanyol. Títols obtinguts en estats de la UE, de l'EEE i a Suïssa: per registre públic o administratiu. No es preveu la presentació telemàtica.\nTítols estrangers d'especialista en ciències de la salut obtinguts en estats NO membres de la UE ni de l'EEE ni Suïssa: per registre públic o administratiu i, si es disposa de certificat digital, telemàticament.\nMés informació sobre el reconeixement de títols:\nTítols no universitaris, clica aquí\nTítols universitaris, cal distingir:\nObtinguts en estats de la UE, de l'EEE i a Suïssa: clica aquí\nNo obtinguts en estats membres de la UE, l'EEE ni Suïssa, i referents a ciències de la salut: clica aquí .\nReconeixement d’estudis Procediment que complementa l’homologació i el reconeixement de títols. Es basa en convenis bilaterals amb Alemanya, Itàlia, França i la Xina, i té per objectiu reconèixer estudis amb finalitats només acadèmiques. Segons el procediment específic establert en cada conveni.\nMés informació sobre el reconeixement d'estudis, clicant aquí .


El cau de la rata sàvia: Fer mandres...\nUn cap de setmana "fins els topes"...\nDivendres fent de model a l'espai gironès... i constatant que els colls de "pico" estan de moda (jejejeje).\nA la tarda una migdiada massa curta, una neboda hiperactiva, i un vespre esperant la nit. Una passejada per una Girona amb tothom al carrer (es nota que ha arribat el bon temps...), un sopar a la Rambla (com els turistes, jijiji) i una tornada a casa rient.\nDissabte al matí fent de jardiner, amb un company de notes, de desbrossadores, de paraules, de cerveses fresques (gràcies Lau!) i de silencis. La feina feta, i l'heura capulada...\nDissabte al migdia amb una dutxa merescuda, i un dinar ràpid.\nTarda de música, de progressos, de descobriments, de ganes i al cap d'una estona, de mirades, moltíssima suor i uns mans tan ràpides com podien... (mules de nou!)\nVespre de passar comptes amb olor de maria lluïsa a les mans, de recordar somriures, de decidir on anem a sopar i d'escoltar coses que prometen.\nUn sopar a la fresca, una infusó en una tetera espectacular (realment el disseny té sorpreses molt sorprenents...), i una nit de pubilles i hereus amb massa poca gent, magdalenes a la barra, música i un tallat fora d'hores (ho sento!!).\nUn diumenge al matí de gravacions casolanes, casc i carretera, una piscina molt benvinguda, samarreta suada sota la jaqueta, amics, bona companyia, riures, sopa de carbassó, una barbacoa, més piscina, tombones, sol a la cara i una sensació d'estar molt a prop de casa... si no dins.\nTarda sota un porxo amb coca cola zero i patates, arreglant el món... i una promesa pendent per un sopar de quatre cadires.\nTornada sense el sol cremant el cap, un trosset de pizza amb molta més son que gana, una mirada fixa i un anar a dormir necessari però sense ganes.\nI avui un dilluns amb totes les lletres.\n"Com vols que no sigui xulo... que tinc miralls!!!!" (jejejeje)\nUna cançó per intentar empènyer aquest dilluns feixuc (ja s'acosta!):


Les gales de premis acaben caient en la rutina any rere any. Hi pot haver edicions més reeixides gràcies a l’enginy dels guionistes, a la destresa dels presentadors o a la sensibilitat discursiva dels guardonats, però el format televisiu de la festa sempre està tallat pel mateix patró. La pandèmia, que ho arrasa tot, ha sigut també la culpable de capgirar la gala dels Globus d’Or i portar-la a inventar un nou format que s’ajusti als protocols sanitaris. La proposta, tot i ser molt menys glamurosa i, per descomptat, més aparatosa, ha tingut la seva gràcia per una única raó: l’excepcionalitat de les circumstàncies. El format híbrid mig presencial mig virtual ha servit com una solució d’emergència provisional que passarà a la història.