Fenologia i Meteorologia a l'Alta Segarra: Dades 3 de desembre de 2018\nLa setmana ha començat amb temps força estable,que s'ha traduït en nombrosos bancs de boira a primera hora, però també amb el pas d'una petita cua de front que ha portat bandes de núvols alts i mitjos i que no han deixat precipitació. De moment no es preveuen canvis, i per la propera nit es tornaran a formar bancs de boira, segurament més extensos i densos que els d'avui, i que podrien persistir fins demà a migdia. A la resta de zones el cel es mostrarà variable, amb núvols alts i mitjos que a estones aniran creuant el cel, amb fred a primera hora i temperatura suau la resta del dia. Aquest tipus de temps, estable i amb solo boires sembla que pot continuar bona part de la setmana.\nLes temperatures màximes s'han mogut entre els 10 i 15ºC, i les mínimes entre els 0 i 5ºC, amb inversió tèrmica de matinada. La humitat ha estat elevada, la visibilitat dolenta i el vent ha bufat fluix de mestral.\nPublicat per Josep Raich Duarri a 22:21


Matas no retira el recurs de carreteres tot i la crida de ZP a negociar\n20 abril 2021 02:26\nEls socialistes veuen «molt difícil» que es pugui arribar a acords en aquesta situació\nEl president Jaume Matas i el president José Luis Rodríguez Zapatero es reuniren per darrer pic l'estiu passat a Menorca.\nEl Govern balear manté la voluntat d'interposar un recurs contenciós administratiu contra la decisió de Madrid d'anul·lar els convenis de carreteres, tot i l'anunci del cap de l'Executiu central, José Luis Rodríguez Zapatero, de convocar al setembre el president Jaume Matas per resoldre el conflicte.\nEl portaveu ocasional de l'Executiu, Jaume Font, considerà «molt positiu» que Zapatero expressàs dilluns -després de reunir-se amb el rei- la seva disposició a resoldre el conflicte pel finançament de les carreteres. Però també advertí que, en lloc d'apel·lar a futures reunions, Madrid hauria pogut negociar si hagués fet cas de la petició del Govern de convocar la comissió mixta prevista en el conveni.\n«Mai no és tard quan arriba», destacà el conseller, qui considerà una rectificació la crida al diàleg de Zapatero. El conseller d'Economia, Lluís Ramis d'Ayreflor, donà suport a la decisió d'interposar el recurs perquè «no podem jugar amb aquesta quantitat de doblers dels ciutadans». El Govern té fins al sis de setembre per presentar recurs i només el retirarà si hi ha acord.\nEls socialistes recalcaren que serà «molt difícil» que el Govern central i l'autonòmic arribin a un acord si hi ha un recurs pel mig. Segons el PSIB, mentre Madrid planteja la negociació d'un nou conveni que preveu invertir 580 milions, el Govern hi respon «posant un recurs».\nEl portaveu socialista, Francesc Quetglas, considerà «lògic» que Foment reclami la retirada d'aquest contenciós abans d'abordar la negociació del nou conveni, perquè els serveis jurídics del Ministeri aconsellen esperar que acabi el procés judicial per negociar. «La no interposició d'un recurs és prèvia a qualsevol tipus d'entesa», apuntà Quetglas. Tot i això, avançà que el PSIB farà «el possible» perquè els pressuposts de l'Estat incloguin la primera partida del nou conveni, però reconegué que «serà difícil» que el PSIB pugui tenir «èxit».


En la tercera edició de programa Idees Joves hi han participat 151 alumnes de 5 centres educatius de Manresa, s'han fet 6 seminaris de sensibilització, 12 tallers grupals i s'han presentat 67 projectes a la jornada final. Els guanyadors de la tercera edició del programa Idees Joves han estat els següents:\nEn la categoria a la millor idea empresarial, el segon accèssit (dotat de 600 euros) l’ha guanyat el projecte “Penail”, un pinta ungles en forma de retolador, ideat per Adrià Cornet i Laura Cuesta de l’IES Lacetània.\nEl primer accèssit (dotat de 600 euros) l’ha guanyat el projecte “Fast Bag”, un aparell que permet obrir i transportar les bosses del supermercat dissenyat per Gemma Protony i Cristina Cruz de l’IES Lacetània.\nEl primer premi a la millor idea empresarial (dotat de 1.000 euros) ha estat per “Dent Case”, una caixa per guardar les dents de llet, ideat per Núria Anglarill de l’Escola Joviat.\nEn la categoria de millor pla d’empresa, el primer premi (dotat de 1.000) l’ha guanyat l’Abel González amb el projecte “Diego Lago SL” una empresa de venda de samarretes de disseny per internet.


Sueca posa en marxa el nou curs a la Ludoteca Municipal – RiberaTV\nSueca, 30/08/2017.Un curs més l’Ajuntament de Sueca ha posat en marxa el servei de Ludoteca Municipal dirigida als xiquets i xiquetes d’Infantil i primer cicle de Primària, de 3 a 8 anys. Tindran prioritat a l’hora d’accedir al servei els xiquets els pares dels quals estiguen treballant, havent d’acreditar-ho documentalment a través de certificat d’empresa, nòmina actual o qualsevol altre document que acredite la situació laboral. En el cas d’empat a punts, s’acceptaran les sol·licituds per orde de presentació. En l’anuncia de l’obertura del curs, Vicent Baldoví, regidor d’Educació a l’Ajuntament de Sueca, ha fet referència als beneficis que representa este servei: “la Ludoteca és un entorn únic d’aprenentatge per als nostres xiquets, més distés i relaxat. Els nostres menuts usuaris n’aprenen amb jocs lliures i de cooperació, contacontes, tallers, etc. i és un servei que, a més, ajuda a la conciliació de la vida laboral i familiar dels pares”.\nLa Ludoteca començarà el seu servei el pròxim dilluns 11 de setembre, i l’horari serà l’habitual, de dilluns a divendres, de 17:00 a 20:00 hores. S’establiran dos torns amb 45 places cadascun: dilluns, dimecres i divendres // dimarts i dijous. El preu de la matrícula per a un torn serà de 100 euros i de 130 euros si es trien els dos torns. La inscripció es realitzarà els pròxims dilluns i dimarts, 4 i 5 de setembre, de 17:00 a 20:00 hores en l’edifici de la Ludoteca, al carrer Cronista Ribera i s’admetrà només una sol·licitud per persona, amb excepció dels membres de la mateixa unitat familiar.\nEl pagament es realitzarà el pròxim dijous 7 de setembre, mitjançant el document d’autoliquidacions que es troba en la pàgina web de l’Ajuntament de Sueca, una vegada l’interessat comprove que se li ha assignat plaça en el llistat d’admesos que es farà públic en la jornada prèvia, el 6 de setembre, a les 17:00 hores, en la porta de la Ludoteca.\nInstruccions document d’autoliquidacions i pagament\nPer a completar el document d’autoliquidacions, s’haurà d’accedir a www.sueca.es: Tràmits i Serveis, Autoliquidacions, Taxa sobre activitats culturals i Obrir formulari. Una vegada obert el formulari s’haurà de posar, obligatòriament per a poder generar el document, el NIF (del pare, mare, xiquet o xiqueta) i els cognoms i nom del xiquet o xiqueta. En l’apartat Dada Específica cal posar el número 14, i en Total Liquidació, l’import que corresponga segons es matricule el menor en un o dos torns. Una vegada emplenat, s’haurà de punxar en “generar document a imprimir”, a la part inferior del document. Es recorda també que perquè el document siga correcte han d’eixir tres còpies amb codi de barres.\nEl pagament es pot realitzar en qualsevol de les entitats indicades en els fulls d’autoliquidació. Una vegada pagat i segellat pel banc, s’haurà de portar un dels fulls segellats a la Ludoteca.\nSueca posa en marxa el nou curs a la Ludoteca Municipal added by Ribera Televisió on 30 agost, 2017


L’Alacant es cola entre els millors - esportiu.cat\nL'Alacant es cola entre els millors\nMarc Fontrodona - 30/10/2011, 21:14\nLa lliga ACB d'aquesta temporada és una de les més igualades des de fa temps. Qualsevol dels equips pot guanyar o perdre amb qualsevol altre. Aquells que fan un partit nefast, en el següent es llueixen; i el líder en solitari que hi havia a la jornada 3, Unicaja, ara el comparteix amb 3 equips més. Entre ells, l'Alacant.\nEl Lagun Aro s'ha estrenat aquesta jornada // ACB\nJa era hora que guanyés el Lagun Aro. Després de perdre per 3, 3, 3, i 4 punts, aquesta vegada l'aliança Baron-Panko ha provocat la primera victòria dels bascos a Saragossa, amb un estratosfèric últim quart amb 32 punts.\nEl Blusens Monbús ha vist com el Lucentum, que havia arribat a fer només 16 punts en una part aquesta temporada, ara és colíder. Amb Bulfoni al capdavant, avui s'han emportat la victòria de Galícia.\nEl Caja Laboral s'ha refet de la derrota amb Unicaja i, amb un bon San Emeterio (el necessitaran per no dependre exclusivament de Teletovic) tornen a agafar el bon camí.\nEl València ha provocat aquest empat de 4 equips al capdavant de la classificació. Els taronja han fet un parcial de 13-0 en uns últims minuts on semblava que Unicaja no jugués.\nEl Bizkaia Bilbao Basket ha arribat a guanyar de 31 punts a un Múrcia on Augustine no ha estat al seu nivell i ho han pagat car. Al final, 15 punts de diferència.\nFinalment, el Madrid s'ha imposat al Gran Canària en l'últim partit de la jornada. Després d'un empat a 24 al descans, els blancs han fet un 15-30 en el tercer quart que els canaris ja no han pogut recuperar.\nTots els resultats amb les estadístiques completes dels partits i la classificació, a la pàgina web de l'ACB.\nEspectacular l'actuació del pivot del Cajasol en la visita del Manresa a Sevilla. Feia molts anys que ningú feia dobles figures amb 2 al capdavant: 21 punts i 22 rebots! En total, 36 de valoració que li han servit per ser el més ben valorat d'aquesta cinquena jornada.\nPartit patit, partit guanyat (56 - 66)


Cie. Volpinex – Mostra Internacional de Titelles a la Vall d'Albaida\nBang!, de Fred Ladoué i Rémi Saboul\nEn Bang! la companyia francesa Volpinex uneix amb humor i gran originalitat el teatre d’objectes i el cinema, amb un joc de càmeres de gravació, mini estudis de rodatge i altres tècniques a la vista del públic, a les quals s’uneixen la música i efectes sonors en directe. Tots els elements del llunyà Oest són presents: cow-boys, pistoles a la cintura, texans, cavalls i bales sota un fons de muntanyes rocoses…\nFred Ladoué i Florian Brinker, actor-manipulador i músic, aconsegueixen fascinar riallades al públic amb la seua narració i interpretació d’aquesta hilarant pel•lícula teatral d’objectes diminuts.\nLa companyia Volpinex és el resultat d’un recorregut artístic de més de 20 anys del seu fundador, Fred Ladoué. En les seues creacions Fred reuneix tant els seus coneixements tècnics de l’espectacle (vídeo, so i llums), com la seua experiència artística en el teatre de la improvisació i de carrer. La manipulació d’objectes, la interpretació i la tècnica són realitzades per ell mateix.


