millors destinacions de vacances, creuers i complexos turístics - askmen\nMillors destinacions, creuers i complexos turístics per a relacions sexuals\nCondimenta la teva vida amorosa amb aquests paquets de viatges eròtics\nEsteu buscant per allunyar-vos dels rituals mundans i la vostra núvia o la vostra dona i fer alguna cosa emocionant en algun lloc exòtic llunyà? Voleu deixar passar algunes de les vostres inhibicions i divertir-vos al sol? Les vacances eròtiques, que inclouen els resorts tot inclòs i els vaixells de creuer, ofereixen a les parelles (i de vegades persones soles!) La possibilitat de viure a la natura.\nEls experts de relacions estan d’acord que unes vacances atractives, en alguns dels llocs més divertits que hi ha, poden donar vida nova a la vostra unió. Depenent de quina època de l'any busqueu viatjar, què esteu celebrant, què esteu o què busqueu tu i gal per explorar junts, hi ha destinacions a tot el món, des de la Gran Poma fins a Sydney, el Carib i altres punts calents pel mig. A mesura que considereu les vostres vacances junts, apunteu-vos per anotar què us convé evitar, què podríeu evitar i què aneu còmode provant per primera vegada. Tots aquests punts del mapa ofereixen una gran varietat d’atractius atractius, però cal advertir-los: la vostra relació hauria d’estar preparada per a ells abans de fer les maletes.\nEl millor per: Explorant el teu costat salvatge\nEl Carib és la llar de molts complexos atractius, i per una bona raó: amb un clima càlid durant tot l'any, aigües blaves que coincideixen amb el cel blau, sorra blanca que té força calor en els cossos bronzejats (o bé, cremats al sol), embarcant en un vol cap a el paradís no és; no es pregunta gaire a ningú. A la part superior de la llista per als complexos complexos, hi ha l'infame Hedonisme II, tot inclòs (i tot / tot), a Negril, Jamaica. Quan diem que ho tenen tot i que el gat és poc comú, ho volem dir? És coneguda per la sala de jocs Romping Shop, que és exactament com sona: un lloc vaporós per a romper. Al seu interior, hi trobareu un llit en forma de L (ideal per a diversos socis), dos gronxadors sexuals, una dutxa de vidre (per jugar a l'aigua), punys de suspensió en cadenes ancorades des del sostre i molt més.\nDesprés del sol, tu i el teu amor podreu assistir a les seves festes nocturnes de temàtica sexy, amb tot, des de “barrets i talons” fins a vestits per a noies de l’escola i complements de cuir o llenceria. Si voleu acollir-ne un altre a les vostres vacances (i llit coital), considereu el paquet '3 Way Your Way', on es rebran les parts de tres (dos convidats d’un sexe i un convidat de l’altre sexe) que comparteixen una habitació. descompte en la seva estada.\nNo és públic a les mostres d'afecte? No et preocupis. Cada habitació està equipada amb tot el que necessiteu per aconseguir una festa personal per començar dos: un mirall al sostre situat al damunt del llit envoltat de llums de colors (i que es pot ajustar per adaptar-se al vostre estat d’ànim), juntament amb altres comoditats per convertir-vos tots dos. endavant. Per obtenir un final divertit al vostre viatge, que està molt lliure, prova el submarinisme i el snorkeling nus i deixa jugar a les teves coses salvatges.\nReserva el teu viatge a l’hedonisme II\nEl millor per: Diversió en alta mar\nAgafa un flotador, deixa els pantalons i salta a bord d'un vaixell de creuers només per a adults on es recomana i es fomenta el swing amb el First Mate. Apostem que no tindreu cap problema per mantenir el vent en la vostra vela mentre floteu per les aigües del Carib, des de Puerto Rico fins a Sant Kitts i tots els ports tropicals entre ells, sobretot quan hi ha força bons patrons a la coberta. ). Aquest vaixell de creuers ofereix tota mena d’experiències, amb la seva missió de mantenir-se dura i ràpida: passin una bona estona, hoy! Tots els viatges són opcionals per a roba i s’organitzen festes intercanviadors mentre es creua pel oceà; a més, ofereixen espectacles espectacles d'entreteniment, sales de jocs per a adults i molt més.\nUn fet divertit interessant darrere d’aquest complex és com va començar: a quatre parelles, que van ser agents de viatges, els agradava moure’s i van voler fer una línia de creuers de destinació que permetés que altres parelles exploressin les seves fantasies amb individus semblants. Igual que anar a una festa de sexe a terra, això fa que es faci una mica més de moviment a l’oceà, augmentant el nivell d’intensitat sexual des de terra a trona.\nReserveu el vostre viatge amb Bliss Cruise\nEl millor per: Globetrotters\nAmb les destinacions a tot el món, podeu triar qualsevol codi de país que us faci anar quan reserveu un viatge eròtic amb Desire Resorts. De bon humor per a platges, sorra i diversió - o ahem, que es vagi fent amb vista? Penseu en Desire Riviera Maya a Mèxic. Aquí, les vostres fantasies es faran realitat i no us haureu de preocupar gaire, a part de cremar-vos el sol en zones desafortunades. Com que aquesta escapada té un preu raonable, vosaltres i la vostra noia podreu gastar més dels vostres diners en efectiu guanyant en excursions addicionals que us proporcionin l’experiència única que busqueu en unes vacances de platja atractives.\nPer embrutar-se la vostra imaginació, penseu-vos a portar-los a la seva excursió 'Sexe a la platja', on el complex us establirà un lloc a la platja per a vosaltres i la vostra noia per enganyar-vos-hi. Per 150 dòlars, arribareu a la costa, on us esperaran un llit de dia, una ampolla de vi escumós i xocolata líquida amb maduixes.\nSi voleu jugar amb el joc tradicional, convideu una altra parella a unir-vos a l'oferta de 'massatge eròtic de quatre' per uns 600 dòlars més avantatjosos. Aquí podeu gaudir de la piscina privada del jacuzzi de l'spa i gaudir d'un massatge eròtic de 50 minuts per a tothom. També rebrà dues ampolles de vi escumós per ajudar-vos a deixar anar i acollir-vos en la màgia.\nO si teniu més ganes de gaudir d'una sessió amorosa romàntica, opteu per un viatge ràpid a The Gazebo per 250 dòlars. Aquí, tindreu un àpat de quatre plats amb vi escumós, mentre que la música sensual, el so de l’oceà i les llaminadures us encanten al llit d’amor inclòs al costat de la taula del sopar. D’aquesta manera, podeu escalfar la calor sempre que es produeix l’estat d’ànim.\nReserveu el vostre viatge als desitjos\nEl millor per: Escapant la seva rutina mundana\nAquesta cadena turística de 21 anys i més us ofereix una oportunitat per desconnectar de la vostra feina diària, de les vostres responsabilitats i, bé, de la vostra roba, per a una experiència atractiva realment única. Aquí, els tops sempre són opcionals, així que prepareu-vos per veure més que la vostra justa part dels pits (i assegureu-vos que la vostra noia estigui bé amb això abans de reservar el viatge, per la qual cosa no se sorprèn per una allau de mugrons de totes les edats).\nPodríem recomanar-vos que feu un viatge a Cancún, on les comoditats proporcionades fan que el vostre viatge sigui romàntic, eròtic i orgasmic? En aquest 'parc infantil per a adults', és possible que no tingueu una diapositiva, però sens dubte podreu veure moltes oportunitats per jugar, segons quin sabor del cervell coincideixi amb la vostra personalitat de parella. A la platja, que us farà caure la mandíbula, tant per a la vista sobre l’oceà com per a totes les senyores encantadores que prenen el sol, les dones tenen el desafiament de sortir en topless i de prendre la sensualitat del complex i de la zona. Tot i que no és necessari, la temptació és, sens dubte, un lloc on llançar les inhibicions al vent i apreciar-se i adorar-se els cossos dels altres de cap a peus.\nrevisions d'aplicacions skout\nCada nit, s’ofereixen entreteniments per a adults, des de nits temàtiques amb disfressa, festes organitzades per DJs i músics residents, espectacles a mida i molt més. La festa es pot portar a qualsevol lloc, des d’una piscina sexy fins a BASH, que s’anomena el “batec del cor” del complex i és un hotspot d’alta energia on es fan concerts i actuacions. Mentre baixeu els còctels, no us oblideu de SHE: el menú culinari afrodisíac que us ofereix gustos; us farà que vulgueu afegir-los a la seva oferta topless, ASAP. I, per descomptat, no podeu oblidar l’spa només per a adults, on podeu triar entre moltes ofertes sensuals, incloent massatges per a parelles i molt més.\nReserveu el vostre viatge a Temptation Resorts\nEl millor per: Amants de l'adrenalina\nConfieu en nosaltres quan us recomanem que mireu el vídeo d’aquest complex i feu-ho mentre esteu sols i podreu gaudir del plaer de la visualització. Tot i que és probable que tingueu una relació, si us trobareu solters, les nits de DR a la República Dominicana no és una mala opció, sobretot perquè les escoltes s’inclouen des del moment que arribeu. No, no en broma. Després del registre d’entrada, podeu triar entre 15 i 30 noies, qualsevol de les quals us donarà un ball de volta. Des d’allà, gaudeix de l’experiència tot inclòs amb molts favors sexuals durant el camí: viles i festes de ball privades, begudes i menjar, a més d’activitats lúdiques. Trieu entre els seus paquets solters i empaquetadors de parella, tots ells amb diverses ofertes.\nAvís just, però: la vostra xicota hauria de jugar a tres si reserveu aquest recurs. L’escapada de la parella inclou el trasllat a l’aeroport amb dues noies bisexuals que et coneixen a l’aeroport, una beguda i cigarretes gratuïtes, una festa d’acollida on es reuneixen entre 8 i 10 companys bisexuals i moltes coses molt més curioses que ni tan sols podem escriure aquí. Tot i que molts homes no adherits visiten aquest complex turístic de tot el món, principalment a causa de les seves tarifes econòmiques i, per descomptat, d’activitats molt singulars i complicades, per reservar una reserva, heu d’enviar la informació en línia i proporcionar la prova que ho farà (principalment ) comportat.\nSi bé les dones aquí són escortes professionals, el respecte hauria de ser més important abans de tocar el sòl, i sempre es pot animar la pràctica de sexe segur, independentment de qui (o de quantes persones) ho tingueu. Totes les escortes estan provades per a les ITS, i totes les reserves inclouen 24 hores amb una sola dona, de manera que podeu triar les fantasies que voldríeu explorar i la vostra xicota amb el temps que tingueu amb ella. Definitivament, no és un lloc on escriure casa als vostres pares i els sogres, però segur que una experiència no oblidareu mai.\nLes tarifes nocturnes varien, segons el vostre paquet (sense penalització prevista).\nReserveu el vostre viatge a DR Nights\nEl millor per: romanç\nPer a una experiència menys genial, però més romàntica (per exemple, quan vulgueu arrossegar-la dels peus i posar-vos en marxa), considereu visitar Couples Tower Isle en una illa privada de Jamaica, al Carib. Aquí, experimentareu que l'única és amable: una experiència tot inclosa que inclou massatges il·limitats (sí, ho dèiem, sense límits!). Tot i que possiblement no sigui tan, tan eròtic, com que inclogui escorts, tant la vostra dona passaran les vacances gaudint de la vista, el sol, el sexe i estar relaxat tot el maleït temps. Tot i que no ho escolteu de nosaltres (tos), si esteu pensant a proposar-lo, aquest podria ser el lloc ideal per a fer-ho: no només estarà a gust de les seves friccions (de vosaltres i del professional), sinó que serà impressionant capvespre, tots dos sentireu com vosaltres; heu estat arrossegats cap a la vostra illa de fantasia, perquè realment ho heu estat.\nSi voleu aprofitar al màxim les vostres vacances (entre trencaments, per descomptat), aprofiteu el seu programa de submarinisme il·limitat, creuers al capvespre, windsurf i molt més. Oh, i per descomptat, licor de primera qualitat i molts aliments atractius.\nReserva el teu viatge a Couples Tower Isle\nEl millor per: Escapar-se al paradís\nAlguna vegada desitjaria que tu i la teva nena poguessis volar cap a la teva petita illa apartada, on només hi som els dos i sense sabates, ni feines, ni camisa, ni res? Entra: Secret Bay. És conegut per les seves viles personals, on les parelles amb un pressupost poden aprofitar la màxima opció de privacitat i, bé, donar-se cops de cap durant tot un cap de setmana sense haver-te molestat una vegada. Aquest complex és prou conegut per la quantitat que proporciona a la parella que vol accedir al seu costat de Bill Withers i passar el temps, el cos a mà, el botó del ventre al botó, bàsicament per no sortir a l’aire de les seves maratons sexuals. . Aquí és on es rep el nom d’aquesta destinació dominicana: el que passa aquí segueix sent un secret, i la ubicació del costat de la cinglera fa una excursió impressionant.\nAquí, podeu demanar qualsevol cosa que vulgueu des del seu menú afrodisíac i lliurar-lo discretament mentre esteu a la vostra platja privada, gaudint del sol i de les ones, amb roba o sense, depenent de la quantitat de rum que heu tingut. Tot i que també podeu anar al complex principal per a barrejar-se i barrejar-se amb altres parelles, també és perfectament normal, acollit i acceptat si voleu allotjar-vos junts totes les vacances. Per assegurar-vos que ningú us pregunta com és la vostra estada, si voleu fer la neteja (o alguna cosa, en realitat), podeu utilitzar una bandera vermella inclosa que us indiqui que esteu bé i que no necessiteu res. per no interrompre la vostra festa de sexe vermell a la platja.\nReserva el teu viatge a Secret Bay\nEl millor per: Viatgers econòmics\nPer tant, el vostre gal no us han de gastar exactament, però sou partits per a qualsevol cosa i realment necessiteu unes nits de sexe brut per reduir el nivell d’estrès: on aneu? Reserveu un vol barat de la majoria dels principals aeroports nacionals a la República Dominicana i salteu un cotxe fins a Punta Cana per allotjar-vos al complex econòmic tot inclòs anomenat Breathless.\nTot i que és una mica menys angoixat que algunes de les altres destinacions, aquest complex ofereix espectacles sensuals d’espectacles, nits senzilles i pilotes de mascarada, tot això per intrigar els teus sentits i fer-te bon humor per a una aventura eròtica. També organitzen una nit de 'roba interior de llum negra', de manera que la vostra galeria pot brillar mentre atravessa les coses a la pista de ball. Tot aquí és il·limitat, inclosos els aliments, les begudes i el WiFi, de manera que, un cop tocats i registrats, podreu deixar les vostres preocupacions a la vostra ciutat natal per relaxar-vos, celebrar-ho i deixar-vos anar. Ens encanten els tocs extra de aïllament, a una cantonada de la platja, que us permet sentir-vos com només; només vosaltres dos, i qualsevol altra persona que us agradi acollir-vos a divertir-vos al sol (o al darrere tancat) portes).\nSi voleu conservar-ho tot a vosaltres mateixos (i no us culpem, germà), no us supereu: cada habitació té una gran quantitat d’afeccions sexuals que us permetrà que tots dos s’encenguin. Des d’una terrassa privada moblada amb jacuzzi i piscines de bany, podeu fer relacions sexuals al llit, a la dutxa o a qualsevol lloc que vulgueu. Una altra opció divertida, si voleu anar d'excursió? Cavalls en excés! (Oh, només imagineu el rebot!)\nReserva el teu viatge a Breathless\nEl millor per: Diversió a la ciutat gran\nTot i que les vacances a l’aigua cristal·lina semblen atractives, si a tu i a la teva núvia t’hi veuen més les coses més fines de la vida i busquen una mica més de misteri en la teva escapada sexual, penseu tenir una gran topada a la Gran Poma. Amb infinitat de restaurants, festes de sexe privades i públiques, bars interminables i una vida nocturna sexy, Manhattan ofereix molta intriga, si la busqueu. Penseu de romandre al Gansevoort al barri de moda Meatpacking.\nQuan afegiu el paquet romàntic 'Obteniu íntim', podreu accedir a una gran varietat de serveis, des de l'arribada anticipada i el check-out tardà fins a la sala d'actes (completa amb un llibre de Kama Sutra), fins a dos vals de beguda i esmorzar. reconstruir l’energia després d’un sex-fest; ni tan sols heu de sortir de la vostra habitació per complir les vostres fantasies. També portareu (o utilitzeu) el kit d’intimitat Mile High, completat amb un tickler de plomes, oli de massatge, màscara d’ulls sedosos, espelmes sense flames, cartes de joc atractives, daus entremaliables o molt més. A totes les habitacions, hi ha un kit més petit al minibar, amb dos preservatius, un anell vibrador, un lubricant personal i, per descomptat, un mini vibrador. La ciutat que mai dorm no us ajudarà a mantenir la vostra resistència, de manera que podreu mantenir-vos despert amb les pessetes sexuals a l’esquena, tot amb una magnífica vista de la ciutat de la qual tants enamoren.\nReserva el teu viatge a Gansevoort\nEl millor per: Divertit a sota\nfranciele medeiros nus\nEncara que no pugueu arribar fins a Sydney molt sovint durant tota la vostra vida (dia!), Per a un viatge d'aniversari o una lluna de mel, val la pena caure a sota. I ens referim a camí de baixada. Reserveu la vostra estada a QT Sydney, on us divertiran de manera lúdica des del moment en què passeu. El 'director del caos' rep la vostra visita als clients. Què és això? Un famós (i seductor) grup de dones que portaven roba de cuir elegant i perruques vermelles amb motor de foc. Amb grans personalitats, us passejaran a vosaltres i a la vostra dona durant el registre d'entrada, aconseguint que la vostra aventura comenci des del primer minut.\nUn cop arribeu a la vostra habitació, trobareu kits d’intimitat (que són com sonen: destinats a ajudar-vos a treure’l el més aviat possible), kits espresso martini i licors de gamma alta, com Patron i Gray Goose, per aconseguir licorer els dos. (o recuperar-se de jetlag). Reserveu el paquet de parelles que inclou allotjament de luxe durant la nit, sopar per a dos a Gowings Bar & Grill o tractaments spa per a dos. Tot i que potser no és tan fastigós com alguns dels altres centres, sens dubte ho compensa amb una decoració moderna, tradicions interessants (com aquestes gales a la porta) i un bon menjar. No us perdeu l’alvocat i assegureu-vos que disposeu de més del vostre percentatge just de begudes. Unes vacances atractives, al cap i a la fi!\nReserva aquí el teu viatge a QT\nEls Mites més grans sobre Cardio\n11 consells per evitar la pèrdua del cabell\nSignes que estàs més enamorat que ella\n11. 'Seríeu més bonic si somreieu més'.\nPer què no et concedeixen i què fer al respecte