\nL’actriu i humorista Amy Poehler era a la seu de Los Angeles, la seva companya de batalles Tina Fey, a Nova York, i el realitzador jugava amb la pantalla partida, intentant salvar la distància geogràfica a la pantalla de l’espectador i potenciant la simultaneïtat temporal. De públic presencial hi havia una selecció de treballadors de primera línia de la pandèmia que eren obsequiats amb un vespre especial.\nEl primer que vam detectar és que fins i tot les celebritats s’obliden de connectar el micròfon quan els toca parlar\nMentrestant els nominats s’ho miraven engalanats des de les seves respectives cases i estaven connectats a la gala a través de videotrucades. El primer que vam detectar és que fins i tot les celebritats s’obliden de connectar el micròfon quan els toca parlar. Més enllà de l’elegància d’algunes mansions, l’espectador va experimentar el clima d’una gran reunió de Zoom amb un nivell premium de participants. Però les misèries casolanes són, si fa no fa, les del confinament global: Jodie Foster i la seva dona en pijama i petonejant el gos, Al Pacino adormint-se al sofà esperant el seu torn, Jason Sudeikis agraint el premi amb una dessuadora, Jeff Daniels parlant des del dormitori amb el llit sense fer, a Mark Ruffalo se li van llançar les seves criatures a sobre quan van sentir el nom del seu pare, Emma Corrin ensenyava el seu gat i Sarah Paulson presentava el seu gos en societat. Cynthia Nixon, envoltada de la seva família, va incloure el mem de Bernie Sanders al menjador. I fins i tot es va fer acompanyar de la candidata a fiscal del districte de Manhattan per ajudar-la a arrencar algun vot.\nLa percepció visual de la cerimònia determina la sensació de festa. La gràcia d’aquesta gala se centrava més en la possibilitat de l’espectador de fer de voyeur i tafanejar les cases dels famosos que no pas en gaudir de l’emoció d’uns premis. Aquest nivell de familiaritat va convertir la cerimònia en superficial: els discursos dels premiats van ser, en general, per sortir del pas. A part de l’emocionat missatge de la vídua de l’actor Chadwick Boseman, des de casa i davant d’una pantalla els guardonats no se sentien compel·lits a fer discursos gaire elaborats perquè el clima era massa domèstic. Tina Fey deia al començar que tot plegat s’hauria pogut resoldre amb un correu electrònic. És justament això: l’embolcall determina el prestigi dels premis. Queda clar que les cerimònies telemàtiques devoren l’èpica del guanyador.


Aprendre anglés, un requisit fonamental per a aspirar a un treball, també en pandemia - Levante-EMV\nAprendre anglés, un requisit fonamental per a aspirar a un treball, també en pandemia\nEl Caxton College oferix els dissabtes classes online i presencials en grups reduïts i amb professorat natiu\n16·09·20 | 10:14\nA causa de les circumstàncies laborals actuals tindre un nivell d'anglés alt és un requisit fonamental per a aspirar a molts llocs de treball. Malgrat la distància física a la qual ens veiem sotmesos diàriament, la societat està aconseguint nivells de connexió inaudits fins hui. Els nous contextos digitals ens permeten aconseguir projectes professionals, acadèmics o d'un altre tipus al voltant de món, ara bé, sempre que tinguem un bon domini de la llengua anglesa.\nSón molts els cursos que es troben en el mercat, però és important saber identificar quines ofertes són les que cobrixen amb garantia un aprenentatge eficient per a l'alumne. En este sentit, és molt important que els centres d'idiomes proporcionen els requisits acadèmics suficients perquè l'alumne aconseguisca els seus objectius amb èxit i sense frustracions. Així mateix, tots han de regir-se pels protocols sanitaris anticovid-19.