És el rector de la barcelonina parròquia de Santa Maria del Pi, la primera de Catalunya on s’han tancat immigrants sense papers -alguns en vaga de fam- que tenen por de ser expulsats a l’entrar en vigor la nova llei d’Estrangeria. Amb gairebé 80 anys i una llarga trajectòria de compromís social i defensa de les llibertats, mossèn Josep Vidal Aunós és la imatge d’una Església que anteposa la persona concreta al discurs oficial. Ha repetit que fa senzillament “el que diu la llei de l’Evangeli”\nNo escrivia mai el nom a l’agenda. N’hi havia prou amb una creu en el dia i l’hora. Havia de fer-se així per mantenir la seguretat en temps de repressió. No preguntava res sobre qui o de què anaven a parlar. Només sabia que havia de acollir-los a la parròquia. Sabia que fer-ho era just. -Sempre vaig preferir mantenir la ignorància dels cognoms de la gent. En canvi, ara, no sé tan sols els noms dels que acollim a la parròquia.\nMossèn Josep Vidal Aunós era al seu lloc ja a finals dels anys cinquanta i segueix estant ara. En ple franquisme, els cognoms dels resistents podien costar massa car. En democràcia, els noms de pila dels immigrants no valen res i es perden en una infinita torre de Babel. El principi d’acollida de llavors i d’ara és el mateix per aquest sacerdot, encara que el context, les causes i els protagonistes són totalment diferents.\nEn la qual va ser mítica parròquia de Sant Medir, al conegut barri barceloní de la Bordeta, Vidal Aunós va practicar de forma incansable la mateixa actitud que ara té com a rector de la basílica de Santa Maria del Pi, en ple centre de la ciutat. A aquest capellà no li va tombar el desencís de la transició, ni li va desorientar la caiguda d’aquest o aquell mur. En l’època dels grisos, ja sabia que el seu combat estava arrelat en la història però, alhora, situat més enllà i més ençà dels límits temporals de la mutació política. El seu no acabava després de 1975. Per això li trobem avui dins de la notícia. Amb 79 anys, el seu temps segueix sent el d’avui, com ho va ser aquell dia de novembre de 1964 en què, a la parròquia de Sant Medir, va néixer la Comissió Obrera Nacional de Catalunya, embrió català de les clandestines Comissions Obreres.\nI també hi va fer els primers passos l'anomenat Grup de Defensa i Promoció dels Drets Humans. Abans, el 1959, el mateix sacerdot havia donat suport als obrers de la Hispano Suïssa, avançats de la contestació contra la dictadura. Res de tot allò va ser per casualitat. Vidal Aunós va entrar molt jove en contacte amb els activistes de la Germandat Obrera d'Acció Catòlica i de la Joventut Obrera Catòlica, i a Sant Medir va trobar una parròquia que el seu predecessor, el cèlebre mossèn Amadeu Oller, ja s'havia convertit en punta de llança de la acció social més valent.\nSer fill d'emigrants va influir en la sensibilitat social del jove Josep. La seva família, d'arrels araneses, va emigrar al sud de França, on el seu pare va exercir treballs en duanes i com a representant de la companyia de transports Alsina Graells. De vocació primerenca, Vidal Aunós va començar els seus estudis eclesiàstics al país veí i, a partir de 1939, els va prosseguir al seminari de Barcelona. Ordenat el 1946, el seu primer destí va ser una parròquia a Viladecans. Després vindrien la duresa de Santa Mònica en ple barri xino, el recés mesocràtic d'Els Josepets, i un allunyament rural a Gualba, al Montseny.\nFinalment, i després de la mort de mossèn Oller, al desembre de 1957 va recalar com a rector a Sant Medir, on va passar més de 25 anys. A principis dels anys 80, el llavors cardenal arquebisbe Jubany el va nomenar vicari episcopal de l'àrea Barcelona sud, amb una població al seu càrrec de més de 600.000 persones. A l'inici dels anys noranta, i coincidint amb la nova etapa a l'arquebisbat barceloní, mossèn Vidal Aunós es va fer càrrec de la basílica de Santa Maria del Pi. Amb la mateixa il·lusió de sempre, amb la gent de la parròquia.\nTots els que el coneixen el defineixen sense reserves com un punt de referència obligat del millor de l'Església barcelonina i catalana de l'últim mig segle. És unànime la coincidència de significats noms del món eclesial, polític i social al caracteritzar Vidal Aunós: obert, treballador, compromès, tolerant, marcat molt profundament pels aires de renovació del concili Vaticà II. Malgrat la seva alta preparació cultural i dels seus interessos en aquest camp, ha preferit l'acció abans que l'especulació intel·lectual. Algun dels seus amics el descriuen com un audaç sense impostures. No va d'heroi: -És un cristià de fets. I el seu gest d'ara és, encara que sembli paradoxal, encara més audaç que els realitzats en el franquisme, perquè l'Església, en la seva base, és avui més fràgil i està més a la intempèrie.\nVidal Aunós va conèixer la por dels temps passats i l'angoixa dels presents. Però manté una aparent calma malgrat el notable enrenou que ha envaït la seva parròquia aquests últims dies. Tot i el subdelegat del Govern central. Parla pausadament i raona el seu compromís a partir de l'Evangeli. No hi ha en ell la supèrbia dels il·luminats ni el posat dels predicadors abstrets. Capellà entremesclat de món i de lluites, diu el que fa i fa el que diu. Albert Camus hagués posat aquest rostre al seu home rebel.


El nostre pa de cada dia...: d’octubre 2012\nVarem fer ahir dinar familiar a l’engròs, per celebrar els 90 anys del meu pare, us poso la foto perquè veieu amb quina filosofia s’ho pren. L’àpat el varem fer en el nostre restaurant xinès predilecte, el Zaho Yang (Còrsega, 391), que ens va preparar un festival dels seus plats especials, varem començar amb una amanida de xampinyons d’or amb cogombre i una altre verdura exquisida que no he pogut identificar, canelons xinesos de carn i gamba, dinsum de gingebre i d’arròs amb soja al vapor, panadons fregits, arròs saltejat amb verdures, llobarro al vapor amb ceba tendre i gingebre, carn saltejada amb mongetes de soja negra i pebrots.\nEn fi un viatge impressionant i de cloenda el pastis, el cava i un rato de Karaoke pel jovent.\nAvui amb els de casa ha tocat fer dinar diferent pels 27 anys de l’Arnau, un bon pica-pica amb dàtils Jumbo farcits de crema de formatge, els habituals canapès de sardineta, un altres de formatge de cabra amb codonyat, i pa de pita per anar sucant a l’humus (crema de sèsam i cigrons) al baba ghanouge (crema d’albergínies) i al tzatziki (crema de iogurt i cogombre), menges habituals a orient mitjà i Grècia. De plat de cos un braç de gitano de puré de patata (Ei, unes magnífiques patates del bufet) farcit amb carn picada saltejada amb ceba, pebrot i xampinyons, vi ranci, pebre vermell, nou moscada. I finalment el pastis de fruita, com un mosaic gaudinià que ha preparat la Teresa. El sopar tindrà que ser senzill després de tants festivals, amb una sopeta de brou amb verdureta i arròs ja farem.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 20:56 Cap comentari:\nAvui, un poc fora d’hores habituals, però amb motius.\nNo acostumo a posar el blog a mitja tarda, més aviat dec tenir desesperat més d’un seguidor, amb el meu costum de fer-ho de matinada. Però és que d’aquí a poc tinc que marxar cap al poble, per raons tècniques, quan un es belluga amb vehicles vells (força vells) a cops cal pagar-ho i no sols amb diners. Total, que haure de fer nit allà (Deu meu!, amb el bar tancat per vacances), be, m’enduc l’ebook i Santes Pasqües.\nEn primer lloc vull agrair a en Jordi Beumala (del blog: tot és bo el que a l’olla cou) el suport dels seus comentaris en el meu blog i aprofito per felicitar-lo pel seu guardó en el concurs de receptes de cervesa, m’agrada el plat per la seva oportunitat en emprar els productes de temporada, com cal, d’alguna manera l’hi dedico l’escudelleta que poso avui, feta amb el brou que mencionava al darrer blog, simplement amb arròs i fideus i unes mandonguilletes fetes amb carn de vedella, sal, pebre negre, nou moscada, brandi tipus francès i farina.\nAvui per dinar he fet un plat que se que serà grat a alguns dels seguidors, de tendències vegetarianes: arròs integral amb verdures: un sofregit en oli a base de ceba, porro, pastanaga, pebrot verd, pebrot vermell, tomàquet concentrat, amb ajut d’una mica de vi blanc sec. Afegir aigua, miso i una picada d’all i julivert. En bullir l’aigua cal tirar l’arròs integral i al cap de 20-30 minuts la resta de verdures: mongeta tendre, carbassó, carxofes i uns bolets (ceps i rovellons) que ja tenia saltejats,deixar encara 20-30 minuts més i cap a taula. Si no esteu acostumats a treballar amb aquest tipus d’arròs us diré que cal posar si fa no fa la mateixa quantitat d’aigua que pel bomba, però no us l’adsorbirà fins que comenci a ser cuit (uns 40 minut al menys) i cal vigilar força curosament el moment final de cocció, per tal que no exploti per excés d’aigua. Suggeriment: el podeu tractar com un rissoto, afegint en tancar el foc mantega de vaca i formatge ratllat.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 16:31 2 comentaris:\nPublicat per Pere Sans (coc) a 0:20 1 comentari:\nLes abundants boires matinals prometien un dia de perfil tardorenc perfecte, però no ha estat així, a migdia el sol ha escalfat l’ambient i tot se’n anat en orris, la temperatura ha pujat i no es pot dir que, de moment, faci una nit fresca aquí al Bedorc, potser la cosa anirà canviant i demà al matí gaudirem de nou de la tardor. La verema ja enllestida, fa bullir encara els vins als cellers, però ja ens prenem les coses amb més tranquil·litat, de tota manera la collita més curta que els darrers anys farà que els vins es belluguin ràpid i no deixarem d’estar actius les properes setmanes.\nMalgrat la pujada de temperatures, jo segueixo amb el meu tarannà d’escudelles i me’n he fet una per sopar: un sofregit, directe a l’olla, de ceba i tomàquet ajudat amb vi ranci, un cop fet aigua i brou a parts iguals, botifarra negre i un poc de patata tallada a daus petits, en bullir l’arròs i els fideus corresponents, i en estar llesta un ou dur trinxat i un poc d’alfàbrega fresca també picada, a taula el formatge ratllat i una bona copa de vi negre. He sopat aviat, que no havia berenat, i he anat cap el Cafè, a xerrar amb ses noies, que avui es dijous i sopaven allà.\nPublicat per Pere Sans (coc) a 0:24 1 comentari:


Apareix un ram de flors plantat a un clot de la "carretera de la vergonya" - Imagina Ràdio\nDilluns a la tarda hi va haver un accident a la batejada com “la carretera de la vergonya”, que uneix Poble Nou del Delta amb Sant Carles de la Ràpita i la zona del Trabucador. Un vehicle va sortir de la via i va bolcar provocant un ferit lleu, dins del terme municipal de la Ràpita. A més, ara algú ha plantat un ram de flors al mig de la via, concretament en un forat a l’asfalt on sobresortia terra. Desconeixem el simbolisme d’aquest fet, però ja que no tapen el clot algú pensaria amb intentar adornar-la d’aquesta manera.\nA finals de l’any passat els veïns de Poble Nou del Delta van decidir organitzar-se i mobilitzar-se per exigir solucions al deficient estat i la inseguretat que genera aquesta carretera. Van convocar una marxa lenta per exigir a les diferents administracions implicades, és a dir, els ajuntaments d’Amposta i la Ràpita, la Diputació de Tarragona i el Departament de Territori i Sostenibilitat, que actuïn de forma immediata i transformin l’actual vial en una carretera segura, tant per als veïns com per als visitants. Recorden que almenys tres persones han perdut la vida i s’han produït 34 accidents en els últims tres anys.\ncarretera de la vergonya Poble Nou del Delta ram de flors sant carles de la rapita\nVuit ajuntaments i dos empreses de l'Ebre signen el protocol de seguretat contra les violències sexuals


Calendari general 3r trimestre – Institut Pla de les Moreres\nPublicat per Institut Pla de les Moreres on 30 30Europe/Madrid abril 30Europe/Madrid 2020 31 31Europe/Madrid agost 31Europe/Madrid 2020\nEl passat 29 d’abril van rebre la informació detallada i per nivells educactius, ESO, 1rBTX i 2nBTX, de com es desenvoluparà aquest 3r trimestre, que es va iniciar endarrerit i en una situació excepcional de confinament i alarma nacional. En relació a aquest aspecte no hi han previsions que el possible desconfinament escalat que s’ha previst, permeti el retorn a les aules en situació ordinària i de normalitat.\nPer aquest motiu i com bé saben, des del centre hem consensuat una planificació global de tasques i uns criteris d’avaluació generals que ens permetin actuar d’acord les ordres d’avaluació que regeixen aquests processos sota la premissa de NO PENALITZAR l’alumnat pel rendiment acadèmic que pugui tenir durant aquest 3r trimestre. Les notes finals es fonamentaran en els dos primers trimestres de curs que es van desenvolupar amb normalitat, no obstant les proves de recuperació seran de forma telemàtica (si no hi han noves condicions).\nEls sistema educatiu ordinari mai abans s’havia trobat amb una situació tan anòmala com l’actual i tots estem fent grans esforços per reinventar-se i convertir les eines digitals, fins ara elements complementaris de la tasca docent, en l’única eina disponible. Us encoratgem que feu partíceps els vostres fills/es d’aquestes tasques i no perdin el contacte amb aquestes propostes formatives.\nVoldria recordar-los que els seus referents principals són els tutors/es dels seus fills/es i que poden contactar amb ells a través del portal web de iEduca o a través de l’aplicació mòbil, si la tenen instal·lada Tokapp.\nEls seus fills/es disposen de l’adreça corporativa @institutpladelesmoreres.cat amb el que accedeixen a les tasques i poden contactar amb l’equip docent.\nPer qualsevol altra circumstància poden contactar amb el centre a través del formulari que trobaran a la nostra web a l’apartat INSTITUT/Contacte.\nFinalment, els adjunto documents molt importants a tenir en compte:\nPlanificació de tasques 3r trimestre\nCalendari recuperacions 2n trimestre\nTal i com resulta prescriptiu un cop es lliurin les notes finals extraordinàries hi haurà un període de reclamació qu finalitzarà dilluns 29 de juny de 2020 a les 12:30h. Aquestes possibles reclamacions s’stendran exclusívament de forma telemàtica amb el/la professor/a afectat/da. En cas que aquesta reclamació s’hagi de resoldre presencialment només podrà ser el dilluns 29 de juny de 2020 entre les 9:00h i les 12:30h i caldrà avisar amb la suficient antel·lació el/la professor/a afectat/da perquè pugui assistir. Hi ha professorat VULNERABLE que té prohibit l’accés al centre.\nEntrada prèvia SEGON CARNESTOLTES TEMÀTIC\nEntrada següent EXCEL.LÈNCIA EN TEMPS DE CONFINAMENT: ADRIAN VÁZQUEZ S’EMPORTA LA BECA JOSEP IRLA 2020