La Generalitat vol repartir 114 milions entre mitjans privats - El triangle\nLa Generalitat vol repartir 114 milions entre mitjans privats\nDestina 227 milions d'euros del projecte de pressupostos del 2015 a la CCMA\nEl projecte de pressupostos catalans del 2015, el del forat de 2.500 milions d’euros que s’haurà de tapar mitjançant una negociació amb l’Estat, conté una partida de 341 milions per als “mitjans de comunicació social” públics i privats. Segons publica Vozpópuli, citant fonts de la Generalitat, la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals (CCMA) rebrà 227 milions i la resta, així doncs, regaran un grapat de mitjans privats.\nL’objectiu d’aquestes dotacions, segons els responsables dels pressupostos, és “garantir el dret a la informació i a la lliure expressió de la ciutadania i fomentar un espai català de comunicació on enfortir l’ús social de la llengua catalana i la cultura pròpia. S’hi inclouen els recursos destinats als mitjans de comunicació propis, és a dir públics, i l’impuls dels mitjans de comunicació privats per tal d’aconseguir una oferta comunicativa diversa, plural i equilibrada”.\nAquesta intervenció pública en el vessant privat del sector dels mitjans, però, no apareix desglossada: no només no s’ha detallat com es reparteix el pastís entre mitjans públics i privats, sinó que, òbviament, tampoc s’especifica el nom de les empreses privades de comunicació beneficiades pel Govern d’Artur Mas.\nPer la seva part, el Consell de l’Audiovisual de Catalunya (CAC) rebrà 5,5 milions d’euros en subvencions.\nPrevSurt l’assaig que Planeta va censurar\nQuin és l’exèrcit fantasma d’Iraq?


José Manuel López, número 22 a la llista del PPC per les Eleccions Generals | Mataró Ràdio\nDm, 18/10/2011 - 12:35\nDes del 1996 que cap membre del PP de Mataró era inclòs a la candidatura del PP català pel congrés o el senat. José Manuel López es mostra satisfet de formar part de la candidatura i considera que la seva presència a la candidatura que encapçala Jorge Fernández Díaz.\nLes darreres setmanes, moltes de les enquestes i baròmetres sobre la intenció de vot situen el Partit Popular com a virtual guanyador dels comicis del 20 de novembre. López reconeix que la formació està ben situada per aconseguir l’objectiu i guanyar les eleccions. En aquest sentit, el president del PP de Mataró considera que la mala gestió de la crisi que han fet els socialistes els obre portes per ocupar de nou La Moncloa.


Béns per a compartir | Tarraconense\nBéns per a compartir\nAvui, celebrant el dia de “Germanor”, hauríem de dir que la “sinodalitat” passa per la butxaca i el compte corrent. Perquè, tal com subratllem reiteradament, la sinodalitat és la forma essencial de vida pròpia d’una Església que camina en comunió, participació i missió compartida. I un dels signes més clars de comunió és contribuir a la vida de l’Església mitjançant l’aportació econòmica.\nAixò és així, fins al punt que, en algun país, com Alemanya, a la pregunta que ens fèiem, ¿qui som “nosaltres”, el “nosaltres” que formem l’Església?, s’hi pot respondre, en primera instància, mirant la llista dels qui assenyalen en la seva declaració de renda, l’aportació voluntària a l’Església Catòlica (enfront d’altres confessions). Sens dubte, la pertinença a l’Església no consisteix simplement en la contribució econòmica al seu sosteniment, però és un dels signes d’aquesta pertinença.\nÉs només un signe, un entre altres, de pertinença. D’aquí la seva importància. Però, com tot signe, s’ha de saber interpretar, s’ha de saber llegir.\nAixí, davant el gest material de donar diners a l’Església, s’han de tenir presents qüestions fonamentals: què es dona, qui ho dona, per què es dona, com es dona, qui són els beneficiaris, etc. Sols quan tenim clares aquestes qüestions, podrem entendre el signe, serem capaços de llegir-lo i copsar tot el seu valor. En conseqüència, sabrem realitzar-lo amb autenticitat.\nAmb els béns de l’Església s’han fet innombrables obres en benefici de la cultura, del progrés social, dels malalts, dels pobres, de l’art, de la cultura en general. Aquestes obres han estat o continuen sent un bé, actualment continuen aquí, tenen valor en si mateixes i serveixen a tothom, sense distinció, al servei del món. En aquest sentit són signe, almenys, de creativitat i altruisme.\n¿Podem dir que són signe, també, de comunió? No sempre ho han estat de debò. Perquè tantes vegades han constituït un lluïment dels donants, o una afirmació de la pròpia identitat, o un signe de prestigi… El fet que romanguin i siguin obres de contingut religiós cristià, poden servir fins i tot per a obrir-nos al misteri que representen, a manera de catequesi permanent.\nAvui, tanmateix, no ens acontentem amb això. Per a nosaltres continua sent fonamental aquell principi que ens va ensenyar Jesucrist:\n“Us asseguro que aquesta viuda pobra ha tirat al tresor més que tots els altres. Tots han donat el que els sobrava; ella, en canvi, ha donat el que necessitava, tot el que posseïa, tot el que tenia per a viure” (Mc 12,43-44)\nL’almoina al Temple, és a dir, l’ofrena a Déu, no es valora per la quantitat, sinó per la part d’un mateix que hi posem. “Tot el que tenia per a viure” significa tota la vida: en els dos rals que va tirar la vídua a l’arca del Temple hi anava tota la seva vida. La seva almoina va ser un signe eloqüent de la veritable comunió, el seu cor era en unes monedes que va donar.\nTot un model de la nostra col·laboració econòmica, que lliurem a la bossa comuna de la Diòcesi: val el que significa aquesta donació per a cadascun. El cor que estima, dona d’allò que és seu, encara que no tothom que dona estima realment. En el nostre cas, el qui estima dona per a compartir i aquesta comunió i participació, com diem, ens permet de realitzar entre tots una mateixa missió. Això és la sinodalitat.\nEl bon esperit sinodal necessita de signes visibles, per a ser veritable i perquè esdevingui testimoniatge. Està a les nostres mans.