\nEl col·legi britànic Caxton College de Puçol, des de fa diverses dècades obri les seues portes els dissabtes al matí per a rebre a alumnes de totes les edats i nivells que busquen aprendre o millorar el seu anglés. I ho fa desenvolupant, en cada curs escolar, metodologies innovadores i creatives orientades a motivar a l'alumne. Una de les raons principals d'esta vivacitat en l'aprenentatge té a veure amb la seua vinculació directa amb el currículum britànic en continu moviment. Esta encoratjadora integració fa que l'ensenyament de l'anglés vinga carregat d'experiències i accions culturals britàniques tremendament estimulants i creatives.\nClasses en grups reduïts i amb professorat natius són exigències elementals que tota classe d'Anglés seriosa ha de proposar als seus potencials alumnes però, a més, és molt important que oferisca l'oportunitat, com fa Caxton College, de la preparació per a realitzar els exàmens oficials britànics. Estes titulacions són un requisit bàsic per a començar a explorar el terreny universitari i laboral actual.\nUna mirada ràpida a través de qualsevol navegador d'internet és suficient per a quedar enlluernats davant l'àmplia oferta de cursos d'anglés online. En estos moments on moltes famílies desitgen ser prudents, a conseqüència de la pandèmia, matricular-se a distància en un entorn amb credencials és una opció interessant per la qual decantar-se.\nEn el cas de Caxton College, els cursos online mantenen el mateix rigor i solidesa acadèmica que les seues classes presencials. De fet, els organitza també els dissabtes al matí amb el professorat que durant anys porta divulgant un ensenyament britànic d'excel·lència.


cursprojectesingularperruqueriabarcelona | C&C Academia Casanova\nCursos per Professionals (Subvencionats)\nProjecte Singular de Perruqueria i Barberia (Barcelona - Sants)\nCURS SUBVENCIONAT DE TALL DE DONA (16 Hores)\nCURS SUBVENCIONAT DE CANVIS DE COLOR (16 Hores)\nProjecte Singular de Perruqueria (Maresme - Mataró)\nPrograma d'orientació, formació i inserció de Perruqueria\nCertificat Professional d'Auxiliar de Perruqueria (360 Hores) + Certificat Professional de Perruqueria (710 hores) + Formació Complementària Obligatòria (40 Hores)\nAcadèmia Casanova ofereix al costat de l'Servei d'Ocupació de Catalunya, un Programa de Garantia Juvenil de 1000 Hores, totalment subvencionat pel SOC, que inclou:\n- Orientació i tutoria de seguiment durant tot el programa.\n- Formació Ocupacional.\n- Suport i acompanyament en la inserció.\nCom a empresa especialitzada en la formació dins de el sector de la imatge personal, Acadèmia Casanova, porta anys treballant en col·laboració amb les administracions, per oferir programes de formació oficial dins de la família d'Imatge Personal i Inserció.\nEn aquest 2020, tenim dos programes, amb 15 places cadascun, que s'iniciaran a l'octubre de 2020.\nÉs un Programa dins el Programa de Garantia Juvenil, i això implica que els destinataris han de complir els requisits següents:\n- Inscrits en el Registre de Garantia Juvenil.\n- No cal tenir l'ESO, per tant amb o sense l'ESO.\n- Inscrits al Servei d'Ocupació de Catalunya\n- Inscrita a el Servei d'ocupació de Catalunya (SOC).\n- No hi ha estat contractat en els últims 3 mesos\n- No s'hagi realitzat formació oficial en els últims 3 mesos.\nCertificat Professional d'Auxiliar de Perruqueria (360 Hores) + Certificat Professional de Perruqueria (710 hores)\n+ Formació Complementària Obligatòria: Riscos laborals (30 hores) + Sensibilitat ambiental i Igualtat de gènere (10 hores)\nTotal durada del Programa: 1.110 hores\nEstà previst s'iniciï a l'octubre de 2020 i finalitzi al juliol de 2021. Amb una execució de 4-5 hores diàries.\n‹ Veure cursos de\tProjecte Singular Subvencionat pel SOC