Huangshan Tongyuan Hostel Huangshan Xina - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nThe 30Th Huangshan Tangkou Tangkou Happy Water Street, Tangkou Zhen, Huangshan, Xina, 245899 - Veure al mapa\nMés informació sobre Huangshan Tongyuan Hostel\nHuangshan Tongyuan Hostel, ubicat a Tangkou Zhen, Huangshan, és una destinació popular per a viatgers. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nHuangshan Tongyuan Hostel també ofereix moltes instal.lacions per enriquir la seva estada a Huangshan. Mentres estan allotjats en aquestes meravelloses instal.lacions, els clients poden gaudir de Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, magatzem d'equipatge, aparcament de cotxes, servei d'habitacions, transport hotel/aeroport.\nTotes les instal.lacions per als clients, ofereixen comoditats destinades a assegurar tot el comfort possible. A més, l'oci que l'hotel ofereix assegurarà que tengui molt a fer durant el dia. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Huangshan, el Huangshan Tongyuan Hostel és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


Albert Christmann serà l'únic president de l'empresa del cava propietat de Henkell\nRedacció VIA Empresa Barcelona. 31 de gener de 2019 12:27\nJosep Lluís Bonet de Freixenet | ACN\nJosep Lluís Bonet ja no és president de Freixenet des d'aquest mateix dijous. A partir d'ara ocuparà el càrrec de president d'honor de l'empresa del cava propietat de Henkell amb poc més d'un 50% juntament amb el seu tiet Josep Ferrer Sala, segons ha avançat Expansión. Així s'ha ratificat en el consell d'administració de Freixenet celebrat a Sant Sadurní d'Anoia (Barcelona). El lloc de Bonet l'ocuparà l'alemany Albert Christmann amb qui fins ara compartien presidència a tall de transició.\nBonet continuarà com a accionista minoritari de Freixenet, empresa amb la qual porta vinculat des de fa 53 anys. El grup també ha nomenat Pedro Ferrer com a vicepresident de la companyia, responsabilitat que combinarà amb les seves funcions de CTO i conseller delegat. Els canvis del consell d'administració es completen amb la incorporació de Josep María Ferrer com a membre del màxim òrgan del grup. En el seu comiat, Bonet ha assegurat que "és un privilegi" haver estat nomenat president d'honor i estar vinculat a una companyia que ha vist créixer durant tants anys.\nPer la seva banda, Christmann ha afirmat que l'aliança entre Henkell i Freixenet "ha demostrat ser molt positiva" tant per a l'empresa com per a l'evolució de les seves activitats comercials. A partir d'aquest mateix dijous, el consell d'administració quedarà integrat pel mateix Christmann, Pedro Ferrer, el conseller delegat Andreas Brokemper, Demetrio Carceller i Josep María Ferrer.\nAquests dos últims mesos han suposat un període de canvis per a Bonet. Més enllà de Freixenet, l'empresari i directiu ha deixat també la presidència de Fira de Barcelona després d'un autèntic Joc de Trons entre la Cambra de Comerçde Barcleona, l'Ajuntament de Barcelona i la Generalitat. Un càrrec que ostentava des del 2004 i que ja acumulava dos anys de pròrroga. El seu relleu l'ha agafat Pau Relat, conseller delegat de MatHolding i expresident de FemCat. "El 8 de setembre de 2004 vaig dir que la Fira és un projecte de país. Ara estic encara més convençut que és clau per a l'economia i la societat catalana i espanyola", assegurava Bonet durant la seva sortida de l'entitat.\nParal·lelament, Bonet seguirà com a president d'Alimentaria fins a 2020 i tot just acaba de renovar també els seus vots com a president de la Cambra de Comerç d'Espanya. En la seva última intervenció pública en un esmorzar organitzat aquest dimarts per Nueva Economía Forum, el fins ara president de Freixenet defensava que les Cambres de Comerç han de treballar per a "un projecte Espanya davant de moviments separatistes i populistes" alhora que posava en solfa valors com "la unió, la cooperació o la feina conjunta".\nMés info: Freixenet obté el seu pitjor resultat en 100 anys\nFreixenet ha tancat l'any fiscal 2017-2018 finalitzat el passat mes d'abril amb un benefici net Freixenet d'1,067 milions d'euros enfront dels guanys de 8,4 milions registrats només un any abans. És a dir, la cavista ha guanyat set vegades menys que l'any anterior. Però, segons explica Freixenet s'ha incrementat el seu negoci un 1,3%, aconseguint els 542,25 milions d'euros, respecte als 535,1 milions d'euros obtinguts en l'exercici anterior. De fet, aquests mal resultats són els pitjors de Freixenet en els últims 100 anys.\nBonet continuarà treballant per Freixenet però no sap encara com


Remodelació Facial. La Cara: el Reflexe de l'Ànima - Doctor Barret\nRemodelació Facial. La Cara: el Reflexe de l’Ànima\nHome » Remodelació Facial. La Cara: el Reflexe de l’Ànima\nRemodelació Facial. La Cara: el Reflexe de l’Ànima2019-06-192021-01-24https://www.doctorbarret.com/wp-content/uploads/2017/06/logo-doctor-barret-web-horizontal-castellano_aaff.jpgDoctor Barrethttps://www.doctorbarret.com/wp-content/uploads/2016/07/remodelacion-facial-cirugia-estetica.jpg200px200px\nEn un món en el qual cada vegada l’individu cobra més importància, en el qual cada vegada més ens centrem en les nostres necessitats i els nostres desitjos quan ens relacionem amb els altres, és important recordar que la cara és, i seguirà sent, el mirall de l´ànima. No obstant això, el nostre rostre no sempre reflecteix el que ens agradaria: la conformació de la nostra cara, els aprimaments bruscos, els factors genètics que ens acompanyen, l’edat o, simplement, la factura que ens cobra sense perdó el dia a dia poden alterar l´harmonia del nostre rostre.\nLa nostra cara està formada per una sèrie d’elements estructurals ben diferenciats: els pòmuls, la mandíbula, el mentó, els arcs de les celles, el nas … i tots ells creen l’equilibri i l’harmonia que transmet la nostra cara. Gairebé com un treball d’artesania, la remodelació facial ajuda a harmonitzar els volums del nostre rostre canviant la morfologia de les estructures bàsiques de la cara per aconseguir una cara en què tots els seus components convisquin en harmonia.\nEncara que tradicionalment parlem de la remodelació facial quan treballem amb estructures òssies, avui dia és també molt comú referir-se a ella per a remodelar els teixits tous que conformen la cara.\nA través de l’associació de diferents tècniques aconseguim retocar les diferents zones de la cara adaptant els seus volums i formes per donar el resultat final d’harmonia, simetria i, en definitiva, bellesa que busquem.\nPer obtenir aquest resultat és freqüent que el cirurgià empri tècniques com petites rinoplàsties, miniliftings o líftings endoscòpics, retocs de mentó i pòmuls, lipofilling o empelts de greix, que ajuden a harmonitzar l’estructura de la cara i les pèrdues de volum.\nJa sigui per harmonitzar zones de la cara que tenen desequilibris pronunciats o per eliminar una aparença cansada i envellida, la remodelació facial posa a les teves mans fer que la teva cara segueixi sent el que ha de ser: el reflex de la teva ànima.


Metres de roca: Everybody need some CADE to climb...\nEverybody need some CADE to climb...\nEstrenar una corda és una bona excusa per mirar de destrabucar el magí de l'Eduard. La CADE de Terradets una bona manera de veure com vaig de cap i forces després d'una setmana blanca full time amb una vintena d'adolescents. Per una altre banda el regim que faig ,per alleugerir la capa natural de forro polar que he anat acumulant, també hi té alguna cosa a dir. Amb aquest panorama tan minso d'alegres expectatives, els dos concos que som l'Eduard i jo ens plantem a peu de via. A l'Edu no li mola això de caminar per un túnel per on pot passar un tren. Per sort passa quan tot just hem creuat el pont, per tant es relaxa una mica.\nPortem una cordada al davant, que ens deixa passar a peu de via, cosa que agraeixo pujant el primer llarg més a lo loco del que l'Edu és capaç d'assimilar. Quan xapo el primer i llunyà parabolt ell encara no se'n sap avenir de com cony escalo tan ràpid. La veritat és que apretem una mica els dos primers llargs per que els colegues no s'hagin d'esperar massa a les reunions. Al tercer llarg l'Edu ja em confessa que potser anem una miiiica massa ràpid. Alentim la marxa i ens disposem a gaudir dels llargs que ens queden fins la falsa feixa.\nRecordo una CADE llimada, lluenta, però més fàcil. El pas de les cordades facilita la lectura de la via, però dificulta en algun lloc fer el pas amb tranquilitat. Un flanqueig al segon llarg, com no, el pas del dau... Ara, de coses en pots posar moltes. Al quart llarg un parell de ponts de roca i un friend. Al cinquè, el del dau, un grapat de sabines. Al sisé, el d'escape a la falsa feixa, un parell de friends.\nArribo a la falsa feixa amb la sensació de que estic al límit, em sento dèbil. He fet de primer tota l'estona, doncs l'Eduard és encara massa novell, i al damunt no té el millor dia. Massa cabòries. Jo per la meva part dono per bo el resultat del meu particular test. Tinc ganes de tornar i fer si més no fins la feixa, o fins dalt. Evidentment no sempre de primer. La laboriosa..., encara la recordo. Com diu l'Eduard un gran dia. La balança de casa diu que també. Més de set quilos en cinc setmanes és una bona raó per seguir fent bondat, però també explica per què em sento dèbil.\nPublicat per Fent el mono per l'Aresta Brucs a 12:33\n...HOLA! PERDRE PES ES PERDRE EL TEMPS...\nL`ANY PASSAT VAIG FER LA CADE EN 4HORES I MITJA FINS LA FEIXA EN SOLITARI I PESAVA 118 KG...\n20 de març de 2011 a les 19:13\nAi Paca, cony de tricams. El que em pesa més són les cabories i el colesterol...\n20 de març de 2011 a les 20:17