Platja d´Aro restringeix les bonificacions per evitar un ´efecte crida´ – Arxiu d'actualitat local\nPlatja d´Aro restringeix les bonificacions per evitar un ´efecte crida´\nSegons Informa Diari De Girona L’equip de govern de Castell-Platja d’Aro (CiU i PP) va aprovar dimecres les ordenances fiscals amb l’abstenció de PSC i ICV (que van anunciar que presentarien al·legacions) i l’oposició d’Esquerra. Els socialistes van manifestar respecte les ordenances que “inicialment, no sonen malament” i van donar un “vot de confiança” amb l’abstenció. Per ICV, Pedro Torres va lamentar que no es recullen bonificacions per les famílies desnonades o que tenen tots els membres a l’atur i no reben cap suïcidi, a més de fer diferents propostes. La republicana Estel Rodríguez va assegurar que “no estem en temps per pujar impostos” i va ironitzar que el govern defensi que s’ha contingut amb els increments que es van aprovar. Els tres grups van coincidir en criticar que per accedir a les bonificacions i subvencions s’exigeixi als possibles beneficiaris estar cinc anys empadronats al municipi, quan ara és un any.\nSobretot es van referir als efectes que pot tenir sobre famílies nombroses, que no superen l’Iprem o majors de 65 anys per impostos com l’IBI, la taxa d’escombraries, casals o activitats esportives i culturals. Així, Dolors Padilla (PSC) va assegurar que aquesta mesura “perjudica la probresa” i que per lluitar contra el frau de segons residències hi ha altres mesures. Torres va assegurar que és “un ataca directe a la immigració”, que afecta a “la tipologia de famílies que necessita ajuda i que “crea més precarietat”. Rodríguez, per la seva banda, va lamentar que no s’ajuda a persones que fan la temporada i va insistir que hi ha altres maneres per lluitar contra el frau en bonificacions i subvencions, per exemple, de veïns de segona residència.\nL’alcalde, Joan Giraut (CiU), va admetre que la mesura era per evitar un “efecte crida” de les avantatges econòmiques que hi ha en taxes com la llar d’infants, activitats esportives o casals. Així, va afegir que es vol evitar que els serveis puguin quedar desbordats i siguin “insostenibles”.\nPlatja d´Aro restringeix les bonificacions per evitar un ´efecte crida´ added by Redacció on 11/11/2011


La Roser de Recop.: records, ens retrobarem | Diari de Tarragona\nParlar amb ella era un brindis a la vida i al positivisme. Seria just instaurar algún tipus de reconeixement o premi a la seva tasca\n26/10/2021 07:40 | Actualizado a 26/10/2021 07:52\nRoser Galceran ens va deixar el passat 20 d’octubre. FOTO: CEDIDA\nTots dèiem la Roser de Recop. I és que la Roser Galceran era i és l’anima viva d’una empresa del Camp de Tarragona amb rellevant prestigi en restauració de patrimoni. La Seu Vella de Lleida, El Monestir de Vallbona de les Monges, Escala Dei, La Casa Batlló, el Cementiri dels Jans, i tantíssims altres edificis patrimonials s’han rendit durant dècades a les seves mans restauradores i a les de la seva valuosa gent.\nLas Roser ens va deixar el dia 20 d’octubre sobtadament. I dic sobtadament perquè fins als darrers moments parlar amb ella era un brindis a la vida i al positivisme. En el terreny personal en el que es mouen aquestes lletres i les meves emocions, penso que deixa un gran buit al mon del patrimoni arquitectònic de tota Catalunya, tant en el pla personal com en el professional. No som pocs els que he col·laborat amb ella amb projectes de restauració patrimonial, ja be fos un gran projecte o un de petit. A l’ànima de Recop, o sigui a la Roser, sempre li brillaven els ulls en cada nou projecte en cada obra on hi participava. Si hi havia pedres i història, allà hi era la Roser.\nHe de dir, que com a arquitecte he tingut l’ocasió de treballar amb ella nombroses vegades en els darrers anys. I en totes i cada una de les ocasions, la bona feina i sempre un somriure de gratitud eren el segell personal de la Roser. Tant en els moments fàcils de les obres, com en moments complicats com hi ha en el mon de la restauració i rehabilitació de patrimoni, ella sempre trobava un equilibri cabal i honest, i camins fàcils i dialogats. D’alguna forma, la sabiduria de les pedres era el bon saber fer d ela Roser.\nParlar de la Roser sense parlar de Recop m’és impossible. Hom dista molt de saber coses en el terreny personal, però sento paraules i expressions meravelloses d’amics i amigues seus. Soc dels que penso que una persona és endins allò que demostra enfora. Són els fets visibles els que t’ajuden a entendre el que no veus però tens pressentiments de com és una persona. I la Roser ha deixat una gran petjada.\nConèixer als treballadors de Recop, alguns amb més de 20 anys a l’empresa és entendre qui era la Roser, què feia i com ho feia. És entendre perquè ha estat tant estimada pels seus i pels clients per a qui ha treballat durant dècades. Veure la seva capacitat integradora a l’empresa de treballadors de la construcció migrants és entendre les seves mires socials i personals des de fa molts anys.\nSempre he vist la Roser amb expressió alegre i positiva al capdavant d’una empresa que porta dècades demostrant que es pot ser molt humil però alhora, molt important. Recop, o la Roser, aquest binomi, és una prestigiosa empresa de la Selva del Camp reconeguda arreu de Catalunya i que porta l’empremta d’una terra de gent molt emprenedora: l’estimat Camp de Tarragona.\nVoldria recordar que la Roser és prestigi, professionalitat i saber fer. I parlo amb present perquè la penso recordar així. Professionalment he de dir que he après coses al seu costat i m’hauria pogut aprendre’n encara més. Crec que seria just que el Col·legi d’Arquitectes de Tarragona o bé el Col·legi d’Aparelladors valoressin la idea d’instaurar algun tipus de reconeixement o premi a la tasca de rehabilitació i restauració que portés el Nom de Roser Galceran.\nAixí mateix animo a tots els que formen part de l’esperit de Recop, aquest empresa tant fantàstica, a seguir treballant com sempre per a fer-la mes i mes gran. Que la història no s’acabi aquí. Segurament, seguint ferms, poc a poc i cop a cop faran perdurar Recop. A la Roser li hauria agradat.\nRoser Galceran; la Roser de Recop. Tantíssims Records !!!. Ens retrobarem algun dia. Mentrestant, et portarem a la memòria, en present.


493.000 € Casa en Venda\nCasa de 250 m² en Venda a Mataró - Urb. Can Vilardell\nSuperfície construïda 250 m²\nEspectacular casa a 4 vents amb jardí situada a la urbanització Can Vilardell de Mataró.\nLlar de 250m² envoltada per un gran jardí de 390m². Consta de 5 habitacions, 2 banys, cuina office, saló, calefacció, xemeneia, sala polivalent, parquet, vestidors, traster... Vistes espectaculars al mar i de Barcelona!\nLa energia positiva que transmet aquest habitatge et contagiarà! La llum, l’amplitud d’espais, les vistes i l’entorn la converteixen en una casa admirable que genera comoditat, salut i benestar. Totalment exterior!\nLa seva distribució comença des de la planta superior i va baixant mitjançant les escales de cada planta.\nA nivell de carrer trobem la planta principal, la qual distribueix: un gran saló-menjador amb sortida a la terrassa, l’àmplia cuina office, l’habitació suite amb banyera amb hidromassatge, 1 habitació tipus despatx, un vestidor i el bany amb plat de dutxa.\nBaixant a la planta -1, trobaràs una gran habitació i una altre habitació que podràs utilitzar com a vestidor. Aquesta planta és tipus loft i té sortida a una terrassa amb porxo.\nLa planta inferior, distribueix una sala polivalent amb xemeneia i amb múltiples utilitats. Inclús, pots utilitzar-la com a zona de festa.\nLes vistes des del jardí són magnífiques... Hi ha palmeres i la casa és envoltada per la vegetació. Quan siguis dins la piscina pensaràs que ets al paradís!\nA més, a l’exterior hi ha un porxo amb dues places d’aparcament. La zona et permetrà aparcar amb facilitat. Disposaràs d'un gran traster de 20m².\nConcerta una primera visita!


Dimarts marcat per pluges a partir de mitja tarda - maresme360 - Portal de notícies de la comarca del Maresme\nInicioUncategorisedDimarts marcat per pluges a partir de mitja tarda\nDimarts marcat per pluges a partir de mitja tarda\n23 març, 2015 Redacció Uncategorised 0\nLa previsió del temps al Maresme per aquest dimarts segons el servei meteorològic del Consell Comarcal del Maresme indica que la nuvolositat serà variable al matí amb nuvolades que taparan el cel de cara a la tarda. A partir de mitja tarda s’esperen precipitacions en forma de xàfecs, localment de caire tempestuós i d’intensitat forta que podran afectar a qualsevol punt del Maresme.\nVents de component variable que seran fluixos, de força 2 a 3. La mar seguirà alterada amb maror i àrees de mar de fons a tota la costa del Maresme. Les temperatures es mantindran sense canvis importants, amb màximes que aniran dels 13 als 14 graus mentre que les mínimes oscil·laran entre els 4 i els 8 graus.\nDilluns amb temps inestable durant tot el dia


Des d’Escòcia amb humor - Èxit21\nPublicat a 26 de February de 2021 per Gerard Ruiz\nFa poc vaig anar a veure l’obra “Escòcia”, al Jove Teatre Regina. L’obra es un monòleg en el que l’actor Txabi Franquesa ens parla amb humor de tot tipus de situacions que li han passat i, de pas, aprofita també per anar provocant a la gent del públic, però sempre de bon rotllo.\nPer exemple, deia que en els mapes del temps Mallorca no sortia mai perquè l’home del temps la tapava.\nAquell dia també van sortir una parella d’enamorats declarant-se amor i demanant-se matrimoni. Millor però no explicar més, perquè prefereixo que la veieu vosaltres mateixos. La recomano molt perquè riureu una bona estona i oblidareu ràpid el tema del coronavirus. Segur que el Txabi Franquesa us farà passar una bona estona.\nTorna ‘El mètode de Grönnholm’\nPer un altre costat, també he vist l’obra “El mètode de Grönnholm”, aquest cop al Teatre Poliorama de Barcelona. Els actors i actrius que van sortir a l’escenari eren els següents: Enric Cambray, Marc Rodríguez, Mar Ulldemollins i David Verdaguer.\nEn aquesta obra també passes una bona estona i rius molt. Ningú sap qui és la persona encarregada de fer el procés de selecció. Si ho voleu descobrir, haureu d’anar al Poliorama a veure l’obra. Teniu temps fins el dia 28 de febrer.\nAnar el teatre és segur i fa passar una bona estona amb la família o els amics. Us apunteu?\n← Defensant les eleccions accessibles\nGalícia, un lloc per perdre’s →


La dada del dia: 46 | Els gols de falta de Leo Messi\nRepassem tots els gols de falta directa del '10' amb la samarreta del Barça, 52 comptant els de la selecció argentina\nLeo Messi és un futbolista total. L'argentí ha anat perfeccionant els seus xuts de falta directa fins a ser un dels millors llançadors del món. Amb la samarreta del Barça ha anotat 46 gols i amb la selecció argentina n'ha marcat sis, un total de 52 gols de falta al llarg de tota la seva trajectòria com a futbolista. Aquestes xifres li permeten liderar la classificació de màxims golejadors en la història de la Lliga des de la temporada 2003-04, amb 35 gols.\nA continuació, repassem els 52 gols que ha anotat l'argentí al llarg de la seva trajectòria futbolística:\nL’Espanyol ocupa la primera posició, amb 6 gols de falta del 10. El segueixen el Sevilla i l’Athletic Club, amb 5, així com l’Atlètic de Madrid i el Celta, amb 3. El Deportivo, el Reial Madrid, l’Almeria, el Betis, el Vila-real i l’Alabès han vist com Messi ha marcat dues vegades de falta contra ells.\nUna de les fites que Messi encara no ha aconseguit és anotar un hat-trick de faltes. Aixó sí, hi va estar a prop amb un doblet contra el Sevilla, a la final de la Supercopa d’Europa 2015 (5-4), en el partit de Lliga a l’RCDE Stadium contra l’Espanyol del desembre del 2018 (0-4) i, recentment, contra el Celta de Vigo a la Lliga en el mes de novembre del 2019 (4-1).