Vilafranca ja té un nou camp\nAhir fou inaugurat el «millor camp de gespa artificial d'Espanya»\nJosep Maria Sastre | 09 desembre 2000\nAhir divendres s'inaugurà el nou camp de futbol del municipi de Vilafranca. És una terreny de joc de gespa artificial i ja ha estat catalogat com el millor d'aquestes característiques de tot Espanya. Malgrat que segons el projecte d'obres del camp d'esports de Vilafranca és una reforma, és, sense dubte, una obra de nova creació.\nA més de la graderia i la il·luminació, la intervenció més important ha estat la implantació del camp de gespa artificial en lloc de la terra d'abans. Respecte d'això, el president de la Federació Balear de Futbol, Antoni Borràs del Barrio, afirmà durant l'acte d'inauguració que: «És el millor camp de gespa artificial que he vist a tot Espanya i servirà perquè els més petits arribin a ser grans jugadors».\nAquesta remodelació ha suposat una inversió de 93 milions de pessetes per part del Consell de Mallorca, el Govern i l'Ajuntament de Vilafranca. El batle de la localitat, Jaume Sansó, va dir: «Hem aconseguit l'objectiu que ens fixàrem fa tres anys. Podríem haver fet un camp normal, però volíem construir el millor». Durant tota la jornada d'ahir es varen disputar partits de futbol entre tots els equips de les diverses categories del Club Esportiu Vilafranca i molts d'esportistes de la localitat, tant veterans com joves.\nL'acte central de la inauguració fou la treta d'honor en el centre del terreny de joc per part de la directora general d'Esports, Joana Maria Petrus; el vicepresident del Govern, Pere Sampol, i el mític jugador del Reial Madrid Enrique Pérez «Pachín». A més a més, també hi eren presents Tomeu Penya, com a vicepresident del Club Esportiu Vilafranca; la vicepresidenta del CIM, Maria Antònia Vadell, així com la directora general d'Agricultura, Margalida Estelrich.


Escola Santa Maria d'Avià | 2016 febrer\nCicle Mitjà General L'EsclopetDeixa un comentari\nAgents rurals a 3r\nCicle Mitjà GeneralDeixa un comentari\nEl passat 28 de gener van venir els Agents Rurals per fer-nos una xerrada sobre els animals de la nostra comarca que es titulava “Els nostres veïns salvatges”. Ens van passar un vídeo i després vam fer un joc de preguntes. També vam poder observar restes de diferents animals. Va ser molt interessant.\n74è programa de Ràdio Avià\nEls encarregats de realitzar aquest programa hem estat: la Maria de Haro, la Xènia Guixé, l’Anna López de Vinuesa, l’Aina Campà, la Isabel Casals, l’Arnau Espinosa, l’Aran Capdevila i el Biel Gonzàlez. Esperem que us agradi!\nSortida al Grau ( Cicle Superior )\nEls alumnes de 5è junt amb els monitors del Camp D’Aprenentatge vam fer una sortida per estudiar els canvis mediambientals de la riera d’Avià. Vam sortir de la Rovira on vam poder veure que l’aigua estava molt contaminada degut a que no hi ha depuradora. A mesura que vam anar pujant vam trobar horts a…\nParlant de la família a 1r\nEls nens i nenes de 1r hem treballat vocabulari relacionat amb la família en anglès.\nFamily from Escola d'Avià on Vimeo.\nAvui a la tarda ens hem disfressat i hem ballat per celebrar la festa de Carnaval.\nDijous Llarder CM\nEls de cicle mitjà hem anat al parc de la Torreta a fer el dijous Llarder.\nPodeu veure algunes fotos!\nDijous Llarder a Cicle Superior\nEls alumnes de CS també hem celebrat el dijous Llarder, hem anat a Santa Maria.\nEducació InfantilDeixa un comentari\nDurant aquesta setmana el REI CARNESTOLTES ens ha manat portar un cap divertit, un mitjó de cada color, anar vestits d’un sol color, pintar-nos el nas i disfressar-nos.\nPodeu veure algunes fotos d’aquests moments!\nEls nens i nenes de cicle inicial hem celebrat el Dijous Llarder a La Rovira.


