Nova ensopegada amb castells de set - Castellers de Badalona\nNova ensopegada amb castells de set\noctubre 27, 2013 - Notícies\nAquest mes d’octubre el tancàvem amb la cita important de la diada dels Moixiganguers d’Igualada, amb ganes de seguint recuperant les sensacions en castells de set obtingudes al darrer concurs 7.\nAmb una afluencia apcetable de castellers a la capital de l’Anoia, ens feia preveure poder dur una bona actuació, amb el quatre de set amb agulla, com a plat fort.\nDesprès de dos pilars de quatre d’entrada. En primera ronda, apostem pel quatre de set. En canvi, per sorpresa i aquest cop no pas per la part de dalt, sino per mal encaix i posteriorment pèrdua de les mides del castell, entre la pinya i el tronc, fan que els dos intents amb la canalla a dalt s’hagin de desmontar, amb bon criteri. Veient que la cosa no havia començat bé i que la diada en general es feia llarga, es decideix aparcar l’atac als castells de set i conformar-se malhauradament a tornar a fer castells de sis.\nUn quatre de sis amb agulla sense gaire història i una nova torre de sis, que no comporten cap tipus de problemes, es dona per finalitzada la ronda de castells. El pilar final, de nou s’assoleix un altre pilar de cinc, amb la nova alineació.\nSembla ser que el bon treball i els castells de set assolits durant el primer tram de temporada no estan tenint la continuïtat desitjada en aquesta segona part de la temporada, amb massa castells de set desmontats. Una situació similar, que també va passar una mica en el segon tram de l’any passat.\nDIUMENGE VINENT A GUISSONA!!!! HEM D’INTENTAR TORNAR A PORTAR BONS CASTELLS. PERO HI HEM DE SER-HI TOTS!!!


Comissió comarcal de seguiment\nLa posada en marxa dels nous models de recollida de residus s'ha de fer de manera coordinada a la comarca pels que suposa tant per a la organització dels serveis com pels canvis d'hàbits dels usuaris.\nPer aquesta raó es proposa treballar en comissions, els objectius bàsics de les quals són:\nCoordinar els municipis veïns respecte al model de recollida i gestió de residus que escullin per tal d'assolir els objectius de reciclatge.\nCrear sinergies i compartir instal·lacions o contractes de recollida entre municipis veïns.\nMostrar una coherència de missatges i maneres de recollir cara a la població de municipis veïns.\nPrendre decisions coherents respecte al model de gestió de residus de la comarca i les instal·lacions de tractament de els quals es disposa.\nLa proposta de funcionament bàsic es basa en tres nivells de treball diferents:\n1. Comissió comarcal de residus\nLa comissió comarcal de gestió de residus es lidera dels del Consell Comarcal de l'Alt Empordà. Ha d'estar constituïda per, almenys, un representant de cada zona de treball, un representant de Figueres i un representant del Consell Comarcal de l'Alt Empordà. La coordinació de la comissió es realitzarà amb tècnics de l'àrea de medi ambient de Consell Comarcal.\nSeguint la distribució per zones de la comarca, els representants municipals es reuniran periòdicament per municipis veïns. Cada grup o zona de municipis escollirà un representant que s'encarregarà de transmetre a la comissió comarcal de gestió de residus, amb un representant de cada zona, els interessos i temàtiques que s'hagin acordat.\nLa dinàmica de funcionament d'aquestes dues comissions s'establirà a partir de l'aprovacio del Pla estratègic de recollida de residus de l'Alt Empordà per part del Consell Comarcal.\n3. Taules de treball\nEl seu objectiu és treballar aspectes concrets derivats de la implantació del nou model de recollida de residus que es determinarà als estudis tècnics de zona.\nGrups de treball amb un màxim de 7 membres per a treballar projectes concrets. Els membres poden ser d'una o vàries zones. En el cas que s'inscriguin més de 7 membres, es concretarà una metodologia de treball on line que permeti la participació dels interessats.\nCada taula de treball tractarà una tèmàtica concreta que els representants dels ajuntaments han considerat una necessitat a treballar. Cada taula la coordinarà un tècnic de l'àrea de medi ambient i les persones que en formaran part s'han d'inscriure voluntàriament a la taula de treball.\nEL FORMULARI D'INSCRIPCIÓ està obert per a cada taula fins la setmana abans de la primera reunió de cadascuna d'elles.\nTAULA 1: Ambientalització de festes. COORDINADORA: Emma Guillamet.\nTAULA 2: Neteja de zones de picnic i lleure a les lleres dels rius o itineraris turístics. COORDINADORA: Imma Burillo.\nTAULA 3: Ordenança de gestio de residus. COORDINADORA: Helena Valent\nTAULA 4: Informació a habitatges de lloguer turístic. ( aquesta taula s'iniciarà més endavant)


Consells TYRIUS Setmana Santa - Tyrius\n18 de Abril de 2019 15 de Octubre de 2020\nCONSELLS TYRIUS: Viatjar per Setmana Santa\nSón potser les primeres mini vacances de l’any, per la qual cosa són moltes les persones que decidixen viatjar per Setmana Santa. En estos viatges cal no oblidar els drets que emparen a l’usuari, per la qual cosa des de Tyrius oferim una sèrie de consells perquè aquelles persones que eixiran de viatge puguen tindre’ls en compte i evitar, amb això, contratemps en la contractació de servicis.\nSi s’ha contractat un viatge combinat, tinga en compte que es tracta de paquets que incloguen almenys dos d’estos elements: allotjament, transport o altres servicis turístics. Sempre que es compren per un preu global i que la duració supere les 24 hores o incloga pernoctació.\nAbans de contractar, comprove i guarde el fullet amb tota la informació sobre el viatge: destinació, transport, duració, itinerari i calendari del viatge; allotjament, situació, categoria i règim; menjars i begudes incloses o no; documentació necessària; preu final amb impostos inclosos i forma de pagament; política de cancel·lació; i dades de contacte de l’organitzador. Si finalment es decidix, exigisca un contracte per escrit en el qual figuren totes les dades anteriorment descrits i demane un justificant de pagament. En el cas de fer-lo a través d’Internet, imprimisca els fullets amb la descripció del viatge, així com el contracte.\nDavant una situació de denegació d’embarque per overbooking o de retard en el vol, Tyrius advertix que l’afectat podrà: rebre una compensació econòmica pel vol, que va entre els 250 a 600 euros en funció del quilometratge, així com un transport alternatiu.\nNo obstant això, si el vol ja no tinguera sentit en relació amb el pla inicial de viatge, podrà sol·licitar la devolució del bitllet, i el retorn al punt de partida. A més, en tot moment, la companyia haurà de facilitar beguda i menjar durant l’espera, allotjament, en el cas de pernoctar, i dues crides, fax o correu electrònic.\nEn cas de pèrdua o danys en el equipatge, Tyrius insistix que cal acudir immediatament al taulell de la companyia per a emplenar el comunicat d’irregularitat de l’equipatge (P.I.R.) abans d’eixir de l’aeroport. A més, caldrà presentar una protesta davant el transportista, amb un termini màxim de 7 dies des de la data de recepció de la maleta quan es tracte d’un dany, i en el cas de pèrdua el termini és de 21 dies.\nSi va a eixir d’Espanya recorde que ha d’activar el roaming amb la seua operadora, perquè encara que tingues una tarifa de veu i dades estes no s’apliquen a l’estranger, i se li cobrarà més o menys en funció del país de destinació. Recorde que en alta mar, Andorra i fora de la UE se li aplicarà la tarifa més cara. Si tens previst viatjar a un país dins de la UE el roaming serà “itinerància com a casa”, el que significa que es pagarà el mateix preu que a Espanya, és a dir, sense cap recàrrec addicional. Respecte a les dades, Tyrius recomana desconnectar-les i només connectar-se a Internet a través del wifi, ja que encara que algunes companyies limiten el consum, pot eixir-nos bastant car.\nSi es planteja el lloguer d’un vehicle per a poder desplaçar-se en el lloc de destinació haurà de tindre en compte qui serà el conductor del vehicle, ja que si és menor de 25 anys, li cobraran un suplement per conductor “jove”. També cal valorar si hi haurà més d’un conductor, ja que caldrà comunicar-lo i assumir el càrrec de conductor “addicional”.\nSi recollirà el vehicle en una oficina d’aeroport, port o estació de tren o marítima, comprove que este càrrec està inclòs en el preu, ja que en cas contrari el pressupost es pot arribar a incrementar entre 10 i 48 euros.\nUn aspecte al qual cal parar atenció és a la forma de pagament, posat encara que algunes companyies accepten les targetes de dèbit per a la contractació, la majoria exigixen una targeta de crèdit per al càrrec de la fiança, així com per a la reserva i el pagament del vehicle.\nA més Tyrius recorda que cal tindre en compte els càrrecs de combustible, gestió de multes, d’accidents, i pèrdues d’elements del vehicle, així com les devolucions fora de l’horari d’oficina, ja que tot això porta aparellat un càrrec extra.\nRevise el vehicle abans d’agafar-lo i faça constar els danys per escrit que puga presentar, ja que si en la devolució apareixen altres danys estos seran assumits per l’usuari. Tyrius insistix que davant qualsevol problema han de sol·licitar les fulles de reclamacions, tramitar-les davant organismes de consum com ara associacions de consumidors, i recordar que si l’import objecte de la reclamació és inferior a 6000 euros el conflicte podrà ser sotmés a les Juntes Arbitrals de Transport.\nL’interessat a llogar ha de sol·licitar prèviament informació per escrit sobre el preu, les dates, fiança, adreça completa i identificació de l’arrendador. Desconfiar dels preus massa econòmics, demanar referències de l’immoble i no pagar res abans de veure l’immoble són unes de les premisses a tindre en compte.\nSi contractem un allotjament turístic a través d’una plataforma; informar-se de les normes que regixen en cada cas, cada plataforma de lloguer vacacional té les seues pròpies normes, llegir les polítiques de cancel·lació, fixar-se en els comentaris d’altres usuaris, i verificar que disposa de número de registre de turisme són algunes de les recomanacions.\nEn el cas d’hotels o cases rurals, cal assegurar-se que en la reserva apareguen les dates d’entrada i eixida, el tipus d’allotjament i el règim de menjars si n’hi haguera. L’empresa amb la qual es contracta l’allotjament ha de disposar de fulles de reclamacions i oferir al client una factura del que ha abonat.\nFinalment, des de Tyrius recordem que per a poder reclamar és molt important comptar amb tota la informació referent al viatge; fullets, contracte, justificants de pagament i tiquets.\n8 de Març de 2021 Beatriz Rodriguez Cano Comentaris tancats a Webinar Los Derechos de las Personas Consumidoras\n28 de Juliol de 2021 Beatriz Rodriguez Cano Comentaris tancats a TYRIUS SOLICITA LA INCLUSIÓN DE LA VACUNA VPH EN EL CALENDARIO PARA LOS CHICOS\n23 de Octubre de 2020 Beatriz Rodriguez Cano Comentaris tancats a Seguridad en los Pagos Electrónicos


Villa Travis Hotel Bali Indonèsia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nJalan Klecung No. 122X, Seminyak, Bali, Indonèsia - Veure al mapa\nVil·la Executive amb Piscina Privada (Executive Villa with Private Pool)\nTant si es tracta d'un viatge de plaer com si és de negocis, Villa Travis Hotel és una elecció d'allotjament magnífica quan visiten Bali. El centre de la ciutat és només a 5 km i l'aeroport és només a 20 minuts. Un ambient ben cuidat i la seva proximitat a Canggu Plaza, Temple Pura Luhur Uluwatu, Canggu Club donen a aquest hotel un encant especial.\nVilla Travis Hotel ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. Aquest hotel ofereix nombroses instal.lacions en el lloc per satisfer el més exigent dels clients.\nEls clients poden triar d'entre 3 habitacions, i totes desprenen una atmòsfera de pau i harmonia total. L'hotel ofereix meravelloses instal.lacions d'oci com piscina exterior, spa, massatge, jardí que faran de la vostra estada una experiència inoblidable. Gaudeixi d'incomparable serveis i d'una localització de prestigi a Villa Travis Hotel.\nTots els tipus de viatgers (13) Parelles (2) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (2) Famílies amb infants grans (3) Grups (5)\nTots els tipus de viatgers (44) Parelles (15) Viatgers en solitari (1) Famílies amb infants petits (11) Famílies amb infants grans (8) Grups (9)