Religió | Tot Raval\nInici » Tipus Noticia I Eventagenda » Religió\n'Descobreix la pluralitat religiosa de Barcelona: el budisme' (on line)\nDiàleg virtual amb persones que, des de la seva vivència personal, permetran acostar la seva tradició religiosa als assistents.\n'Feminisme i religió: dues realitats incompatibles?' (ON LINE)\nXerrada, Feminisme, Religió\nEn el marc del cicle “L’Hora Violeta: espai de trobada feminista” de la Biblioteca Francesca Bonnemaison, en aquesta sessió es vol posar sobre la taula l’experiència, el testimoniatge i el debat de dues dones que exposaran el seu punt de vista com a creients i feministes.\n3er Iftar popular\nPer tercer any consecutiu, l'Associació de Dones Marroquines a Catalunya organitza aquest iftar (àpat per trencar el dejuni durant el mes de Ramadà musulmà) obert a tothom, que s'oferirà tots els dimarts del mes de maig a l'Ateneu del Raval.\nCelebració interreligiosa Iftar i Pasqua\nFesta popular, Religió, Interculturalitat\nCelebració conjunta organitzada pel Grup Interreligiós del Raval, amb el suport de la Fundació Tot Raval, que té com a objectiu contribuir al diàleg intercultural i interreligiós i al coneixement mutu del veïnatge.


A l'Aerobús, comoditat abans que res. - Aerobús Barcelona\nLínies, horaris i informació en temps real\nLínia A1 / Barcelona – Aeroport Terminal 1\nLínia A1 / Aeroport Terminal 1 – Barcelona\nLínia A2 / Barcelona – Aeroport Terminal 2\nLínia A2 / Aeroport Terminal 2 – Barcelona\nPunts de venda i informació\nLínia A1 / Aeroport Terminal 1 - Barcelona\nLínia A2 / Aeroport Terminal 2 - Barcelona\nContacta amb Aerobús\nSencilloIda y vuelta\nSelecciona bitllet Senzill Anada i Tornada Senzill Metro/Bus + Aerobús Hola Barcelona 48h + Aerobús Hola Barcelona 72h + Aerobús Hola Barcelona 96h + Aerobús Hola Barcelona 120h + Aerobús\nN. bitllets 1 2 3 4 5\nA l’Aerobús, comoditat abans que res.\nViatjar sol ser sinònim de vacances i felicitat, però també comporta una mica d’estrès: organitzar els desplaçaments amb suficient temps d’antelació per arribar a temps a l’aeroport, arribar a una ciutat desconeguda i no saber quin transport agafar per arribar a lallotjament, arribar a la teva pròpia ciutat i voler arribar ràpid i còmode a casa… A Aerobús viatjaràs còmode i segur en tot moment.\nTant si vens o si vas a l’aeroport Josep Tarradellas Barcelona – El Prat agafarel servei d’autobús llançadora que connecta a l’aeroport amb el centre de la ciutat és la millor opció.. I et preguntaràs el per què, aquí tens totes les raons perquè prioritzis sempre qualitat, comoditat i seguretat:\n1. Wifi gratuït\nUna cosa imprescindible avui dia. Tots els autobusos compten amb WiFi gratuït perquè estiguis connectat a la xarxa en tot moment i t’oblidis de gastar les dades mòbils.\n2. Sistema de càrrega d’USB\nA tots els seients pots trobar entrada per connectar USB, fins i tot a les barres prop de la zona de maletes.\n4. Maleters interiors\nViatjaràs molt carregat? No et preocupis, dins de l’Aerobús hi ha una àmplia zona per deixar el teu equipatge i puguis viatjar relaxat i còmode.\n5. Núvol TV\nEls autobusos disposen de dues pantalles que podràs trobar entreteniment i contingut d’actualitat, agenda cultural, informació del temps, de connectivitats amb altres transports i informació actualitzada dels vols de l’aeroport Josep Tarradellas. Estaràs al dia de tota actualitat!\n6. Dispensadors de gel hidroalcohòlic\nA tots els busos hi ha dispensadors de gel hidroalcohòlic tant a l’accés per la porta davantera com la del darrere.\n7. Sistema de renovació d’aire continu\nGaranteix en un 99,76% l’eliminació de virus i un 93% la de fongs i bacteries.\n8. Vehicles adaptats per a persones amb mobilitat reduïda\nTots els autobusos tenen rampa a la porta del darrere i espai per a cadira de rodes amb cinturó de seguretat.\n9. Sistema de vigilància\nA l’interior del bus hi ha càmeres connectades a control remot per garantir la seguretat en tot moment dels passatgers.\n10. Sistema automàtic d’extinció d’incendis.\nA més a més, viatjar amb Aerobús ajudes al medi ambient perquè col·labores amb el transport sostenible ja que la flota d’autobusos està formada per vehicles híbrids i elèctrics.\nI què esperes a provar totes les comoditats que t’ofereix Aerobús? Per a més comoditat descarrega’t l’App i veuràs que fàcil és comprar els bitllets amb un sol clic.


UMH - TALLERS INTEGRATS I\nEstudis: TALLERS INTEGRATS I\nA través d'un estudi de cas a resoldre amb els coneixements adquirits en els tres primers semestres del grau es tracta de proporcionar a l'estudiantat les capacitats d'integració que seran precises per a la seva pràctica professional.\nU1Presentació de l'assignatura i de la metodologia a seguir\nU2Realització del treball sobre el tema d'estudi\nU3Informe escrit i presentació oral\nL'avaluació es durà a terme mitjançant un informe escrit i una presentació oral que es valoraran tant des del punt de vista del contingut com d'aspectes formals.\nCada subgrup de 4-5 alumnes haurà de presentar un document-Informi en format Word d'un màxim de 8.000 paraules, inclosa bibliografia, més les figures que estimin pertinents. A més, hauran de realitzar una presentació oral de 20-25 minuts. L'avaluació de cada subgrup tindrà en compte l'avaluació de l'Informe lliurat (2/3 de la nota) i de la presentació (1/3 de la nota).\nL'avaluació de l'informe escrit així com de la presentació oral es realitzarà mitjançant una rúbrica que els alumnes coneixeran amb antelació.\nEs prevaldrà la integració del coneixement obtingut en els tres primers quadrimestres del grau i la correcció formal.