Between two ferns: the movie - Directorfrustrat\nPosted on 27/09/2019 by Pau Garriga\nZach Galifianakis i Scott Aukerman adapten al format llargmetratge la sèrie creada pel mateix Aukerman i B.J. Porter i presentada per Galifianakis. La pel·lícula manté l’estil de la sèrie d’entrevistes curtes i incòmodes amb actors, però afegeix una trama argumental que lligui les entrevistes.\nFins a descobrir la pel·lícula a Netflix era totalment ignorant d’aquesta sèrie que es va estrenar l’any 2008 i manté una periodicitat esporàdica amb un total de 22 episodis i un especial de Nadal. La sèrie és un desafiament per la capacitat d’improvisació dels convidats i la seva resistència als improperis de Galifianakis. Entre les dues falgueres d’en Galiafinakis s’han assegut actors com Brad Pitt, Natalie Portman o Bruce Willis i polítics com el president Barack Obama o Hillary Clinton.\nBetween two ferns. The movie és una d’aquelles propostes que tens clar que no deixa indiferent i no permet grisos: o t’agradarà o no. Dubto molt que ningú pugui trobar un terme mitjà a l’hora de valorar la pel·lícula, o acceptes el joc que proposen Galiafinakis i Aukerman o el trobes ridícul.\nEn realitat la pel·lícula no és més que una excusa per seguir explotant l’estil d’entrevistes curtes i incòmodes amb un seguit d’actors que es deixen portar per la proposta de Galiafinakis. Matthew McGonaughey, Keannu Revees, Brie Larson o Gal Galdot són alguns dels actors que entren al joc. La pel·lícula també ens ofereix un Will Ferrell interpretant una excèntrica i exagerada versió d’ell mateix.\nUna proposta arriscada que encantarà als fans d’aquest humor més irreverent. Jo m’ho vaig passar molt bé.\nTelevisió ferns, galifianakis, netflix


Blog Autoxandri: R-link la tablet multimèdia integrada de Renault\nSistema R-link present en els vehicles Renault a Autoxandri\nConèixes el sistema R-link que incoporen els nous vehicle Renault? Els vehicle Renault d'Autoxandri incorporen la tecnología R-Link, perfectament integrada en el tauler de bord i que et permet gaudir de:\n- Una gran pantalla tàctil de 7" (18 cm) configurable segons les teves necessitats,\n- Navegació TomTom®,\n- Un innovador sistema de reconeixement vocal que permet, per exemple, trucar a una persona de la teva agenda telefònica o dictar una adreça per desplaçar-te a la mateixa.\nPerò sobretot Renault R-Link romàn connectat a internet i t'aporta assistència durant la conducció, per exemple, amb la millor informació sobre el trànsit en temps real (Serveis LIVE TomTom®) o alertes de zones perilloses. Podràs descobrir múltiples aplicacions a Renault Store.\nR-Link, situat com una autèntica joia del tauler de bord dels nous Renault, trasllada l'univers dels smartphone a un ús automobilístic amb la seva gran pantalla tàctil, les seves modernes interfases i un grafisme particularment treballat en el conjunt dels seus continguts...\nLa seva gran pantalla tàctil a l'abast de la mà entre el conductor i el passatger, el seu comandament sota el volant i el seu reconeixement vocal situat sobre el volant fan de R-Link un sistema pensat per al món de l'automòbil. Finalment, la informació i serveis de R-link resulten immediatament identificables gràcies a les icones preses del món de l'smartphone.\nR-Link s'adapta a les teves necessitats i et facilita la vida. Tria la teva pàgina d'inici, reconeix el teu smartphone i extreu la teva agenda telefònica.\nR-Link, situat a la zona central i a l'abast de la mà, està dissenyat per ser utilitzat amb total seguretat. La seva ergonòmica pantalla tàctil i les seves icones fàcilment identificables fan de R-Link un objecte fàcil i accessible. Els continguts que poden distreure't estan bloquejats i solament funcionen amb el vehicle detingut (fotos, videos). Amb la funció "Text to speech" (lectura d'un text en síntesi vocal), quan està disponible, R-link et llegeix fins i tot els teus avisos d'informació. Gràcies als comandaments sota el volant, pots respondre a una trucada amb total seguretat mentre estas conduint. Pots trucar igualment al teu interlocutor amb el reconeixement vocal o dictar una destinació per no perdre de vista la carretera i mantenir les mans al volant.