Arribem a Sant Pere de les Maleses, una ermita que aprofita una balma just a sota i a llevant del Tossal del Cap. Tal com explica la magnífica web ‘monestirs.cat’ la primera informació d'aquest lloc és de l'any 868, quan aquesta casa i les seves propietats foren donades a Sant Vicenç d'Oveix pel seu abat, Atili. En aquell moment el monestir estava dedicat a Sant Andreu. Sant Pere de les Maleses no es lliurà de les lluites frontereres entre els dos comtats pallaresos, i consta en diverses de les convinences que es feren entre el 1064 i el 1094 per tal de delimitar pacíficament els dos territoris. Quedà finalment en poder del comte de Pallars Sobirà.\nHi ha una llegenda negra que en el cartell es representa per un monjo pintat amb aspecte truculent. Segons la llegenda, el convent era també fonda i quan algú amb diners hi feia nit els frares el mataven per robar el que portava. També imagina la llegenda que durant un temps hi havia enterrada una pell de vedell plena de monedes d’or.\nEns fem una foto de grup a l’extrem de l’absis. El nom de Maleses probablement prové del llatí “malitia” que té el significat de maldat o acció dolenta; però també de bosc espès o brossa. Potser la primera interpretació hauria ajudat a la creació popular de la llegenda esmentada.\nPassem pel torrent de Sant Pere. Per perspectiva històrica, com vosaltres ja sabeu, aquell any 868 només hi havia tres territoris (estats o nacions) més: Astúries, Galícia (en aquell moment subjecte al monarca asturià) i Navarra. No existien Castella, Aragó, Extremadura, Andalusia o València; faltaven anys perquè s’anessin formant. Per descomptat Espanya tampoc no existia i de fet no es va formar fins el segle XVIII, quan un rei (Felipe V) va incomplir les seves obligacions i va liquidar les constitucions, institucions i independència de Catalunya, Aragó, València i Mallorca.\nDesprés d’una estona seguim la ruta que va tocant els cingles superiors del Congost de Collegats.\nPodem gaudir d’una vista molt maca, amb aquella mola que corona la serra i que no soc capaç d'identificar.\nA les parets del congost, una cabra negra ens mira de reüll, però molt tranquil·la perquè està molt avall nostre i se sent segura.\nArribem a la Cova de la Serpent. Hem fet ja uns 10 quilòmetres. Es tracta d’una cova d’entrada fàcil i ample, còmoda, on queda clar que s’hi va fer algunes obres, probablement per tal d'aprofitar-la com aixopluc de pastors o caçadors.\nA l'interior, la cavitat està constituïda per una única galeria de 26 metres de longitud i una secció mitjana de 3 x 3 metres que al final queda taponada pels sediments. Cal remarcar la curiosa forma d'erosió que s'ha fet al sostre de la galeria al llarg del seu recorregut i que de sempre ha estat el motiu de donar-li el nom a la cavitat.\nLa cova es coneguda de sempre per la gent del país. La llegenda diu que un monjo, fart de que la serp es mengés tots els rucs que transportaven queviures, va carregar-ne un amb pans farcits de ganivets esmolats. Quan la serp es va menjar el ruc se li van estripar les tripes. Al sostre de la cova es pot veure la marca de la seva espinada. Aquesta llegenda va ser recollida per Pep Coll.\nTret d’algun punt que cal alçar la cama per pujar, el camí és fàcil i relativament còmode. Anem cap el Collegats i diguem que, contràriament a allò que proposa l'etimologia popular, el nom de l'estret pas no té res a veure ni amb un coll ni amb els gats, sinó que ve del llatí “colligatos” amb el significat d’entrelligats. Així ho veu el gran Coromines; “lapides colligatos”, pedres entrelligades, com l’aspecte que ofereix la roca de l'Argenteria i altres cingles de rocs entrelligats, és a dir “collegats”.\nDesprés de la Cova, el camí baixa i baixa, fàcil, fins a la carretera. Un senyal groc al protector de ferro lateral ens indica el lloc que poder passar al seu darrera i així caminar amb més seguretat. Estem a dins del Congost de Collegats. Cal recordar una estrofa del Cant IV del Canigó (1888) en què la reina de les fades, Flordeneu (l'edelweiss), sota l'aparença de Griselda, encanta el jove fort, però enamoradís, Gentil, fill del comte Tallaferro, al llarg del seu viatge pels dominis pirinencs passant per sobre dels Collegats.\nÉs un camí agradable, amb la Noguera Pallaresa a la nostra esquerra; un riu pirinenc d'orientació nord-sud, afluent del Segre per la dreta. Neix al Pla de Beret, a la Vall d'Aran, a pocs metres del naixement de la Garona, però el seu riu germà es dirigeix cap a Occitània i l'Atlàntic.\nTambé a l’esquerra es veu l’estret torrent de l’Infern. Es tracta d’un torrent estret, vertical, abrupte que duu un nom que es pot localitzar en molts altres indrets: Anoia, Bages, Berguedà, entre altres... i fins i tot a Sa Calobra, a Mallorca.\nFinalment tornem a ser a la Font de la Figuereta, un indret molt ben endreçat per deixar-hi els cotxes, prendre alguna cosa i refrescar-se amb l’aigua de la font. En un article de Matthew Tree (“El mot just”) es diu una veritat com un temple: Hi ha un terme que defineix alguns Estats: el “marojitarianisme”. És un fet que explica el comportament actual de Madrid (com a centre de poder). Tree explica que Kesavan (autor del terme) diu que un Estat Majoritarianiste és aquell en que només els ciutadans que tenen una cultura, una fe, una ideologia o una llengua són tractats com a ciutadans autèntics. La resta són “tolerats” i s’espera d’ells que “es comportin bé i amb deferència”. Si no ho fan, es deixarà de respectar la seva llibertat d’expressió, s’obviarà la seva voluntat política i es castigarà els seus líders, al mateix temps que es propagarà la idea que és la majoria la que ha estat injuriada i que ja és hora de defensar-se contra aquesta minoria”. La difusió d’aquestes idees serà la base per actuar amb violència contra la minoria en qüestió, empresonar-los o provocar el seu exili.\nSi vols la ruta per a gps, pots anar a:https://ca.wikiloc.com/rutes-senderisme/font-de-la-figuereta-sant-pere-de-les-maleses-cova-del-serpent-congost-de-collegats-75824459\nCrònica d’una altra excursió per la comarca: http://www.eoliumtrek.cat/index.php/catalunya/pallars-jussa/328-sallent-estany-gento-estany-tort-refugi-la-colomina-estany-la-colomina


“ [now], I’m even surer I want to be a teacher for the rest of my life, touching someone’s life aas you’ve touched mine...” (Cristina)\nEl món acadèmic -antics amors- Uns anys després ... “No enyoro els dies d'aula ni em treu la son l’absència d'activitat acadèmica o investigadora. Hi ha, però, records estimats que m’acompanyaran sempre: • els projectes compartits amb els meus alumnes, poder crear amb ells sistemes interactius i teixir conjuntament trames d'aprenentatge • les trobades amb amics d'arreu del món i compartir les nostres experiències.” (d’una entrevista recent)\nAlgunes idees Podem trobar alguns leitmotivs en el seu pensament. Aquests en són alguns: La teoria de trames autopoiètiques o de "trames creatives", lligada al concepte d'aula i de vida com a sistema. Més info Des de l'inici descrigué un bon aprenentatge a través de l’aplicació del paradigma de l'ensenyament del disseny i l'art. Més info Criticava l’educador d'interès únic alhora que defensava el trasvassament de conceptes d'un camp a l'altre (cross-fertilitzation). Més info El treball per projectes (v. Project Work Step by Step, escrit amb Núria Vidal). Més info Teoria i pràctica han d’anar alhora. En el pròleg al llibre d'un alumne, en Ferran González, R. descrivia així l'aula d'una de les seves assignatures: ... Més info\nUn resum de línies mestres del pensament d’en Ramon sobre educació i aprenentatge de llengües extrangeres a l’aula es troba en dues fonts: • un article acadèmic publicat a Dublin abans de la seva jubilació. • una entrevista més informal feta per antics alumnes per al 25 anniversari d’APAC. Llista de publicacions. Breu CV\n“A recer de les ombres dels llargs passadissos i sota les voltes dels claustres il.luminats del vell edifici de pedres exactes de la Plaça de la Universitat s'escolten, com sempre, les veus eloqüents de grans mestres. La nostra aula de Fonaments de la Traducció és, en aquest context, una illa humil i petita. Nua i austera. Tot just un gran obrador artesà -un senzill taller de significats, una forja d'estil, segurament un estudi de disseny- on alumnes i professor descobrim junts la bellesa dels textos; on junts ens arremanguem, discutim, suem i, finalment, creem i compartim les nostres versions a l'aula i a la nostra intranet. On gaudim del procés de ..."\nAdmirà sempre D.H. Stern, lingüista i music que, fugitiu de l'Alemanya nazi, havia treballat com a actor a Anglaterra, s’havia doctorat en lingüística i en aquells moments, dirigia l'Ontario Institute for Sciences in Education a Canadà. Quan Ramon pogué visitar Toronto, Stern havia mort. Anys després escrigué un petit homenatge, en forma d’entrevista virtual, on les preguntes eren contestades per la col.laboradora i amiga de Stern durant molts anys, l'Alice Weinrib (Ideas, 2, 1999)\nEmprava sovint l'aprenentage de la pintura, el piano o el ballet per explicar el de la llengua estrangera a l’aula. Fou feliç el dia que una amiga, la Dra. Elsa Tragant li regalà una còpia d'Educating the Reflexive Practitioner de Donald A. Schön, on reconegué moltes de les idees que durant anys havia estat ensenyant.\nEn Ramon traduïa en termes d'acció pedagògica conceptes del model general de sistemes i del paradigma hologràfic (tot citant David Bohm, Wilbur, Pribram, Capra). Describia l'acte creatiu com una peak experience (experiència-cim), usant l'etiqueta d'Abraham H. Maslow en Towards a Psychology of Being, que en Ramon mateix havia traduït l'any 1972 (El hombre autorrealizado, Kairós).\nProject Work Step by Step,, by Ramon Ribé & Núria Vidal, Macmillan Publishers, 1993.


Educació Emocional i Humanista Alt Empordà: Aprenentatges transversals i experiències laborals durant el curs 18-19\nAprenentatges transversals i experiències laborals durant el curs 18-19\nXerrada formativa i viencial: Els processos emocionals 0-6 a l'escola. Organitza el Moviment de Renovació Pedagògica Alt Empordà. Escola d'estiu '19 (properament)\nXerrades pedagògiques :\nLímits clars, infants segurs a la Llar d'infants El Llagut de St Pere Pescador (properament)\nRelacions de qualitat i atencions individualitzades durant els moments dels àpats, descans i canvi de bolquer en la vida quotidiana a la Llar d'infants Quitxalla de Vilabertran (properament)\nLímits clars infants segurs. Els sentiments dels adults davant els impulsos dels infants” a l’Espai Familiar Menuts 0-3 del Consell Comarcal de l’Alt Empordà, a Llançà i Castelló d’Empúries.\nLímits clars,infants segurs 0-6 a l'Escola de Llers, organitzat per l'AMPA.\nXerrada formativa “Límits i resolució de conflictes durant l’etapa 0-6” a l’alumnat de 2n CFGS TEI a l’IES Ramon Muntaner de Figueres. Veure publicació:\nXerrada pedagògica“Relacions de qualitat, autonomia i autoregulació emocional en l’etapa adolescent” a famílies d’alumnes de secundària i batxiller a l’Institut Ramon Muntaner de Figueres. Veure publicació: https://www.iesrm.net/2019/02/06/xerrada-taller-per-a-families-sobre-educacio-emocional-a-carrec-de-dari-munoz/\nFormació a Monitores de Menjador “Educació emocional i eines per a la prevenció i resolució de conflictes durant l'estona del menjador i el temps lliure”. Organitzat per l’AMPA Escola Salvador Dalí de Figueres.\nDocent. Educació socioemocional, la gestió positiva del conflicte i la coeducació a l’equip de professors de secundària i cicles formatius de l’IES Narcís Monturiol de Figueres, dins la formació del Pla de Convivència. CRP de l’Alt Empordà, ST d’Ensenyament.\nEducadora i Dinamitzadora del programa preventiu d’educació socioemocional per adolescents +11 anys “L’Art de conviure amb un mateix i amb grup” durant el PAT, acció tutorial,a l’IES Narcís Monturiol de Figueres. Des de 1er a 4rt E.S.O. De gener a maig del 2019.40H CERTIFICADES\nEducadora i Dinamitzadora del programa preventiu d’educació socioemocional per adolescents +11 anys “L’Art de conviure amb un mateix i amb grup” durant l’acció tutorial a l’IES Ramon Muntaner de Figueres. Des de 1er ESO fins 1er BAT. De setembre a maig, curs 18-19. Organitzat per l'APA\nEducadora i Dinamitzadora del programa preventiu d’educació socioemocional per adolescents +11 anys “L’Art de conviure amb un mateix i amb grup” durant l’acció tutorial a l’IES Alexandre Deulofeu de Figueres. 1er d’ E.S.O. 2n trimestre curs 18-19\nDinamitzadora de grups d'infants +5 anys de l’activitat educativa d’Educació Emocional L’Art de conviure amb un mateix, durant l’espai de lleure, a les Escoles Josep Pallach, l’Amistat i Cor de Maria.\nEducadora i dinamitzadora de la xerrada-taller d'educació emocional dins el programa del curs d’Agents Joves de Salut. Oficina Jove de l’Alt Empordà, CCAE.\nEducadora i dinamitzadora de la xerrada-taller d'Educació Emocional a grups de joves a l'OKUP'ALT. Oficina Jove de l’Alt Empordà, CCAE.\nAssessorament pedagògic.“Disseny i preparació dels espais i microespais de joc a les aules 0-3”. Llar d’infants Municipal Xuclamel de Figueres.\nDocent del Programa 6-12 anys del Créixer en Família. Escola Puig d’Esquers de Colera. Fundació Pere Tarrés.\nDocent dels tallers formatius de “Mindfullnes i benestar emocional” al Centre Cívic Bon Pastor de Figueres dirigit a adults. Dep de Benestar i Família.\nAutora i dissenyadora del joc de desenvolupament emocional “El joc d’ubicar els sentiments” per infants, joves i adults. Material: bossa + soques + fitxa tècnica\nEducadora i Dinamitzadora. Matinals d’autoestima grupal, habilitats socials i emocionals per adults. Col.lectiu grup d’interns, al Centre Penitenciari Puig de les Basses de Figueres. Trimestral.\nEtiquetes de comentaris: .blog, acció tutorial, adolescents, Alt Empordà, dari muñoz, educacio emocional, educació infantil, equip educatiu, escola bressol, escola d'estiu, famílies, relacions de qualitat