dilluns, 17 de octubre de 2016\nOrganitzat, amb qui?\nDes de la comunitat pacifica, amb propietat comuna de béns -en contra posició a la propietat privada- els habitants es regeixin per ideals filosòfics i polítics diferents a les pobles sobretot europeus del segle XVI; el plantejament d'un país on les diferències econòmiques, de classe i socials no existeixin o es redueixin al mínim, ha estat un somni irreal tan o més idealitzat que la república platònica.\nAmb un destí similar al de Tomas Moro, Víctor Hugo qui per assenyalar el tràgic de la desigualtat, sobretot en la famosa obra Els miserables, acaba extradit i rebutjant l'amnistia que li oferia Napoleó III. Aquest poeta i dramaturg, igual que molts altres polítics del seu temps provocava coïssor, pels discursos sobre la misèria i les ambicions dictatorials de molts que van ser els seus coreligionaris en l'última fase de la seva vida, en la qual es va interessar per intentar canvis a través de la política.\nPassar del diagnòstic de calamitats derivades de societats diverses, on uns s'imposen als altres per esclavitzar, vendre'ls, sojuzgarlos, usar-los, o matar-los; a la preocupació per eradicar la pobresa -propòsit de l'ONU que aquest dilluns s'espera una coincidència mundial- segueix sent des de temps immemorial, un ideal no complert. Acabar amb la pobresa és el primer dels 17 objectius per al mil·lenni en el marc del desenvolupament sostenible, tenint en compte que "la pobresa no es mesura només per la insuficiència d'ingressos, es manifesta en l'accés restringit a la salut, l'educació i altres serveis essencials i, massa sovint, en la denegació o l'abús d'altres drets humans fonamentals ", va dir Ban Ki-moon qui acaba el seu lideratge en uns mesos, no sense abans deixar-nos una llista important sobre el que significa 836 milions de persones vivint en la pobresa extrema. Com faria Vostè si fos una de cada 5 persones que viuen amb un dòlar -19 pesos- diari? Per descomptat vostè pot consolar-se si sap que en aquesta condició sobreviuen amb prou feines en les regions: Àsia meridional i Àfrica Subsahariana i en països petits i aclaparats per les confrontacions bèl·liques; però Pot assegurar que al nostre país no hi ha nens que per nutrició deficient són més baixets que la mitjana establert per l'OMS? I tornat als conflictes bèl·lics, si només el 2014 van abandonar les seves llars milers de famílies i en aquest 2016, són milions els que deixen enrere tot buscat salvar la vida i una millor vida. Quants d'ells sense ser originalment pobres, s'arribarà a aquesta condició sobretot si avui estan en etapa d'infància?\nAfegiu a això les prediccions del Banc Mundial sobre les conseqüències del canvi climàtic -cal pensar a Haití només com un exemple- la reducció de l'aigua potable, l'augment de "negocis transnacionals" com la tracta de persones, la venda d'armes o drogues; el limitat accés a la justícia, la desigualtat en l'accés a l'educació i milers de etcèteres que han convertit la humanitat en una massa de depredadors, allunyats de la felicitat que podria aconseguir-se amb els mínim satisfactors.\n"Escoltem i prestem atenció a les veus de les persones que viuen en la pobresa. Comprometem-nos a respectar i defensar els drets humans de totes les persones ia posar fi a la humiliació i l'exclusió social que les persones que viuen en la pobresa s'enfronten cada dia promovent la seva participació en les iniciatives mundials dirigides a posar fi a la pobresa extrema d'una vegada per totes "és el discurs de l'ONU pronunciat pel seu secretari general; però, que fas la teva per ser més solidari? Quant aliment botes a les escombraries? En quants projectes de desenvolupament estàs involucrat? Aixeques la veu per assenyalar a les teves autoritats el poc funcional dels seus actes?\nSense caure en l'espai comú que també cal explicar el bo, destaco el discurs del rector de la UNAM, quan ressalta "la desigualtat no és una mera situació desafortunada, sinó un problema estructural arrelat que, de manera inajornable, s'ha d'eradicar . la manca d 'oportunitats es tradueix en una alarmant bretxa educativa, ja que els pobles originaris tenen, de mitjana, 3.7 anys menys d'escolaritat que la resta de la població i, en conseqüència, genera baixos ingressos, majors taxes de natalitat, més pobresa i menor esperança de vida". L'educació llavors és un camí, sobretot si aquesta es concep en la dualitat de privilegi i obligació, és a dir, una beca ¡benvinguda! encara que també el compromís de tornar a la comunitat si es tracta d'estudiants d cultures autòctones o la colònia o en general a un lloc on el que va tenir el privilegi d'aprendre, provi la satisfacció de servir, abans que imaginar-milionari. Crear polítiques públiques, en l'assignació del pressupost i en tots els àmbits de l'educació sobretot la pública no és només qüestió de pesos i centaus, és la possibilitat de entendre'ns entre nosaltres i fer-ho respecte del nostre entorn. És el compromís comú de tractar l'altre com ho han fet amb mi al donar-me una beca o una transmissió de l'experiència; és en definitiva emprendre un camí de solidaritat, amb els meus congèneres i de cura amb la casa que ens acull i que sense ser el centre de l'univers si segueix sent el planteja més idoni per a la nostra vida.\n Thomas More, conegut i venerat pels catòlics com St.. Thomas More -1478-1535- teòleg, polític, humanista, poeta, traductor, advocat, lord, canceller de la cort de Enroc VIII i important detractor de la reforma protestant de William Tyndale i Martí Luter, va establir en la seva obra, coneguda com Utopia , una elecció d'autoritats mitjançant vot popular -tot i que aquest era diferent del que promouen les democràcies actuals-acabant executat pel rei al qual havia servit i aconsellat.\n Escriptor francès la vocació literària es va manifestar des dels seus estudis de primària. Ens va deixar poesia, obres de teatre -les orientals. Hernani, La nostra senyora de París, Ruy Blas, els burgmestres, entre moltes destacant els miserables.\n Ban Ki-moon, Secretari General de l'ONU


Dana Paramita – Coordinadora catalana d'entitats budistes\nTradició: Sanbô-Zen, Kamakura, Japó\nNom Oficial: ASSOCIACIÓ ZEN DANA PARAMITA\nMestra Zen: Berta Meneses, Jikû-an (Ermita del Buit i de la Compassió)\nL’Associació Zen Dana Paramita s’inicià l’any 2003 per recollir els fruits de la pràctica i compartir-los. La mestra pertany a l’escola Sanbô-zen.\nSanbô-Zen és una fundació religiosa Zen-Budista (shûkyô-HoJin) iniciada per Yasutani Roshi Haku'un el 8 de gener 1954, amb el nom de Sanbô Kyodan. "Sanbô" literalment significa "tres tresors": Buda, Dharma i Sangha. El caràcter bàsic de l'organització és de la línia Soto Zen. Però, seguint la tradició derivada de HARADA Sogaku Roshi, la Sanbô-Zen integra el mètode d'estudi del koan, per tal de portar als seus estudiants de manera efectiva a la realització del seu veritable ésser.\nA principis del 2018 té 180 persones sòcies a Catalunya i Balears. Les persones que practiquen són més de 700.\nL’Associació forma part de la Fundació Valors Humans, espiritualitat emergent.\nACTIVITATS DE PRÀCTICA a Barcelona-ciutat (per altres llocs de pràctica consultar la web de l’associació):\n- Zazenkais. A la ciutat de Barcelona, els dies laborables a les 7 del mati i els dijous a 1 quart de 9 del vespre (calendari escolar). Els dijous a 2 quarts de 8 del vespre es fan explicacions de la pràctica per a persones que s’hi volen afegir.\n- Cursos d’introducció al zazen (mirar el calendari a la web).\n- Sesshin (cursos intensius).\n- Acció social a països amb situacions de vulnerabilitat on hi ha sangha de la mestra zen Berta Meneses: El Salvador i Equador. El finançament s’obté de donatius, entitats que hi donen suport, i activitats específiques per recollir diners (concerts, mercadillos, etc.)-\n- Acompanyament als Hospitals: La nostra proposta principal és portar la pràctica de la meditació a persones amb malalties greus al final de la vida tant hospitalitzades com persones en el seu domicili que ho demanin a través del PADES.\n- També hi ha un projecte de voluntariat de pràctica de meditació a la institució penitenciària de Palma. El projecte es creà amb l’objectiu de ser un instrument per a millorar l’estat psíquic i emocional dels interns mitjançant el desenvolupament de l’atenció i escolta activa a partir de la pràctica del silenci meditatiu.\nInformació activitats: www.zen.cat\nMòbil: 627 550 050\nContacte: Pilar Utrilla / Antònia Domingo (secretaria)


03/05/2013 - Jornada de grimpada i arboricultura de 2n de GM de jardineria\nEl passat dia 3 de maig, el grup de jardiners va realitzar la jornada de grimpada i arboricultura dins del jardí de l’escola. Els jardiners van poder veure tècniques de grimpada, material i novetats del món de l’arboricultura. Aquesta sessió la van realitzar els arboricultors: Frederic Llambès, Francesc Boix i Juan Crespo, grans experts en la matèria i col·laboradors habituals de l’escola. Al llarg de tot el dia es van poder practicar diverses tècniques de llançament de fona, col·locació de salva-càmbiums, grimpada i tala d’arbres, nusos i pujada amb esperons, també van veure novetats de materials de seguretat. Els alumnes i els monitors van gaudir d’un bon dia sense pluja després de molts dies de mal temps.\n29/04/2013 - Visita d’Estudis Ecogranja Salgot\nEl Dilluns 29 d’abril, amb els alumnes del 2n Curs de Gestió i Organització d’Empreses Agropecuàries, vam visitar l’Ecogranja de Recerca Salgot.\nL’Ecogranja està ubicada a la finca El Saüc, a la localitat osonenca d’Aiguafreda. L’interior de cada nau és diferent, d’acord amb les necessitats dels seus habitants (femelles gestants, garrins lactants, deslletats). En tots els casos, els animals gaudeixen d’espais interiors i exteriors generosos.\nEls nostres alumnes van tenir l’oportunitat de conèixer de la mà d’en Joan Parareda, tècnic responsable de la granja, els avantatges i inconvenients de la cria d’animals sota el sistema ecològic.\n29/04/2013 - Molt bona jornada de pràctiques amb els alumnes de 2n de jardineria\nEl dia 29 d'abril, es va fer una jornada de pràctiques amb maquinària de moviments de terres, pensat especialment per l'àmbit de jardineria.\nEls alumnes varen poder portar i practicar amb dues de les màquines més utilitzades en el món de la jardineria, com són la mini excavadora, altrament anomenada "Bobcat", i amb una petita giratòria.\nAquestes màquines, els jardiners és important que les coneguin, ja que sovint les necessiten i són fàcils de trobar de lloguer, i així poder rendibilitzar millor la seva feina.\nL'alumnat va estar molt content de fer aquestes pràctiques i les varen aprofitar de valent.\n25/04/2013 - Visita d’Estudis Finca El Mataró (Arbúcies)\nEls alumnes de 1r del Grau Superior de Gestió Forestal i del Medi Natural han realitzat una ruta de 7 hores per la finca forestal el Mataró. El tècnic Superior en Recursos Naturals i Paisatjístics, Albert Bosch, ens ha explicat la gestió que es du a terme en diferents masses forestals, així com l’activitat de l’Associació de Propietaris del Montseny. Han pogut comprovar in situ l’afectació de diverses malalties i plagues com la vespeta, el xancre, el roig i la tinta del castanyer; el corc del suro.\n25/04/2013 - Visita d’Estudis a l’explotació de la familia Vilaró i Soler\nEl dijous 25 d’abril, amb els alumnes de 2n de Producció Agropecuària, hem anat a visitar l’explotació de 3800 conilles i l’engreix de les conilles de la familia Vilaró i Soler de Gurb.\nLa característica principal d’aquesta explotació és el tipus d’instal·lacions, ja que están a l’aire lliure. Aquí hem pogut veure les 3.800 mares de raça Valenciana i els més de 24.000 conills d’engreix, situats en 36 naus, d’uns 40 per 3 metres.\nTambé hem vist el laboratori on es preparen les dosis per a la inseminació. El Sr. Ivan ens ha explicat tota mena de detalls de la producció, alimentació, sanitat i comercialització de la seva granja.\nDes d’aquí li volem agrair la seva col·laboració en la formació dels nostres alumnes, que de ben segur han trobat una molt bona visita de conills.\n24/04/2013 - Visita d’Estudis Vall-llosana\nEl dia 24 d’abril, amb el curs del cicle Formatiu de Grau Mitjà de Producció Agropecuària van visitar Vall-llosana, una explotació d’agricultura i ramaderia ecològica entre els municipis de Castellterçol i Castellcir. El gerent, Sr. Josep Garriga va explicar la motivació per fer aquest tipus de produccions; també com fan tot el procés, des de l’obtenció de la llavor pels cultius fins la venda de les seves vedelles directament al consumidor. En resum, una explotació amb gent que estima la terra, les tradicions i fer les coses ben fetes d’inici a final.\n22/04/2013 - Viatge d'Estudis amb els alumnes de 2n del CFGS de Gestió i Organitació de Recursos Naturals i Paisatgístics\nEls alumnes de 2n Curs de Gestió i Organització de Recursos Naturals i Paisatgístics van estar de viatge per la Sòria forestal, realitzant en 5 dies (del 22 al 26 d’abril) més de 16 visites professionals. Les visites del viatge van ser força variades:\n· Vistes a espais naturals com els de La Fuentona, El Sabinar i La Laguna Negra.\n· Visites a bosc amb el tallador Abel de Vicente, campió d’Espanya d’escultures de fusta amb xerrac, i també a veure treballs amb processadores.\n· Visita a les forests de Tardelcuende per veure com s’està recuperant i innovant en la resinació.\n· Jornada organitzada des de la Delegació de Medi Ambient de la Junta de Castella i Lleó de Sòria sobre silvicultura, maquinària i incendis forestals on vam poder conèixer mètodes innovadors de detecció del foc.\n· I d’anada i tornada vam aprofitar per parar a visitar el Centre de Fauna de Vallcalent a Lleida, i el viver forestal de la DGA a Ejea de los Caballeros.\n19/04/2013 - Visita d'Estudis Riera de Merlès\nEl dia 19 d’abril els alumnes de 2n curs del CFGM de Treballs Forestals van visitar les instal·lacions de l’Associació per a la Defensa de la Fauna i Flora Autòctona (ADEFFA) amb seu a Santa Maria de Merlès. Va ser una jornada dedicada a la problemàtica de la fauna al·lòctona i a la recuperació de fauna autòctona. Durant la jornada es va alliberar un eriçó i es varen estudiar sobre el terreny les espècies al·lòctones del cranc senyal i del cranc americà.\n18/04/2013 - Visita d'Estudis Cultius Roig\nDijous 18 d’abril, el 2n curs de Jardineria de Grau Mitjà, va visitar l’empresa de jardineria Cultius Roig, de Premià de Mar, dedicada a la producció de planta ornamental. El 50% de la producció és de diferents varietats de geranis. També produeixen planta ecològica per al mercat estranger, especialment Alemanya. El Tècnic de Producció, Sr David Serra, ens va explicar les diferents fases del procés de producció, des del cultiu in vitro, fins a l’expedició de comandes, passant per la preparació d’esqueixos, l’arrelament, el transplantament i l’embalatge.\n17/04/2013 - Jornada de grimpada d’arbres\nDimecres 17 d’abril va tenir lloc la Jornada de grimpada d’arbres al jardí del “Pelut” (Orís). Els alumnes de 2n de Recursos Naturals i Paisatgístics de Grau Superior van poder posar en pràctica els nusos (Prusik, as de guia, etc.) apresos el dia anterior a l’escola.\nEls tres professionals arboristes/grimpadors van muntar cinc estacions on els alumnes van fer exercicis d’ascensió amb diferents tècniques, desplaçaments per les capçades, ràpels, utilització d’esperons, etc.\nTotes aquestes tècniques, juntament amb bons coneixements de botànica, física i altres, són essencials per a aquells jardiners que es vulguin dedicar professionalment a tasques d’esporga d’alçada, desmuntada d’arbres, etc.\nS'estan mostrant 15 notícies (421-435) de 481