\nRenault R-link, reconegut com el millor sistema multimèdia europeu:\nRànquing segons l'estudi de SBD sobre els sistemes multimèdia europeus\nUn estudi realitzat per SBD, una societat experta en tecnologia automobilística, col·loca al sistema Renault R-Link al capdavant al mercat de tablets numèriques de navegació a bord europees.\nAquest estudi de mercat, avalua la facilitat d'utilització dels sistemes de navegació a bord europeus, i ha triat R-Link com el millor. D'entre els set sistemes de navegació analitzats, R-Link se situa al capdavant amb 85% de satisfacció, per davant d'Audi amb un 78%, i Mercedes amb un 75%.\nL'estudi demostra que les aplicacions en si no són necessàriament el més important, sinó la manera en què s'implementen. La qüestió principal és que el sistema sigui el més simple i intuïtiu possible. L'estudi demostra que segons augmenten les funcionalitats del sistema, augmenta també la dificultat d'adaptació al dispositiu, la qual cosa acaba tenint conseqüències negatives en la nota que li atorguen els enquestats. Tampoc el preu del sistema garanteix millors prestacions... R-Link, sent molt més barat que ConnectedDrive de BMW, està considerat el millor sistema a bord mentre que l'alemany està en el sisè lloc de set!\nEls consumidors que han provat les tablets d'abord, han triat en la seva gran majoria R-Link com la més intuïtiva.\nPer més información d' R-link pots apropar-te a un dels nostres concessionaris del Grup Autoxandi o consultar el web:\nPublicat per Autoxandri Renault a 18:20


Les picabaralles entre en Pep i en Tito, només serveixen per omplir informatius\nDesprés de la Copa Confederacions, de l’arribada estel·lar de Neymar al Barça i a l’espera de l’arribada de l’anhelat defensa central, l’activitat als principals mitjans de comunicació esportius de Catalunya es troba en hores baixes. Amb els jugadors encara de vacances i sense partits ni competicions en joc, els diaris esportius han de tirar de xafarderies i notícies més típiques de la premsa del cor que no pas esportives. Ara toca seguir el casament de Xavi, les vacances de Cesc i Messi a Eivissa o les victòries o derrotes de Piqué al torneig de pòquer de Las Vegas.\nI per si no n’hi havia prou, ara surt el tema del divorci entre Pep Guardiola i Tito Vilanova, aquells dos grans amics que van portar al cim del futbol al Barça i que van passar de ser inseparables a tenir disputes dialèctiques a les rodes de premsa. No sabem perquè, però després de la marxa de Pep Guardiola del Barça i que el seu segon agafés el relleu a la banqueta blaugrana la relació entre en Pep i en Tito s’ha refredat.\nTal com passar a milers de matrimonis a l’any a casa nostra. Els motius veritables d’aquest divorci professional segurament mai els sabrem, i d’altra banda, a ningú li hauria d’importar, perquè al cap i a la fi estem parlant de relació personal entre dos amics que treballaven junts i que ara han agafat diferents destins professionals. Però bé, com que ja no tenim Mourinho i Neymar està al Brasil de vacances toca treure algun tema picant per vendre diaris i omplir informatius.\nPerò aquest no ha estat el primer matrimoni sonat a la banqueta del Camp Nou que es trenca. Aviat farà vint anys que Johan Cruyff i Charly Reixach van trencar peres, després que l’holandès volador marxés foragitat pel president Nuñez i que el seu segon es quedés i agafés el seu lloc. Les circumstàncies van ser diferents, però després de molts anys se’n torna a parlar, com també es parla de la divisió al barcelonisme, abans hi havia “nuñistes” i “cruyfistes”, i ara “guardiolistes” i “vilanovistes” o “rossellistes”.\nAquí a casa nostra hem tingut canvi a la banqueta del CN Mataró eltot.cat. Esperem que el relleu no sigui tant dramàtic.