Servidor de so: diferència entre les revisions - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nServidor de so: diferència entre les revisions\nServidor de so (modifica)\nRevisió del 18:44, 22 des 2008\n116 bytes afegits , fa 13 anys\n→Servidor d'àudio de sistema\nRevisió del 18:42, 22 des 2008 (modifica)\nAritztg (discussió | contribucions)\nRevisió del 18:44, 22 des 2008 (modifica) (desfés)\n(→Servidor d'àudio de sistema)\nESD (Enlightened Sound Daemon o EsounD) era el servidor de per a escriptoris [[Enlightenment]], després [[GNOME]] va adoptar aquest per fer-ho el seu servidor de so estàndard també. Suporta full duplex, i és transparent en xarxa. Proporciona les capacitats de mescla i [[multiplexació]] fonamentals per a la reproducció i gravació de fluxos d'àudio [[PCM]]. Els fluxos s'escriuen i es llegeixen com a [[socket|sockets]] de Unix. És transparent en xarxa, capaç de treballar sobre xarxes i enviar un flux a un servidor ESD localitzat en un altre sistema d'una xarxa.\naRts (analog Real time synthesizer) és una simulació per programari d'un sintetitzador analògic a temps real. Un dels seus components és artsd, el demoni que realitza mescles de diferents fonts d'àudio a temps real. Es composa de components bàsics més petits que es poden interconnectar amb cables, un model inspirat en els sintetitzadors analògics modulars dels anys 70. Es va utilitzar com a peça fonamental de [[KDE]], essent el seu servidor de so a les versions 2 i 3. Alguns comentaris suggereixen que les rutines de processat donen una millor qualitat de so que ESD, però fent servir una latència superior. Incorpora algunes funcions més avançades que ESD, pot insertar efectes funcionant com a un mòdul més. La implementació d'aquests es basa en objectes compartits que es carreguen dinàmicament al servidor quan es fa ús d'ells. Suporta [[full duplex]] i és transparent en xarxa. A partir de la versió 4 de KDE es fa servir la plataforma multimèdia [[Phonon]], la qual s'espera que substitueixi definitivament aRts.\nPulseAudio (anteriorment PolypAudio) està pensat com a substitut de ESD i va ser el servidor de so per omissió a Fedora Core 8 i Ubuntu 8.04. És multiplataforma, funcionant en sistemes compatibles [[POSIX]] així com en sistemes Windows. El seu funcionament es basa en redirigir tots els fluxos d'àudio a través d'ell, incloent aquells en els que el programa accedeix directament al dispositiu físic de so (com les antigues aplicacions OSS).\nProporciona adaptadors per a les aplicacions que fant servir altres servidors de so, com aRts o ESD. En una situació típica d'entorn GNU/Linux, es configura ALSA per fer servir un dispositiu virtual proporcionat per PulseAudio. Les aplicacions que farien servir ALSA directament, enviaran el so a PulseAudio, que farà servir ALSA per accedir al dispositiu fisic. També proporciona una API nativa pròpia per a que les aplicacions el puguin fer servir directament. En el cas del programari basat en OSS, es proporciona un dispositiu virtual que substitueix a /dev/dsp, el programari funcionarà com si controlés el dispositiu físic, però el dispositiu virtual redirigeix els fluxos a PulseAudio.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/wiki/Especial:MobileDiff/3063315»


Inscrits de Podem defensen que cal votar Manresa en Comú a les municipals - Regió7 :: El Diari de la Catalunya Central\nInscrits de Podem defensen que cal votar Manresa en Comú a les municipals\nPaco Pouso, Ana Querol, Víctor Prat i Ramón Antequera, d'esquerra a dreta arxiu particular\nPaco Pouso, Ana Querol, Víctor Prat i Ramón Antequera, d'esquerra a dreta\nManresa en Comú ha fet públic un comunicat per tal de subratllar que la seva candidatura té inscrits de la formació Podem que en formen part perquè són «partidaris de la confluència d'esquerra».\nVíctor Prat, número 2 de la candidatura de Manresa en Comú, explica que «en la nostra candidatura hi ha persones de diferents partits: ICV, Podem, EUiA, comuns i independents perquè estem convençuts que l'esquerra ha de confluir per poder ser útils a la societat».\nRamón Antequera, número 8 de la candidatura, ha lamentat que des del cercle de Manresa s'hagi manifestat que a Podem l'han perjudicat les confluències i les coalicions.\nPer a Antequera, «això va en contra del pensament polític de Podemos i del seu líder Pablo Iglesias, que sempre han apostat per confluir amb altres formacions d'esquerra: a escala estatal a Unidas Podemos, i a Catalunya a En Comú Podem. I a Manresa aquesta proposta confluent i integradora és Manresa en Comú», ha assegurat. Paco Pouso, número 16 de la candidatura, també creu que «l'esquerra ha de ser capaç de treballar conjuntament per unir forces i no dividir-se com està passant a Manresa» i que «de fet, les forces d'esquerres estem per fer una ciutat per a tots, inclusiva, que redueixi les desigualtats i és la nostra obligació representar els interessos de les majories socials i no entrar en lluites partidàries».\nPrat, Antequera i Pouso demanen el vot per Unides Podem Canviar Europa (Catalunya en Comú-Podemos) a les eleccions europees i per Manresa en Comú a les municipals perquè «és l'esquerra que suma i és una candidatura diversa i valenta, amb moltes, moltes ganes de treballar, seguint la línia d'Ada Colau a Barcelona i de les altres ciutats del canvi».