Matrícula d'Honor a Hilari Raguer | Catalunya Religió\nMatrícula d'Honor a Hilari Raguer\n(CR) "Jo em movia a nivell de notables, amb alguns aprovats, uns quants excel·lents i només una matrícula d’honor, en l’assignatura de religió". Així recordava amb precisió els resultats acadèmics dels seus anys a la universitat Hilari Raguer. El monjo de Montserrat i historiador ha rebut aquest divendres al migdia la Medalla d'Or de Universitat de Barcelona, on es va llicenciar en dret el 1950 i es va doctorar en història 25 anys després quan ja havia professat com a benedictí.\nEn el discurs d'agraïment Raguer ha fet un relat dels pas per la universitat fa més de 60 anys que ha estat un retrat de l'època. Un ambient marcat pel domini franquista, però on ja era incipient la contestació al règim que ell mateix va protagonitzar. La seva vinculació acadèmica s'allarga fins el 1975, quan va ser el primer doctorant que va defensar i publicar una tesi en català.\nRaguer no ha decebut demostrant una memòria prodigiosa als 88 anys i un insubornable sentit de l'humor. I ha acabat el discurs defensant públicament "una república catalana independent". A sota podeu llegir sencera aquesta aportació d'Hilari Raguer a la història de la Universitat de Barcelona.\nL'acte a l'Aula Magna de la UB ha estat presidit per rector, Dídac Ramírez, que li ha entregat la medalla. Ramírez ha explicat que en part aquest reconeixement es deu a l'historiador Paul Preston, perquè quan aquest juny va rebre el doctorat Honoris Causa de la UB "no parava de parlar del pare Raguer". El rector l'ha definit com "una persona compromesa no només amb els seus estudis, anàlisis i opinions, sinó també amb els drets humans i les llibertats fonamentals, i amb un sentit de l'humor que no es habitual en aquesta sala".\nEl catedràtic d’Història Joan Villarroya ha fet la glossa del premiat, "un treballador incansable clarivident". Ha remarcat les seves principals aportacions en l'estudi de la Guerra Civil i el nacionalcatolicisme, que combina amb opinions compromeses sobre temes polítics o eclesials. També ha destacat com a fonamentals els seus estudis sobre figures clau com Manuel Carrasco i Formiguera i el general Domènec Batet, que sense Raguer no serien tant reconegudes.\nL'acte ha comptat amb la presència de representants eclesiàstics, acadèmics i polítics, entre ells, el president Joan Rigol; l'exrector de la UB Josep Bricall; el rector de l'Ateneu Sant Pacià, Armand Puig; el president de la Unió de Religiosos, Màxim Muñoz; el rector del Seminari, Josep Maria Turull; els diputats Antoni Castellà i Jordi Cuminal i l'eurodiputat Ramon Tremosa, i el director general d'Afers Religiosos, Enric Vendrell. Representant la comunitat de Montserrat hi ha assitit el sotsprior, Joan Recansens, ja que l'abat és a Itàlia participant a l'assemblea de la congregació benedictina.\nDiscurs d'Hilari Raguer en el lliurament de la Medalla d'Or de la Universitat de Barcelona. 23 de setembre de 2016.\nL’acte que avui celebrem em fa reviure més de setanta anys d’experiències viscudes en aquesta casa. Tot mirant pel retrovisor, veig el primer contacte que hi vaig tenir, que va ser, en el Paraninf, la prova escrita de l’examen d’Estat, l’estiu del 1945, ara fa setanta-un anys. L’octubre següent entrava a la Facultat de Dret.\nRecordo aquell estol de professors. Hi havia aleshores una distància immensa entre els professors i els alumnes. Enrique Luño, a més de rector era catedràtic de Dret natural i de Filosofia del Dret i es caracteritzava per la seva superortodòxia catòlica i el seu tomisme. El degà de la Facultat era el catedràtic de Dret Internacional, Trias de Bes, però el van destituir per haver signat un manifest monàrquic. Pel mateix motiu va ser aleshores tret de president de la Reial Acadèmia de la Llengua Espanyola José M. Pemán, que va comentar que si per un manifest polític l’havien tret de l’Acadèmia de la Llengua, potser si li atrapaven una falta d’ortografia el traurien del Consejo del Reino. A la Facultat va passar a ser degà el vicedegà, Josep M. Pi i Sunyer, catedràtic de Dret Administratiu. A la primera ocasió, el delegat de curs el va felicitar en nom de tots. Ell va respondre: “Muchas gracias. Ya era vicedecano, pero entre ser vice y tener un cargo en propiedad hay una gran diferencia, y si no vean la que hay entre una tiple y una vicetiple”. Pi i Sunyer aprovava tothom. Per aquell temps la Junta de la Facultat va decidir que s’havia de suspendre molt més, perquè a Barcelona hi havia massa advocats. Pi i Sunyer ens va fer saber que, per part seva, podíem estar tranquils, perquè continuaria aprovant tothom. “Ya les suspenderá la vida”, deia. A més, explicava que el 6 d’octubre del 1934, quan Companys es va revoltar i l’Ajuntament de Barcelona s’hi va adherir, ell, que no era polític però era el secretari de l’Ajuntament, va haver de ser-hi. Quan la Generalitat i l’Ajuntament es van rendir, tot el consistori, presidit per Carles Pi i Sunyer i amb Josep M. Pi i Sunyer al final, eren en fila quan van obrir la portalada i va entrar un escamot de soldats, amb un sergent al capdavant que duia a la mà una granada, i que es va adreçar directament a Josep M. Pi i Sunyer i li va dir: “Yo a usted le conozco. - ¿De qué me conoce? – Usted me examinó de Derecho Administrativo en la Escuela de Funcionarios”. Pi i Sunyer va preguntar amb un fil de veu: “¿Y qué le di?”. El sergent va respondre: “Me dio notable”. “Des d’aleshores –confessava Pi i Sunyer- quan trobo un alumne que no sap ni un borrall de l’assignatura i estic temptat de suspendre’l, em recordo del sergent de la bomba de mà i l’aprovo”.\nEm van tocar els últims anys de Jaume Algarra a Economia Política i Hisenda. En el seu temps havia estat un renovador. Es va presentar a oposicions en una època en què l’Economia Política es considerava una branca de la filosofia, i va desconcertar el tribunal quan va demanar una pissarra i la va omplir de fórmules matemàtiques. El 1948 es va escaure el centenari del tren de Barcelona a Mataró, el primer de tot l’Estat. Se sol dir que l’amplada ferroviària espanyola és diferent de l’europea per una exigència estratègica militar, però Algarra va explicar que ell havia pogut examinar les actes de la societat ferroviària, i que havien escollit lliurement aquella amplada calculant que a cada fila en lloc de quatre places n’hi cabrien cinc. Després es va construir el tren de Madrid a Aranjuez amb amplada europea, però més tard –sempre segons Algarra- la van adquirir els ferroviaris catalans i li van canviar l’amplada per la catalana, que passaria a tot l’estat.\nEl catedràtic de Dret penal, Pérez Vitoria anava sempre vestit amb gran elegància. Professava l’escola penal clàssica, la del nulla poena sine lege, que no es pot imposar una pena sinó en virtut d’una llei que, amb anterioritat al fet inculpat, l’hagi tipificat expressament com a delicte. Aquesta doctrina constituïa una denúncia del sistema penal dels règims totalitaris, caracteritzat per l’arbitrarietat i la retroactivitat. Per il·lustrar la criminologia, Pérez Vitoria ens projectava i comentava films de psicoanàlisi i havíem d’anar a autòpsies al Clínic i a Sant Boi a entrevistes amb assassins esquizofrènics. Sempre seriós, només li recordo una facècia. En un examen va preguntar a un alumne: “¿Cómo se llama en Derecho al que mata a su padre?” No ho sabia, i el professor va explicar: “Parricida”. I va continuar: “¿Y el que mata a su madre?” L’alumne va respondre: “Marricida”. “No –va dir Pérez Vitoria-. Es también un parricida. Una última pregunta, a ver si le puedo aprobar. ¿Cómo se llama al que mata a su padre y a su madre”. L’alumne no ho sabia, i Pérez Vitoria va dir: “Al que mata a su padre y a su madre se le llama huérfano”.\nPotser el millor professor que vaig tenir va ser el d’Història del Dret, Luis García de Valdeavellano. Les seves classes eren com monografies; cada any donava un o més capítols del llibre que preparava, i més tard va publicar (Curso de historia de las Instituciones españolas. De los orígenes al final de la Edad Media. Revista de Occidente, 1968). Recordo d’ell la caracterització del feudalisme per l’oblit d’aquella gran creació del Dret romà que havia estat la distinció conceptual entre Dret Públic i Dret privat. Amb l’arribada dels bàrbars, el propietari d’unes terres era alhora sobirà dels seus habitants. (em pregunto si actualment no estem en la confusió oposada, perquè la política i l’administració pública han envaït tots els espais privats). Les classes eren realment magistrals, però ell menyspreava la gran massa dels estudiants i es reservava per als que havien aconseguit d’entrar a la intimitat del seu Seminari d’Història del Dret. Va arribar, per oposició, a Barcelona durant la República, en temps de la Universitat Autònoma, i hi va ser molt mal rebut per alguns catalanistes. El professor Lluc Beltran Flores (de qui ja parlaré més endavant) m’havia referit que Valdeavellano, durant la República, anava a passar les vacances al seu poble de Castella. Era agnòstic i no anava a missa, però era respectuós amb la religió i saludava amablement el rector. Per cortesia, un dia li va preguntar: “¿Cómo van las vocaciones sacerdotales?” El mossèn li va respondre: “Mal don Luis, mal. Con esto de los Guardias de Asalto...”. Per aquells anys, un informe del Nunci Tedeschini, per encàrrec de Pius XI, sobre els seminaris d’Espanya, deia que estaven molt malament; que amb la proclamació de la República, els millors alumnes havien marxat i, els que quedaven, els haurien d’expulsar.\nLes aules de la universitat eren habitualment tancades, i només moments abans de començar les classes un bidell les obria, i aleshores la multitud dels alumnes entràvem entre empentes. Quan havia transcorregut el temps de la classe, un bidell entrava a l’aula, es descobria i amb la gorra a la mà cridava, amb veu solemne: “Señor catedrático, ¡es la hora!” El cap de tots els bidells de la universitat era el pare de la cantant Victòria de los Ángeles. Imperava des d’una mena de quiosc a l’entrada de la universitat. Era molt baixet, i per això li dèiem “el Rompetechos”. Un dia, en entrar a la classe de Valdeavellano, vam veure que algú s’hi havia introduït abans i havia escrit a la pissarra: “VISCA CATALUNYA LLIURE”. Valdeavellano no es va immutar i va començar la lliçó com si res, però un estudiant falangista va pujar a la tarima i va esborrar la inscripció, mentre el professor continuava la classe.\nEra molt pintoresc el catedràtic de Dret Processal, Miguel Fenech Navarro, un andalús trempat, però duríssim en els exàmens. Vaig presenciar com acomiadava un alumne que es va presentar a exàmens amb corbata però amb una jaqueta sense solapes, en lloc d’americana. Va ser inútil que el jove oferís anar immediatament a canviar-se: el va remetre al setembre, “porque si usted se presenta así, a mí me toca venir en pijama”. Havia convocat un examen parcial, i la setmana és magnanimidad. Piensan, como vulgarmente suele entenderse, que es sinónimo de benevolencia o generosidad, y que les voy a aprobar a todos. Pero magnanimidad, como indica su etimología, de magnus animus, es aquella grandeza de ánimo que nos permite sobrellevar con dignidad la desgracia, y la van a necesitar ustedes, y no yo.” Havia fet una escabetxina.\nNo hi havia aleshores Facultats de Ciències Socials, Polítiques o Econòmiques, i aquestes matèries només es veien a Dret. Jo em vaig apuntar al Seminari d’Economia Política, que dirigia el professor adjunt (més tard catedràtic) Lluc Beltran Flores. Hi col·laborava Fabián Estapé, futur rector, que aquells anys estava acabant la seva tesi doctoral sobre la reforma fiscal d’Alejandro Mon. Venien a aquell seminari, entre altres que no recordo, Joan Reventós, Francesc Casares, Eusebi Díaz Morera i el més petit dels Goytisolo. El professor Lluc Beltran, que havia estat deixeble de Keynes, a classe d’Hisenda Pública explicava molt bé el sentit dels diversos impostos i la política fiscal com a instrument de política social i de lluita contra l’atur, però als exàmens no preguntava res d’això sino les tarifes, fins i tot amb els recàrrecs municipals. Era com examinar-se de la guia telefònica. Un del meu curs, Adolfo Marsillach, tenia acabada tota la carrera i només li quedava Hisenda Pública. La seva vocació era el teatre, però el seu pare no li deixava dedicar-s’hi fins que hagués acabat la carrera, i Lluc Beltran el suspenia convocatòria darrere convocatòria. El va anar a trobar, li va explicar el seu cas i li va prometre que si l’aprovava no es dedicaria mai a l’advocacia ni a cap altra professió jurídica. El va aprovar i Marsillach es va poder dedicar al teatre i al cine amb l’èxit que tot sabem.\nLluc Beltran ens va donar una lliçó magistral sobre la política econòmica de Franco. Per prudència, no la va impartir a la universitat, sinó a casa d’un dels alumnes del seminari, en Díaz Morera, i només hi va invitar els deixebles de més confiança. Han passat molts anys però encara podria reconstruir les grans línies d’aquella conferència. Va definir la política econòmica de Franco com “Keynes més Pancho Villa”; és a dir, inflació, però alegre i descontrolada. En aquells anys de misèria, donaven l’excusa dels danys de la guerra civil, però en comparació amb les terribles destruccions de la recent guerra mundial, la d’Espanya havia estat baratíssima. El que va resultar car a Espanya –deia Lluc Beltran- no va ser la guerra sinó la postguerra, amb aquella orgullosa “autarquia”. Durant la guerra, a les dues zones es posava en circulació paper moneda sense parar, però Franco no va parar de conquerir territori durant tota la guerra, i així la pesseta republicana trobava una població i un mercat cada vegada me reduït, i s’ensorrava, mentre que la moneda franquista, encara que es multipliqués com la republicana, mantenia el seu valor perquè trobava una població i un mercat creixents. Però es va acabar la guerra, van continuar emetent paper i la pesseta es va ensorrar. En la seva crassa ignorància, Franco havia arribat a dir que, fent més bitllets, els espanyols serien més rics. Anys més tard, explicava el Dr. Estapé que quan ell, amb López Rodó i Sureda, volien emprendre el pla d’estabilització, la primera mesura i la més urgent era la devaluació de la pesseta, però Franco deia: “La valuta es como la bandera nacional: no se baja nunca. Además, mi hija Carmen ha viajado últimamente a los Estados Unidos y, con el dólar a 30 pesetas, todo le ha salido muy barato”. Sureda va dir: “Excelencia: el mes próximo no tenemos divisas para comprar petróleo y se paralizará toda la economía nacional”. Esverat, el Generalíssim va preguntar: “¿Y a cómo habría que poner el dólar?” Sureda va respondre: “Al menos, a 59”. Franco va concloure: “Hagamos números redondos: pónganlo a 60”. López Rodó, Sureda i Estapé es preguntaven com donarien la notícia de la devaluació. Esperaven amb impaciència el parte del vespre de Ràdio Nacional, i van sentir que començava: “Una gran noticia para todos los españoles.” Ells van pensar: “Ara, ara!”, però el locutor va continuar: “Bahamontes ha ganado el Tour de Francia”.\nLluc Beltran em va proposar ser el que en deien ajudant de classes pràctiques, camí d’una càtedra, però arran de la vaga de tramvies del 1951 em van detenir i, quan vaig sortir de la presó i del procés, en lloc d’ajudant del professor Lluc Beltran em vaig fer ajudant de la Moreneta.\nHe esmentat un condeixeble, Marsillach. Del meu curs van sortir noms que després serien molt coneguts. Encara que no arribés a ser famós, deixin-me fer memòria del meu difunt germà Jordi. Tenia un any i mig més que jo, però se’m va acudir fer a l’estiu del 1945 el setè curs i l’examen d’Estat, i vam entrar junts a Dret. Vam ser dels pocs que no ens van suspendre mai, però ell era molt més bon estudiant que jo i solia treure excel·lent, amb una colla de matrícules d’honor i alguns notables. Jo em movia a nivell de notables, amb alguns aprovats, uns quants excel·lents i només una matrícula d’honor, en l’assignatura de religió. Sobretot l’últim curs, que jo estava molt dedicat a les activitats nacionalistes i antifranquistes, no em van suspendre però vaig treure aprovats pelats.\nQuan el 1951 em van detenir, la policia em va preguntar quins eren els meus amics a la universitat. Vaig respondre que demanessin a secretaria de la Facultat la llista, perquè tots eren amics meus. Passàvem de quatre-cents. N’esmento, per ordre alfabètic, alguns que esdevindrien notables en diversos àmbits: Josep Maria Ainaud de Lasarte, Carlos Barral, Antoni Bascompte, Francesc Casares, Josep M. Castellet, Josep Espar Ticó, Josep Farré Moran, José Antonio Antonio Linatti, Marsal Agelet, Adolfo Marsillach, Alberto Oliart, Joan Reventós, Ignasi de Ribot, José María Rodríguez Méndez i Antoni Tàpies. La majoria ja són morts. Uns quants d’ells ens han deixat les seves memòries.\nEl meu amic més íntim a la Facultat era en Josep Farré Moran, que en pau descansi. Un dia em vaig adonar que duia a la solapa les fletxes de Falange, però li vaig dir: “Què hi farem! Ara ja som amics!”. Vam decidir continuar l’amistat i no discutir mai de política. Com he esmentat abans, a la vaga de tramvies del 1951 em van detenir. Portava un manifest d’un independentisme incendiari, i per la meva situació militar vaig passar seriós perill. Quan en Farré Moran ho va saber, va cuitar a fer-me dir que declarés que jo treballava per al servei d’informació de Falange i que tenia aquell paper per donar-los-el a ells, i ell ho corroboraria. No ho vaig poder dir perquè era un esborrany escrit de la meva pròpia mà. En Farré va ser director general de Serveis Socials i va tenir alts càrrecs a Madrid. Als inicis de la transició, havien autoritzat el cant dels Segadors, sense saber què deia. Poc després, el seu amic Martín Villa i la cúpula de Governació van convocar en Farré perquè els traduís l’himne. Quan van sentir allò de “que tremoli l’enemic” i “esmoleu ben bé les eines”, es van horroritzar i deien: “Això, hem autoritzat?”\nSempre he tingut un gran respecte, i fins veneració, per aquesta casa, que amb el neoromànic d’Elies Rogent em recorda el monestir de Ripoll, que ell va restaurar, i un altre edifici seu, veí del nostre, el seminari. Puc assegurar que no és cap acudit, sinó que està rigorosament documentat per l’historiador Mn. Bonet i Baltà, que quan van haver acabat la construcció del seminari es van adonar que l’arquitecte no hi havia previst serveis. A la universitat sí que n’hi ha hagut sempre. En els meus temps eren espais de llibertat, per les inscripcions polítiques que s’entrecreuaven en un lliure diàleg. Un havia escrit: “Visca Catalunya!”, i un altre afegia: “Sí, pero española”. El més genial va ser el qui va escriure en un vàter: “José Antonio, ¡presente!” Però no trivialitzem aquella situació: amb raó Gabriel Cardona va donar a la seva gran antologia d’acudits sobre Franco el títol de Cuando nos reíamos de miedo (Destino, Barcelona, 2010).\nQuan els anys seixanta es van produir les grans mobilitzacions estudiantils democràtiques, els acusaven de fer política en lloc d’estudiar, però la universitat que jo vaig trobar era polititzada, en mans de la policia i dels paramilitars del SEU. Una vegada algú es va tancar al vespre a la universitat i quan al mati següent van obrir, van aparèixer a les aules i al pati grans pintades amb consignes antifranquistes i nacionalistes. Els del SEU van reaccionar apallissant estudiants que tinguessin fama de catalanistes. El cap del SEU, Pablo Porta, futur president de la Federació Espanyola de Futbol, dirigia personalment les tortures per descobrir els autors de les pintades. Entre altres, van torturar Ainaud de Lasarte i Francesc Casares, i també Josep Carrasco i Azemar, fill de Carrasco i Formiguera, que prou de compte tenia a no significar-se. Finalment li van dir: “Potser sí que no ho has fet tu i no saps qui ho ha fet, però explica a tothom el que t’hem fet, i així quan ho sàpiguen els autors sabran el que els espera quan els descobrim”. La seva mare, Pilar Azemar i Puig de la Bellacasa, que era petita (Carrasco Formiguera li deia “la menuda”) però molt valenta, va anar a trobar el rector, Luño Peña, i el va increpar per permetre que passessin aquelles coses: “No en tenen prou d’haver-me afusellat el meu marit –li deia-, que ara em torturen el fill?” Luño Peña s’excusava, però ella li deia que ell era responsable de tot el que passés a la universitat, fins que el rector li va prometre que no es repetiria el cas.\nEl ministre Wert va dir que calia “españolizar los niños catalanes”. La Universitat de Barcelona que vaig trobar estava organitzada per espanyolitzar els universitaris catalans. A la Facultat de Dret, pràcticament no s’ensenyava el Dret català. Alguns ho suplíem acudint a unes classes clandestines, patrocinades per l’Institut d’Estudis Catalans, que donava al seu domicili el Sr. Antoni Borrell i Macià, fill del gran tractadista Antoni Borrell i Soler.\nEl 1950 es va organitzar oficialment la celebració del 500 aniversari de la universitat. L’amic Pere Figuera, que no parava d’empescar-se operacions subversives, em va demanar que redactés un text de protesta, que ell difondria. Va aprovar i fer imprimir i escampar el meu escrit, datat el gener del 1951. Era una protesta “contra aquells que en oprimir calculadament la nostra Pàtria, intenten desnaturalitzar-la i corrompre-la en el terreny cultural”, perquè “entenem – continuava- que la universitat és l’organisme a través del qual els pobles elaboren una cultura pròpia i espontània, inspirada en llur tradició”.\nTinc especial estimació per aquest manifest perquè és el primer escrit meu que vaig veure imprès, i hauria d’encapçalar les meves obres completes si mai es publicaven.\nEl 1975, vint-i-cinc anys justos després d’haver deixat la universitat per haver acabat la llicència, vaig tornar-hi pel doctorat. Els catedràtics s’havien tornat accessibles i amables. Ho va ser especialment amb mi don Manuel Jiménez de Parga, mort ara fa dos anys. Des de la seva càtedra de Dret Polític i el seminari adjunt, en aquells últims anys cinquanta i primers seixanta explicava com seria la democràcia el dia que s’acabés la dictadura. Va fer traduir i publicar els llibres de Maurice Duverger, pare de la ciència política moderna, de qui havia estat alumne a París. Jo també havia estat alumne de Duverger i el 1962 havia redactat sota la seva direcció una memòria per al doctorat sobre “La Unió Democràtica de Catalunya i el seu temps”, on plantejava el paper de l’Església i els catòlics en la guerra civil. Posada al dia, Jiménez de Parga em va acceptar aquella memòria com a tesi de doctorat, que vaig defensar amb èxit el 26 de setembre de 1975, dos mesos abans de la mort de Franco. Presidia el tribunal Josep M. Pi i Sunyer, i amb el padrí Jiménez de Parga el completaven Font i Rius, Sureda Carrión i González Casanova. A les seves darreries, Jiménez de Parga va evolucionar en sentit anticatalà.\nPer a publicar aquella tesi, la vam haver de sotmetre a allò que en deien la censura voluntària, prevista per la llei Fraga. Aquella censura no prohibia res; només “aconsellava” no dir certes coses, perquè podries prendre mal. Quan es tractava de temes delicats, solia haver-hi un estira i arronsa entre la censura i l’editor, perquè feien suprimir o canviar paràgrafs o simplement adjectius. En el meu cas, el dictamen va ser “desaconsellar” la totalitat de l’obra. És que desmuntava una de les tesis fonamentals del règim, el mite de la cruzada, i feia l’apologia d’un partit, Unió Democràtica, que en la guerra havia estat al costat de la República i de la Generalitat i després havia tingut l’honor de ser nominalment prohibit per Franco. Amb el director de les Publicacions de Montserrat, P. Josep Massot i Muntaner, i assessorats per l’advocat Josep Benet, vam decidir tirar endavant, confiant que el govern no gosaria donar la campanada de segrestar un llibre de Montserrat. Vam passar quinze dies amb l’ai al cor, i no van segrestar l’edició. Amb l’obertura de fons documentals, he pogut veure, a l’Archivo General de la Administración, d’Alcalà de Henares, l’expedient de la meva censura. Un primer censor deia que l’obra era del tot impublicable. Quan malgrat tot es va editar, un segon censor va dictaminar que era un estudi històric seriós, que cap tribunal qualificaria de delictiu. La discrepància entre les dues censures s’explica perquè entretant s’havia produït un petit esdeveniment: la mort de Franco. La meva tesi va ser la primera escrita i defensada en català.\nPosteriorment, repetides vegades m’han invitat a fer puntualment de professor aquí on havia estat alumne; darrerament encara en els juliols de la Universitat de Barcelona.\nMagnífic Sr. Rector, senyores i senyors que han tingut la paciència d’escoltar-me: la imposició de la medalla d’or de la nostra universitat m’ha servit com de retrovisor per mirar enrere i evocar les meves vivències de més de setanta anys en aquesta casa. Ara voldria girar el retrovisor i enfocar el futur. A la meva edat, ja no em puc prometre gaire més recorregut, però malgrat els meus vuitanta-vuit anys i, tal com propunava en aquella octaveta clandestina del 1951, encara espero viure i veure la Universitat de Barcelona, amb tot el seu pes històric i amb el seu gran prestigi nacional i internacional, esdevinguda l’alma mater de la república catalana independent.\nHilari Raguer i Suñer. Universitat de Barcelona, 23 de setembre de 2016.\nHilari Raguer, UB, Medalla d'Or, Universitat de Barcelona, monjo, Joan Villarroya, Dídac Ramírez, Barcelona, Vida Religiosa, Cultura i art, Societat, Abadia de Montserrat


Sant Boi tindrà dos grups més de P3 - Sant Boi Diari\nImatge d’arxiu d’una escola // Cedida\nSant Boi de Llobregat tindrà dos grups més de P3 el curs vinent. La Generalitat de Catalunya ha comunicat que s’obriran dues noves línies als barris de Marianao i Centre-Vinyets amb l’objectiu de «donar resposta a les famílies», segons assegura l’Ajuntament a través d’un comunicat.\nLes escoles que gestionaran un grup més són la Marianao i l’Amat Verdú. «L’alta demanda de places a l’escola pública durant el procés de preinscripció ha fet que sigui necessari ampliar l’oferta», assegura el consistori.\nSegons el govern municipal, l’Ajuntament ha «recollit» la demanda ciutadana i ha reclamant a la Generalitat l’augment de l’oferta pública. La notícia arriba després de la retallada d’una línia a l’escola Barrufet de fa uns mesos. Llavors també es va forçar a l’escola Ciutat Cooperativa a ajuntar dos cursos de segon cicle de preescolar.\nTags:Ajuntament de Sant Boi barri Centre-Vinyets barri Marianao escola Amat Verdú escola Marianao Generalitat de Catalunya línies de P3 P3 tancament de línies de P3\n← Olga Puertas (C’s): El tesoro\nLa Festa Major de Sant Boi tindrà els concerts de Macaco, Orquesta Mondragón i Oques Grasses →