La majoria absoluta d'Alex Salmond fa crèixer encara més el suport a la independència d'Escòcia ! directe!cat\nInternacional Última actualització Dijous, 9 de juny de 2011 14:05 h\nUn sondeig mostra que el suport pel 'sí' ha pujat sis punts i se situa al 37%\nEl suport per la independència d'Escòcia ha crescut des de la victòria per majoria absoluta del Partit Nacional Escocès (SNP), d'Alex Salmond. El primer sondeig organitzat després de les eleccions mostra una pujada fins al 37% en el suport per la independència, un augment de sis punts en comparació amb la darrera enquesta. Els partidaris de mantenir la unió amb Anglaterra continuen sent la majoria, però han perdut un punt i se situen en el 45%. El sondeig mostra un gran nombre d'indecisos, fins a un 18%. L'SNP ha valorat l'enquesta com a 'excel·lent' i ha dit que el gruix d'indecisos permet que 'només un 4% de variació permeti aconseguir un 'sí' en el referèndum'.\nL'enquesta, de TNS-BMRB i recollida pel diari 'The Herald', també indica que un 5% d'indecisos de la darrera tongada han optat en aquesta ocasió per l'opció de la independència. 'És un sondeig excel·lent que mostra que el bon moment que viu l'SNP continua, amb la gent d'arreu d'Escòcia reconeixent els beneficis positius de la independència', ha assegurat en un comunicat el director de campanya del partit, Angus Robertson.\n'No hi ha hagut un augment real en el suport de la independència des de que les enquestes van començar, el 2007. La darrera recuperació es deu principalment als indecisos, mentre que l'oposició a la independència es manté ferma des del novembre del 2009', ha explicat Chris Eynon, de TNS-BMRB.\nSegons els analistes, més que marcar un augment en la independència, el sondeig mostra una recuperació en el suport per la separació fins als nivells del 2008, durant el primer govern d'Alex Salmond. La causa independentista va perdre seguidors durant el final del mandat i especialment durant els anys més crus de la crisi econòmica.\nL'enquesta, organitzada entre el 25 i el 30 de maig, ha fet la mateixa pregunta que el govern de Salmond va presentar en el llibre blanc per la independència: 'Està a favor que el govern escocès hauria de negociar un sistema amb el govern del Regne Unit per tal que Escòcia esdevingués un estat independent?'.\nEl suport per la independència d'Escòcia és especialment elevat entre els joves. Un 51% de les persones de fins a 24 anys estan a favor del 'sí', mentre que un 36% estan en contra. A la franja d'edat entre els 25 i els 34, el suport per la independència encara guanya, amb un 40% a favor i un 34% en contra. Les xifres són més ajustades entre les persones de 35 a 44 anys, amb un 38% a favor i un 36% en contra. A partir dels 65 anys, el suport per la Unió amb Anglaterra es dispara, amb un 57% en contra de la independència i un 28% a favor.\nAlex Salmond s'ha compromès a organitzar un referèndum d'independència al final del seu mandat, que durarà 5 anys. El primer ministre escocès primer vol 'recuperar' la situació econòmica del país.\nEl govern britànic exigeix dos referèndums perquè Escòcia s'independitzi 08.06.2011.\n9 de juny de 2011, 15.10 h\nEstem preparats per guanyar un referèndum per la independència?\nEls enemics de la independència, diuen que els independentistes son minoria. No presenten dades ni volen fer referèndums per saber si és veritat.\nAlguns teòricament amics de la independència també diuen el mateix. Els més ignorants ho diuen perquè es creuen allò que diuen els altres, i els que tenen coneixements de la realitat ho diuen perquè en realitat no la volen ara. Diuen que el poble no està preparat quan en rea... Llegir més\nAqui no arrivem a tant\n9 de juny de 2011, 14.35 h\nAqui som mes... i encara no hem posat fil al agulla a l'unic que aturara la crisis... tenim uns politics venuts pel sou i que per no fer no fan n'hi brot...