DESPULLANT SENTIMENTS de IONA\nEspai creat durant el confinament, on explicar-me sense vergonya. M'encanta llegir, escriure i tenir cura del nostre entorn.\nHISTÒRIES DE "PELUIX"\nTot i no haver tingut mai desig de notorietat, la vida m'ha portat per escenaris que no m'han permès passar desapercebuda. Com quan una fletxa em malferí el cor, quasi estaborneixo un important personatge o quan vaig ser utilitzada per emmetzinar una preciosa donzella. En els meus inicis, fins i tot van acusar-me de ser l'origen de tots els mals.\nMicrorelat finalista del mes de maig de la XI edició del Concurs de Microrelats "Microconcurs La Microbiblioteca" organtizat per la Biblioteca Esteve Paluzie\nLabels: FINALISTES, RELATS\nEls escarabats han aconseguit fer-se els amos del món. Només ha estat qüestió d'organitzar-se, donat que els inútils dels humans els ho han posat prou fàcil.Aquesta societat consumista que han creat, en què lo important és consumir, sense preveure de forma seriosa com reaprofitar els materials, ha aconseguit difuminar al llarg i ample de la terra tots aquells tresors que han anat extraient de les entranyes de la terra, transformant els laberints subterranis en deserts.\nElls que mai han estat valorats ni estimats, gràcies als seus coneixements d'aprofitament, han creat els seus mons propis, guardant, classificant i reaprofitant tot allò que l'Homo sapiens ha deixat perdre.\nAra, a la terra hi regna el color negre i les formes rodones estan de moda. En Frank ho va mig preveure, tot i que el final d'aquella història kafkiana, no ha estat ben bé la mateixa.\nPublicat a ARCrelatsencatalà\nUna de les taques menys gratificants de la meva feina, com a responsable de recursos humans de l'empresa on treballo, sempre ha estat la d'organització dels torns de vacances del personal.\nTenint en compte que l'any té tres-cents seixanta-cinc dies repartits en dotze mesos, increïblement pràcticament tothom vol fer-les durant el mes d'agost,. Les justificacions són variades, la majoria d'elles poc elaborades.\nQue si el mes d'agost no hi ha casals d'estiu, tot i que tots sabem, que garrepa com és, sempre deixa els fills amb els avis. Que si la meva parella les fa a l'agost obligatòriament i llavors no les podrem fer junts, quan just fa uns mesos que s'acaba de separar. Que estic en un programa d'intercanvi de cases per vacances i només m'arriben sol·licituds pel mes d'agost. Que m'ha tocat un viatge en un concurs i només es pot gaudir durant aquest mes. O el que com soc la més veterana del departament, això em dona dret a escollir.\nPer aquest motiu, vaig prendre la dedició de deshumanitzar aquesta decisió i ara ningú pot escollir quan fer-les. S'adjudiquen per torns rotatius.\nPerò quan dic ningú, no és cert del tot. Hi ha qui fa les vacances quan li dona la gana. A què no endevineu qui és?\nRelat participant al Repte Clàssic DCCXVI: Les millors vacances, de l'ARCrelatsencatalà\nNanoreptes d'ARC Relats en catàlà (5)\nHavent estat sempre un la, ara sonava com un do. Algun malparit havia canviat la clau.\nEl consol del toll, si els núvols no ploraven aviat, era que el fang de sota seu també la dinyaria.\nEs creia poderosa. Fangosa com era, podia modelar-se segons li convenia.\nPerò el poder s'evaporà.\nQuan hi ha temporal, és habitual que ens arribin andròmines de tota mena. Això ens porta força feina, però gaudim molt examinant-les, classificant-les i imaginant per què deuen servir, i amb el temps, ens hem anat especialitzant segons els nostres interessos. A mi m'atrau tot allò que conté textos, i a còpia de passar-hi hores, he après a diferenciar els diferents alfabets i ja domino cinc idiomes.\nPerò el que avui ens ha portat el mar ha trasbalsat la nostra comunitat. Ha arribat un document que es refereix a nosaltres i diu no sé què de "a la romana". Alguns pensen que es deu tractar de parents llunyans que volen contactar amb nosaltres, i d'altres que és un senyal del destí que ens espera.\nJo crec que sigui una cosa o l'altra, cap de les dues són una bona notícia per a nosaltres.\nMicrorelat guanyador del mes d'abril de la XI edició del Concurs de Microrelats "Microconcurs La Microbiblioteca" organtizat per la Biblioteca Esteve Paluzie\nLabels: GUANYADORS, RELATS\nA Cândido Godói\nDesprés de tants dies de convivència amb els meus companys en un espai tan reduït, ja els tenia a tots clissats.\nUn gruix important, dedicaven les hores a vagar i a matar el temps, sense que se'ls hi pogués endevinar cap objectiu concret. Els vaig anomenar els inofensius. Després, hi havia els que es veia clar que sabien al que anaven, però als pobres, els faltava aptitud, i que per molt que s'hi esforcessin, segurament no tindrien cap possibilitat d'èxit. I finalment, hi havia els que vaig etiquetar com perillosos, que a diferència dels anteriors, sí que eren ben capaços.\nEls d'aquest tercer grup ens controlàvem els uns als altres. Ens miràvem de reüll mentre executàvem les rutines que teníem planificades tant al detall. Un intens treball físic que incorporava tant entrenament de resistència com de velocitat, combinat sempre que era possible, amb exercicis d'orientació.\nI el dia menys pensat, sense previ avís, començà la cursa. Des de bon principi vaig posar-me líder i deixava enrere els meus competidors mentre m'apropava a gran velocitat a la meta. Però quan faltava poc per arribar, vaig adonar-me que en lloc d'un objectiu, n'hi havia dos. Aquest instant d'indecisió i dubte, va ser aprofitat pels dos companys que anaven rere meu, i van arrabassar-me el primer lloc.\nVa materialitzar-se el gran fracàs de la meva vida. Nou mesos més tard, a la sala de parts d'un hospital comarcal del país, hi naixien dos bessons.\nRelat participant al XII Concurs ARC de Microrelats "La Colla" El Líder Maig 2022\nTuitrelat guanyador Sant Jordi Sant Feliu de LLobregat 2022\nIncolora, insípida, inodora, aigua amunt, aigua avall. Un resum de la meva avorrida vida. Tot i que alguns m'ho retreuen, recordo amb nostàlgia el dia de l'accident, Tastar i olorar aquell líquid vermell trencà la monòtona existència d'un eixugaparabrisa com jo.\nLabels: GUANYADORS, TUITRELATS\nConservació en fred\nQuan anunciaren el tall de llum per a l’endemà, li agafà un atac de pànic. La temperatura del congelador pujaria sense aturador i ara mateix no es veia capaç de trobar cap més alternativa que la de presentar-se a comissaria.\n1r premi categoria microrelat Micro Jocs Florals Santa Jordina Biblioteca Marc de Vilalba de Cardedeu\nTuitsrelats Sant Jordi 2022\nEm compro llibres. Com no els puc encabir bé, em compro una nova estanteria. Que bé, ara ja tinc espai. M'engresco i ja torno a subestimar la capacitat de la nova prestatgeria. Col·lapse.\nI així en bucle.\nEl dia del casament, quan el mossèn li va preguntar si volia prendre el seu xicot com a espòs, va voler ser enginyosa i aplicar el que havia après al curs d'escriptura creativa. Un murmuri va recórrer l'església quan se li va acudir respondre amb una el·lipsi.\nTot i entrar a cadascuna de les sabateries de la Rambla, el nostre protagonista no ha trobat katiusques de la seva talla. Empiocat i al llit, maldiu que un Sant Jordi plujós el faci ser la riota de tothom, tot i ser el drac més ferotge de la contrada.\nTot el passatge del vagó la mirà encuriosida. Anava equipada amb un gran coixí, el col·locà sobre el seient i s'hi assegué a sobre. Uns dies després, a la tele sortia un anunci en un emplaçament que m'és prou familiar. Era sobre una crema antihemorroidal.\nAvui, en arribar el tren en aquell entrecreuament on les vies formen aquell garbuix, m'ha vingut un somriure en recordar els embolics que arribàvem a fer, quan de petites jugàvem al joc del cordill.\nEssent pobres com érem, això de posar les dents sota el coixí i l'endemà trobar un regal, va acabar d'arruïnar la nostra família. Per què els dracs havíem de tenir tantes dents?\nNo volia fallar. Li van dir que portaria a terme una missió. Una missió secreta. Molt secreta. Anys més tard continuava essent secreta. Però mai li van revelar de què es tractava. Va morir esperant. Es veu que la missió fou mantenir-lo fora de joc.\nFarcides o sense pinyol\nResignades al fet que els robin el cor, les olives somien en ser vermelles. Potser així podran tornar a bategar.\nEs diu que els carrers ben il·luminats són més segurs.\nDeu ser per la gran quantitat de penombres que hi pots trobar on refugiar-te.\nPer a un jugador, voler esdevenir entrenador, és el que és a un lector, voler ser escriptor.\nEstimar algú altre, sense saber estimar-se a un mateix, no és saber estimar.\nQuanta hipocresia hi ha en els animalistes no vegans.\nL'estupidesa és un mal general de la humanitat. Sols ens diferenciem en quanta en posseïx cadascú de nosaltres.\nPensava que només podia encaixar disposant d'arestes rectilínies. Finalment, s'adonà que les seves formes arrodonides li permetien escapar del sistema amb el qual no aconseguia encaixar.\nAhir, quan em vaig adonar que estava taral·lejant massa alt, ja fou massa tard. El noi del meu costat em somrigué i s'hi va afegir. I en uns segons, tot el passatge ja cantava la cançó. Avui, no sé on amagaré la vergonya quan pugi de nou al bus.\nEn treure la targeta del bus, he tingut el descuit de deixar la motxilla mal tancada. Les fades han aprofitat per tocar el dos amb els meus somnis. Sort que el conductor ja em coneix i no ha obert les portes fins que s'han cansat de voltejar i han tornat a dins.\nAquella colla de monstres forans van tenir molt clar que aquelles grans finestres eren una bona oportunitat per conèixer la ciutat. Així que el passatge decidí acollir-los com a mascotes, donat que no coneixien el funcionament del bus i no disposaven dels bitllets.\nTot i que encara era dimarts i el cap de setmana quedava lluny, qualsevol que l'hagués vist hauria pensat que ja era divendres. Aquell dia, mentre treballava al laboratori, va cantussejar totes les cançons que sonaren a la ràdio. Se'l veia content, però també poc concentrat en la feina. Recordo quan va abocar el reactiu sobre la llibreta on havia escrit els resultats. Sort que té el bon costum d'utilitzar-me per escriure. Si ho hagués fet amb bolígraf, els càlculs haurien quedat il·legibles i hauria perdut hores de treball.\nJa havia acabat la paciència d’estar tancat dins d’aquella caixa, quan aquell vespre en vaig poder sortir. Un cop fora, el primer que vaig veure van ser uns ulls que gairebé brillaven tant com jo. Llavors, ell es va treure un paper de la butxaca, va llegir a la seva promesa els versos que hi havia escrit, i em va agafar amb delicadesa per declarar-s'hi.\nDesprés d'estar uns dies com a gat i gos, per veure qui era més imprescindible, finalment hem fet les paus. És el que té ser un element de la taula periòdica anomenat carboni, que tant podem formar part d'un preciós diamant d’anell de compromís, com ser el grafit del llapis que en sap tant de càlculs científics com de paraules d'amor.\nRelat participant al XII Concurs ARC de Microrelats "La Colla" L'imprescindible, abril 2022\n#LletresDeRàdio d'Ona Digital\nEn aquell temps era complicat poder disposar de llibertat, de forma que, com si d'un trencaclosques es tractés, va intentar compondre-la. Agafà unes uns brots de LLI, els donà a la BERTA i els hi va fer un retraT.\nDel Dret i del revés. Es despertà suat i nerviós. Aquell matí s'iniciava en el nou ofici de jutge i just havia somiat, que en el seu primer judici dictava condemna per l'advocat i el procurador, i absolia l'acusat.\nNo entenia de matisos.\nEl que per ell era passió, la resta hi veia obsessió.\nAvui m'he atrevit a començar a recollir les pertinences de la mare. Entre llàgrimes, he somrigut al trobar el seu collaret de perles. M'ha tornat el record de quan de petita jugava a posar-me'l i em deia que semblava una dona escurçada.\nLes tardes d'estiu, quan el sol gira i deixa d'escalfar el portal de casa, ella treu la cadira de fòrmica fora al carrer, per prendre la fresca. Jo la segueixo, tot frisant el moment en què seu, per saltar sobre la seva falda i escarxofar-m'hi i gaudir de les seves carícies. Mentrestant, anem veient com la gent entra i surt del bar del casal de la vorera d'enfront.\nAls matins faig la meva, passejant-me d'aquí cap allà. Com els veïns no es fixen gaire en els gats, aprofito per fer el tafaner, escoltar converses, i quan enxampo algú parlant de la meva mestressa, espio el que en diuen. I així, és com he anat descobrint un fotimer de coses d'ella.\nQue a casa seva eren gent de quartos. Que havia estat filla única. Que com és, que sent un bon partit, va quedar per vestir sants. I moltes altres xafarderies, algunes lletges d'explicar, que m'han fet entendre les tardes.\nEls homes entren al casal a jugar al dòmino. Entre partida i partida sempre hi ha qui surt a fer un cigarret. Ella, asseguda mig eixarrancada, mig de gairell, vestida amb una bata ben desgastada i amb mi a la falda, va movent-se suaument sobre la vora de la cadira, mentre mira endavant.\nRelat participant al XII Concurs ARC de Microrelats "La Colla" L'extravagant, març 2022\nBuscant els braços de Morfeu\nAviat acabaria el termini de presentació dels relats i encara no tenia res que valgués la pena, així que vaig posar-me a navegar per internet per mirar si ensopegava amb alguna pàgina inspiradora.\nFent cerques, vaig trobar un article interessant on explicava les fases del son. Em va cridar l'atenció conèixer que dormim en cicles de noranta minuts i que si ens despertem just quan s'acaben, som capaços de recordar els que hem somniat.\nJo mai he recordat els somnis, però vaig pensar que si ho aconseguia, hauria descobert una font inesgotable d'idees per escriure.\nI així va ser com em vaig organitzar. Amb llibreta i llapis a la tauleta de nit. Anar a dormir sempre cap a les onze de la nit i programar les alarmes del despertador perquè sonessin cada hora i mitja, just el moment clau per poder anotar quatre paraules clau del somni, i després continuar dormint.\nPerò res va anar com esperava, tot i que els que m'esteu llegint segurament ja ho sabíeu abans que us ho expliqués.\nEra molt agosarat pensar que seria capaç d'adormir-me a l'hora planificada i que després de sonar el despertador, podria tornar a agafar el son fàcilment. Tanmateix, el que més em va trastornar, va ser, que els pocs cops que en què la planificació va funcionar, no vaig aconseguir recordar cap somni.\nPotser el problema no era la meva incapacitat per recordar somnis. Senzillament, era una somiatruites que no sabia somiar de debò.\nRelat participant al XII Concurs ARC de Microrelats "La Colla" El somiador, febrer 2022\nNanoreptes d'ARC Relats en catàlà (4)\nLa primavera és tan idolatrada que es creu merèixer la immortalitat.\nEn denegar-li, dissimula viatjant d'hemisferi en hemisferi.\nLi va demanar a la llàntia alleugerir l'arribada del fred.\nAra és la primavera qui dona pas al'hivern.\nEs convertí en habitual de l'oficina d'objectes perduts.\nJa només els petits entrebancs li aportaven engrunes d'esperança.\nFeia anys que encadenava desenganys amorosos.\nNecessitada de trobar-hi una explicació, esbocinà un gran mirall.\nEn col·leccionà set més.\nMentre es retocava el pentinat enfront una finestra, uns ulls desconeguts la fitaren.\nEl seu reflex s'esvaí.\nEls dies de vent, s'estremia només en pensar com el volteig dels cabells li acariciaria la pell del clatell.\nA, I, C, R\nCombina aquestes vocals i consonants.\nParaula de set lletres.\nProtagonistes, les teves mans.\nVan descobrir el que era un petó esquimal quan els seus freds nassarrons xocaren en intentar besar-se.\nCada matí, el núvol lliscava muntanya avall, i així, convertit en boira, aconseguia robar petons sense ser enxampat.\nFaltada d'amor, es decidí a vendre abraçades.\nGuanyà molts diners.\nNo sabem si finalment trobà l'estimació buscada.\nMudats per l'ocasió\nJust acabada de llicenciar, vaig centrar la meva vida en la recerca de feina. Van ser hores de navegar per portals de feina buscant ofertes laborals i d'enviar desenes de currículums, tots ells desitjosos de no ser llençats directament a la paperera.\nI avui, tot i la llunyania d'aquella època, soc incapaç de treure'm del cap una de les entrevistes a les quals vaig anar. L'empresa havia presentat uns resultats excepcionalment bons, motivats per la situació extraordinària viscuda al país, tanmateix, just feia uns mesos, s'havia invertit la tendència. Van preguntar-me sobre quines polítiques proposaria implantar per frenar l'actual descens de beneficis, ara que tot havia tornat la normalitat.\nVaig suggerir tirar endavant estratègies d'economia circular, ara tan de moda amb la situació d'emergència climàtica, mitjançant la reutilització de materials i la comercialització de recursos, que fins aquell moment es malbarataven. Però, tot i que van semblar satisfets amb la meva exposició, no vaig saber-ne mai més res.\nI just avui, és portada a tots els diaris. L'èxit de la xarxa de botigues de roba de luxe de segona mà, ha estat el que els ha posat al descobert, i ha permès destapar la mala praxi de la corporació de reaprofitament de fèretres i l'escabrós protocol de desvestir els cadàvers abans de la seva incineració.\nRelat finalista del XII Concurs ARC de Microrelats "La Colla" El treballador, gener 2022\nTot i que tinc un paper essencial i el repte pel que he estat dissenyat, l'aconsegueixo amb molta facilitat, sempre passo a un segon pla i mai aconsegueixo ser el centre d'interès. Només, els més llaminers, un cop han menjat la magdalena i es queden amb ganes de més, m'escuren abans de llençar-me a la brossa.\nI aquesta és la trista vida d'un motlle de paper de magdalena, que espera que algú innovi i em redissenyi per esdevenir irresistible.\nNo m'agraden les històries que parlen de desgràcia, però quan a un li arriba la tristesa, li suposa un alleujament poder explicar-la. I això és el que penso fer. Si no us ve de gust seguir llegint, ho entendré, ara que arriba Nadal, el que molts voleu és esbandir penes i passar-ho bé.\nFa anys, tenia una bona vida. Era una successió de temporades tranquil·les amb altres mogudes. Tot i que tot plegat era molt previsible, saber en tot moment el que m'esperava, em feia sentir còmode. Durant l'etapa calmada em sentia com un os hivernant, i l'aprofitava per gaudir del descans i la pau. Llavors, d'un dia per l'altre tot canviava i entrava en acció, reprenent les rutines que havien quedat suspeses, per a poc a poc, anar-me preparant per al dia de la posada en escena.\nAvui dia alguns denuncien el maltractament que sofrim i d'altres ens canvien el gènere, però si us dic que tot això em semblen bajanades comparat amb el que ara és la meva vida, m'entendreu. Que pot ser pitjor que ser abandonat en un soterrani, que ja ningú t'ofereixi mandarines i que el dia de Nadal no et facin cagar, perquè la canalla ja s'ha fet gran.\nLabels: NADAL, RELATS\nEll se sentia orgullós de com havia aconseguit perfeccionar l'art de matar. Potser ara espereu que us parli sobre el procés que seguia per escollir les seves víctimes, el grau de patiment que els hi regalava, com s'ho feia per passar desapercebut i no deixar cap rastre que el delatés o com aconseguia frenar l'impuls narcisista que aflorava dins seu després de cada homicidi.Però no us sorprengueu, si us explico que a ell no li agradava pas gens, això de la sang i fetge. El que realment havia aconseguit perfeccionar amb el temps, fou l'art de matar el temps.\nENTRADES AL BLOG: de juny 2022 (1) de maig 2022 (6) d’abril 2022 (6) de març 2022 (1) de febrer 2022 (1) de gener 2022 (3) de desembre 2021 (3) de novembre 2021 (3) d’octubre 2021 (5) de setembre 2021 (5) d’agost 2021 (6) de juliol 2021 (4) de juny 2021 (7) de maig 2021 (10) d’abril 2021 (12) de març 2021 (2) de febrer 2021 (3) de gener 2021 (9) de desembre 2020 (7) de novembre 2020 (5) d’octubre 2020 (5) d’agost 2020 (6) de juliol 2020 (4)\nRelats en català de Iona\nQuan hi ha temporal, és habitual que ens arribin andròmines de tota mena. Això ens porta força feina, però gaudim molt examinant-les, classi...\nABUSOS ACTUALITAT EN FEMENÍ FINALISTES GUANYADORS LLIBRES NADAL NANOREPTES NEGRE RELATS SANT JORDI TERROR TUITRELATS\nSAMAINAT 2021 #febrerrelata\nTUITS DE @totdespullants1\nTweets by totdespullants1\nNO ET PERDIS RES!! SUBSCRIU-T'HI