Espècie: Platanus hispanica\nUbicació: Els plàtans estan arrenglerats, en una doble alineació, al llarg del Passeig de Bacerlona.\nPerímetre: 2,52m exemplar 2\nHistòria: Antigament el trànsit rodat circulava pel mig de l'avinguda de plàtans del Passeig de Barcelona. És per aquest motiu que un gran nombre dels plàtans tenen bonys a la seva base. Aquests bonys són la cicatriu de les ferides produïdes pel xoc dels carros o vehicles.\nL'arbreda va ser plantada durant la guerra del Francès.\nObservacions: Els plàtans del Passeig de Barcelona estan incorporats al catàleg d'arbrat ornamental i espais singulars de la ciutat d'Olot 2006 (SIGMA)\nFont d'informació: Marc Arimany, tècnic de residus i espais verds del Consorci de Medi Ambient i Salut Pública-SIGMA.\nCatàleg d'arbrat ornamental i espais singulars de la ciutat d'Olot, 2006 (SIGMA)\nDetall d'una antiga ferida a la base del plàtan\nPublicat per arbres@tosca.cat a 3.6.10\nEtiquetes de comentaris: 00.Arbres catalogats , 01.Històries , 12.Olot , 55.Plàtan


Patis coeducatius als mitjans de comunicació! - Equal Saree\nPatis coeducatius als mitjans de comunicació!\nby Equal Saree | Jan 22, 2019 | Noticias\nHem estat al programa Els matins de TV3, compartint taula amb Aurora Vera, directora de l’Escola Mar Mediterrània, de Mataró i Carles Prats, pare i presentador del “TN migdia”, per parlar sobre la importància del disseny de l’espai per uns #patiscoeducatius.\n🤔 S’ha de jugar només a futbol al pati de l’escola? Quin paper té el disseny de l’espai en les relacions entre l’alumnat?\n👉 Transformar el pati és un procés que implica tota la comunitat educativa.\nMira el vídeo del programa fent click aquí!\nEl passat 3 de gener, la publicació digital “Setembre” ens va fer una entrevista en la què parlem d’ “El pati de l’escola en igualtat”, la nostra guia de diagnosi i d’intervenció amb perspectiva de gènere, i com el treball als patis amb la canalla ha continuat a través d’ #Empatitzem i creix internacionalment amb la campanya “Inclusive Schoolyards”.\n🤔En què consisteix, com neix i quins objectius té aquesta idea? Quines mesures treballem des d’Equal Saree per apropar la igualtat de gènere a les escoles? Per què repensar els patis, com influeix la configuració espacial en el comportament i l’educació de la infància i la transmissió dels rols de gènere? Quin és el resultat dels nostres treballs i investigacions?\n👉La resposta a totes aquestes preguntes la trobareu a la publicació, click aquí per llegir-la!\nA més a més en “Al dia Mallorca” de IB3 ràdio tornem a respondre a algunes preguntes com la situació actual dels patis en els quals hem treballat, quantes escoles s’han sumat al projecte d’ #empatitzem i quins són els projectes en el futur proper de Equal Saree.\nEscolta l’entrevista al minut 6:00 aquí!


Cal saber què dir-li!!: febrero 2009\nEl frikisme català\nCatalans i catalanes, que no ens adonem del que estem fent? Estem matant el catalanisme sense adonar-nos. Espanya, sense proposar's-ho, està aconseguint tornar-nos a tots uns folls. Catalunya està malalta i això es veu fent una volta pel carrer veient molt de jovent amb aquest abrics amb plomes, aquest cabell mal tallat i mal engominat, parlant una llengua que no els hi és pròpia i tenint com a màxim ideal el “què acemoh ese finde” tot això rodejat de videojocs i menjar del McDonald. Cert, això passa a nivell global, com a mínim en la Europa més occidental, però el fet és que el nostre poble és un poble inquiet i la apollardament global li fa més mal que a altres nacions que ja estan apollardades de per sí.\nA molts catalans això no els ha afectat, cert. El problema és que molts d’aquests s’han tancat sota una trinxera-bunquer que es diu Catalunya i tots els problemes i inquietuds se centren amb Catalunya, fet que en molts casos a suposat l’arribada d’una absurditat política suprema. “Company, què n’opines de l’eutanàsia?”, “mmmm.... Catalunya lliure!!”- gran comentari. Sembla estrany, a vegades però, aquesta és l’estructura mental de alguns catalanistes els quals la seva inquietud no va més enllà de Catalunya i ell amb les seves accions fa que l’esperit sobiranista de Catalunya caigui en un estanc podrit fàcilment criticable fins i tot per l’espanyolisme més ranci.\nCom ho veiem materialitzat això? Doncs amb milers d’associacions que només saben parlar de Catalunya. L’exalçament de personatges molt normalets a gurus internacionals de la cultura mundial pel simple fet d’escriure o cagar en català. L’odi descontrolat, estúpid i mal fonamentat a tot allò que té un mínim de toc espanyol, em refereixo des de la possible crítica a un polític perquè el domini del seu mail “.es”, fins al punt existeixi gent que és capaç d’unir-se a tots els grups del facebook que inclogui el mot “cat”o les lletres ny i negar que Juan Marsé és un gran escriptor perquè escriu en castellà.\nParèntesis: (Tot odi cap a Boadella sí és justificat i no friki).\nQuè vull dir amb això? Que rebutjo els meus ideals sobiranistes? Ni molt menys, jo el que vull dir és que estic fart d’aquest monotemisme impropi dels catalans, gent inquieta i cultivada. Precisament perquè estimo Catalunya i sento les pretensions catalanistes com a bones em preocupa que el catalanisme es converteixi per culpa d’algunes persones (no tots) de cares al món en un moviment tan estèril com el representat per PETA o el club de fans de Decai; i que per culpa d’això, entre d’altres motius, la gent de casa nostre cada dia se senti menys atreta per tot allò referent al país. Igualment crec que tot i que és bo que hi hagi tanta iniciativa ciutadana la trobo desenfrenada si no va acompanyada de res més, fins el punt que em fa por, ja que és en aquests punts on neixen grups tan sectaris com les CUP o els Maulets, on ningú excepte ells se senten còmodes en el catalanisme.\nEn fi, sé que és difícil i dolorós parlar d’aquest tema des de la catalanitat, però trobava important fer una reflexió personal i amb veu alta sobre això per com a mínim sentir-me jo millor i autoconvenç-se’m que he fet quelcom per arreglar-ho.\nEnviat per Ignasi Grau Callizo a 8:31 7 comentarios:\nUna altre causa de la crisis: L'apalancament\nHi ha crisis i això és evident, ara tothom en parla i en sap molt d’economia però hi ha un tema que ningú ha assenyalat com a causa i que m’animo a assenyalar: L’apalancament.\nL’arribada amb massa de valors líquids (contrari de sòlid) a la nostre societat ha facilitat que la gent es deixi de preocupar pels altres i se centri en la seva llibertat, fins fa poc temps això no sé molt bé perquè sempre anava agafat de la maneta de l’autorealització, però això ja és aigua passada. L’home és lliure, tan i tan lliure que no s’ha de preocupar per res, fins el punt que hi ha gent que mira amb una cara que és l’entremig de fascinat- estranyat-(i si em permeten l’expressió)flipat a la gent que participa en ONG’s, associacions pel país, organitza trobades culturals o simplement s’apunta amb una associació que es preocupa pel medi ambient. Molta gent critica aquest tipus de fets i sigui la associació que sigui quan algun personatge li comenta a un altre que està liderant o participa d’una iniciativa de les esmentades en un 80% dels casos el que passa pel cap de la gent és:\na)I per què ho fa? Ell que hi guanya?\nb)Ja tinc una cosa de la qual raja amb el amics i família\nc)Tal associació o iniciativa està condemnada al fracàs\nEvidentment aquest 80% desprès d’una dura reflexió de tres segons sobre tal iniciativa s’adona de la inoperància del sistema, que les solucions del col·lega són pèssimes i al veure que es tan i tan lliure reacciona d’una forma molt lògica: s’apalanca al sofà.\nAquest fenomen l’anomenarem apalancament. Però, i aquesta gent per què viu i que els fa tirà endavant? En el món, com deia fa cosa d’uns dies un teòric de la revolució del 68 a El Periódico, hi ha dos coses que són importantíssimes per la gent a dia d’avui: Fullar i fer diners. De fet aquest teòric (el qual, ja em sap greu, però no recordo el nom) es lamentava que la seva dura lluita hagués portat a la societat a aquesta llibertat sexual, lluny d’una societat amb plena llibertat de pensament lliure i caire filosòfic, sense tenir en compte tot el que realment suposava i el pensament ideològic que hi havia al darrera.\nAmb això que vull dir? Vull dir que actualment tenim un grup de paràsits econòmics a la societat, els quals res té a veure el seu color, religió, ni estatus econòmic, que ens estan fen anar cap endarrera amb una actitud llastimosa.\nNo ens enganyem molts de nosaltres som d’aquest. Solució? Sincerament no sé quina seria, com ja he dit en algun cas les generalitzacions mai són bones, en el cas de l’apalancament tampoc. Però sincerament si algú de vostès lectores i lectors d’aquest text creu que sofreix i ens fa sofrir d’apalancament directa i indirectament que es marquí encara que sigui petits objectius a la vida, que no classifiqui la gent, que lluiti que sincerament patir una mica no va malament, estimeu, moveu el cap i el cor alhora i no us apalanqueu.\nEtiquetes de comentaris: apalancament, Crisis