Alessandro Baricco: Océano Mar - Blog de Joan Mayans. Autor de "El futur no és el que era"\nPosted by Joan | 15/12/2018 | Ressenyes | 2 |\nMolta gent considera que Océano Mar és el millor llibre d’Alessandro Baricco. Però Baricco no és un autor que generi grans consensos, així que segur que hi ha gent que l’ha trobat detestable i altres el consideren una obra mestra. Jo, en aquesta cas, ni una cosa ni l’altra. Però no el consideraré el millor Baricco. Ni de bon tros. És irregular. Genial, tediós i desconcertant per moments. I tinc massa idealitzat Terres de Vidre.\nBaricco. Oceà Mar. Un grapat de personatges impossibles desfilen al voltant de la Posada Almayer. A la Posada Almayer només hi ha hostes i nens. Hostes que són com nens. Nens que són com savis. Tothom i tot és màgic i líric i estrambòtic i infantil i fràgil. Els personatges viuen atrapats en les seves pròpies sinopsis paradoxals, pròpies de contes de fades.\nEl Pare Pluche, un capellà inusual i sense filtre a la boca, escriptor d’estranyes oracions, que es queda tan atrapat a la posada que oblida la seva devoció i la seva missió d’acompanyar Elsewin i curar-se.\nL’Elsewin, la jove que té un mal que no és un mal però que no se sap què és i se’n sortirà quan quedi impregnada per tot el que el Thomas li transmet en una sola nit on s’endinsen dins el mar.\nEl Thomas que també es diu Adams i que és una ànima que, al mateix temps, ha sobreviscut i ha mort en un naufragi i potser perquè ja és mort encara que no ho sembli, ho sap tot i ho ha vist tot i de vegades és capaç d’explicar-ho i és extraordinari.\nEl Savigny, que és metge però mata perquè per salvar-se ell ha de matar altres perquè si es mor i deixa de ser metge no podrà salvar als altres.\nL’Ann Deverià, que s’està curant de ser infidel mentre torna més bojos a dos bojos.\nBojos que són, en primer lloc, el Bartleboom, un home de ciència que estarà fent durant tota la seva vida una enciclopèdia sobre el límit de les coses i que la farà i refarà fins que la seva pròpia vida arribi al límit i deixi de ser.\nO bojos com el pintor Plasson, que un dia va deixar de pintar retrats i va aterrar a Almayer amb l’objectiu impossible de pintar el mar. I mai en va ser capaç. Perquè els retrats els feia a partir dels ulls. I al mar no hi ha ulls. I deixava les teles en blanc, derrotat. I aquestes teles en blanc es convertirien en el seu llegat.\nSegur que me’n deixo algun. Segur que confonc algun detall. Segur que si d’aquí tres mesos llegeixo això no recordaré ni una cinquena part de tots aquests detalls.\nEl que sí vull recordar és que la prosa es feia rebuscada. Que els personatges s’aguanten poc. Que les trames es confonen i es perden una mica. Que cap personatge deixa de generar tendresa, però tampoc és capaç de crear connexió. Que tot plegat es mou en una dimensió surrealista, intemporal, cronològicament desendreçada. Que hi ha passatges que es fan pesats i d’altres que contenen frases brillants i construeixen situacions boniques, especials i memorables. La irregularitat de Baricco dins el mateix text és comparable a la seva pròpia irregularitat entre novel·la i novel·la.\nPer acabar, deixo aquí un dels vuit fragments que he deixat subratllats del llibre a Goodreads:\n–Es una mala vida, Marie, lo que destroza los recuerdos.\nPreviousPierre Lemaitre: Recursos inhumans (Candres Noirs)\nNextNoah Cicero: The Human War\nQuim\ton 15 abril 2021 at 9:06\nPotser és perquè l’has llegit en castellà perquè la traducció en català és deliciosa.\nJoan\ton 15 abril 2021 at 9:38\nPodria ser, sí!\nHi ha tants factors que influeixen en com paeixes un llibre!