Una mesquita xiïta ha sigut atacada per l’Estat Islàmic a Kuwait i ha deixat al menys 24 víctimes mortals · Global Voices en Català\nTraducció publicada 22 juliol 2015 7:00 GMT\nLlegeix aquesta notícia a Español, Türkçe, Deutsch, English\nAl menys 24 persones mortes i moltes altres ferides després que un terrorista suïcida de l'Estat Islàmic (EI) s'immolara el 26 de juny en la mesquita Al Sadeq, a Kuwait.\nEl mes de maig, l'EI es va atribuir dos atacs similars a mesquites xiïtes en la veïna Aràbia Saudita, nucli del Wahabbisme, interpretació fonamentalista de l'Islam i que reclama ser la «versió oficial de l'Islam sunní». El 22 de maig un terrorista suïcida va deixar 23 morts i 102 ferits quan es va immolar en la mesquita de l'imam Ali en Al Qadih, a Qatif, regió oriental de l'Aràbia Saudita. El divendres següent, el 31 de maig, tres persones van morir en un atemptat suïcida reconegut per la branca saudita de l'EI, Walayat Najd. A més, 10 persones van resultar ferides després que un terrorista suïcida s'immolara a l'exterior de la mesquita xiïta en la propera ciutat de Dammam. I en novembre de l'any passat huit persones van morir a Al Ahsa, també en la regió oriental, quan terroristes armats atacaren el centre de la comunitat xiïta, on s'estava celebrant una cerimònia religiosa.\nVídeo des de dins de la mesquita Imam Sadiq. #Kuwait #KuwaitAttack pic.twitter.com/fbfs62aerr— Minhal (@Minhal_Shah1) 26 de juny de 2015\nDiversos morts en l'atac suïcida a una mesquita de #Kuwait – més informació en l'etiqueta: #تفجير_مسجد_الصوابر pic.twitter.com/lR0YdxqHlb— Anno Bunnik بونيك (@Eurabist) 26 de de juny de 2015\nRàpid. «Wilayat Najd» de l'EI ha emès una declaració formal adjudicant-se la responsabilitat per l'atemptat a la mesquita en Kuwait: pic.twitter.com/2mHctzwCGN— Charles Lister (@Charles_Lister) 26 de juny de 2015\nM'estic tornant boig. Realment algú va pensar que matar en la casa d'Al·là un divendres durant el Ramadà és bo. #تفجير_مسجد_الامام_الصادق— Nasra Buashwan (@Nasra91) 26 de juny de 2015\nSorprenentment, Kuwait està obertament i activament implicat en la fundació de l'EI. El subsecretari del Departament del Tresor per a Terrorisme i Intel·ligència Financera d'Estats Units, David Cohen, va assenyalar amb el dit a Kuwait per finançar algunes de les activitats de l'EI:


No es reflecteix el treball realitzat – ESCOLA FUTBOL BASE EL VENDRELL\nNo es reflecteix el treball realitzat\n22 de maig de 2022\tOff\tBy efbelvendrell\nL’infantil Femení aquest cap de setmana es va enfrontar al Riudoms en un partit força igualtat. Tot i que elles van setenes a la lliga, les vendrellenques van fer un molt bon partit, posant-li les coses molt difícils al rival.\nL’equip va sortir despert, amb ganes de lluitar i amb els objetius força presents. Això va suposar anar-nos al descans amb un empat i amb la il•lusió de poder sortir victorioses del partit. Després, la condició física ens va passar factura i les rivals ens van fer tres gols més.\nEncara així, vam sortir contents, tot i que frustrats per que portem algunes setmanes en les que el resultat no mostra el gran treball que estan fent les jugadores al camp. Hem de continuar en aquesta línea.\nTrobada per no oblidar


Deu incòmodes relats sorgits de la pandèmia obren la temporada més incerta al TNC La República\nACN Barcelona.-Amb un aforament del 50% i a la Sala Petita, s’ha aixecat aquest dijous el teló de la nova temporada del Teatre Nacional de Catalunya (TNC). La pandèmia ha […]\nACN Barcelona.-Amb un aforament del 50% i a la Sala Petita, s’ha aixecat aquest dijous el teló de la nova temporada del Teatre Nacional de Catalunya (TNC). La pandèmia ha modificat el paisatge habitual d’un inici de curs, també dalt de l’escenari, on s’hi ha estrenat ‘Decameró’: una col·lecció de monòlegs incòmodes sorgits de la pandèmia i per encàrrec a dramaturgs, filòsofs, sociòlegs, poetes i activistes (Lluïsa Cunillé, Narcís Comadira, Cristina Morales, Najat El Hachmi, Perejaume o Davide Carnevali, entre altres). “Hem volgut anar fins alguns llocs indòmits, és el que el temps ens està reclamant”, ha dit a l’ACN el director de l’equipament, Xavier Albertí, abans de prometre als espectadors que aquí els cuidaran “la salut i també l’ànima.”\n“Els espectadors han de saber que sempre que vinguin al TNC estaran en un lloc on no només els cuidarem la salut, també la seva ànima”, ha promès el director, Xavier Albertí, abans d’arrencar la funció d’aquest dijous, que obria la temporada del teatre públic. “Un espectacle especial per un temps especial”, ha indicat sobre l’obra que poden veure fins el 25 d’octubre únicament 133 espectadors per funció (el 50% de l’aforament de la Sala Petita). En un any normal l’espectacle inaugural s’hauria allotjat a la Sala Gran del teatre, però en aquest cas la primera estrena al gran amfiteatre del TNC no arribarà fins al desembre, amb ‘L’Hèroe’ de Santiago Rusiñol que dirigirà Lurdes Barba. Un espectacle per “aquest temps””No ha de ser ‘només’ un espectacle, no podem començar la temporada des de les garanties de la tècnica teatral i hem volgut anar fins alguns llocs indòmits, desconeguts, segurament més propensos a l’accés que a la contenció, però segurament és el que el temps ens està demanant”, reflexionava Albertí abans de la funció en declaracions a l’ACN. Amb aquesta premissa, el TNC va encarregar a deu persones de professions diverses que escriguessin sobre “la realitat”, a propòsit o influïts per aquests temps de pandèmia. Però sense voluntat de fer un espectacle “sobre la pandèmia”, ha remarcat el director, i sense una tesi única, els monòlegs aborden temes i problemàtiques com la desigualtat social, l’aïllament i la soledat, la relació amb la natura o les contradiccions de la pròpia dramatúrgia en moments com l’actual. Els monòlegs i els seus artífexEls petits muntatges d’aquest ‘Decameró’ són ‘Fantasmes de la nit (Un nocturn)’, de Narcís Comadira amb direcció de Marta Angelat amb Víctor Pi; ‘Poesia per l’Zlatan (Manifest per un nou teatre)’, de Davide Carnevali amb traducció d’Albert Arribas, direcció de Ferran Dordal Lalueza amb Melcior Casals; ‘La llum del futur no deixa ni per un instant de ferir-nos’, de Marta Marín-Dòmine amb direcció Yvette Vigatà i amb Carol Muakuku; ‘Tàntal, de Dimitris Dimitriadis amb traducció de Joan Casas, i direcció d’Albert Arribas i amb Sàskia Giró.El decàleg de muntatges el completen la ‘Fam’, de Najat El Hachmi amb direcció d’Ester Nadal amb Adriana Fuertes; ‘Saliva legal’, de Cristina Morales amb direcció de Neus Suñé amb Desirée Cascales Xalma; ‘L’arboricultor’, de Perejaume amb direcció de Mia Parcerisa amb Paula Blanco; ‘L’esperança cega’, de Gregorio Luri amb direcció de Glòria Balañà Altimira amb Pepo Blasco; ‘Una visita al Museu Criminològic’, de Lluïsa Cunillé amb direcció d’Imma Colomer amb Lina Lambert; ‘L’ull de la matèria, de Valère Novarina amb traducció d’Albert Arribas, direcció de Xavier Albertí i amb Oriol Genís.Xavier Albertí assitia avui a la seva darrera inauguració de temporada al capdavant del TNC, ja que el seu mandat culmina a l’estiu del 2021. El director ha tret transcendència a les complexitats d’aquest últim any, ple d’incerteses per la pandèmia, i ha recordat que des de la seva entrada a la casa ha afrontat dificultats començant per la reducció pressupostària del 30% que es va trobar només d’entrar. “Aquesta darrera temporada no és major ni menor, és la que els temps ens reclamen i ens sentim molt compromesos. “I creuem els dits perquè la pandèmia no ens dificulti excessivament el seu desenvolupament”, ha desitjat per últim. Activitats paral·leles’Decameró’ comptarà amb activitats paral·leles com un col·loqui a la mateixa sala el dia 9 d’octubre, després de la funció, amb entrada lliure per als assistents a la funció; també el cicle de cinema ‘Per amor a les Arts’ amb la projecció d”Il Decameró’ a la Filmoteca de Catalunya, el dia 13, i també es podrà aconseguir el llibre ‘Decameró’ a 3 euros en venda al vestíbul mentre l’espectacle estigui en cartell.