Desnonats de Casablanca - directa.cat\nDesnonats de Casablanca\nL'autor, membre de l'Observatori d'Antropologia del Conflicte Urbà, explica en aquesta peça el procés d'eliminació de barris de barraques al Marroc que es viu sota el programa Villes Sans Bidonvilles (ciutats sense barraquisme). L’article forma part de la sèrie de col·laboracions d’opinió i anàlisi amb col·lectius socials dels Països Catalans\nStefano Portelli stafe76\nEl passat divendres 21 de setembre de 2018, un gran operatiu policial i militar va entrar dins del barri autoconstruït de Douar Wasti, ubicat a la ciutat de Casablanca (Marroc), al centre de l’àrea industrial d’Ain Sbaa. Al cap de poques hores, tot el barri va ser buidat. Les excavadores van demolir més de 1.300 cases i els habitants –més de 5,000 amb un gran nombre d’infants– van ser obligats a recol·lectar les pertinences en poques hores i amuntegar-les a la calçada.\nLes negociacions sobre l’expulsió dels habitants portaven ja molts mesos i van ser interrompudes unilateralment pel govern marroquí, que va oferir als residents uns lots de terreny per edificar a 30 km de distància, al mig del camp i sense cap finançament, com les que van obtenir altres titulars de les anomenades barraques. Amb aquest nom es fa referència a qualsevol habitatge irregular, en terrenys contestats o ocupats. Com en molts casos de reallotjament, entre els desplaçats i desplaçades molts perdran la feina i hauran de trencar moltes de les seves xarxes relacionals, que per molts representen un recurs fins i tot econòmic.\nDes de 2004, el govern marroquí ha emprès l’ambiciós programa Villes Sans Bidonvilles (ciutats sense barraquisme) que pretén eliminar les desenes de milers d’habitacions autoconstruïdes del país en menys de vint anys\nDes de 2004, el govern marroquí ha emprès l’ambiciós programa Villes Sans Bidonvilles (ciutats sense barraquisme) que pretén eliminar les desenes de milers d’habitacions autoconstruïdes del país en menys de vint anys. L’objectiu zero barraques a assolir abans de 2020 es persegueix amb grans desnonaments i desplaçaments forçats, que sempre recauen sobre els sectors més febles de la població, empobrint-los ulteriorment però amagant-los de la vista, fora de la ciutat. Aquest tracte va ser reservat també a molts habitants de parts històriques de la ciutat, tant de l’antiga medina, afectada per la construcció de la desproporcionada Avenue Royale, com de perifèries com Ain Sbaa.\nPer gran part dels habitants més pobres, una casa autoconstruïda a prop de fonts de suport (fàbriques, pisos on treballar, mercats, el port) és sovint l’únic recurs, conquistat amb anys de treball: a més a més, les estretes relacions que es creen durant els anys dins d’aquests barris garanteixen lligams familiars i amicals, control social recíproc i estructures econòmiques que permeten el manteniment i la cura de la mainada.\nDesplaçar-se significa tornar a començar tot el procés d’adaptació. Les conseqüències es veuen en barris com Hay Nassim, on s’han reallotjat milers d’habitants de l’antiga medina. Els anomenats barris informals a destruir es diuen Karien, arabització de la paraula francesa carrière, carrer, o douar, és a dir, poble. Però entre ells s’inclouen fins i tot àrees planificades com el barri El Hank al litoral sud, que tenen l’única culpa d’estar en llocs econòmicament explotables.\nA Douar Wasti l’assentament existia en la zona des dels anys vint del segle passat. Feia anys que els residents negociaven una regularització, per fer del douar un “veritable barri”, però finalment aquest projecte va ser bloquejat amb el començament de l’operació Villes Sans Bidonvilles. El que hi ha ara és la típica apropiació neoliberal dels terrenys urbans. A prop de l’estació del tren d’Ain Diab, rodejat per edificis residencials de major estànding, Dour Wasti es va enderrocar per obrir l’espai a noves construccions, hotels, pisos per classes socials més altes.\nSet anys després de la primavera àrab impressiona veure com els desnonats d’una àrea industrial hagin recuperat tot el llenguatge i les reivindicacions de les manifestacions de 2011\nSet anys després de la primavera àrab, que al Marroc va resultar en la creació d’una nova constitució que prometia dignitat i justícia als ciutadans, impressiona veure com els desnonats d’una àrea industrial hagin recuperat tot el llenguatge i les reivindicacions de les manifestacions de 2011. A les protestes durant i després del desnonament, els habitants van cridar eslògans com “El poble és aquí, el rei on és?” o “El poble vol desfer-se de la seva nacionalitat”. Les veus dels habitants del barri són clares: el desnonament ha posat en crisi la legitimitat de les institucions, la natura del lligam social amb el rei i l’estat.\nAra, mentre alguns van trobar recer a casa de parents o amics, centenars de persones són encara acampades a la zona de demolicions. Diuen que volen organitzar una gran manifestació per demostrar que no en volen saber res més del Marroc, arribar fins a Ceuta i demanar asil polític amb altres douar amenaçats, però tenen por que els aturin tan sols quan surtin d’Ain Sbaa. Dormen al carrer, mengen al carrer, però pocs periòdics i televisions s’estan interessant d’ells i és fàcil que les forces de l’ordre s’aprofitin del desconeixement de la ciutadania per un nou desallotjament. I tot per millorar les seves condicions de vida, com promet el programa estatal. Així ho diu un home: “Per millorar les nostres condicions ens tiren al carrer? Això no és cap política, no és cap govern. És vendetta, és màfia, res més”.\nCasablanca dret a l'habitatge Marroc OACU Urbanisme\n« Les presons concentren la majoria dels casos de violència institucional\nLes consultes republicanes agafen embranzida a l’Estat espanyol »


La piscina de Gironella estrena una cadira que facilita el bany a persones amb mobilitat reduïda | Aquí Berguedà\nLa cadira hidràulica amb elevador mecànic ha estat presentada aquest matí a la piscina com la gran novetat de la temporada d'estiu al recinte. MARC CANTURRI\n12 juny 2017 13:54\nLa piscina de Gironella enceta aquest cap de setmana un estiu on pretén consolidar-se com la piscina de referència a la comarca pel que fa als serveis que ofereix. D’entrada, estrenarà dues grans novetats respecte l’estiu passat: una cadira hidràulica amb elevador mecànic, que permetrà que les persones amb mobilitat reduïda es puguin banyar, i una terrassa de bar de gespa artificial a la zona on fins ara hi havia la pista de volei platja.\nLa cadira, però, és sens dubte el gran punt diferencial de la piscina per aquesta temporada. Segons han explicat l’alcalde, David Font, i la regidora d’Esports, Maria Àngels Sallès, en roda de premsa, l’equip de socorristes estarà a disposició de tothom qui en vulgui fer us en horari de piscina, és a dir, de 10 del matí a 8 del vespre. Ara bé, els socorristes només s’encarregaran d’ajudar l’usuari amb problemes de mobilitat a ficar-se dins la piscina i a sortir-ne. Però un cop dins l’aigua, el propi usuari o un acompanyant hauran de controlar la situació.\nSegons l’alcalde, l’adquisició de la cadira no és més que “una altra acció per fer una vida més accessible per a tothom a Gironella”. En aquesta línia, Font ha parlat de la nova cadira de la piscina com una continuació de grans projectes per millorar l’accessibilitat a tota la vila com la construcció de l’ascensor o l’adequació dels passos de vianants.\nL’equipament ha costat 6.500 euros, que s’han pagat gràcies a una subvenció de 4.050 euros de la Diputació de Barcelona. Per tant, segons dades proporcionades pel propi alcalde, el consistori ha hagut d’assumir prop de 1.500 euros que han sortit de les arques municipals.\nPotenciació del servei de bar\nUna altra de les grans apostes de la temporada és l’ampliació de la zona de la terrassa del bar. En concret, el consistori ha optat per convertir l’antiga zona de la pista de vòlei en una terrassa amb gespa artificial. És una de les grans inversions de l’any i se suma altres grans reformes com la de les rajoles de la piscina, l’única olímpica de la comarca, o la col·locació de nous bancs al llarg de tot el recinte.\nEn aquest sentit, el servei de bar és externalitzat i també és una novetat. Enguany i després de firmar un contracte per dos anys, el bar de la piscina serà gestionat pels impulsors de Sol i Cel i Glaç.\nL’esport, un motor d’estiu\nLa regidora d’Esports també ha volgut reivindicar l’activitat esportiva en tot el recinte. Tal com ja va passar l’any passat, la regidoria aposta per fomentar les activitats a la piscina i per farcir-la d’oci per a totes les edats. Als matins, hi haurà classes d’aquagym per a persones adultes. A les tardes, hi haurà classes de natació per a la canalla. I als vespres, la piscina obrirà portes gratuïtament de 19h a 20h i habilitarà carrils per a nedadors que vulguin aprofitar la piscina més gran de la comarca per entrenar.\ncadira amb elevador mecànic Estiu mobilitat reduïda piscina de Gironella


Digital-Text participa a les taules rodones d’Aula 2014 | Digital-Text\nEl director comercial de Digital-Text i Eleven, Aitor Mensuro, ha estat un dels professionals convidats a participar a les taules rodones organitzades en el marc de la fira educativa Aula de Madrid, celebrada del 19 al 23 de febrer.\nEls col·loquis, organitzats pel diari Magisterio sota el títol Trends for Education (tendències en educació), proposaven una reflexió al voltant de l’aula del segle XXI: Hem de canviar la manera d’ensenyar? Canvia el concepte de professor?\nEn representació de tot l’equip de Digital-Text i Eleven, Mensuro va participar en la primera taula, que duia el nom de “Mapa de aprendizaje” i tractava d’establir què és aprendre a l’escola d’avui. Ell i d’altres professionals del sector van defensar la insuficiència de les eines tradicionals i van estar d’acord en afirmar que les noves tecnologies com els llibres digitals i els entorns virtuals d’aprenentatge afavoreixen el protagonisme dels alumnes i els motiven a aprendre.