ADOPTA UN MONUMENT (Sant Agustí) Projecte 1r d’ESO | Col·legi La Salle Alaior\npor Estanis Jódar | Ene 28, 2018 | Destacades, ESO | 0 Comentarios\nHola, nosaltres som els alumnes de 1r d’ESO i us volem explicar què hem treballat a projectes. Aquesta assignatura consta de dues classes setmanals, una hora de català i l’altra de socials.\nEl projecte en el qual hem participat es diu “Adopta un monument” i va sobre la Menorca Talaiòtica. Es fa perquè nosaltres coneguem les característiques principals de la prehistòria menorquina.\nA socials primer vàrem estudiar el tema que va sobre la prehistòria de Menorca i, a partir d’aquí, férem diferents tasques. Primer vam respondre en grups cooperatius unes preguntes sobre la Prehistòria i sobre Sant Agustí a través d’informació que vam cercar a la sala d’ordinadors. Per continuar el projecte, va venir a fer-nos una xerrada una arqueòloga anomenada Elena Sintes i abans de la confecció final de l’article per a la Vikipèdia, vam anar d’excursió a Sant Agustí. Gràcies a aquest projecte vam poder aprendre molt sobre la prehistòria i com eren les construccions que feien, el que menjaven, com vivien, etc.\nXERRADA A CLASSE DE L’ARQUEÒLOGA\nEl dijous dia 16 de novembre va venir una arqueòloga molt simpàtica anomenada Elena Sintes a fer-nos una xerrada sobre la prehistòria menorquina i Sant Agustí vell, ens va projectar un Power point , i ens va explicar moltíssimes coses, com que l’origen del nom de talaiot és “talaia” que significa torre, també ens va dir que naveta és “nau” perquè té forma de nau al revés, que Menorca es va oferir a patrimoni mundial, i que el talaiot de Sant Agustí té l’única biga de llenya de tot el món. Noltros també li vam demanar moltes preguntes.\nRECERCA D’INFORMACIÓ SOBRE LA PREHISTÒRIA I SANT AGUSTÍ\nDesprés de la xerrada, en grups cooperatius vam haver de cercar molta informació sobre la prehistòria i sobre el monument que ens havia tocat adoptar. Per tenir les idees clares, vam haver de respondre una sèrie de fitxes sobre aquests temes. Cada grup va enviar tota la informació per Sallenet i després la vam posar en comú per aprendre i corregir les errades que havíem fet.\nEl dia 1 de desembre de 2017 vam visitar Sant Agustí. Hi vam anar amb els nostres professors Dani i Lina, i allà ens vam trobar n’Elena, l’arqueòloga, que ens va acabar d’explicar tota la història i detalls de Sant Agustí. Mentre ens explicava, vam poder recordar tot el que ens havia ensenyat a la xerrada a classe. Junts vam anar a llocs on ens va enumerar les seves característiques principals i on s’havien trobat objectes de la prehistòria com braçalets, collars, gerros, óssos, etc. Allà vam berenar i, més tard, també vam tenir temps de visitar sa cova d’es Coloms i sa cova Polida. Ens va agradar molt aquesta sortida i vam fer un munt de fotos.\nEL NOSTRE ARTICLE A LA VIKIPÈDIA\nFinalment, a la classe amb el professors, vam aprofitar el temps per fer un article sobre Sant Agustí. Per grups cooperatius, vàrem agafar alguns mini ordinadors i els professors ens van dir com l’havíem d’escriure. Tots participàrem i després vàrem agrupar i resumir tota la informació per penjar el nostre article a la Vikipèdia.\nEns va agradar molt fer aquesta activitat i saber que ara tot el món pot veure a la web el que vam escriure noltros sobre aquest jaciment arqueològic. Aquí teniu l’enllaç:\nPer acabar només dir que ha estat un projecte molt interessant amb el qual, a més de divertir-nos hem après moltíssim i de forma entretinguda. A part d’açò, ens ha ajudat a estimar més el nostre patrimoni, a respectar-lo i a sentir-nos orgullosos d’ell.


El 73% dels consumidors basen la decisió de compra en l’ètica o la sostenibilitat - À Punt\nEl 73% dels consumidors basen la decisió de compra en l’ètica o la sostenibilitat\nUn informe de l’OCU revela que consideren que canviar hàbits de consum és una eina potent contra els problemes mediambientals.\nQuasi tres de cada quatre espanyols compra en motius ètics i de sostenibilitat / Arxiu\n07 de febrer 2019 - 17:05\nQuasi tres de cada quatre espanyols, el 73%, basa ja les decisions de compra en motius ètics i de sostenibilitat. Així però, el consumidor es queixa de barreres “enormes” com ara la falta d’informació, el preu, l’accessibilitat i la dificultat per a trobar empreses “responsables” segons l’informe que acaba de publicar l’Organització de Consumidors i Usuaris (OCU).\nLes persones entre 25 i 59 anys, els més sostenibles\nUn total de 1.284 persones han participat en l’estudi Un altre consum per a un futur millor, elaborat en col·laboració amb el Fòrum Nesi de Nova Economia i Innovació Social. Segons es desprén de l’informe, els consumidors, que tenen entre 25 i 59 anys, amb nivells educatius més alts i amb contacte amb la naturalesa, donen cada vegada més importància al consum responsable.\nLa gran majoria, el 62%, creu que el seu consum influeix molt en el món que estem dissenyant i que és una eina “molt potent” per a canviar el món.\nAixí mateix, el 93% dels enquestats assegura trobar dificultats en el seu dia a dia per a un consum sostenible. El principal problema que troben és la falta d’informació (60%); després el preu (58%) perquè sovint aquestes opcions són més cares; problemes d’accessibilitat (54%) o que els costa identificar empreses responsables (52%).\nEl consum responsable comença a casa\nÉs en casa, on els espanyols tenen majors hàbits sostenibles: el 89% diu que recicla, el 82% intenta estalviar aigua i reutilitza el que ja no serveix i, el 79% repara abans de tirar.\nEls principals hàbits del nou consumidor en l’alimentació són els següents: evitar el desaprofitament alimentari (78%) i comprar aliments sense envasos (74%), afavorir el benestar animal (69%), evitar comprar productes processats (67%), reduir productes d’alt impacte en el medi ambient (65%) i comprar en mercats o botigues xicotetes de barri (61%).\nAquest consumidor es mou a peu si pot (79%), usa el transport públic (64%), comparteix el cotxe (46%) i també es mou amb bici (el 25%).


Melrose Guesthouse Ambleside Regne Unit - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nVeure tots els 205 allotjaments a Ambleside.\nChurch Street, Tavares (FL), Ambleside, Regne Unit, LA22 0BT - Excel·lent ubicació - Veure al mapa\nExcepcional 9,4 (457 comentaris)\nExcel·lent 8,5 (687 comentaris)\nExcepcional 9,1 (1225 comentaris)\nBarri Tavares (FL) Grasmere Grasmere Waterhead Tavares (FL)\nMés informació sobre Melrose Guesthouse\nSituat en el cor de Tavares (FL), Melrose Guesthouse és un lloc ideal des d'on descobrir Ambleside. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nLes instal.lacions i els serveis que proveeix Melrose Guesthouse asseguren una estada plaentera als seus clients. Les carecterístiques més important de l'hotel inclouen magatzem d'equipatge, premsa.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara calefacció, despertador, aparell de televisió, aparell de televisió LCD/pantalla de plasma, reproductor de DVD/CD per satisfer els clients més exigents. Jardí de l'hotel, són llocs ideals per a relaxar-se després d'un llarg dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Ambleside, el Melrose Guesthouse és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nCal que informeu el Melrose Guesthouse de la vostra hora d’arribada amb antelació. Podeu fer servir l'apartat de Peticions especials en fer la reserva o posar-vos en contacte amb l'allotjament directament mitjançant les dades de contacte que apareixen a la confirmació.


El cas Teyco: els vincles amb CDC - Cat Diàleg - Diari Digital català\nCatalunyaPolíticaZPortada IzquierdaZResto 20 January, 2016 Núria Vilellas Camps 0\nInici » Historic » El cas Teyco: els vincles amb CDC\nAlgunes empreses sospitoses de pagar comissions a canvi de contractes públics van fer diverses donacions a les fundacions de CDC fins al maig de l’any passat. La Fiscalia Anticorrupció mantén la tesi que aquestes fundacions feien de pont entre CDC i les companyies adjudicatàries. Una de les empreses més importants presumptament implicades és Teyco, la constructora propietat de Jordi Sumarroca, que hauria donat grans quantitats de diners a Catdem, Fòrum Barcelona i Òmnium Cultural.\nEn el seu cas, entre els anys 2008 i 2014, la companyia va ingressar als comptes de Fòrum Barcelona i CatDem un total de 369.520 euros. A més, també va fer un donatiu de 40.000 euros a la fundació privada d’Òmnium el 2008 i el 2009 (en l’època de Jordi Porta com a president de l’entitat).\nLa Guàrdia Civil va registrar la seu de Teyco el juliol passat.\nEls contractes públics de Teyco provinents de les presumptes comissions\nHi ha quatre concessions d’obres públiques a Teyco que se li recriminen d’haver-les aconseguit a partir de presumptes comissions cap a Convergència. A Lloret es va adjudicar l’ordenació del parc urbà de Can Xardó a una UTE en la qual l’empresa de Sumarroca hi formava part (juntament amb una altra firma ja dissolta), quan l’alcalde era Xavier Crespo (CDC), avui condemnat per suborn. A Figueres se li va atorgar l’adequació de la piscina coberta, quan l’alcalde era el conseller Santi Vila (CDC).\nA Sant Celoni, amb Francesc Deulofeu Fontanillas (CDC) com a alcalde, la constructora es va ocupar del projecte del centre de formació, i a Torredembarra construiria l’estacionament al carrer Filadors, en l’època en què Daniel Massagué (CDC) va ser regidor de la ciutat. Finalment, teyco va aconseguir l’acabat de l’edifici d’habitatges de protecció oficial de la plaça Rabassaires de Sant Cugat, sota el mandat de Lluís Recoder (CDC).\nPer conèixer exactament els orgíens de Teyco amb CDC observeu el següent esquema:\nCas Teyco: Pressumptes comissions a canvi de contractes públics.\nD’on ve la relació entre Sumarroca i CDC?\nPer conèixer la relació entre la Sumarroca i Convergència Democràtica de Catalunya és necessari remuntar en el temps. L’amistat entre la família Sumarroca i la Pujol ve de lluny, ja que la mare del propietari de Teyco i Marta Ferrusola eren les propietàries d’una empresa dedicada a la jardineria anomenada Hidroplant, que s’encarregava de decorar quatre departaments: Presidència, Economia, Governació i Medi Ambient. Carles Sumarroca per la seva banda, pare de Jordi, és un amic de tota la vida de la família Pujol, un petit empresari que va aconseguir créixer molt i que va participar en la fundació de CDC. La seva amistat amb Pujol aniria creixent, i a partir d’aleshores ocuparia càrrecs importants, tant al govern com en els seus projectes empresarials.\nCatDem també estava relacionada amb el cas del Palau de la Música\nCatDem guarda relació amb el cas del Palau de la Música, ja que en el judici es va destapar que la Fundació Trias Fargas (antecessora de CatDem) va ser una de les vies que la constructora Ferrovial va utilitzar per pagar comissions il·legals a CDC. De fet, la Fiscalia va descobrir que des de l’últim govern de Jordi Pujol fins al 2009, CDC va rebre 6,6 milions d’euros a canvi de l’adjudicació d’obra pública, com la línia 9 del metro o la Ciutat de la Justícia. En aquest cas però, les constructores relacionades no eren Teyco.\nL’element comú de totes aquestes connexions és CDC, que tant en l’època de Pujol com ara en l’època de Mas no han deixat de sortir casos que els impliquen en aquests presumptes intercanvis de comissions a canvi de contractes públics.\nAltres empreses presumptament implicades a l’intercanvi de comissions per contractes públics\nPerò hi ha altres empreses presumptament implicades en els pagaments a CDC del 3% que van fer donacions. Per exemple Copisa, protagonista de l’última obre sota sospita, el 15 de maig del 2015, en què va fer una donació de 50.000 euros. La constructora també hauria fet una donació de 25.000 € al gener del mateix any, i entre el 2008 i el 2014 hauria ingressat 1.115.000 € entre els comptes de Fòrum Barcelona i CatDem.\nEl Grup Soler també ha fet donacions al llarg del 2015, concretament el 10 d’abril, en què va ingressar 25.000 euros a CatDem. També entre el període del 2008-2014 hauria fet donatius de 639.604 euros entre Fòrum Barcelona i CatDem. Totes aquestes són dades extretes de l’anàlisi fet per la Guàrdia Civil de la comptabilitat i els abonaments duts a terme per aquestes companyies.\n3%7 Artur Mas107 Cas Palau7 catdialeg1747 CDC96 Jordi Pujol32 Jordi Sumarroca1 Teyco2


De plat en plat | Coroneta de Lionesa\nCoroneta de Lionesa\nPublicat dia 24 novembre 2014 postres i pastisseria\nAquí ens dediquem sobretot a cuinar, que és la nostra especialitat i, de tant en tant, fem algún pastisset. Però no és el cas. En aquesta ocasió la recepta d’aquesta delícia ens l’ha cedit amablement l’amic Àlex, de Pastisseria Vives Malgrat. Cadascú a la seva, ja que també és molt important respectar la feina ben feta dels nostres comerços de proximitat.\n500 grams de farina fluja\n300 grams de mantega tallada en trossos\nEn una olla, posem la mantega, la sal i l’aigua i escalfem tot el conjunt fins que entri en bull i la mantega s’hagi fos completament. Ara afegim la farina de cop i removem el contingut de l’olla enèrgicament amb una cullera de fusta fins que veiem que s’ha format una massa homogènia i que es desprèn fàcilment de les parets de l’olla.\nTraiem llavors l’olla del foc i removem la massa un parell de minuts més abans de deixar entebeir. Afegim un ou i barregem fins que veiem que s’ha integrat a la massa i repetim la mateixa operació fins que acabem tots els ous i obtinguem una massa consistent i enganxosa.\nPosem la massa resultant en una mànega pastissera amb un cornet arrissat ampla a la punta, i li donem la forma al damunt d’una llauna d’anar al forn una mica untada amb oli. Posem al forn preescalfat a 235º fins que la massa sigui d’un color mel pujadet.\nBé, ja ho tenim cuit. Ara farem un caramel amb 250 gr de sucre i un raig d’aigua. Posem al foc i quan comenci a bullir (ho “castigarem” amb una mica d’àcid tartàric o en el seu defecte el suc de 1/2 llimona) El sucre anirà bullint fins que agafi el color dauradet de caramel, en aquest punt retirem del foc esperem uns segons i sumergim la coroneta al carmelo Amb MOLT de compte, una cremada de caramel és molt i molt dolorosa, està a més de 180º i es queda enganxat els dits ( parlo per experiència)\nAra ja tenim la coroneta cuita i amb caramel només queda obrir- la i farcir- la al nostre gust, BON PROFIT!\nI perquè no? Ho podem acompanyar d’un bon cava. Una bona companyia no va mai malament…


El Govern i Nova Canàries signen el pacte que permet aprovar els Comptes - Diari de Girona\nEl Govern i Nova Canàries signen el pacte que permet aprovar els Comptes\nLa diputada de Coalició Canària Ana Oramas assisteix al Congrés tot i la mort del seu pare de matinada\nL´escó buit de Cámara, que no va assistir al ple. fernando villar/efe\nEl president del Govern, Mariano Rajoy, i el de Nova Canàries, Román Rodríguez, van signar l'acord que garanteix el vot a favor del diputat Pedro Quevedo als Pressupostos de 2017 i, a canvi, s'injectaran no menys de 750 milions a la societat canària directament o indirecta. Aquesta xifra la va aportar Rodríguez en roda de premsa després de la signatura de l'acord, gairebé alhora que el ple del Congrés acollia la penúltima jornada de debat i aprovació d'esmenes del projecte de Pressupostos Generals de l'Estat (PGE), abans que avui rebi el vistiplau de la Cambra i passi al Senat, on el PP té majoria absoluta.\nEn tot cas, el projecte dels Comptes va superar la primera de les tres tandes de votacions previstes al Ple del Congrés per incorporar esmenes dels grups i aprovar les diferents seccions dels comptes. En aquesta sessió es van introduir un total de 20 esmenes. El Govern del PP va comptar amb el suport de Ciutadans, PNB, UPN, Foro Asturias, Coalició Canària i Nova Canàries, sumant un total de 176 diputats que van anar donant suport a l'aprovació dels diferents títols de l'articulat del projecte de llei i dels comptes de cinc ministeris.\nPer assegurar aquesta majoria absoluta al panell de votació van haver de comptar amb la presència de la diputada de Coalició Canària, Ana Oramas, que va viatjar a Madrid tot i que de matinada va morir el seu pare. Les votacions no permetien errors ni absències, ja que, en cas que una sola secció sigui rebutjada, tot el projecte seria tombat i retornat al Govern.\nPer contra, els diputats del PSOE, Units Podem-En Comú Podem-En Marea, Esquerra Republicana, PDeCAT, Compromís i Bildu van votar en contra dels diferents dictàmens. A les files del «no» hi va haver una absència, la del diputat socialista Gregorio Cámara, el germà del qual va morir ahir. Així les coses, la votació més reproduïda en aquesta llarga tanda de votacions, que va durar gairebé dues hores, va ser 176 davant de 173, amb 349 diputats presents a l'hemicicle.


Conselleria d'Educació i Universitat Despeses i obsequis Organització Funcions Lleis i normatives Webs institucionals Enllaços Serveis Procediments: 23 disponibles - RSS - Ajuts, beques i subvencions: 11 procediments disponibles Ajuda'ns a millorar el web Compromisos de Servei Contractació Atenció a la ciutadania El secretari general d'Universitats ha visitat la facultat de Medicina de les Illes Balears\nDarrera actualització: Thu Mar 09 14:11:12 CET 2017\nEl secretari general d’Universitats, Jorge Sainz, ha visitat avui la Facultat de Medicina de les Illes Balears convidat per la Conselleria d’Educació i Universitat. A la visita ha manifestat sentir-se “molt impressionat pels espais i la tecnologia”, a més ha volgut “felicitar especialment els estudiants per haver accedit en aquests estudis que són els que necessiten notes més altes d’accés dins el sistema públic”. En el decurs de la visita, el representant ministerial ha estat acompanyat de representants de les conselleries d’Educació i Universitat i Salut, a més de la Universitat de les Illes Balears i de l’equip directiu de la facultat.\nEl conseller d'Educació i Universitat, Martí March, ha agraït a Jorge Sainz la seva visita i també la col·laboració del Ministeri per a que aquests estudis siguin avui una realitat. “Estic content de veure aquesta facultat oberta, el que esta fent, els seus equipaments, la satisfacció dels estudiants per la docència oferida. Volem que sigui una facultat excel·lent i pensam que la col·laboració entre consellleries, uib i ministeri és clau per a fer-ho possible. Aquests estudis són una opció estratègica del Govern de cara a millorar la qualitat sanitària, la de l’oferta educativa i la de la investigadora”.\nPer la seva banda, la consellera de Salut, Patrícia Gómez, a més d’agrair la visita del secretari ha recordat que “fa un any estàvem pendents de l’autorització per a posar en marxa aquesta facultat. Ha estat fruit de l’esforç de moltes administracions”. Gómez ha fet referència al Dia de la Dona ja que aquesta facultat té un nombre molt important de dones entre l’alumnat. La consellera ha destacat “les excel·lents instal·lacions, la tecnologia puntera i el material de primer nivell amb els que compta la facultat” i ha manifestat que “estam segurs que comptarem amb excel·lents professionals per al dia de demà que contribuiran a una millor sanitat pública”.\nEn el decurs de la seva visita Jorge Sainz ha visitat les instal·lacions de la UIB i s’ha reunit amb el rector de la Universitat de les Illes Balears, Llorenç Huguet.


Sant Joan a les Valls d’Àneu: Esterri d’Àneu i Isil (dia 2, 24 de juny de 2017) (I)\nAl matí cosa llevar-se... la nit anterior ha estat ben llarga i els llençols es ven enganxen al cos. La temperatura, suau, també hi ajuda. Ens llevem que ja és gairebé migdia i gràcies a la missatgeria instantània aconseguim reunir-nos tots en un bar del centre, a on ja n’hi ha alguns que han començat a recuperar forces. Alhora, planegem una mica què farem durant el dia, que no acabarà essent gaire. Després d’esmorzar, fem un vol per la petita fira de Sant Joan que hi ha al poble i ens perdem pels carrers d’Esterri d’Àneu, que tal i com s’explica a viquipèdia (https://ca.wikipedia.org/wiki/Esterri_d%27%C3%80neu ): “Esterri d'Àneu és una vila i municipi de la comarca del Pallars Sobirà, situada al costat dret del riu Noguera Pallaresa, en el centre de la Vall d'Àneu.\nEl dia 26 de setembre del 2012, Esterri d'Àneu es declara Territori Català Lliure. Segons Joan Coromines, Esterri és un dels molts topònims pirinencs d'origen basc. S'hi ajunten dues arrels basques, esto (tanca, pleta) i erri (lloc, indret): el lloc de la tanca. La segona part del topònim fa referència a la vall on es troba: la Vall d'Àneu. El topònim "Àneu" també ve del preromà anavi.\nEl perímetre de l'antic terme\nLímit amb l'antic municipi d'Unarre (ara, la Guingueta d'Àneu)\nLímit amb l'antic municipi de Jou (ara, la Guingueta d'Àneu\nDes del punt anterior, la línia del terme, ara amb Jou, continuava cap al sud, allunyant-se progressivament del curs principal de la Noguera Pallaresa, fins a arribar a llevant del quilòmetre 157 de la carretera C-28, a la cua de l'embassament que forma en aquell lloc el riu, a prop i al nord de la Guingueta d'Àneu. És el punt més meridional d'aquest sector del terme; en aquest lloc el termenal pren la direcció nord-nord-oest, formant una línia divergent del darrer tram de termenal, i segueix el traçat de la carretera fins a ran, costat de ponent, de la Borda de Salito, on es decanta una mica més cap al nord-oest. Travessa els Camps de Salito, on fa un queixal cap a ponent, fins a assolir el Barranc de Rose, que segueix aigües amunt fins a la cota 1.383. Aquest tram corresponent al Barranc de Rose és el punt on el terme municipal d'Esterri d'Àneu forma una llenca molt estreta que connecta la meitat nord-est del terme amb la meitat sud-oest. (Continuarà)\n(La fotografia correspon al poble d'Isil)


11 de febrer de 2006 General 0 comentaris\nSovint s’usa aquest símbol del lliurament de la clau de casa com signe de confiança, quan el president d’un país amic visita una ciutat.\nAltres vegades fem servir les claus com signe d’amistat. Pensem en les claus de casa o del cotxe. Solament les deixarem a algú amb qui tenim llaços intensos per família, amitat o veïnatge.\nHem vist l’escena en què una mare lliura per primera vegada la clau del pis al seu/a fill/a d’uns 12 anys. L’adolescent se sentia important, algú distint. Ja podia entrar i eixir de casa sense la mirada vigilant de la mare o el pare. Aqueix sentit d’autonomia l’omplia d’alegria. Cada dia és més freqüent veure xavals de 10 a 12 anys amb les claus de casa. Ja se’ls coneix com "els fills de la clau".\nMolts dels nostres gestos o accions aparentment sense importància tenen significacions de gran calat. Així, amb el lliurament de la clau de casa a un fill els pares li vénen a dir que ja no és un xiquet, sinó una persona major; que li donen autonomia; que hi confien i per tant té responsabilitat del que es tanca darrere de la porta del pis; poder presumir davant els seus companys de certa independència.\nPerò hi ha riscos que cal tenir en compte. Són preadolescents amb les característiques pròpies d’aquestes edats. Quan arriba a casa no té amb qui parlar, contar les seues coses, etc. Els fills passaran moltes hores sols al pis. Menjaran sols; estudiaran sols (si és que ho fan); no tenen amb qui comentar els seus dubtes. La seua companyia són els llibres, la tele, l’ordinador i el mòbil.\nArribarà la nit. Els seus pares tornen cansats i amb poques ganes d’escoltar problemes, unes quantes frases intercanviades, sopar i descansar per al dia següent. I la comunicació amb els fills per a quan?, quant de temps se li dedica? La comunicació exigeix el tracte directe, cara a cara, de manera tranquil.la i assossegada.\nSols volia insistir i deixar clar que la comunicació entre pares i fills és fonamental per a un desenvolupament harmònic dels adolescents. Compaginar el treball laboral i l’educatiu a nivell personal és un repte necessari que en aquests moments han de plantejar-se els pares.


Independentistes: Sense unitat no hi ha vot! | Ramon Mallafré i Gispert\njuliol 16th, 2010\nReprodueixo a continuació, un correu que m’ha arribat.\nAmb això no vull dir que hi estigui d’acord al 100% amb el contingut del mateix, per exemple, ni Carretero ni Laporta son els meus candidats ideals, com tampoc crec que ERC sigui una opció tant dolenta com per a votar directament al Montilla, o que l’opció d’un front CiU – ERC fos millor que un segon tripartit.\nTot i això, el sentit d’aquest escrit, seria el que, si es fes realitat, em podria fer replantejar la meva determinació, hores d’ara, de votar nul en qualsevol elecció de llistes, siguin al nivell que siguin.\nhttp://ramon.mallafre.cat / Independentistes: Sense unitat no hi ha vot!