Addicció a l'ultrafons: Ironcat\nSegurament molta gent pensarà diferent, però l'Ironman representa pel triatló el mateix que la marató per l'atletisme. Hi ha distàncies més curtes i agòniques, i distàncies més llargues on el ritme és tranquil. En la meva opinió, la marató i l'Ironman marquen el límit d'anar ràpid, i la seva dificultat radica precisament en que es pot anar ràpid però s'hi ha d'anar moltes hores.\nAvui vaig cap a l'Ampolla per participar al meu 7è Ironman (serà el 4rt aquí). Hi vaig una mica cagat perquè, tot i que enguany porto uns números "macos" d'entreno, aquest entreno no és gaire específic pel triatló pla. Per tant, això d'anar ràpid no sé com ho portarem.\nComencem a les 7 del matí amb els 3.800 m de natació. Circuit a tres voltes que puc fer a ritme bastant regular. No aconsegueixo agafar peus de cap triatleta que vagi al meu ritme i em quedo en terra de ningú. Tot i així, l'aigua està molt tranquila i posa les coses fàcils. Surto el 30è després d'1h03', millorant per segons la meva millor marca. Si m'ho diuen abans no m'ho crec!\nFaig la transició bastant ràpid, un pèl marejat però res greu i de seguida ja estic a sobre la bici per fer front als 180 km. El circuit és el de sempre, 6 voltes. La falta d'entreno nedant no m'ha passat factura en el temps de la natació però sí en la tècnica, he empassat bastant aire i els primers 80 km de bici no acabo d'anar còmode.\nA mesura que passen els km's em vaig trobant millor, els últims 100 se'm passen volant. Comença a bufar vent però a mi tant me fa, em sembla que en cap triatló havia anat tan fi en bici com avui. Acabo la bici i les transicions en 4h58' (11è parcial).\nAra transició més ràpida encara. Començo la marató amb 6h02' de cursa, fent números i veient les sensacions físiques tinc molt factible baixar de les 9h30'. Començo ràpid però de seguida poso un ritme regular de 4:40-4:45 min/km, un ritme provat entrenant i que en teoria havia de ser fàcil en pla... però la realitat va ser una altra. Sobre el km 12 vaig prendre un gel que em va sentar malament i, a més de 4 parades al wc, el ritme va començar a anar per sobre de 5 min/km, arribant gairebé a 6 min/km.\nFinalment acabo l'Ironcat en 9h44' i posició 17.\nRealment si em diuen fa dos mesos que faria aquesta marca no m'ho hagués cregut, però en l'estat físic que arribava crec que era molt factible baixar de 9h30', això sí, havia de sortir tot perfecte.\nSempre hi ha una lectura positiva. Quan vaig fer la meva marca personal de 9h38' vaig pensar que havia tocat sostre. En canvi, avui amb 9h44', penso que aquella marca és molt millorable. Així que ho tornarem a intentar!\nGràcies a Hoko-Esport (cap malla de triatló iguala el Takara), Sala-Giol, Térmens Clínica Podològica, Rendiment-race, PH-Quirogel, Bassol Optic, CEM Vallirana, MC3 Esports, Punt de Natura, Besttrail, Tradeinn i Awesome.\nGràcies també a la família i amics pels ànims durant la cursa, córrer a l'Ampolla és com fer-ho a casa! I enhorabona també als amics i als meus companys del Triatló Vallirana, els màquines 1ers per equips!\nPosted by Sergi at miércoles, mayo 24, 2017


IniciEntornParc Natural dels Volcans\nCaldrà anar a la nostra comarca veïna, La Garrotxa. Agafant la carretera que va a Olot pels túnels del Capsacosta, passareu per la Vall de Bianya i podreu visitar la capital de la comarca. Tot seguit, us proposem que us derigiu cap a Santa Pau, el cor del Parc de la Zona Volcànica de La Garrotxa, on tindreu l'ocasió de visitar la famosa Fageda d'en Jordà i els volcans més característics: el Croscat i el Santa Margarida.\nA Olot: cal visitar: l'Església parroquial de Sant Esteve (any 1.763), el Santuari de la Mare de Déu del Tura, del segle XVIII. El claustre del Carme, d'estil renaixentista, l'antic Hospici, edifici neoclàssic i actualment seu del Museu Comarcal. a l'indret anomenat Parc Nou podreu visitar el Museu dels Volcans (hi ha un simulador de terratrèmols). També hi ha un museu molt curiós sobre la fauna del Pirineu Oriental, instal·lat en una benzinera. També podeu visitar el paratge de la Font de la Moixina, lloc d'inspiració dels pintors paisatgístics de l'Escola Olotina. Cal remarcar, també, algunes cases senyorials: Mas Soler, Can Vayreda, Can Trinxeria, Can Bolós, Can Vallgornera, i les construccions modernistes com Casa Pujador, Casa Pons i Tusquets, Solà Morales o la Torre Malagrida, avui Alberg de Joventut.\nA Santa Pau: És un dels pobles més pintorescos de La Garrotxa, a conservat molt acuradament el seu aspecte medieval, amb carrerons estrets i empedrats. La plaça Major, porxada, fuig de la simetria i ens mostra el seu caràcter més rústic i encisador.\nAl terme municipal de Santa Pau, i abans d'arribar al nucli urbà, trobareu La Fageda d'en Jordà, amb alguns senders senyalitzats per fer excursions curtes i sense cap nivell de dificultat\nDavant mateix de la Fageda, a peu de carretera, hi ha l'Oficina d'Informació, on us resoldran tots els dubtes que tingueu i us aconsellaran sobre les sortides que podeu fer. Una mica més endavant, trobareu l'Oficina d'Informació del Parc Natural, on trobareu informació de diferents itineraris per fer per tot el parc. També hi ha el punt de sortida cap als diferents volcans: el Santa Margarida, amb l'ermita romànica que li dóna nom al mig del cràter, el Cruscat etc. A la zona del Parc Natural.\npodreu pujar en globus, anar en tartana o fer una passejada en un petit tren que recorre els llocs més curiosos.\nFegeda d'en Jordà\nVolcà de Santa Margarita


ketcal: Calia... deixar el que ja hi era.\nCalia... deixar el que ja hi era.\nLes escales gairebé sempre són boniques, especialment aquelles que llueixen la seva estructura. Aqui us n'ensenyo una d'un projecte on vaig treballar amb la Teresa i IM tècnics. Per a sustentar l'estructura de l'escala es va construïr aquesta paret de maó massis, molt més sòlida que la de totxana, i ja que hi era... perquè no deixar-la vista? Recordo el paleta explicant-nos una i altra vegada que calia enguixar-la, que no era "una paret bonica", que l'havia fet amb maons de construcció sense pensar que quedaria vista...\nLi vam demanar que la netegés una mica i vam dissimular la marca del fotjat amb una franja de ciment lliscat. Precisament perque no era perfecta resultava tant expresiva, i contrastant amb la paret enguixada era el marc ideal per a una escala que també lluïa diferents materials.\nPublicat per Susi Fàbregas a 16:19\nEtiquetes: consells, projectes, simbiosi\nNomés color: Obra gràfica\nCalia evocar el Maresme\nJa que cal... que hi sigui del tot!\nColor contingut + una pinzellada exclusiva\nEspais contrastats: llum i foscor\nEls meus pagesos preferits...\nUn canvi radical... però aparent.


Intensius Setembre 2017 | Ballaswing | Balls de Swing i blues: lindy hop, rock, blues, balboa, shag, authentic jazz, swing solo\nIntensius Setembre 201711 juliol,2017alex vega\nI recorda que si t’has apuntat amb l’oferta SUPER DEAL tens 2 INTENSIUS DE CONSOLIDACIO (3 hores) gratuïts !\nCURSOS INTENSIUS ESPECIALS\n(NO inclosos a l’oferta SUPER DEAL)\nFAST BLUES per Miguel & Eila\nDijous 14/9 de 20:30 a 22:00 al Teatreneu\n“Menys habitual però no per això menys divertit i pràctic, el Fast Blues està de moda. Aprén amb nosaltres a ballar les cançons ràpides de blues amb senzilles eines i moviments que et donarem i així podràs ballar-ho tot, ja no tindràs excusa per sortir corrent o fer lindy hop!”\nFUSION LAB PER MIGUEL & EILA\nDijous 21/9, de 20:00 a 22:00 al Teatreneu\n“Cada cop amb més adeptes dintre i fora de l’escena Blues, el Fusion enamora. En aquest LABoratori Fusion experimentarem amb diferent tècniques de ball que t’aniran de perles per ballar amb soltura qualsevol estil de música.”\nBALBOA FOLLOWERS PER MONTSE rodriguez\nDimecres 13/9 de 20:45 a 22:15 al Teatreneu\nLes followers de balboa tenim molt més recursos per donar estil i caràcter al balboa del que semblaria en un ball ràpid i tancat com el balboa: descobreix-los de la ma d’una de les millors followers de Barceona. No t’ho perdis !\nAquest és un taller per followers on cal portar un lider (que no paga) a partir de les 21:30.\nPURE BALBOA PER LLUIS & CO\nDimecres de 20:45 a 22:15 Dimecres 20/9 al Teatreneu\nL’essència de la balboa és la “PURE BALBOA”, balboa que ballem sense perdre la posició “close embrace”, o sigui la posició on els cosos dels balladors no perden el contacte (com en el ball de saló de sempre). Sovint s’associa el pure balboa a fer “footwork variations” (variacions de peus) però el PURE BALBOA és molt més que això: en aquest taller ho descobriràs.\nPer aquest taller cal apuntar-se en parella.\nINICIAL I REPÀS\nInclosos a l’oferta SUPER DEAL


Hui ha sigut un dia ben complet.\nCom ja vam comentar ahir, quan vam snsr s comprar els billets de bus vam aparaular amb un conductor que hui ens replegara de l'hotel i ens pegara una volta per Ayutthaya i els seus temples més coneguts. Vam acordar una volta de 4 hores i com teniem el bus a les 6pm vam decidir quedar a les 10.\nHui hem desdijunat a l'hotel i a les 10 com un clau alli estava el conductor. Hem pujat al tuc-tuc i ens ha deixat en la primera parada: Wat Yai Chai Mongkhon. És un dels temples més coneguts i bonics. Té unes escultures enormes i unes esales molt altes.\nPredominen les teles taronja i groc que envolten els santuaris. Espectacular.\nQuan hem acabat de pegar la volteta hem tornat al tuc tuc i ens ha portat a la segona parada: Wat Maha That. És probablement una de les atraccions més reconegudes: el Buda entre les arrels. La caloreta començava a apretar però sorprenentment no hi havia massa gent el que ens deixava anar tranquilament pel lloc.\nLa tercera parada ha sigut més tranquila encara doncs estavem quasi sols. Hem visitat el temple del Wat Lokayasutharam o buda gitat. 37 metros d'estatua que impressiona veure.\nUna vegada feta la parada curta hem visitat altre temple molt conegut, el Wat Ratchaburana. Entre inmenses zones verdes i chedis ruinosos hem menjat un parell de pomes i galetes.\nPer acabar hem tornat tuc tuc i hem visitat dos temples més: el Viharn Phra Mongkol Bophit. Estava tancat i no hem pogut vore el buda d'or. A més a més ha començat a ploure encara que ha durat dos minuts l'aigua.\nTambé el Wat Phra Si Sanphet. Aqui Poppy s'ha dormit i no hs vist res.\nProp dels dos temples hi havia uns puestets de menjar i hem vist unes galetes que tenien molt bona pinta. Hem encertat: estaven boníssimes!\nAcabades totes les visites i superades les quatre hores hem tornat a l'hotel i ens han deixat una habitació per a poder dutxar-se i refrescarse ja que eren les 2 i fins les 6 no teniem el bus. Pau ha comprat un poc de menjar i hem dinat en l'habitació.\nSegueixc sense habituar-me als recipients on et donen el menjar...\nA les cinc de la vesprada ha vingut el mateix tuc tuc per a portar-nos a l'estació. Hem arribat i hem esperat dues hores ja que el bus ha vingut una hora tard. L'estació era visiblement identificable pel cartell de la entrada... la espera no ha sigut molt pesada ja que tot el món estava encantat amb Poppy i li feien festes. Un dona li ha pentinat i tot i li deixava un espillet jejej\nQuan hem pujat al bus hem descobert un altre món. Seients que es reclinen, espai ample, menjar inclós, cambrera... un concepte diferent i super bo. Era com anar en primera classe dels avions!!!\nHem arribat a la 1 am a Sukhothai i alli hi havia tuc tucs. Hem aparaulat el preu i hem arribat a l'hotel. Dutxa i a dormir que demà tenim visita de la ciutat i per la vesprada dos vols fins a Chiang Mai!! Bona nit!!


Marisa Duarte Dias | Experiències | Màsters | Universitat Rovira i Virgili\nGraduada en Infermeria (Escola d’Infermeria d’Oporto).\nDUI a l'Hospital Universitari Sant Joan de Reus.\n“El programa és molt complet, ja que abraça múltiples àmbits i proporciona les eines necessàries per a la formació de professionals especialitzats en la investigació. Actualment el mercat laboral demanda cada cop més treballadors qualificats, i per tant, poder especialitzar-se en una àrea concreta pot resultar un element diferenciador. En el meu cas, el màster m’ha permès reorientar la meva carrera professional i poder col·laborar en alguns projectes d’investigació en el context hospitalari.”\nEn realitat el principal motiu que em va portar a apuntar-me al màster va ser l'interès en actualitzar els meus coneixements i aprofundir en l'àmbit del sector de la investigació. Considero que aquest màster tenia els elements i continguts necessaris per complir aquest objectiu. Estava en un moment de la meva carrera professional en que necessitava un element diferenciador en el meu currículum vitae, i volia perfeccionar el meu desenvolupament professional en el context de les ciències de la investigació.\nQuè es el que més t'ha agradat del programa?\nEn general trobo que el programa del màster és molt complet. D'alguna manera és un programa que abraça múltiples àmbits, en el sentit de proporcionar les eines necessàries a la formació de professionals especialitzats en la investigació. Considero que la infermeria és una professió molt avantatjada en el sentit que com a professionals ens movem en un camp que per si mateix ens ofereix múltiples situacions, qüestions i bases per al desenvolupament de possibles estudis d'investigació.\nEl programa del màster està enfocat en perfeccionar el nostre desenvolupament professional, científic, tècnic i humanístic en l'àmbit de la investigació en infermeria.\nUn impacte directe que ha tingut el màster en la meva carrera professional ha estat la possibilitat d'iniciar la meva vida laboral a nivell hospitalari. Col·laboro actualment en algun projecte d'investigació en context hospitalari i en presentacions en congressos. A nivell professional m'ha permès reorientar la meva carrera cap a altres nivells i altres àmbits, enriquint la meva preparació acadèmica.\nActualment el mercat laboral demanda cada cop més treballadors qualificats, i per tant, considero que poder especialitzar-se en una àrea concreta pot resultar un element diferenciador a l'hora de presentar una candidatura a una oferta de treball.\nLa investigació sorgeix actualment com fonamental en el desenvolupament de coneixements bàsics en l'evidència, per la qual cosa es busca impulsar la realització d'estudis. Per això necessitem professionals que estiguin degudament preparats i motivats, per la qual cosa aquest màster pot resultar molt útil.\nA més, el màster resulta adequat per a qualsevol persona que vulgui encaminar els seus estudis cap al doctorat.


Visegrádi Central Apartment Budapest Hongria - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA Atenció al Client\nVisegrádi Central ApartmentApartamentVisegrádi utca 40., 13. Újlipótváros - Angyalföld - Margitsziget, Budapest, Hongria, 1132 - Veure al mapaExcel·lent8,5Basada en 17 comentarisVisegrádi Central ApartmentVeure més fotosVeure més fotosVeure totes les 31 fotos\nDissenyat tant per oci com per negoci, Visegrádi Central Apartment està situat idealment a 13. Újlipótváros - Angyalföld - Margitsziget; una de les localitzacions més populars de la ciutat. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat. El Visegrádi Central Apartment, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. Per a la comoditat i comfort dels seus clients, l'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, transport hotel/aeroport, habitació familiar, servei de bugaderia, ascensor. L'ambient de Visegrádi Central Apartment es reflexa en cada habitació. calefacció, escriptori, ventilador, cuina americana, nevera són només algunes de les comoditats a la vostra disposició. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Visegrádi Central Apartment és una elecció inteligents per a viatgers a Budapest, i ofereix una estada relaxant i sense molèsties.


Grup d'anellament PARUS: 30 de Juny: Anellament al Baix Ebre, Tortosa\n30 de Juny: Anellament al Baix Ebre, Tortosa\nEl lloc d'anellament als peus dels Ports de Beseit (Foto: I. Arroyo)\nFeia molt de temps que no ens ajuntàvem gairebé tots els membres del Grup PARUS. I la veritat és que l'oportunitat i l'ocasió ho mereixien. Des d'un començament va haver-hi una bona organització i coordinació en el grup per a la quantitat de gent que ens reuníem.\nEsperant a la primera batuda (Foto: I. Arroyo)\nMolt d'hora (03:00), des de diferents punts de Catalunya diversos grups de membres van posar rumb cap al punt de trobada a Torredembarra. Una vegada tots junts, vam organitzar els cotxes i ens vam dirigir abans que claregés als voltants de Tortosa amb la intenció de continuar amb el seguiment de la població de Tallarols emmascarats (Sylvia hortensis) d'aquella zona.\nVam poder aprendre molt sobre els Tallarols Emmascarats (Foto: I. Arroyo)\nLa zona es troba als peus de l'imponent Parc Natural dels Ports. És un territori de secà replet de plantes aromàtiques i oliveres. A causa d'anteriors experiències anàvem preparats per la presència de la mosca negra en aquestes terres però, per sort, aquesta vegada no es veien gaires mosques ni mosquits. El que ens animo a posar-nos a la feina i muntar tot l'equip.\nAdult (a l'esquerra) i jove de l'any (a la dreta) deTallarol Emmascarat (Foto: F. Sánchez)\nDurant tota la jornada va predominar el bon ambient de treball i aprenentatge. A més a més, la sensació tèrmica no va ser gaire alta lo que va ajudar al fet de que la jornada fos una de les millors del grup.\nDurant tota la jornada va predominar el bon ambient de treball i aprenentatge (Foto: I. Arroyo)\nLa majoria de les aus, com aquesta S. hortensis, han començat a realitzar la muda postnupcial (Foto: I. Arroyo)\nA més d'un munt de Tallarols Emmascarats (S. hortensis), vam poder veure i aprendre a diferenciar tot tipus de Capsigranys (Lanius senator) -mascles, femelles, joves, adults...-. També vam tenir l'oportunitat de gaudir de dos juvenils de Puput (Upupa epops), un juvenil de Cotoliu (Lullula arborea), un esplèndid exemplar de Colltort (Jynx torquilla) i fins i tot una oreneta cua-rogenca (Cecropis daurica).\nPrenent la biometria de la Puput (Foto: S. Hernández)\nUna oreneta poc comuna a Catalunya: la cua-rogenca (Foto: I. Arroyo)\nEn total es van capturar 140 individus de 19 espècies diferents:\nLanius senator……………………………….…. 13\nSylvia hortensis……………………………...….. 19\nMuscicapa striata………………………….…….. 2\nFringilla coelebs…………………………..……... 8\nCarduelis carduelis.................................................. 1\nParus major………………………………..…… 35\nCarduelis cannabina………………………..……. 3\nUpupa epops……………………………..………. 2\nPasser domesticus……………………..………… 4\nDesprés d'una bona jornada, no costa tant recollir (Foto: A. España)\nCal destacar el bon rotllo, les rialles i llargues converses que van predominar durant tota la jornada. Per acabar com cal una bona jornada, una vegada més, vam fer un bon dinar amb ortigues de mar i una paella a la Casa de Fusta del Delta de l'Ebre.\nDesprés d'una jornada immillorable el bon humor i les bromes són inevitables (Foto: I. Toranzo)\nFinalment, ens vam acomiadar del territori observant una gran quantitat de fotges (Fulica atra), polles d'aigua (Gallinula chloropus), gavines corses (Larus audouinii) i fins i tot algun martinet ros (Ardeola ralloides) i perdius de mar (Glareola platincola) entre els arrossars del Delta de l'Ebre.\nUn martinet ros entre l'arrossar (Foto: F. Rodríguez)\nFoto de família d'aquesta inolbidable jornada, d'esquerra a dreta i de a dalt a abaix: Joan Elias, Sandra Gurri, Jordi Rodríguez, Ignasi Toranzo, Ángel Fernández, Antonio España, Diego Cuervas, Jaime Resano, Sergio Hernández, Fermín Rodríguez, Frederic Sánchez, Irene Arroyo.\nPublicat per PARUS a 0:41\nNeska83 10 de juliol de 2012 a les 0:23\nse us troba a faltar!!\nEl Lliri Groc 13 de juliol de 2012 a les 18:46\nLimícoles al Besòs


DAVID CÉSPEDES AMER 11.01.2016 | 06:30\nXavier Puigdemont, sortint ahir de missa.\nLa pastisseria de la família Puigdemont del carrer Sant Miquel d'Amer era ahir una riuada de gent que entrava per felicitar-los per l'elecció d'un dels seus fills com a nou president de la Generalitat. El poble es va despertar entre la sorpresa i l'orgull de veure com Carles Puigdemont s'ha convertit en el 130è president de la Generalitat de Catalunya.\nPassen pocs minuts de les 10 del matí i a la plaça de la Vila d'Amer pràcticament no hi ha ningú. Bufa un vent gèlid i molest que fa que, la poca gent que ha sortit al carrer, busqui refugi als tres bars que hi ha oberts. D'entrada, la plaça recorda la de Soronelles, el poble de ficció de la pel·lícula Ocho apellidos catalanes per la quantitat d'estelades que llueixen als balcons. Es reparteixen quasi a parts iguals amb els domassos que pengen recordant que Amer és vila gegantera.\nPoques hores abans la plaça Porxada presentava un aspecte ben diferent. Una convocatòria improvisada a través de Facebook convocava tots els vilants a concentrar-s'hi per celebrar amb cava i, és clar, també amb els populars capricis que han fet famosa la pastisseria dels Puigdemont. No cada dia se celebra que el president de la Generalitat és un dels seus veïns. Fins i tots els grallers es van afegir a la festa.\nEn un dels bars hi ha un grup de ciclistes -entre els quals hi ha dos professors de la Universitat de Girona- que com cada diumenge han sortit a fer ruta. En aquesta ocasió, fins a Sant Climent, una de les rutes quasi obligatòries dels ciclistes i aficionats al mountain bike. Diuen que aprofitaran que són allà per anar a comprar els croissants a la pastisseria Puigdemont.\nDe fet, la pastisseria dels pares del nou president de la Generalitat -coneguda popularment com a Can Crous- és un dels pocs locals on hi ha una certa animació. Molts són els amerencs que, des de primera hora del matí, han volgut felicitar de forma personal els germans i pares de Puigdemont.\nÉs un no parar. L'Anna, una de les germanes del nou president, està darrere el taulell i fa mans i mànigues per atendre els clients, el telèfon i els whats app que li arriben. Amb una cara que irradia emoció explica que ha pogut parlar breument per telèfon amb el seu germà i que està convençuda que la seva elecció com a president serà bona per a Catalunya. "Si a la resta del país la gent està tan contenta com aquí, segur que tot anirà bé".\nL'Anna es preparava per anar a la tarda al Parlament per seguir en directe el debat d'investidura. Inicialment, els pares no hi anaven perquè ja són grans i, a més, la mare s'està recuperant d'una delicada intervenció quirúrgica. Demà, però, sí que esperen que la major part de la família es pugui desplaçar fins al Palau de la Generalitat per presenciar l'acte de presa de possessió.\nLa pastisseria dels Puigdemont es troba situada al carrer Sant Miquel. Damunt dels taulells encara hi ha torrons -una altra de les especialitats juntament amb els capricis- i a la botiga al migdia les pastes se serveixen a la mateixa velocitat que la rebosteria i les felicitats. Hi ha qui només entra per treure el cap per la porta i cridar: "enhorabona" o "felicitats".\nLa meitat del local està dedicada a forn i obrador i la resta fa les funcions d'estanc del poble i punt de venda dels diaris. Ahir, a les 11 del matí les edicions de Diari de Girona i el Punt estaven ja esgotades i només quedaven alguns exemplars dels diaris barcelonins. La Berta Molins i Puigdemont -la seva mare és cosina del nou president- explicava que mai un diumenge havien venut tan ràpidament.\nAls bars no hi ha cap altre tema de conversa que l'elecció de Puigdemont. Tot plegat, dissabte a la tarda, la notícia va córrer entre la incredulitat i la sopresa i molts amerencs es van concentrar davant els televisors dels bars un cop havia acabat el partit del Barça. Ahir, en un ambient més tranquil hi havia qui comentava que a veure si ara que Amer té un veí com a president de la Generalitat es resol d'una vegada per totes la millora de la carretera, coneguda com la carretera de la Vergonya pel seu estat i per l'elevada sinistralitat.\nEn un terme similar s'expressava l'Elena Carbonés, veïna d'Amer, que deia que era un dia històric per a la localitat i que ella mateixa així ho havia intentat transmetre al seu fill petit, en Tarek. "Això és històric", deia mentre recordava com s'havia emocionat dissabte a la nit durant la concentració espontània que van protagonitzar els veïns.\nAssegudes en una de les terrasses d'un dels bars hi ha dues veïnes: Francesca Triadó i Carme Pujolràs. Totes dues coincideixen que és un orgull per a Amer tenir el nou president de la Generalitat i recorden que "a en Carles sempre, des de molt jove, li ha agradat la política". Asseguren també que aquest fet ha portat molta il·lusió al poble. "Ara serem coneguts i tot", diuen entre rialles.\nA 2/4 de 12 del migdia era l'hora de la missa. L'afluència era l'habitual de cada diumenge però es respirava un ambient d'alegria. L'església del monestir està situada al davant mateix de la casa natal de Josep Maria de Porcioles, exalcalde de Barcelona i fill il·lustre d'Amer.\nEl pare del president català, en Xavier Puigdemont, ha anat a missa acompanyat pel seu germà, en Josep, que va ser el primer alcalde democràtic d'Amer entre el 1979 i el 1983. Ahir, a la missa se celebrava el baptisme de Jesús, com és tradicional cada diumenge primer després de Reis. A la sortida, tothom es volia acostar a Xavier Puigdemont per felicitar-lo.\nTambé hi havia l'alcaldessa d'Amer, Maria Rosa Vila, convergent, que mostrava la seva sorpresa per l'elecció de Puigdemont i per la rapidesa amb què es van anar produint els fets dissabte a la tarda. "Me'n vaig assabentar per la premsa", ens va explicar. A més, destacava que Puigdemont és la persona perfecta per liderar el procés d'independència i es mostra convençuda que "no decebrà". L'alcaldessa d'Amer no té cap petició especial cap al nou president. "Ara no tenim cap prioritat, però segur que alguna cosa li demanarem".\nMentrestant, els veïns i veïnes d'Amer busquen un racó de sol per seguir fent petar la xerrada amb un únic tema de conversa: Carles Puigdemont. "És un gran catalanista", destaca un veí i tots coincideixen que és un orgull per a Amer.\nL'oncle de ?Puig?demont, en Josep, que va ser alcalde, igual que el besavi, comenta de manera distesa que la feina que ha fet "en Carles com a alcalde de Girona li haurà suposat un bon esglaó" i posa de relleu que "és molt independentista i això potser li portarà algun problema tot i que estic segur que ho sabrà trampejar perfectament".\nL'exalcalde d'Amer creu que el seu nebot està perfectament capacitat per assumir una responsabilitat d'aquestes característiques perquè "és molt pactista" i sabrà entendre's amb altres forces polítiques.\nArriba ja l'hora d'anar als bars de la plaça a fer un vermut ràpid i dinar aviat perquè molts veïns asseguren que a la tarda es volen asseure davant la televisió per se?guir el debat d'investidura i veure com un dels "nostres" és investit el 130è president de la Generalitat.


A Europa, les celebracions de carnaval solen tenir lloc a l'hivern i són un marcador natural entre l'hivern i la primavera, el retorn de la llum després de la foscor i el despertar de la natura. Si els morts fomenten la fertilitat dels camps, els vius mostren respecte, portant màscares que representen els poders del submón que protegeixen les persones de les criatures de mal auguri.\nA les cultures africanes, les màscares són fenòmens complexos, secrets i essencials. La connexió entre emmascarament, religió i processos sociopolítics a les societats africanes inclou ritus de fertilitat i iniciació, casaments i funerals i harmonia social i de gènere. Les màscares encarnen esperits ancestrals que tornen al món dels vius, una cosmologia complexa en la qual la vida existeix com un cicle continu, mediat perpètuament per l'acció de les divinitats, avantpassats i éssers humans.\nA Amèrica, les poblacions d'esclaus feien servir la mascarada per celebrar rituals africans ancestrals prohibits i alhora per confondre els seus amos. La màscara i el carnaval integraven l'autèntic i el fals com una forma de subversió cultural i els rituals sabotejaven i soscavaven el domini dels seus opressors.\nIntèrprets: Zurine Benavente, Rafa Jagat, Mark Tompkins\nConcepte i direcció: Mark Tompkins\nCoreografia: Mark Tompkins, Rafa Jagat, Zurine Benavente\nEscenografia, Costumes, Dramaturgy: Jean-Louis Badet\nIl·luminació: Pauline Vauchez


gener de 2013 – Ferran Suay\nPublicat a gener 25, 2013\nLa Declaració de Sobirania recentment aprovada pel Parlament de Catalunya és un dels pocs exemples de democràcia autèntica que s’han vist en les darreres dècades. Amb la democràcia passa sovint com amb la ciència, que s’ha d’esforçar per establir de manera inequívoca coses que -en realitat- són una obvietat. En tots dos casos, el de la democràcia i el de la ciència, és fonamental i imprescindible que ho facen així.\nDeclarar que el poble de Catalunya és sobirà per a decidir sobre el seu futur hauria de ser una obvietat. Tots els pobles ho són. No ho és tant en el context d’acceptació generalitzada del supremacisme espanyol en què hem viscut els darrers tres segles. És en aquest marc, que una expressió com “El poble de Catalunya té, per raons de legitimitat democràtica, caràcter de subjecte polític i jurídic sobirà” pot resultar poc menys que revolucionària.\nSupremacisme significa, precisament, assumir que uns pobles tenen uns drets (més aviat, privilegis) que uns altres no han de compartir. Després de la mort de Franco, l’obsessió supremacista del dictador es va reescriure en forma d’una constitució amanyada sota l’amenaça militar, i destinada a consagrar el franquisme pel mitjà de dotar-lo d’una tènue pàtina electoral. El document, ferotgement atacat per la mateixa dreta que ara l’ensalça, ha acabat convertint-se -per als continuistes- en una mena de llibre sagrat, que hauria de ser referència última de tot.\nEl supremacisme espanyol no pot acceptar la sobirania de Catalunya perquè considera que els seus drets -els dels espanyols- són superiors als d’uns altres -els catalans- per dret de conquesta. Els mateixos espanyols que són radicalment independentistes (no volen que el seu país siga governat per un altre), neguen el dret a la independència a un altre poble, senzillament perquè el consideren inferior i -per tant- no mereixedor dels mateixos drets.\nParticularment imbècils són els arguments que fan referència a la necessitat d’obeir la legalitat vigent. Segons les lluminàries que s’omplen la boca amb aquestes expressions, es veu que els Estats Units d’Amèrica del Nord haurien de ser encara una colònia britànica. Com colònies espanyoles haurien de ser Holanda, Bèlgica i la major part dels estats del continent americà. I les dónes no haurien de poder votar, i l’apartheid sud-africà hauria de continuar plenament vigent. En tots aquests casos, i en molts i molts més, s’ha capgirat una situació injusta, o senzillament no desitjada per la majoria, pel mitjà d’ignorar, desobeir o atacar frontalment les corresponents legalitats vigents. La legalitat no pot estar per damunt de la democràcia. És justament al contrari. És la democràcia, la voluntat del poble, la que ha d’establir la legalitat.\nDe fet, si consultem el diccionari, ens trobarem que ‘democràcia’ és -precisament- “Govern en què el poble exerceix la sobirania”. S tot el que tenen per a oposar a això és l’argument que uns pobles (el seu) sí, i uns altres (el nostre) no, ja no caldrà que tornem al diccionari a cercar el mot ‘supremacisme’ (que -per cert- no hi figura).\nPublicat a gener 17, 2013\nLa il·lustríssima Sra. Governadora de Barcelona per la gràcia de Déu, donya\nMaria de los Llenos de Bandera s’adscriu, sense cap mena de dubte, al\nprestigiós corrent intel·lectual conegut com a pensament màgic. Una tendència\nque ha regalat a la humanitat conceptes imprescindibles com ara els reis\nd’Orient, la Fada Padrina o l’homeopatia.\nTot i que molts especialistes en psicologia evolutiva l’identificarien com\nuna etapa del desenvolupament pròpia de criatures de poca edat, no ens hem de\ndeixar enganyar per l’aparent simplicitat d’aquest estil de pensament que\natribueix poders sobrenaturals a coses senzilles i quotidianes, com ara un tros\nde tela pintada.\nLa Sra. Governadora té ben clar que la perversió independentista que s’ha\napoderat de tants catalans no té res a veure amb el fet que Espanya els roba\nels diners a cabassos (com als que vivim al País Valencià o a les Illes\nBalears, d’altra banda), sinó amb un fet molt més decisiu, com és la preocupant\nabsència de la sacrosanta ensenya espanyola en ajuntaments, escoles i altres\nÉs evident que té raó la Sra. Governadora, i que aquest, i no cap altre, és\nl’autèntic origen de la dèria sobiranista, que tanta desafecció està causant.\nLa gent és independentista perquè no hi ha prou banderes a la vista. Si\nfos d’una altra manera, si la gloriosa ensenya estiguera ben visible en cada\nracó de pobles i ciutats, els perversos separatistes caurien – com Sant Pau-\ndel cavall, i comprendrien tot d’una que Franco és l’únic Déu, que Rajoy és el\nseu profeta, i que amb la gavina del PP conformen un dels misteris més\nintrigants de la història; una santíssima trinitat capaç d’explicar la\nmultiplicació de pans, peixos i comptes en Suïssa.\nEl PP és el gran partit que sempre se centra en les coses que realment\npreocupen a la gent del carrer, sense cap concessió a manies identitàries,\nfolclorismes superflus o elements de distracció. En un temps de profunda\ncrisi econòmica (només els degenerats la consideren una estafa), allò que realment interessa són només les qüestions\nprioritàries que una altra santa de la política espanyola ha definit tan bé, en llatí: “primum\nEn perfecta coherència amb això, i mostrant una indiscutible solidaritat\namb els sectors de la societat més perjudicats per aquesta crisi (enviada pel\nNostre Senyor com a just càstig pel comportament impiu de tants descreguts), queda ben clar\nque la prioritat essencial és penjar bona cosa de banderetes espanyoles de tots\nels edificis oficials. Això és política anticrisi. Que n’aprenguen els partits\nque no fan més que parlar de finançament, d’acabar amb els desnonaments o de\ncanviar lleis hipotecàries abusives. Més banderes! I que visca la Sra.\nPublicat a gener 15, 2013\nPublicat a gener 4, 2013\nGeneralment tendim a pensar en la corrupció en termes ètics, com un fenomen\nd’injustícia social, en la mesura en què es proporcionen recursos a unes\npersones (“amiguitos del alma“) en detriment\nd’unes altres (les que no combreguen amb les pràctiques del partit en el\npoder), fins i tot quan aquestes últimes els mereixen molt més.\nTambé hi ha, però,\nun altre punt de vista, des del qual cal analitzar la corrupció política,\nparticularment quan és una pràctica tan prevalent com ho és al País Valencià (i\nja sé que no en tenim l’exclusiva). Es tracta del punt de vista de\nl’eficiència, que és especialment rellevant quan es tracta d’eixir d’una\nsituació de crisi econòmica (acceptem -de moment- aquesta denominació oficial\nde la gran estafa que ha fet els rics molt més rics, i els altres molt més\nadministracions públiques profundament corrompudes -com la valenciana- els\ncàrrecs i llocs de decisió, no s’atorguen en funció de las capacitats i mèrits\nde les persones, sinó de la seua vinculació als individus en el poder, als\nquals es recompensa per favors que han fet, o bé per favors que hauran de fer,\nen el futur, a qui els ha nomenat. Això fa que l’objectiu de la persona\nnomenada no tinga res a vore amb la gestió eficaç del sector que li correspon,\nsinó amb la retribució del favor al seu benefactor.\nEls favors es\nretribueixen estalviant problemes al teu superior\njeràrquic, cosa que -sovint- significa ocultar-li l’existència dels problemes,\npel procediment de fer recaure les conseqüències negatives sobre l’organització\nen conjunt, i sobre els subordinats en particular. Òbviament, l’estratègia no\nes pot mantenir eternament, i arriba un moment en què tot peta. I què? Potser,\nen aquell moment, el benefactor i el beneficiat (el col·locat, n’hauria dit el\nmeu avi) ja han passat a un altre lloc, segurament de més categoria, com\na recompensa a la seua fidelitat, que és l’única qualitat que es pren en\nconsideració a l’hora de nomenar càrrecs.\nconverteix l’administració pública en una maquinària rovellada, defectuosa i de\ndifícil reactivació, fins i tot quan reactivar-la, seria beneficiós per\nals mateixos corruptes, ja que els podria permetre de maquillar una miqueta els\nresultats desastrosos de la seua gestió.\nEl nepotisme (que\nve de la paraula llatina per a ‘nebot’) és molt comú en l’espècie humana, i el\npodem trobar en totes les cultures. De fet, podem dir sense enrojolar-nos, que\nforma part de la naturalesa humana actuar en benefici d’aquells amb qui\ncompartim càrrega genètica i -per extensió- dels qui ens són afins.\nsocietats democràtiques, però, se suposa que han d’establir límits normatius a aquesta\npràctica. En tota societat és normal que qui està en el poder, si ha de designar\nalgú per a un càrrec en què són importants els coneixements de -posem per cas-\neconomia, seleccione, d’entre els millors economistes del país, aquell que li\nés més pròxim. En el cas del País Valencià, senzillament s’ha obviat la primera\ncondició: quan han d’elegir algú per a un càrrec, trien el més amic, amb\nindependència de si té o no la menor idea d’economia.\nI això, a banda de\nser immoral i injust, és sobretot absolutament ineficient, i impossibilita la\nproducció efectiva dels canvis que són imprescindibles per a\nreactivar econòmicament un sistema que ha tocat fons, perquè, com es diu popularment,\nno hi ha pa per a tants xoriços.


ENGLISH & FUN WITH JOANA FREE | Es Liceu\nL’escola d’idiomes d’Es Liceu, seguint la línia de treball del curs passat peresenta a tota la comunitat escolar una sèrie d’activitats que estaran dinamitzades per la nostra estimada auxiliar de conversa Joana Free.\nA totes les activitats que vos presentam, és imprescindible fer la reserva de la plaça per poder assistir-hi. S’adjudicaran les places, per estricte ordre de reserva donant prioritat a les famílies que els seus fills estan actualment a la nostra escola d’idiomes. L’activitat és gratuita.\nAprofitam aquesta notícia per informar-vos de la primera activitat .\nTítol: “Making Connections With Your children and English”\nTema: Estratègies per millorar l’aprenentatge dels nostres fills a partir de la creativitat i l’originalitat. Després d’una breu xerrada farem amb na Joana Free una aplicació pràctica i divertida en anglès\nHorari : 16,15 a 17,15 hores\nLLoc: 4tESO A\nNota molt important: és IMPRESCINDIBLE FER RESERVA per poder assistir. Fer la reserva a xsegui@esliceu.com\nAquest taller es realitzarà a partir de sis participants\n← Us recordam que de divendres, dia 27 de febrer a dimarts, dia 3 de març ambdós inclosos, no hi ha classe\nA punt, el VI Concert cooperatiu solidari. Enguany per ASPACE →\n15/05/2015 Ja tenim tres finalistes per a la mascota de les Olimpíades