Bloc del professor Jaume Jaume | bloc física química ciència medi ambient\nBloc del professor Jaume Jaume\nbloc física química ciència medi ambient\nL’edat del plàstic\nEl núvol marró on vivim\nAquest hivern seguim gaudint d’un temps anòmal, amb molts dies de sol i temperatures suaus. El predomini d’altes pressions provoca una manca de vents que agreuja la contaminació que es concentra al voltant de les grans ciutats. El resultat d’aquest temps d’hivern, combinat amb el canvi climàtic que causat en les últimes dècades per part dels països, està provocant que a les grans ciutats estem vivint molt dies en un enorme núvol marró de contaminació. No podem veure bé aquest núvol tan lleig des de l’interior però sí que el podem captar molt bé quan ens allunyem a desenes de quilòmetres de la ciutat.\nEls episodis d’alta contaminació són cada vegada més freqüents, i no estem parlant només de grans capitals com Madrid o Barcelona, sinó ciutats mitjanes com Sabadell o Terrassa. Cada any, l’aire contaminat mata moltíssima més gent a la Terra que tots els grups terroristes junts. Els milers de víctimes que causa la contaminació no causa l’alarma social que justificaria aquesta major proporció, simplement per una qüestió de manca de consciència, agreujada per la manipulació informativa que ens satura de notícies sobre atentats i gairebé no diu res sobre les víctimes de la contaminació.\nEls polítics que ens governen no estan adoptant mesures que demostrin cap eficàcia i el problema s’incrementa any rera any. No hi cap indicador més clar per a fer visible el nivell de corrupció dels governants locals. Tothom sap que el negoci més productiu de beneficis en el nostre planeta és la venda de combustibles d’origen fòssil, que provoquen les majors emissions de gasos contaminants. Queda evident que a fora del lobby petrolier, no hi ha cap altre sector que tingui major poder financer ni major capacitat corruptora.\nEns hauríem de preguntar tots, quan la nostra salut queda seriosament alterada per culpa de la mala qualitat de l’aire que respirem, quin és el motiu per que les emissions de previsió meteorològica a la televisió es troben patrocinades per grans companyes del sector energètic. Personalment, estic molt preocupat per l’enorme capacitat de manipulació de la informació que tenen els canals de televisió.\nA Espanya no s’han autoritzat consultes autonòmiques sobre qüestions diferents. A Catalunya es demanava una consulta sobre el tema de la sobirania. A les illes Canàries es demanava una consulta sobre el tema de les prospeccions petrolieres. Des del meu punt de vista resulta molt més greu que el govern espanyol s’hagi oposat a la petició del govern canari que no a la qüestió catalana. Un núvol marró i molt amenaçador, cada vegada més tèrbol, regna sobre Madrid…\nThis entry was posted in General on 9 gener 2015 by JAUME JAUME ARROM.\nLa disponibilitat de la informació\nActualment un dels problemes majors a l’àmbit educatiu és la saturació d’informació. Ens hauríem de plantejar si la facilitat d’accés a la informació en un telèfon intel·ligent ens fa menys intel·ligents. Cal revisar si, tan adults com adolescents, estem preparats per a utilitzar els mòbils.\nPotser hauriem d’aprendre primer a fer navegació intel·ligent. Cal saber que el nostre temps és limitat i no podem pretendre rebre moltíssima informació sense criteri. Hem de saber organitzar el nostre temps de la setmana en una agenda. Cadascú ha d’aprendre a limitar el temps que passa davant d’una pantalleta, ja que ens pot perjudicar la vista i la son. A més hem de ser assertius, buscar directament què és el que ens importa realment i deixar de banda tot el torrent de continguts que ens poden distreure del nostre objectiu.\nÉs necessari tenir visió crítica respecte de les fonts d’informació. Hem d’aprendre a verificar quins són els autors de la informació. No ens podem refiar gens d’un text anònim. S’ha de comprovar si els autors citen d’on han tret els que ens expliquen, si han comprovat el que diuen i fins i tot és interessant saber quin tipus de formació tenen els autors de la informació. Quan llegim divulgació científica, és fàcil comprovar quan un periodista es troba limitat en els seus coneixements científics examinant com utilitza el vocabulari tècnic o especialitzat.\nTambé hem de tenir molt més clar els problemes de confidencialitat sobre dades que podem introduir a la xarxa. Cal exigir poder esborrar les nostres dades personals quan ens pugui interessar i evitar donar més dades del necessari.\nThis entry was posted in General on 16 febrer 2018 by JAUME JAUME ARROM.\nL’any 2016 ha estat declarat “any internacional dels llegums”. Molt gent es preguntarà el perquè. Amb més de 7 000 milions de persones a la Terra, podriem considerar que el planeta està sobrepoblat. Això és una afirmació indiscutible si pretenem alimentar tota la població planetària amb la dieta dels països occidentals, amb consum abundant de carn i, en canvi, pobre en llegums i altres vegetals.\nLa pregunta és… podriem fer les coses d’una altra manera, molt més racional, i aconseguir una producció d’aliments suficient per a l’abastament de tota la humanitat? La resposta és, sí, amb tota seguritat, amb els LLEGUMS.\nLes plantes lleguminoses produeixen aliments molt nutritius, rics en proteïnes, que permeten una dieta equilibrada, gairebé suprimint la necessitat de consumir carn o peix. L’avantatge de consumir productes vegetals està en la reducció d’emissions de diòxid de carboni i també en la reducció en consum d’aigua. Aquests constitueixen els dos paràmetres més importants per a mantenir l’equilibri vital del planeta Terra.\nL’extensió de les terres cultivables és prou gran per a una producció d’aliments que doni aliment a molt més de 10 mil milions de persones. El problema està en el tipus d’aliment que es consumeixi. Per a alimentar la gent amb una dieta rica en carn, caldria augmentar l’extensió de terres cultivables per a la producció de pinsos destinats a la ramaderia o les granges avícoles. A més del problema d’haver d’augmentar l’extensió del cultius, un major nombre de ramat significa un augment perillós de les emissions de gasos d’efecte hivernacle i també un consum superior d’aigua potable. L’aigua dolça és un paràmetre també molt limitador a l’escala planetària. És veritat que hi ha abundància d’aigua salada, però convertir-la en aigua dolça exigeix un consum energètic molt costós.\nL’altra gran avantatge de les plantes lleguminoses consisteix amb la seva capacitat d’establir simbiosi amb microorganisme que fixen el nitrogen atmosfèric, i contribueixen a fertilitzar el sòl cultivat. Això permet el desenvolupament d’una agricultura molt més sostenible, sense gran consum de fertilitzants que acaben contaminant l’aigua dolça tan limitada en el nostre planeta, com està passant amb els cultius de cereals. Les plantes lleguminoses tampoc tenen unes necessitats d’aigua dolça tan elevada com els cultius d’arròs i de moltes hortalisses.\nFinalment cal recordar que una dieta basada amb llegums, complementada amb altres hortalisses i fruites, en permet millorar la nostra salut i prevenir la majoria de problemes cardiovasculars que causen morts prematures en el mode de vida occidental.\nThis entry was posted in General on 16 juny 2016 by JAUME JAUME ARROM.\nEl passat 20 de febrer va ser inaugurada una nova interconnexió energètica entre Espanya i França. El cost de l’obra està al voltant de 700 milions d’euros. En un moment d’importants retallades econòmiques en molts temes, ens hauriem de preguntar… a qui beneficia aquesta enorme despesa de diners públics?\nTeòricament, podria ser una infraestructura que permeti millorar l’estabilitat de les xarxes elèctriques en els dos costats de la frontera. Però atès que en els dos països hi ha excés d’oferta o producció d’energia elèctrica, no queda clar la necessitat de tanta despesa en una obra que no sembla necessària a l’actualitat. En qualsevol cas, de moment beneficia a França que té major excedent de producció originada per la major quantitat de centrals nuclears.\nSi Espanya sapigués potenciar l’explotació dels recursos propis de forma intel·ligent, podria augmentar la inversió en producció d’energia fotovoltaica. Permetria aprofitar la gran riquesa peninsular en radiació solar, i seria possible vendre a França un futur excedent de producció durant les hores diurnes, més llargues en el territori espanyol que en el territori francès.\nTot això de moment pot sonar a ciència ficció, ja que el govern espanyol està penalitzant la inversió en energies renovables en favor dels tradicionals “amos” del negoci. La gran despesa en la interconnexió només pot beneficiar l’oligopoli de les grans empreses del sector elèctric (amb un parc de centrals d’energies no renovables d’excessiva dimensió en relació a la demanda espanyola), que aconsegueix abastar un mercat més gran.\nEspanya segueix fent una política energètica que afavoreix els interessos privats de les grans empreses en compte d’apostar per altres mesures que serien molt millor per a la majoria de la població espanyola:\n– Un creixement de les instal·lacions fotovoltaiques particulars permetria donar feina a milions d’aturats. Gairebé tots els habitatges podrien ser reformats amb una inversió molt rendible. El major consum de panells fotovoltaics permetria una producció en sèrie que n’abaixaria molt el preu, augmentant-ne la rendibilitat com a inversió.\n– El desenvolupament de petits productors/consumidors d’energia locals evitaria la necessitat de més quilòmetres de cablejat i això reduiria molt les pèrdues d’energia en el transport a llargues distàncies, així com en les nombroses subestacions transformadores.\n– La possibilitat de guanyar més diners amb la producció pròpia estimularia la cultura d’estalviar en el consum propi d’electricitat, ja que el que es deixa de consumir et beneficia directament.\n– Molts habitatges podrien produir prou energia per a recarregar les bateries d’un cotxe elèctric. Així Espanya reduiria la necessitat d’importar petroli que s’anirà encarint més, tard o d’hora, ja que el consum planetari d’hidrocarburs és insostenible.\n– La contaminació de l’aire per sobre dels límits admissibles a les grans ciutats podria ser reduida a nivells molt inferiors, menys perillosos per a la salut de les persones. Això beneficiaria clarament el turisme i la inversió d’europeus que vindrien a adquirir residències a Espanya ja no només pel bon clima, sinó també per la millor qualitat de l’aire.\n– El preu de l’energia elèctrica en el mercat espanyol baixaria indubtablement fins a nivells que farien les indústries espanyoles molt més competitives que les de països on el preu s’enfilaria junt amb el preus dels hidrocarburs.\nTot això no és un somni fantasiós i bonic. És una realitat que s’imposa en els països més espavilats, tal com ho està fent ara Alemània, que supera en inversió fotovoltaica a Espanya malgrat que els alemanys gaudeixen menys radiació solar aprofitable. Nosaltres, de moment, seguim una política que només farà rics a uns poquets acaparadors de la producció elèctrica (Endesa, Iberdrola,…).\nThis entry was posted in General on 4 març 2015 by JAUME JAUME ARROM.\nEl progrés de la humanitat en els aspectes científics i tecnològics ha estat molt important des de la prehistòria fins al moment actual. No obstant, en l’aspecte social, l’evolució humana ha quedat molt aturada en una fase que podríem anomenar “fase tribal”.\nCom a animal social, l’Homo Sapiens ha progressat amb la comprensió que el coneixement d’un individu és limitat i està sotmès a la possibilitat d’equivocar-se. Així, entén que és prioritari la recerca de la veritat i cap opinió s’ha imposar per la violència. Quan un individu té un conflicte amb un altre, renuncia a utilitzar la violència i acudirà al judici d’una institució que arbitrarà per a determinar a qui donar la raó.\nEl progrés s’ha aturat en aquesta maduració social de l’individu. Els individus han format entitats socials que han evolucionat des del clan o la tribu de l’època prehistòrica fins a la formació dels estats moderns o contemporanis. Actualment els conflictes entre estats ens continuen abocant a guerres a molts llocs del planeta. No han madurat prou els governs estatals per a entendre que cal fer un pas endavant en els progrés de les societats humanes. Cap estat ha de recórrer a l’ús de la força armada per a imposar la seva raó sinó que ha de delegar a un tribunal internacional que ha d’arbitrar la qüestió.\nQuan es parla d’objectius del mil·leni o del segle XXI trobo molt a faltar l’abolició de la competència sobre les forces armades per part d’un simple govern estatal. Els governs estatals a l’actualitat demostren poca maduresa quan encara es permet que un govern com el de Síria mantingui l’ús de l’armament pesat per a massacrar la seva població civil. Sembla que els governs estatals no desitgin renunciar a la competència sobre forces armades ja que estan disposats a fer-la servir per a perpetuar-se en el poder fins i tot sense la legitimació democràtica.\nActualment, que la competència sobre forces armades no quedi delegada a un arbitratge internacional democràtic és la major barrera al progrés i totes les notícies sobre terrorisme que proliferen ara no són més que un intent manipulador de la informació que fan els estats que pretenen produir por a les persones per que donin més poder als governs estatals i menys control dels seus abusos sobre els individus.\nThis entry was posted in General on 16 gener 2015 by JAUME JAUME ARROM.\nEl tifó Haiyan\nAquest mes de novembre ha començat a Catalunya amb unes temperatures estivals, una sequera dels boscos i vents secs que han causat un incendi a l’Empordà que és més propi de l’estiu que no pas de la tardor que ens marca el calendari. Els meteoròlegs expliquen aquesta anomalia com un dels fenòmens que comporten el canvi climàtic. La relació entre el canvi climàtic i les emissions de diòxid de carboni són un fet demostrat científicament. S’assenyala com a principal causant de les emissions de gasos d’efecte hivernacle a la combustió massiva de derivats del petroli que fan els humans, fins a un extrem de provocar una greu alteració del clima planetari.\nA Varsòvia té lloc una cimera internacional per tractar de resoldre el problema del canvi climàtic. En aquesta trobada, el representant de les Filipines ha responsabilitzat la inoperància de totes les cimeres internacionals anteriors, ja que no s’ha fet res que hagi evitat l’escalada creixent de desastres meteorològics fins a l’actual desastre del tifó Haiyan a les Filipines. El plantejament és precís i correcte: tots els països que fem gran despesa de combustibles fòssils som responsables de l’increment d’energia dels desastres meteorològics.\nEns toca ser conscients que no es tracta d’ajudar els filipins a superar la calamitat per pura solidaritat. Tots som responsables en contribuir a causar el desastre pel malbaratament de l’energia i per no apostar molt més per les energies renovables. Seria just dedicar una gran part de les taxes que ens paguen en el comerç de combustibles fòssils per a reparar els danys causats en les zones més desprotegides i amenaçades per el terrible canvi climàtic que hem engegat. Les grans fortunes que s’han fet amb el major negoci global, el dels combustibles derivats del petroli, tenen obligació moral d’invertir molt més en energies renovables.\nSi no hi ha una resposta seriosa a la sol·licitud de la delegació filipina a Varsòvia, no hi haurà cap argument moral per a aturar un allau de milions de refugiats que hauran d’abandonar les costes tropicals cap a altres latituds. Els desastres s’aniran repetint cíclicament fins a obligar la gent a marxar d’aquestes zones cap a altres països on vivim menys amenaçats per l’allau de megaciclons que hem provocat.\nThis entry was posted in General on 12 novembre 2013 by JAUME JAUME ARROM.\nL’estafa del creixement econòmic\nLa ciència i la tecnologia ens han portat a un creixement econòmic prolongat durant el segle XX. En el segle XXI apareixen els primers signes de canvi en aquesta tendència. La crisi provocada per les entitats financeres ens porta a un punt d’inflexió on molts països acusen baixades en tot tipus d’indicadors econòmics:\n– baixa el PIB, es consumeix menys petroli, menys electricitat, el preu dels habitatges baixa, es redueixen molts salaris, es recapten menys impostos, es redueixen places de treball, disminueix les inversions públiques…\nAquesta crisi està agreujada per un lideratge mundial on les decisions son preses per part de l’oligarquia dels financers i organismes aïllats de l’àmbit de la democràcia real, ja que es nega al ciutadà el poder participar en els fòrums on s’adopten les mesures que pretenen, a canvi d’exigir austeritat al ciutadà de classe mitjana, reconduir la situació cap un nou creixement econòmic. Propagar aquesta idea significa insistir en seguir estafant la majoria de la població planetària.\nLa reflexió que podem fer des del món científic és molt més profunda: realment algú pensa que el creixement econòmic del segle XX podia continuar molt més temps? Ja sóm 7 000 milions de persones. Si tothom visqués amb un consum semblant a la mitjana europea, ens caldria disposar dels recursos de més de dos planetes com la Terra. Si es volgués fer viure tothom amb un consum semblant al dels Estats Units, serien necessaris els recursos de prop de cinc planetes com la Terra. I actualment, països emergents com la Xina, la India, el Brasil, Sudàfrica, … tots estan en el camí de seguir els exemples dels americans o de l’Unió Europea.\nDes de la conciència científica de la limitació dels recursos planetaris, ens sembla molt assenyat demanar més austeritat. Però no es tracta de l’austeritat que preconitza el món financer, que pretén limitar les inversions públiques en el benestar social. La qüestió prioritària és reduir el consum de petroli com a combustible i font d’energia, per prioritzar en explotar fonts renovables i, sobretot, promoure una nova indústria de productes estalviadors d’energia. S’ha de donar més autonomia local en la producció d’energia i s’ha de penalitzar fiscalment la utilització de recursos que procedeixen de lluny. Cal programar un decreixement en el consum d’energia no renovable.\nSi realment és necessari reduir els sous en alguns sectors, el que seria just seria concedir la mobilitat global per poder desplaçar-se les persones per tots els països, eliminant les fronteres per tot aquell que busca treball. D’altra manera, el capital seguirà gaudint de més drets que les persones. No és aquest el món que vol la majoria de la població planetària.\nThis entry was posted in General on 6 febrer 2013 by JAUME JAUME ARROM.\nCondemna italiana a la falta de prevenció\nEn el mes d’octubre de 2012 s’ha fet pública una condemna d’un tribunal italià sobre set alts càrrecs italians per la falta de mesures de prevenció davant del terratrèmol que va afectar la població de L’ Aquila a l’ abril de 2009. La sentència de presó sobre aquestes persones les considera responsables de la manca de reacció davant de les possibilitats d’un risc de terratrèmol.\nLa sentència del tribunal italià ens sobta en una època on es produeixen enormes malifetes sense escoltar les advertències dels experts. Avui dia observem grans llacunes en la cultura de prevenció entre els membres dels governs. Actualment és molt estrany veure algun alt càrrec polític condemnat per la seva falta de prevenció, malgrat que molts alts càrrecs s’inhibeixen davant dels avisos de desastres que han d’arribar si no s’actua a temps.\nUn exemple de manca de prevenció és el desastre financer ocorregut a Espanya. En les últimes dècades es va anar inflant la bombolla immobiliària i cada cop es va anar invertint més i més en el totxo. No en tenien prou amb el ritme de construcció normal del país i es va anar donant cada cop més préstecs a les constructores. Aquestes empreses no trobaven prou treballadors espanyols per a les obres projectades i van recórrer a molta ma d’obra immigrant. I no paraven de pujar de forma artificial els preus dels pisos de manera que molta població es va anar hipotecant de forma exagerada, amb hipoteca a pagar fins i tot en 50 anys i amb una imprudència total de les entitats financeres en la concessió de préstecs. Ni els alts càrrecs de les caixes i els bancs, ni tampoc els polítics i organismes que havien de controlar aquestes entitats financeres van fer cas de les veus que advertien que no podia continuar l’escalada de preus de l’habitatge espanyol i que això tindria un daltabaix tard o d’hora que podia significar un terratrèmol financer. Algú ha vist algun responsable d’aquest malbaratament financer a la presó?\nEns trobem en una època en que qui mou enormes quantitats de diners té una immunitat i un poder impressionant. Quin partit polític s’atrevirà a demanar comptes a alts càrrecs financers quan tot partit polític necessita sovint endeutar-se per a finançar les campanyes electorals?\nL'huracà Sandy vist des de satèl·lit\nPunt de vista de la ciència, resulta encar més clamorós la manca de prevenció efectiva davant del canvi climàtic. Lògicament, els interessos del lobby del petroli s’oposen a qualsevol reducció del seu gran negoci, el major negoci de tot el planeta! Mou una quantitat de diners major que qualsevol altre sector. El canvi climàtic porta ja anys provocant desastres causats per fenomens meteorològics cada vegada més violents. Podem recordar huracans i ciclons d’efectes devastadors, com el Katrina a Nova Orleans o, ara a Nova York, el Sandy. Algú pot imaginar que la població damnificada acabi portant als tribunals a tots els càrrecs polítics que podien haver fet més per a la prevenció del desastre?\nThis entry was posted in General on 30 octubre 2012 by JAUME JAUME ARROM.\nFa un mes es publicava la notícia de la mort de Neil Armstrong, l’home que va arribar a la Lluna per primera vegada, a 20 de juliol de 1969. Aquest astronauta, quan es disposava a trepitjar la superfície lunar, va pronunciar la frase següent: “That’s one small step for man, one giant leap for mankind” que podem traduir com “És un petit pas per a un home, però un gran salt per a la humanitat”.\nEl pas del temps (més de 4 dècades) ens permet fer un millor valoració d’aquestes paraules de Neil Armstrong. Realment podem considerar “un gran salt per a la humanitat” haver portat persones a la Lluna? Des del punt de vista actual, podria ser molt qüestionable la inversió de milions de dòlars que va portar els astronautes americans fins a la Lluna. En un temps de crisi i retallades econòmiques, pot semblar un luxe injustificat un viatge tripulat fins aquest satèl·lit de la Terra.\nÉs veritat que la gran majoria del pressupost de la NASA es va invertir en els vols tripulats. En canvi, des del punt de vista de la investigació científica, l’exploració de l’espai exterior es podia haver fet amb aparells no tripulats com els primers satèl·lits artificials, les sondes o els robots que es van enviar inicialment cap a la Lluna, després en direcció a diferents planetes del nostre Sistema Solar. Segurament, amb una inversió econòmica inferior al cost del programa Apol·lo, s’hagués pogut resoldre molts més interrogants de la ciència seguint aquesta via de les missions no tripulades. Avui dia, el programa espacial que ha contribuit més a fer un gran progrés en el coneixement de l’univers ha estat el que va posar en marxa el telescopi espacial Hubble.\nPer altra banda, des del punt de vista de la investigació biològica, si ha estat molt important el progrés en medicina espacial gràcies a les missions tripulades. També cal afegir que sense la possibilitat d’enviar missions tripulades a l’espai, no s’hagués pogut reparar el greu defecte de fàbrica que tenia el telescopi Hubble quan es posà en òrbita. Tampoc existiria el gran progrés en tecnologia que suposava mantenir en un estat de bona salut una tripulació en un espai reduit durant un temps tan prolongat. Els aliments envasats en el buit o les cèl·lules fotovoltaiques són alguns botons de mostra de milers de nous avenços tecnològics i científics conseqüència d’aquesta inversió en l’espai.\nCal reconèixer que es van invertir una barbaritat de recursos econòmics en la cursa per a l’exploració de l’espai en una situació de rivalitat entre russos i americans, empesos per un context de guerra freda. Avui dia, les missions espacials, com les que mantenen l’estació espacial internacional (ISS), es poden seguir finançant només gràcies a una col·laboració econòmica entre les nacions més industrialitzades. El gran salt donat en trepitjar la Lluna va produir una embranzida que continua encara en l’exploració de l’espai. Aquest mig segle d’exploració del que hi ha a fora del nostre planeta ha anat comportant molts beneficis indirectes per a la humanitat.\nEn conclusió, podem afirmar que més important que el pas final d’arribar a trepitjar la superficie lunar va ser completar totes les passes del camí per portar amb èxit a la Lluna aquells astronautes per part de la NASA.\nThis entry was posted in General on 26 setembre 2012 by JAUME JAUME ARROM.\nL’energia nuclear, un any després del tsunami del Japó.\nL’energia nuclear, un any després del tsunami del Japó, ha deixat de ser una alternativa al petroli. L’estat del benestar s’ha basat molt fins aqui amb una font d’energia no renovable com el petroli. Ara ja s’està acabant el petroli barat i l’augment de consum de les potències emergents com la Xina, India o Brasil ens provoca una pujada irremediable del preu del petroli. Cada cop costa més el barril de petroli ja que cal extreure’l de llocs més difícils.\nPodrem mantenir el preu de l’energia elèctrica amb altres fonts d’energia? Amb el desastre de Fukushima ha quedat clar que la proliferació de centrals nuclears és una autèntica espasa de Damocles sobre la seguretat de les persones i el medi ambient.\nL’energia nuclear té un bon grapat de seriosos inconvenients:\n1.- Ens exposa a un risc d’accidents amb conseqüències molt greus i que triguen un periode molt llarg en aconseguir la descontaminació.\n2.- L’energia prové d’una font no renovable. L’urani fissionable és més difícil de trobar que el petroli i la seva extracció i concentració és un procés car i perillós.\n3.- El país que inverteix en aquesta font d’energia desenvolupa una capacitat de fabricació d’armament nuclear com podem veure que es planteja a l’actualitat amb Iran.\n4.- La gran producció de residus genera la necessitat de disposar d’espais enormes per a emmagatzemar contenidors durant moltíssims anys. Això és una hipoteca que hauran de mantenir les futures generacions.\n5.- L’extracció d’urani en països amb baix nivell de seguretat interna pot suposar que l’urani caigui en mans d’organitzacions terroristes.\n6.- Qualsevol central nuclear és massa vulnerable davant d’atacs terroristes semblants als atentats de les torres bessones de New York.\n7.- En cas de guerra, són un punt massa vulnerable en qualsevol país que pugui rebre un atac amb missils o aviació.\nLes prioritats sobre l’energia nuclear són les següents:\n– cal anar jubilant totes les centrals nuclears del planeta, començant per les que no es posin al dia segons els criteris de seguretat més exigents segons l’experiència de Fukushima.\n– cal mantenir la investigació sobre la producció d’energia de fusió nuclear, i per tant la investigació en temes de fissió nuclear s’ha de sostenir només com elements auxiliars d’una futura central de fusió nuclear.\n– s’ha de fer recerca sobre un millor aprofitament de l’energia solar, que és en definitiva energia radiada des del Sol, la font natural i més poderosa d’energia nuclear del nostre Sistema Solar.\nEn conclusió, es pot afirmar rotundament que, si busquem la ubicació 100% segura per a un reactor de fissió nuclear en el planeta Terra, la trobariem a la superficie lunar. Però aleshores el problema seria pujar a la Lluna el material necessari per a la construcció i manteniment d’aquesta instal·lació. Fins i tot els caríssims transbordadors s’han revelat insegurs per a sortir de la nostra atmosfera planetària. Per tant, més val no multiplicar els punts on s’ubiquen les centrals nuclears, ja que estem multiplicant un risc no nul per un número de punts que ara mateix, ja és realment gran. Massa gran!\nThis entry was posted in General on 18 març 2012 by JAUME JAUME ARROM.


CARTES AMB COR | Escola Ciutat de Reus\nUs proposo una nova activitat que podeu anar fent aquests dies. Des dels Serveis Educatius i Formació han enviat la proposta que el Departament d’Educació i el Departament de Salut han anomenat Cartes amb cor. Ja sabeu que hi ha moltes persones que no es troben bé i estan ingressades a l’hospital, aquestes pesones no poden rebre visites i els ajudaria molt rebre cartes i dibuixos dels nens i nenes de les escoles. Per això us proposo que escriviu una carta i algun dibuix per enviar a aquestes persones ingressades per animar-les a que se’n surtin el més aviat possible i recolzar-les. També en podem adreçar al personal sanitari dels hospitals per agraïr-los la feina que estan fent.\nAnimeu-vos a escriure cartes, segur que els ajudaran molt!!\nEs poden enviar a les següents adreces de correu: