El Pou Digital : Taula rodona sobre "Cotxes amb història", al Casino\nEn el debat hi van intervenir tres membres del Clàssic Motor Club del Bages: Roger Grandia, gerent, Antoni Tachó, president, i Quim Falcó, secretari. D’altra banda, la persona entrevistada a fons en el número d'octubre és Alba Miranda Ribera, investigadora de base, que fa recerca postdoctoral en Metabòlits i Biologia al Centre de Recerca Biològica i Immunològica de la Harvard Medical School.\nLa irrupció i generalització del motor elèctric marcarà un punt d’inflexió en la història de la indústria de l’automòbil. Això implicarà que els cotxes propulsats per motors d’explosió passaran a ser clàssics i, amb el pas dels anys, antics i patrimonialment valuosos. En un futur, com passa ara, de ben segur que restaurar-los i col•leccionar-los serà una passió al voltant de la qual s’organitzen tot tipus d’esdeveniments socials i divulgatius, així com trobades que ressegueixen episodis de la nostra història.\nTEMES DEL POUhistòriamotor


Mercat Municipal de Manlleu - Pàgina 30 de 35 - El Mercat Municipal, L'Aula del Mercat i les parades\nVIOLINITIS AGUDA AL MERCAT\nAquest dissabte 23, Violinitis aguda actuarà al Mercat Municipal de Manlleu en elmarc del cicle Tastets de Música. Les parades i els seus visitants podran gaudir d’unaestona de bona música a partir de les 12 del migdia. Aquest grup de creació recent està format per Sara Balasch i Laura Marín, dues jovesviolinistes de la comarca que ens presentaran un espectacle sobre la versalitat del seuinstrument, tot passant per diferents estils i gèneres. Aquesta activitat l’organitza Migdiada, col∙lectiu d’artistes, i hi col∙labora l’OPE –Ajuntament de Manlleu i Temps x Temps.\nEscrit per Mercat Municipal de Manlleu el 21/03/2013 . Publicat a Novetats\nTALLER CUINA AMB REFETONS\nEn motiu de la Setmana Ambiental de Manlleu hem preparat un taller molt interessant de “Cuina a partir de refetons”. Participeu i aprendreu a fer plats senzills i econòmics a partir de menjar sobrant. El tallerista serà en Rubén Giró, co-autor del blog http://catacuina.blogspot.com.es/, sobre receptes de cuina, estris, mercats i crítica gastronòmica. Durant el taller ens cuinarà tres plats i ens donarà idees per fer moltes altres receptes a casa i aprofitar al màxim les sobres de menjar. Dissabte 23 de març Lloc: aula mercat ( 1r pis del mercat municipal) Hora: de 10 a 12h Activitat gratuïta Inscripció a: [email protected] , o bé, trucant al […]\nEscrit per Mercat Municipal de Manlleu el 28/02/2013 . Publicat a Novetats


Responsabilitat Global: Les irresponsabilitats públiques creen valors socials\nSegurament fer de la política un model en Responsabilitat Social pot semblar un repte excessiu a aquestes alçades. Però és justament el repte necessari si la política vol tornar a ser una manera digna de fer un servei a la societat i facilitar-ne la seva governança.\nPotser la manera de començar els passos seria incorporant la gestió de l'RS a nivell de les Administracions Públiques, objectiu sobre el qual també assumim la gran dificultat que porta associada. Per això, en algun cas que han volgut començar a fer alguna cosa interessant ho han fet a partir d'empreses públiques, les quals ens brinden un marc on poder desenvolupar l'RS amb més facilitat per tal de posteriorment mirar de traslladar-la al nucli de l'administració.\nNo són reflexions noves sinó que les recuperem per a mostrar tot seguit el nostre pessimisme i incomprensió davant un dels millors exemples de la irresponsabilitat social dels governants. El dia 9 d'agost acabava el termini per a acordar la posada en marxa del nou model de finançament, tal com recull l'Estatut d'Autonomia de Catalunya, una llei orgànica que -no cal dir-ho- és d'obligat compliment.\nEl govern de l'Estat no solament ha incomplert el termini i ho ha fet amt tota lleugeresa, poques ganes de complir i fatxanderia, sinó que a més ha intentat treure-li ferro dient ara que aquesta data no era més que una referència política i que ara, un cop superada, ja es podrà negociar amb major tranquil·litat i sense pressions (en paraules de la vicepresidenta).\nLes empreses saben que per aspirar a l'RSE, de primer cal complir la llei. Aquest\nés un requisit bàsic sense el qual no tindria sentit parlar d'RSE. De quina manera hem d'explicar a les empreses que el sector públic pot deixar de complir no ja una llei menor sinó una llei orgànica?? Tampoc compleix en molts casos la llei d'integració de disminuïts o la de seguretat laboral, o moltres altres... però en aquest cas s'hi afegeix l'agravant del rang de la llei, de la clara voluntat de no complir, de la desconsideració envers l'incompliment, i la desconsideració envers el Parlament i el poble de Catalunya que van votar i refrendar respectivament l'acord fonamental que suposa un Estatut d'Autonomia.\nTal com diu l'editorial del 15-08-08 del Periódico "insistir que el Govern central no ha incomplert l'Estatut, com ha fet Rodríguez Zapatero, quan s'ha superat la data del 9 d'agost sense haver arribat a un acord sobre finançament, resulta ridícul".\nSi un dels aspectes que es tenen molt en compte de matèria d'RSE són els valors que es transmet amb les pròpies accions, amb el màrqueting, amb les declaracions públiques, és evident que l'actitut i el discurs del govern espanyol -en siguin o no conscients- també reforça una situació cada cop més greu i que és la valoració que a Espanya es fa dels catalans i dels seus interessos. Aquest incompliment pot haver estat vist i valorat de manera molt positiva per molts espanyols, i l'actitud burleta del govern pot haver accentuat aquesta deriva en què fa anys que estem instal·lats de manca de respecte que cau en certs moments cap a la intolerància. Les irresponsabilitats públiques creen valors socials i no serà fàcil en el futur reconduir l'estat de situació i els valors que han anat apareixent o ressorgint d'un cert atavisme.\nLes coses es van tensant i el govern actua sovint com un mer incendiari. Afortunadament a Catalunya regna la pau i el sector polític ha reaccionat amb moderació i amb unitat. I el que és més important, ateses les circumstàncies i la complexitat, la societat civil pot agafar un major protagonisme i facilitar que els polítics en siguin uns missatgers clarament representants dels interessos del poble.\nEl fet que en el món acadèmic, cultural, social i sobretot empresarial es detecti un neguit i una sensació de cansament per tanta ofensa, fa pensar que sigui el país sencer el que es pugui mobilitzar fent sentit el seu punt de vista unitari.\nNo es fa estrany sentit posicionament com el del prestigiós polítòleg i catedràtic de la UPF Ferran Requejo, el qual ha afirmat que "Si el poder central incompleix la llei, des de Catalunya s’han de prendre mesures més radicals, que també incompleixin la llei".\nEs fa més estrany veure un gran sentit d'unitat entre tots els partits que van donar suport a l'estatut i fins i tot els que no, amb l'afegitó matisat del Partit Popular de Catalunya, que no ha volgut quedar al marge d'un sentiment que és contra el govern central -socialista- però que també recull els punts de vista del gran gruix de la societat catalana.\nEl més interessant és, però, els posicionaments que s'han començat a donar en els darrers mesos entre l'empresariat i que suposen un canvi fonamental en la manca de posicionament públic que havia estat tradicional en l'empresariat català. Molt malament deuen veure les coses si fa temps que han començat a parlar clar. Això, però, serà motiu d'una altra reflexió ja que ara ens volíem centrar en la lamentable i perillosa actitud del sector públic quan exerceix amb exhibicionisme el seu incompliment i la seva irresponsabilitat.\nEtiquetes de comentaris: catalunya, espanya, governança, reflexions, RSA


t'khià: Aportació "kumba" al full de ruta\nSe'm podrien acudir idees productives; que generessin diners, vaja! Però no hi ha manera. El cas és que tot marxant per Barcelona l'onze, se'm va acudir una versió de We Shall Overcome (i no sóc gens xirucàire, ho jurooo!). Per si voleu cantar-la o riure una estona. O les dues coses alhora...\nAvui marxem junts\nper la nació!\nOh! Ben certament\nsi marxem tots junts demà.\nPublicat per Lior a 7:44\nMíriam 15 de setembre de 2012, a les 13:38\nNo, xirucaire, no, a hores d'ara ja no! Però ho devies ser!!!!!!!\nJo reconec que ho era molt i em pensava que encara em durava; fins que va haver de ser ma filla que em va dir que no tenia res a veure amb la que devia ser als 18 anys xxxDDD\nI seguiria la cançó:\n"Oh, oh, dins del meu cor,\nmarxarem tots junts demà!"\nDavid 16 de setembre de 2012, a les 1:21\nSe't perdona per l'eufòria del moment, Lior...\nLior 16 de setembre de 2012, a les 2:11\nBé, animar la marxa una estoneta, ja veig que ho he aconseguit. Vaig durar un anyet a la unió excursionista; que és això de pujar a peu a dalt dels cims i, a sobre, amb el cor alegre!? O una cosa o l'altre!\nMíriam 16 de setembre de 2012, a les 7:51\nLior, que el David és molt seriós!\nLior 16 de setembre de 2012, a les 10:25\nVols dir? No... :-))


6 nous casos d'infecció per VIH a Andorra durant el 2017 - FÒRUM.ad\n6 nous casos d’infecció per VIH a Andorra durant el 2017\nOn: 30/11/18 17:55\nAmb motiu de la celebració del dia Mundial de la SIDA, demà dissabte 1 de desembre, el ministeri de Salut posa en marxa dues prestacions noves adreçades a la població respecte a la informació i detecció d’aquesta malaltia.\nD’una banda, s’amplien els serveis que ofereix la Consulta Jove en matèria de salut sexual a totes les franges d’edat, i d’altra banda s’ofereix la possibilitat de realitzar un test ràpid de detecció d’infecció per VIH de manera gratuïta. Ambdós serveis entraran en funcionament a partir del dia 3 de desembre.\nLa Consulta Jove es ve oferint als Centres d’Atenció Primària (CAP) del Servei Andorrà d’Atenció Sanitària (SAAS) i actualment l’edat màxima de la persona que realitza la consulta és 29 anys. A partir del dilluns vinent, el ministeri de Salut fa extensible a tota la població la possibilitat de sol·licitar aquesta consulta amb l’objectiu de fer extensible a tothom l’accés a la informació a l’entorn del VIH/SIDA així com als diferents aspectes relacionats amb la salut sexual.\nRespecte al test ràpid de detecció d’infecció per VIH de manera gratuïta, aquest també es realitzarà als serveis de Consulta Jove dels diferents CAP del SAAS. La pràctica d’aquesta prova ràpida serà totalment confidencial i el pacient comptarà amb l’acompanyament dels professionals de la salut necessaris. En aquest sentit, les persones que es vulguin fer el test rebran el consell assistit per part del personal d’infermeria que l’assessorarà sobre aquesta prova que es realitza mitjançant una punxada de sang al dit.\nD’aquesta manera, s’ofereix el suport a les persones que vulguin fer-se el test perquè puguin fer-ne una adequada valoració individual i personal de risc, i les implicacions a tots nivells que suposa un eventual resultat positiu. L’assessorament professional també incidirà en les conductes a adoptar per prevenir infeccions i evitar la transmissió de la malaltia, i en la derivació ràpida i adequada dels casos, en cas que sigui necessari. Cal assenyalar que el resultat positiu del test ràpid sempre requereix d’altres proves per la confirmació de la infecció i el diagnòstic.\nLes demandes d’informació a la Consulta Jove es poden fer de manera presencial al Centre d’Atenció Primària de qualsevol parròquia o bé per correu electrònic a l’adreça següent: consultajove@saas.ad\nD’altra banda i com en anys anteriors, el dilluns 3 de desembre els Centres d’Atenció Primària i els Punts Joves de cada parròquia distribuiran preservatius a les persones que sol·licitin informació sobre aspectes de salut sexual, al respecte del VIH/SIDA o d’altres malalties de transmissió sexual. En aquest sentit, el ministeri de Salut agraeix la col·laboració dels diferents organismes i entitats que col·laboren en les accions portades a terme en relació a la informació i prevenció del VIH/sida. Així mateix, es recorda que la prevenció de la malaltia és fonamental i que en la seva pàgina web (www.salut.ad) es troba disponible la informació relativa a les mesures de prevenció tant del VIH/SIDA com d’altres infeccions de transmissió sexual.\nIncidència i prevalença del VIH-sida a Andorra\nPel que fa a la incidència i la prevalença del VIH-SIDA a Andorra, l’Àrea de Prevenció, Promoció i Vigilància de la Salut del ministeri de Salut fa públiques les dades corresponents a l’any epidemiològic anterior. La vigilància dels casos de VIH-sida es basa en un sistema de declaració individual, confidencial i no nominal, en què participen els professionals mèdics del país, els laboratoris d’anàlisis clíniques i les farmàcies.\nDurant l’any 2017 s’han notificat 6 casos nous d’infecció de VIH a Andorra, que suposen una taxa d’incidència de 7,57 casos nous per cada 100.000 habitants, valor similars a la incidència observada pel mateix període a Espanya i França (Taxes d’incidència de 7 i 7,8 casos nous per cada 100.000 habitants, respectivament), i per sota de l’observada a Portugal (10,3 casos nous per cada 100.000 habitants).\nD’aquesta manera a Andorra hi ha un total de 75 casos de VIH-SIDA registrats, el 82,66% dels quals corresponen a homes i el 17,34% a dones. Així doncs la prevalença dels casos el 2017 se situa en el 0,102%. En els darrers anys s’observa que el principal factor de risc pel que fa a la via de contagi ha estat la conducta sexual de risc, és a dir, les relacions sexuals sense protecció (en el 67% dels casos), d’aquest grup el 49,21% correspon a pràctiques heterosexuals, el 46,03% a homosexuals, i el 4,76%, a bisexuals. Aquesta informació també és consultable a www.salut.ad.\nEl darrer informe publicat a Europa*, posa de manifest que en aquesta zona la infecció del VIH continua sent un dels problemes importants per a la salut pública. Durant l’any 2017, s’han notificat un total de 159.420 casos nous de VIH a la Regió Europea de l’OMS, el que representa una taxa d’incidència 20 casos per 100.000 habitants. De tots els casos notificats, 104.402 casos corresponen a casos notificats per la Federació Russa i 55.018 casos nous a l’Oficina Regional per Europa de l’ECDC/WHO (8,3 casos per 100.000 habitants), aquí s’inclouen els casos corresponents a la Unió Europea/Àrea Econòmica Europea (EU/EEA) que tenen 25.353 casos nous de VIH, el que representa una taxa d’incidència de 5,8 casos per 100.000 habitants.\n*European Centre for Disease Prevention and Control/WHO Regional Office for Europe. HIV/AIDS surveillance in Europe 2017.\nPrevious Post: Cloenda de la Ruta de les Formatgeries 2018\nNext Post: Evitar una dependència prematura aporta una millor qualitat de vida i un estalvi econòmic


El blog del Miquel, de roca en roca.: Sobrepuny, Cap de Tastanós i Roca Gotzera des de Vilada.\nLlarga i molt interessant pujada al Sobrepuny, bonic mirador de la Catalunya central, sobretot vers el sud. Per fer-ho farem una ruta molt diferent de la pujada normal que surt des de la Nou de Bergueda, i que ja vaig fer uns anys.\nComencem a Vilada i pugem fins a l'església de Sant Joan Baptista per seguir la pista asfaltada que surt per darrere. Aviat s'acaba l'asfalt i seguim una pista forestal, que esdevé corriol, ben fressat i marcat com PR, que ens deixa a la Creu de Roset i, poc després a la Collada de Roset, cruïlla de camins. Tornarem pel de la dreta, però ara seguim el de l'esquerra passant per la Font del Dipòsit, seguint pel Camí de l'Aigua i entrant en un tram rocós que ens fa passar per un curiós túnel de la Mina de l'aigua i per la Font de l'Arç.\nPoc després arribem al Pla del Castell, on girem a l'esquerra per visitar les ruïnes del Castell de Roset, documentat al Segle XI, on s'arriba després d'una curta pujada. Tornem al Pla del Castell, visitem les ruïnes de la Masia del Castell i, del seu costat, surt un corriol, marcat amb fites que, després d'un primer tram més suau, puja molt fort fins a la Plana del Castell, on deixem el corriol per pujar a la Roca Gotzera, modest cim amb una extraordinària panoràmica local.\nTornem a la Plana del Castell i seguim fins a una cruïlla on anem a la dreta fins a trobar un altre collet on, al davant comença la pujada al Cap de Tastanós, a mitja pujada trobem una cadena que serveix de ben poc doncs és un pas molt fàcil, la clàssica "quitamiedos". Passada la cadena arribem al cim on gaudim d'un panorama molt similar al de la Roca Gotzera, potser una mica més ample vers el Pedraforca i el Cadi.\nTornem al petit collet previ al cim i seguim el corriol, marcat com a PR, que evita les cingleres del Cap de Tastanós i que, amb un puja i baixa força distret, ens mena a la Collada dels Pasquals, on tenim una possible escapatòria per enllaçar amb el camí de baixada i que, per molèsties als genolls, el nostre company Carles, fa servir per tornar a Vilada.\nNosaltres seguim primer per pista i després per corriol, marcat com a PR i passant per les ruïnes de la Masia de Picamill, fins a les Collades de Picamill o Collada d'Abaix, cruïlla de camins. Després tornarem per la pista del davant, però ara seguim a l'esquerra un corriol ben fressat que, passant primer per la Collada de Dalt, arriba al Collet del Faig, on comença l'última, i feixuga pala, per arribar al cim del Sobrepuny, magnífic mirador de la Catalunya central. A dalt fotos de rigor i petit descans per recuperar forces.\nAbans de marxar baixem un xic cap al Sobrepuny d'Abaix, sense arribar-nos, per millorar les vistes cap al Pedraforca. Desfem el petit tram i tornem al Collet del Faig, on segui el corriol del davant (Sant Roma de la Clusa) i que ens mena cap al Coll de la Plana, on NO hem d'arribar doncs, a l'última corba abans del coll hem de creuar el filat i seguir un corriol, poc marcat, que segueix el Grau de la Solaneta fins a arribar al bonic i encisador Planell del Bac, on agafem una pista que passant pel Coll del Pi, ens torna a les Collades de Picamill o Collada d'Abaix.\nPocs metres després de la Collada trobem un corriol a l'esquerra, a un cartell de fusta posa Vilada, i marcat amb punts blancs, que agafem per davallar d'una manera forta, passant pel Grau de Dalt surt al Camp Gran d'Espinagalls. Poc després, deixem el camí marcat que portàvem, per agafar uns corriols que, passant per les ruïnes de la Masia d'Espinagalls i pel mig dels vells camps de conreu, torna a retrobar el corriol pel qual baixàvem, punts blancs, passats els dominis de l'antiga Masia.\nUn cop al corriol, el seguim a la dreta i, després d'una suau davallada, ens deixa al Collet Roset, punt on ens retrobem amb el camí de pujada d'aquest matí, allà només ens quedarà desfer els últims dos quilòmetres que ens separen de Vilada per donar per acabada la ruta d'avui.\nFoto de grup al cim de la Roca Gotzera.\nImatge de la ruta al Opentopomap (openstreetmaps).\nPunt d'inici: pàrquing al costat del parc infantil, a l'entrada de Vilada, com arribar.\nDificultat: Difícil, per distància, desnivell i per la quantitat de cruïlles de camins per on pasa, GPS indispensable.\nMaterial necessari: Res especial, no és una ruta tècnicament difícil, per tant amb calçat adequat i alguna peça de roba per abrigar, més els sempre indispensables, mapa, brúixola i GPS, en tenim prou.\nAlçada mínima: 725 metres a la sortida al poble de Vilada.\nAlçada màxima: 1655 metres al cim del Sobrepuny.\nDistancia: 17,5 quilòmetres.\nDesnivell positiu acumulat: 1320 metres.\nRuta circular: No exactament, té una part circular.\nFotos i comentaris,\n(Alguna de les fotos són de l'Àngel i d'en Xevi).\nEsglésia de Sant Joan Batista, Vilada, seguim per la pista asfaltada que surt des d'allà.\nCruïlla, seguim cap a la Creu de Roset.\nAquests tres van tan de pressa que em fan fer coses estranyes amb las fotos.\nPassat el Collet Roset, i la Font del Dipòsit, seguim el Camí de l'Aigua.\nA les clarianes gaudim de bones vistes a la Serra de Picancel.\nEntrem a la part més rocosa del Camí de l'aigua.\nI a la Cova de la Mina de l'Aigua.\nSortida de la Cova.\nA prop de la Font del Arç trobem el Rec de la Font del Sofre, amb petis Gorgs.\nArribem al Pla del Castell, girem a l'esquerra, fem una breu pujada que ens deixa a un collet on veiem el Castell de Roset.\nAquí amb el Carles de protagonista.\nCastell de Roset, documentat des del Segle XI.\nDes del Castell gaudim de bones vistes a la Serra de Picancel i a la vall de Villada.\nTornem al Pla del Castell i visitem les ruïnes de la seva Masia.\nPer darrere la Masia surt el corriol per on segueix la nostra ruta i que, després d'una feixuga pujada, ens mena a la Plana del Castell.\nPlana del Castell, després d'una pujada que ens ha fet esbufegar de valent fem una parada per reagrupar-nos, aquí la Neila observant atentament el camí de pujada, que no falti ningú.\nGirem a l'esquerra i pugem a la Roca Gotzera, amb el Cap de Tastanós al davant i la punta del Sobrepuny darrere, al fons Rasos de Peguera, Serra d'Ensija, Pedraforca i Serra del Cadi.\nCap de Tastanós i Sobrepuny.\nEmbasament de La Baells, Serra de Picancel, el Bages, Osona, Montseny, Montserrat.\nEl Pedraforca i part de la Serra del Cadí.\nLes càmeres treuen fum.\nEls meus companys d'avuí.\nI ara la foto de grup.\nTornem a la Plana del Castell, seguim un tram el PR i arribem a la cruïlla per pujar al Cap de Tastanós, tot recte, el PR segueix a l'esquerra, anirem al cim i tornarem aquí per seguir el PR.\nEl tram de la cadena.\nCim del Cap de Tastanós, amb el Sobrepuny a la vista.\nCaçador caçat, Montserrat sempre llamativa.\nSerra d'Ensija, Pedraforca, Cadi, Penyes Altes. Tosa d'Alp.\nUna mica més a prop.\nDesprés de la sessió fotogràfica toca tornar al collet.\nI seguir la ruta pel PR que voreja les escarpades parets del Cap de Tastanós.\nArribem a la Collada de Pasquals, on el company Carles ens deixa per tornar a Vilada, nosaltres seguim el PR, primer pel corriol, després per pista, per tornar al corriol que passa per la Masia de Picamill (ruínes) i mena a les Collades de Picamill, o Collada d'Abaix.\nAgafem un corriol a l'esquerra, passem per la collada de Dalt i arribem a la Collada del Faig.\nOn comença l'ultima, i feixuga pala, per pujar al Sobrepuny.\nMirant al sud-oest, destaquen a la dreta els Rasos de Peguera.\nI al Sud-Est destaca Montserrat i el Montseny.\nCap de Tastanós i Roca Gotzera.\nSerra de Picancel al davant, Osona i el Montseny darrere.\nRasos de Peguera, Pedraforca i Serra del Cadí.\nEl tram que hem baixat cap al Sobrepuny petit.\nTornem al Collet del Faig i seguim rectes, cap a Sant Roma de la Clusa.\nQuan som mol a prop del Coll de la Plana hem de vigilar per troba el punt on hem de deixar el camí pel qual baixàvem, i passar a l'altra banda del filat, per agafar un corriol, poc definit a la dreta.\nPer baixar el Grauet de la Solaneta.\nLa roca del fons ens serveix de referent, al seus (aprox) peus esta las Collades de Picamill.\nEl Grauet de la Solaneta és el tram més aventurer del dia.\nPlanell del Bac.\nLa pista que agafem al Planell del Bac i que, després de passar pel Collet del Pi, ens fará retrovar-nos amb el camí de pujada a les Collades de Picamill.\nCollades de Picamill.\nDesviament a Vilada, a pocs metres de les Collades.\nBaixant pel Grau de Dalt, amb bones vistes al Castell de Roset, Picancel i Montserrat.\nDeixem el corriol que portàvem al Camp Gran d'Espinagalls, el creuem, veiem la derruida Masia, baixem pels antics correus i retrobem el corriol de baixada, punts blancs.\nQue nois, anem bé ¿?. Mira que portem 3 GPS, si ens perdem............jajajajaja, poc abans d'arribar al collet de Roset, el camí es difumina un xic, però molt aviat es torna a fer ben fressat, i arribem al collet sense problemes.\nTornem a passar per la Creu de Roset.\nI arribem a Vilada.\nOn no podia faltar la Festa de Germanor, tot i que ens falta en Carles, que feia dues hores que estava esperant, i ha decidit marxar, una llastima.\nPublicat per Miguel Cañameras a 0:23\nEtiquetes de comentaris: Cap de Tastanós, Castell Roset, Roca Gotzera, Sobrepuny, Vilada\nUbicació: Sobrepuny, 08698, Barcelona, España\nXavi Klds 19 d’abril de 2021, a les 14:58\nEspectacular recorregut per magnífics boscos i millors vistes. De segur que no deu ser molt massificat. Gràcies x compartir.\nMiguel Cañameras 6 de maig de 2021, a les 0:00\nHola Xavi, moltes gracies. No se com estra cap a l'estiu però quan la vam fer, a ple hivern, vam estar sols tot el dia.\njordiben 19 d’abril de 2021, a les 21:53\nDeu n'hi do la ruta...... Sobrepuny d'abaix i de dalt els he fet un parell de cops desde la Nou... una bonica ascensió. Aquesta me l'apunto per fer-la quan el dia sigui ben llarg i amb prou forma..... salut i merci per compartir.\nMiguel Cañameras 6 de maig de 2021, a les 0:03\nHola, jo també l'he fet des de La Nou, pujada molt bonica, però aquesta és més completa, més distreta, si la fas t'agradara. Moltes gracies pel teu comentari.\nDescripció del recorregut. Llarga i molt interessant pujada al Sobrepuny, bonic mirador de la Catalunya central, sobretot vers el sud. Per ...\nSobrepuny, Cap de Tastanós i Roca Gotzera des de V...\nAneto (11) Ordesa (9) montserrat (9) Monte Perdido (7) Les Agudes (5) Montseny (5) La Maladeta (4) Matagalls (4) Refugio de Goriz (4) Sant Jeroni (4) Vinya Nova (4) Alba (3) Albarda Castellana (3) Bachimala (3) Bastiments (3) Can Maçana (3) Carlit (3) Cola de Caballo.Gradas de Soaso (3) Culfredas (3) Gra de Fajol (3) La Renclusa (3) Martorell (3) Montferrat (3) Pedraforca (3) Perdiguero (3) Pica d'Estats (3) Pique Longue (3) Posets (3) Puig Peric (3) Refugi Ventosa i Clavell (3) Refugi Vicenç Barbe (3) Turó del Home (3) Vallter 2000.Coma de Vaca (3) Vignemale (3) coll de la Marrana (3) Artiga de Lin (2) Bacibers (2) Besiberri (2) Canal del Verdet (2) Cap Llizet (2) Carros de Foc (2) Cañon de Añisclo (2) Cerbillona (2) Clot de la Hount (2) Coronas (2) Creu de Llaberia (2) El Bruc (2) Els Castellets (2) Els Encantats (2) Estany Blau (2) Estanys de Camporells (2) Estos (2) Goriz (2) La Besurta (2) Les Bouilloses (2) Mall Pintrat (2) Miranda de Llaberia (2) Moixeró (2) Montcalm (2) Montserrat. Montgrós (2) Petit Vignemale (2) Pic Central (2) Piton Carre (2) Puigmal (2) Puigmal de Segre (2) Punta Alta (2) Punta Gabarro (2) Refugi Lluis Estasen (2) Refugio de Tabernes (2) Rodo de Canalbona (2) San Marçal (2) Sotllo (2) Soum de Ramond (2) Tuc de Baciver (2) Tuc de Ratera (2) Vado del Hospital (2) Verdaguer (2) cavall bernat (2) coll de Vimboca (2) estanys de la Pera (2) ibon de Coronas (2) pic de la Dona (2) turo de l'Home (2) Adou del Bastareny (1) Agujas de Ixea (1) Agujas de Perramó (1) Agulla Grossa (1) Agulla Juncadella (1) Agulla del Portarró (1) Aiguafreda (1) Aigualluts (1) Aigueta de Eriste (1) Alquezar (1) Aragüells (1) Arazas (1) Arques (1) Añisclo (1) Baborte (1) Balandrau (1) Ballibierna (1) Balsas de Basacol (1) Barranco del Furco (1) Barruera (1) Baudrimont (1) Boixassa (1) Botornás. Coma d'Arnau (1) Bouilloses (1) Boum du Port (1) Boí (1) Broto (1) Bujaruelo (1) Bullidor de la Llet (1) Cami de les Feixades (1) Camí de l'Aigua (1) Camí de les Bateries (1) Camí del Pont (1) Camí dels Francesos (1) Can Jorba (1) Canal Estasen (1) Canal central als encantats (1) Canal de Sant Jeroni (1) Canal de la Font de la Llum (1) Canal del Gegant Encantat (1) Canal del Lloro (1) Cantera (1) Cap de Riueno (1) Cap del Serrat Gran (1) Carriata (1) Cascada del Estrecho (1) Castell de Miralles (1) Chausenque (1) Circ de Colomers (1) Clavijas de Carriata (1) Clavijas de Cotatuero (1) Col d'Arrailé (1) Coll Formic (1) Coll d'Eina (1) Coll de Jou (1) Coll de Port (1) Coll de Toro (1) Coll del Verdet (1) Collbató (1) Colldejou (1) Coma de Sotllo (1) Corredor Angels (1) Cotatuero (1) Cova Arcada (1) Cova Gran (1) Cova de les Arnes (1) Creu de Ferro (1) Cuello Gordo (1) Cuello del Perdido (1) Diente de Alba. collado de Alba (1) Diente de Llardana (1) Directa (1) Durro (1) Els Empedrats (1) Els Pallers (1) Embassament de Baserca (1) Enforcadura (1) Ermita de San Gregorio (1) Escobes (1) Escupidera (1) Espadas (1) Espalda Chausenque. Vignemale (1) Estant de la Llosa (1) Estany Fe (1) Estany Llong (1) Estany Redon (1) Estany Redó (1) Estany de La Llosa (1) Estany de la Grava (1) Estanys de Baciver (1) Estanys del Rosari de Baciver (1) Faja de las Flores (1) Finestrelles (1) Fontalba (1) Forat de la Gralla (1) Fossa del Gegant. Coma de l'Embut (1) Gallina Pelada (1) Gave de Lutour (1) Gosol (1) Gourgotes (1) Gradas de Soaso (1) Gran Tuc de Colomers (1) Grau de l'Euga (1) Grony de Miralles (1) Hospital de Viella (1) Hourquette d'Ossoue (1) Ibon de Batisellles (1) Ibon de Escarpinosa (1) Ibon de Gorgutes (1) Ibon de La Renclusa (1) Ibon de Perramó (1) Ibonet de Batiselles (1) La Fruitere (1) La Llibreria (1) Lac Celinda (1) Lac du Gaube (1) Les Llosanques (1) Lo Engolidor (1) Lo Escambell (1) Manresa (1) Minas de Plom (1) Mola de Colldejou (1) Mont-Redon (1) Montardo. Cavallers (1) Monteixo (1) Montsant (1) Munturull (1) Nativitat de Durro (1) Niu de l'Aliga (1) Noris (1) Noucreus (1) Noufonts (1) Núria (1) Ordiso (1) Otal (1) Oulettes du Gaube (1) Pasarelas del Vero (1) Paso del Caballo. Pas del Cavall. Llauset (1) Peguera (1) Penys Altes (1) Perafita (1) Petit Peric (1) Peña Blanca (1) Pic d'Eina (1) Pic de Labas. pic de la Sedé (1) Pic de la Grava (1) Pico de Puerto Viejo (1) Pico del Medio (1) Plans de la Escaleta (1) Pont Natural (1) Pont d'Espagne (1) Port de Viella (1) Portarró d'Espot (1) Portell Estret (1) Portillon de Benasque (1) Puerto Viejo (1) Puerto de la Glera (1) Puig de la Cometa d'Espagne (1) Punta Alta de Comalesbienes (1) Punta Chausenque (1) Punta de las Olas (1) Punta del Sabre (1) Pédourrés (1) Refugi Sant Jordi (1) Refugi de Biados (1) Refugi de Pescadors (1) Refugi de Saboredo (1) Refugio Baysellance (1) Regalécio (1) Remuñe (1) Roca-Sança (1) Saboredo (1) Sacroux (1) Salvaguardia (1) San Miguel Arcángel (1) San Segimon (1) Sant Bartomeu de Fragerau (1) Sant Joan (1) Sant Maurici (1) Sant Miquel dels Barretons (1) Sant Pau de la Guàrdia (1) Sant feliu de Barruera (1) Santa Cecilia (1) Santa Cova (1) Santa Maria de Miralles (1) Santa Maria la Mayor (1) Saut deth Pish (1) Serra de Coll Roig (1) Serra de Llaberia (1) Serra de Miralles (1) Sesferreres (1) Sirvent (1) Siscar (1) Sorrosal (1) Toll de l'Ou (1) Tossa d'Alp (1) Tozal del Mallo (1) Tron de l'Espasa (1) Tuc de Marimanya (1) Tuc del Port de Viella (1) Tuc del Portarró d'Espot (1) Tuc del Rosari (1) Tuca de Aigualluts (1) Tuca de Escorvets (1) Tuca de Paderna (1) Tuca de las Culebras (1) Uells deth Jueu (1) Vado de Bachimala (1) Vall de Boí (1) Vall de Riueno (1) Vall de Salenques (1) Vall de la Grava (1) Vall de la Llosa (1) Venta de la Llena (1) Via Ferrata (1) autobús de Senarta (1) cabana de Bacello (1) cabaña de Turmo (1) cabaña de la Coma (1) cabaña de santa ana (1) camping Les Illes (1) cascada de Espigantosa (1) cascada de Molseret (1) cascada de la Cueva (1) cascada de la Cueva Cacada del Estrecho (1) clavijas. (1) clot de Vimboca. (1) coll Arenós (1) coll Pregon (1) coll de Pendis (1) coll de Ratera (1) coll de l'Estret. Pla de les Tores (1) collada de Mentet (1) collado de Añisclo (1) collado del Diente (1) cresta de bachimala (1) drecera dels Graus (1) duatló (1) estany d'Anglios (1) estany de Baborte (1) estany de L'Esparver (1) estany de la Roca (1) estanys de Comalesbienes (1) estanys de Saboredo (1) font de Les Naiadés (1) gorgues del Freser (1) ibon Chelau (1) l'elefant (1) la Prenyada (1) lac d'Arratilé (1) lac d'Estom (1) lac de Port Viell (1) muntanya (1) parquing de la Molinassa (1) pont del diable (1) puerto de Cauarère (1) puerto de la Madera (1) ref. Vicenç Barbe. (1) refugi Angel Orus (1) refugi Ernest Mallafre (1) refugi de Baborte (1) refugi de Bayssellance (1) refugi de la Pera (1) refugi del Rebost (1) refugio de Pescadores (1) running (1) sant Joan de Boí (1) sant antoni (1) serra de les lluernes (1) serrat de les onze (1) trail (1) vall de Ruda (1)


Activitat formativa destinada a tots els alumnes per tal de treballar la transversalitat de l’aprenentatge i la necessitat de transformar en competències els conceptes apresos a l’aula.\nL’activitat es divideix en 3 parts:\n1. Navegació: permetrà experimentar les forces físiques que actuen en el desplaçament a dalt d'una embarcació escola. El vent, la resistència del mar, la flotabilitat, la trajectòria, la distribució espacial i d'altres forces físiques que governen la natura.\n2. Taller de nusos mariners: les habilitats marineres han estat evolucionades per milers d'anys d'història nàutica. L'ús de lea cabulleria és una mostra de les destreses que han fet possible la conquesta del mar per la humanitat. Els alumnes aprendran en aquest context els nusos més rellevants. L'As de Guia, el nus Pla, el nus Vuit i el Ballestrinque són els nusos més utilitzats i representatius de cada una de les necessitats que podem solucionar amb el coneixement d'aquesta habilitat marinera i humana.\n3. Taller personalitzat: ens serveix per explicar conceptes educatius curriculars relacionats en la navegació a vela.\nTenim molts tallers adaptats a cada curs i assignatura, per exemple:\nEl taller de forces físiques descriu la suma de vectors en l'exposició de com actua el vent aparent, sumant el vent real i el vent generat per la velocitat. Amb el teorema d'Arquimedes s'exposa la flotabilitat com a concepte físic que permet controlar el pes de les embarcacions.\nTaller històric, on descobrirem que també la història de la humanitat ha estat vinculada als coneixements nàutics, colonitzacions a tot el món, batalles i flotes èpiques vinculades a societats poderoses pels seus avanços nàutics.\nTaller de meteorologia que inclou coneixements del funcionament atmosfèric, així com les interaccions en la orografia que configura la climatologia local.\nTambé tallers d’orientació, d’entorn, etc.\nDurada: 3h Ubicació:\nMínim de participants: 6\nÚs de vestuari i dutxes/ Armilla salvavides / Material didàctic\n- Tardor i hivern: roba d’abric, una jaqueta tallavents o impermeable.\nSi tens qualsevol dubte o pregunta, contacta’ns sense cap compromís i t’informem de tot!


Troben els cossos sense vida de Josefa i Victoriano\nEls Mossos d'Esquandra n'han informat a través de les xarxes\ndimecres, 23 d’octubre 2019 - 20:54h\nLa imatge de la parella que ha desaparegut a Sant Jaume dels Domenys. | Facebook\nTristíssima notícia al Baix Penedès. Han aparegut sense vida els cossos de Victoriano i Josefa, desapareguts des del passat diumenge, 20 d’octubre, als voltants de Sant Jaume dels Domenys. Els Mossos d’Esquadra n'han informat a través de les xarxes socials. La parella ha estat trobada en una zona boscosa del Montmell aquest dimecres 23 d'octubre pels voltants de les vuit de la tarda.\nInvestiguen les causes de la mort\nLes despulles del matrimoni domenyenc han estat localitzades a uns 750 metres d'on s'havia trobat el vehicle de la parella, en una zona boscosa del terme municipal del Montmell. El cotxe havia estat trobat el dia abans, i també es va trobar una garrafa que, suposadament, portava la parella. L'autòpsia determinarà les causes de les morts tot i que, segons apunta la policia catalana, els cossos no presenten signes de violència.\nVictoriano i Josefa van ser vistos per última vegada el diumenge a la tarda, quan van sortir de casa amb el seu cotxe. Després d'hores sense saber-ne res, la família va denunciar la seva desaparició als Mossos i es van organitzar batudes de recerca durant dimarts i dimecres, al voltant de la carretera que va de Sant Jaume al Pla de Manlleu.\nLamentablemente se han encontrado sin vida los cuerpos de Victoriano y Josefa https://t.co/X2oSt404b3 — Mossos (@mossos) October 23, 2019\n"Què poden reclamar a les assegurances els afectats per la gota freda a Catalunya?" "⚫ VÍDEO: Manel, el català mort arrossegat per la riuada el dia del seu aniversari"


Un noi de nom Thomas ha guanyat el Festival d'Eurovisió posat en la pell de Conchita Wurst, una dona amb melena de dona i barba d'home i que canta amb veu de dona. El noi és homosexual i no vol deixar...\n“Luis el Cabrón”\nJaume Barberà ha fet cèlebre la “casta xucladora” a major glòria dels seus imitadors. Però en realitat el concepte ve d'“elits extractives” i el van popularitzar els economistes nord-americans...\nPere Navarro va assistir diumenge tranquil·lament a la primera comunió d'una neboda a la catedral del Sant Esperit de Terrassa i, en sortir, una senyora “d'uns 50 anys” i de “classe mitjana”...\nEl règim borbònic\nEl rei Joan Carles ha estat aquesta Setmana Santa a Kuwait i a la Unió dels Emirats Àrabs, ben acompanyat per l'oligarquia hispana de la construcció, l'energia i l'armament. I què hi feia el Borbó...\nPedro J. Ramírez, el periodista més influent en la història democràtica d'Espanya, va dir ahir a can Basté, en un gran cara a cara radiofònic amb Pilar Rahola, que no ha pogut trobar “cap indici”...\nDiu la llegenda que un dels orígens del símbol de la victòria es troba en la guerra dels Cents Anys, entre França i Anglaterra. Resulta que els soferts ciutadans francesos deien que tallarien els dos...\nUna de les paraules que més hem gastat en els últims anys és statu quo, si és que el llatí es pot gastar. El DIEC ho defineix com a “estat actual de les coses”. Un equilibri més o menys durador...\nRalph Fiennes és un conserge que no concep ètica sense estètica a The Grand Budapest Hotel i que es dedica a donar consol sexual a les clientes provectes, esforç que li val, sense voler-ho, l'herència...\nTots sabem que Crimea acabarà sent part de Rússia, oi que sí? Tots sabem que totes aquestes veus d'indignació i amenaça que s'aixequen al món, i en especial a la unidad de destino en lo universal,...


Anuncis COMPLEMENTS MODA MONTMELó - Classificats.net\nAnuncis / Barcelona / Vallès Oriental / Montmeló / Compra i venda / complements moda Montmeló\nComplements moda Montmeló\nAnuncis classificats complements moda Montmeló\nDe 1 a 0 de 0 anuncis de complements moda Montmeló\nAnuncis complements moda Montmeló\nConsulta anuncis classificats de complements moda Montmeló. Publica el teu anunci de complements moda Montmeló, és gratis a Classificats.net. Contacta amb els anuncis de complements moda Montmeló directament, per telèfon o correu electrònic.\nClassificats complements moda Montmeló\nConsulta tots els anuncis de complements moda Montmeló que han publicat els usuaris\nBusca i troba complements moda Montmeló\nEstàs a la secció de complements moda Montmeló del portal d'anuncis gratis. Busca, troba, compra, ven, demana, regala, informa, ajuda o coneix gent a Classificats.net. Tots els anuncis de complements moda Montmeló són gratis. Busca i contacta.\nGent interessada en complements moda Montmeló\nBusca, troba i contacta amb gent que ofereix: Anuncis classificats complements moda Montmeló


Puc recuperar l'IVA d'una factura impagada?\nA causa de la crisi actual provocada per la COVID-19, ens trobem que hi ha moltes empreses que no poden fer front al pagament de les seves factures. Això provoca que qui lliura el bé o presta el servei no coure ni la base imposable ni l'IVA repercutit que es genera i, per tant, hagi d'ingressar en Hisenda aquest IVA en la declaració corresponent.\nLa AEAT permet sol·licitar la devolució de l'IVA de les factures emeses incobrables quan es compleixin els següents requisits:\n1. Que hagin transcorregut 6 mesos (en el cas de pimes) o 1 any (en el cas de grans empreses) des de la meritació de l'impost repercutit.\n2. Que quedi reflectit en el llibre registro.\n3. Que el destinatari sigui empresari o professional.\n4. Que el subjecte passiu (qui emet la factura) hagi realitzat una reclamació judicial o un requeriment notarial.\nLa modificació s'haurà de fer en el termini dels 3 mesos següents a la finalització del termini dels 6 mesos següents des del moment de la meritació de l'operació o del venciment del termini impagat.\nNo es permetrà modificar la base imposable dels crèdits impagats en els següents casos:\n- Quan gaudeixin de garantia real, en la part garantida.\n- Crèdits afermats per entitats de crèdit, societats de garantia recíproca o coberts per un contracte d'assegurança de crèdit o caució.\n- Crèdits entre persones o entitats vinculades.\n- Crèdits deguts o afermats per ens públics.\n- Quan el destinatari de les operacions no estigui establert en el territori d'aplicació de l'impost (Península i Balears), ni a Canàries, Ceuta o Melilla.\n- Quan existeixi un acte de declaració de concurs per als crèdits corresponents a quotes repercutides per operacions la meritació de les quals es produeixi amb anterioritat a aquest acte.\nSi desitja que l'assessorem sobre com reclamar un deute judicialment, o bé, vol recuperar l'IVA repercutit que no ha cobrat, des de CIM CONSULTORS ECONOMISTES I ADVOCATS quedem a la seva disposició per a ajudar-lo en tot el que necessiti.


30 de novembre de 2008 Articles d'Economia publicats a diaris\nArran de les declaracions del president francès Sarkozy sobre\nla necessitat de refundar el capitalisme, la cimera del G-20 va generar\nunes expectatives que no s’han complert. De fet, a la cimera de\nWashington no es va decidir refundar el capitalisme sinó que es va\nrefermar el compromís de les economies més desenvolupades i les\nemergents per l’economia de mercat i el lliure comerç.\nEs va adoptar un\ncompromís explícit per no augmentar en els propers dotze mesos les\nbarreres a la inversió i al comerç en béns i serveis, ni adoptar\nmesures inconsistents per estimular les exportacions.\nAquestes decisions topen directament amb el discurs anticapitalista\ndels darrers anys, que ha estat principalment antiglobalització i\ncontrari al lliure comerç. Però el cert és que la crisi financera\nactual, que per la seva gravetat només és comparable a la crisi del 29,\nno té el seu origen en l’obertura dels mercats de béns, sinó en la\ncreença errònia que els preus de l’habitatge sempre augmentarien i en\nel desenvolupament de productes financers d’alt risc basats en aquesta\npremissa falsa. De fet, si l’experiència de la crisi del 29 va ensenyar\nquelcom, és que el proteccionisme i les polítiques d’empobriment del\nveí van contribuir a provocar la gran depressió i el col·lapse del\nA la cimera del G-20 sí que s’han fixat alguns principis de reforma\ndels mercats financers. S’ha acordat millorar-ne la regulació, el\ncontrol i la transparència. Així, per exemple, per controlar els bancs\nmés grans del món es crearan col·legis de supervisors.\n7 Respostes a "Refundar el capitalisme?"\n30 de novembre de 2008 a les 17:14\nEls governs que organitzen aquesta cimera són de dretes i conseqüents amb la seva ideologia capitalista.\nElls han creat la crisi i bé han de dir alguna cosa.\nTenen la capacitat mediàtica de dir la mateixa mentida mil vegades cada dia.\nHo tenen clar, van a la seva i estan units.\nMiquel Romero ha dit:\n30 de novembre de 2008 a les 23:48\nJo esperava que la refundació del capitalisme significaria que tornarien a donar al capital la missió que té. El capital ha de ser una eina de financiació de producció. Crec que aquesta crisi actual té els origens molt més lluny del que creiem. La debacle financera i immobiliària es la consequència final d’una crisi que había de venir.\nPer a mi els origens venen des de la caiguda del mur de Berlin. En aquells moments es va trencar el pols que mantenien les dues economies que existien al mon, el capitalisme i el comunisme. La desaparició del comunisme va permetre al capitalisme expandir-se desmesuradament i va permetre la globalització, que si bé en un principi no havia de ser dolenta, ha esdevingut una transformació del concepte de capitalisme. El capital ja no es una eina financera de troducció, ara es una eina de especulació que s’ha extés per tot el mon. Ara la creació d’empreses ja no té la doble finalitat, crear riquesa produïnt i finalitat social creant llocs de treball i el que això comporta. Ara al capital solament l’ interessa la especulació, el benefici desmesurat i no li importa gens ni mica si destrueix llocs de treball.\nS’està destruint poc a poc la classe mitjana dels pobles desenvolupats i aquesta mateixa classe mitjana es la que aporta el consum i paga els impostos dels seus païssos. Les oligarquies cada vegades son més grans i poderoses. aquestes no paguen impostos als seus païssos per que tenen la seva riquessa distribuida en altres menys desenvolupats en els que pràcticament no paguen res o bé tenen els diners en paradisos fiscals. L’enpobriment de les classes mitjanes està provocant que no puguin pagar les hipoteques i consumeixin menys, el que arrossega als bancs que els han deixat els diners sobrevalorant les seves finques amb la confiança que aquestes pujen continuament i al final no ha estat així. Tot plegat i finalment la crisi està aqui.\nNo han refundat ni refundaran el capitalisme per que ja estan governant les oligarquies mundials i si no que li preguntin als russos.\n1 de desembre de 2008 a les 0:19\nCoincideixo plenament amb el comentari de l’Elisenda, que d’altra banda diu el que hi ha. El capitalisme, com se sol dir, és el pitjor sistema d’organització econòmica existent amb l’excepció de la resta. Això avui ho té clar tothom.\nPer tant el vocabulari de refundació ha estat massa ampulós, i es va és cap una keynesianisme global per tal de donar un bon impuls a la demanda i que l’economia rodi. La recepta fiscal és coneguda i ortodoxa, i funcionarà. Potser no a casa nostra, perquè aquí hi ha dues crisi: la internacional i la pròpia de model productiu, amb un sector de la construcció sobredimensionat que és mort, i que enterrarem els propers mesos.\nPel que fa als mercats financers, òbviament el que ha faltat ha estat transparència, i això és el que caldrà promoure. Recordem que el lliure mercat funciona bé quan els agents econòmics disposen de bona informació per prendre les decisions. Això és el que ha fallat ara, entre d’altres coses.\nEn definitiva el que cal és més mercat i no menys, amb intervencions keynesianes tant monetàries com fiscals. Presentar això com una refundació…\nPer als qui a casa nostra encara prediquen contra el capitalisme: si us plau, feu-vos-ho mirar. Mireu si hi ha un millor model, o dissenyeu-lo, ens el proposeu i aleshores en parlarem.\nPer si hi ha algun dubte, i sent el bloc de qui és, aclareixo que sóc un votant d’ERC.\n4 de desembre de 2008 a les 22:05\nTens un bloc molt interessant. Et seguiré més sovint.\nmarcs ha dit:\n21 de desembre de 2008 a les 17:58\nt’escric per donar-te a conèixer una plataforma que s’ha creat per tal d’unir esforços per conscienciar als catalans sobre la necessitat de reduir l’impost de successions. L’enllaç és aquest:\nEs tracta d’una iniciativa popular. No hi ha cap organització política ni cap grup social darrera d’aquesta plataforma, i de moment està en una fase embrionària, ja que abans de començar cap acció concreta, com ara la recollida de firmes, que més endavant serà necessària, volem que el missatge arribi a quanta més gent millor. Qualsevol gest, per petit que sigui, serà benvingut. M’agradaria que, quan puguessis, li donessis una ullada al fòrum de la plataforma, i si estiguessis d’acord amb el plantejament te’n fessis ressò al blog.\nDisculpa’m per haver posat aquest comentari aquí, i gràcies per el teu temps.\n22 de desembre de 2008 a les 15:11\nBenvolguda Elisenda, en el meu bloc, conjuntament amb l’Alfons López Tena estem escribint un serial arxiducal on hi aparèixes. Sembla ser que tant tu, com Maiol Sanaüja, Jordi Gomara, Joan Arnés i jo mateix estem en perill. Hauries d’intervenir per deturar les amenaces de Berà II…\nHe posat l´enllaç actual d´aquest bloc: http://xarxarepublicana.blogspot.com\nAgrairia si hi posessis l´enllaç.


La Conselleria de Qualitat Democràtica, Fisabio i la UV impulsen la identificació de víctimes de la Guerra Civil i de nadons furtats - Generalitat Valenciana\n- La seqüenciació massiva permetrà optimitzar la identificació de les mostres recollides fins i tot en les fosses més antigues\n- Rosa Pérez Garijo ha assenyalat que "per a obtindre els millors resultats en aquesta tasca de memòria, justícia i reparació és imprescindible el treball conjunt de totes les institucions"\nLa Conselleria de Participació, Transparència, Cooperació i Qualitat Democràtica, la Fundació per al Foment de la Investigació Sanitària i Biomèdica de la Comunitat Valenciana (Fisabio) i la Universitat de València (UV) signaran en els pròxims dies un conveni per a desenvolupar projectes d'investigació i innovació en la identificació de les víctimes de la Guerra Civil i del franquisme.\nLa col·laboració entre les entitats assegurarà la creació de protocols d'actuació científica i multidisciplinària que asseguren la col·laboració institucional i una adequada intervenció en les actuacions de localització, exhumació i identificació de les persones desaparegudes. Tot això, d'acord amb les recomanacions del Consell de Drets Humans de l'ONU.\nA través d'aquests projectes es podrà recuperar i identificar les restes de les víctimes i també serviran per a elaborar mapes de localització. Igualment, es promourà la investigació de la desaparició forçada de xiquetes i xiquets ocorreguda durant la Guerra Civil i la dictadura franquista.\nFisabio disposa d'eines de seqüenciació massiva, que permetran obtindre els millors resultats possibles, i té personal qualificat i amb alt nivell de coneixement científic en la matèria. Això obri la possibilitat de, per exemple, millorar la identificació de restes de les fosses més antigues.\nEn el marc del conveni, la prioritat serà la recollida i emmagatzematge de mostres de familiars de víctimes de la Guerra Civil i el franquisme d'edat avançada per a assegurar que es produïsca la investigació i la identificació de les restes trobades en les fosses.\nLa consellera de Qualitat Democràtica, Rosa Pérez Garijo, acompanyada pel director gerent de la fundació, Jose Antonio Manrique, ha visitat les instal·lacions de Fisabio on es duran a terme les tasques d'emmagatzematge de mostres i la seua seqüenciació.\nDurant la visita, Pérez Garijo ha destacat la importància d'aquest conveni de col·laboració perquè "per a obtindre els millors resultats en aquesta tasca de memòria, justícia i reparació és imprescindible el treball conjunt de totes les institucions, i per això establim aquesta col·laboració amb la Fundació Fisabio i la Universitat de València".\nLa consellera de Qualitat Democràtica ha assenyalat que "Fisabio és capdavantera en la investigació genètica i la seua participació serà decisiva per a avançar en el treball que estem duent a terme des del principi de la legislatura en la identificació de les víctimes del franquisme i de les xiquetes i els xiquets furtats."\nEl recorregut ha transcorregut pels laboratoris de l'Àrea de Genòmica i Salut, el Servei de Seqüenciació i Bioinformàtica, on s'analitzaran les mostres obtingudes, i les instal·lacions del Biobanc IBSP-CV, que es dedicarà a la seua recollida i l'emmagatzematge.\nLa Conselleria de Qualitat Democràtica, Fisabio i la UV impulsen la (...)


La mascareta de sàndal ajuda a tractar els porus dilatats i desobstruirlos permetent que la pell pugui respirar fàcilment.\nEn casos de pigmentació a la pell o taques i cremades de sol, l'ús regular d'aquesta mascareta ajudarà a difuminar les marques de mica en mica.\nL'argila, la calamina i l'òxid de zinc ajudaran desobstruir els porus de brutícia i extreure toxines de la pell.\nLa pols de sàndal ha estat utilitzat en l'Ayurveda durant milers d'anys per curar la pell, ajudant a netejar els porus. La calor crema la pell i crea marques i pigmentació, el sàndal s'extreu l'excés de calor i manté la pell fresca. Abans i després d'un dia al sol aquesta mascareta ajuda a protegir la pell.\nLa cúrcuma s'usa des de l'antiguitat contra les marques en el cos i la cara i ajuda a eliminar les toxines de la pell. També és antisèptica i ajuda a curar cremades solars, mentre la càmfora ajuda a refredar la pell.\nLodhra és astringent i cura les ferides i prevé la propagació d'infeccions.\nEl Neem ha estat usat durant milers d'anys. És antial·lèrgic, antibacterià i és capaç de guarir la majoria de les infeccions de la pell. Neem és una de les herbes més eficaços en la curació de qualsevol tipus d'erupcions o el creixement bacterià.\nTulsi és també una de les herbes més utilitzades en l'Ayurveda i té propietats antibacterianes i antiparasitàries. També és anti-oxidant i ajuda a combatre l'envelliment.\nBawachi deixarà la seva pell radiant.\nL'ús regular d'aquesta mascareta ajudarà a la pell a reuperar seva brillantor natural.Utilizar, almenys, una vegada a la setmana o un cop cada quatre dies.\nINGREDIENTS INCI: Solum fullonum (Fuller 's Tonerde) • Santalum album (Sandalwood) • Zincum Oxydatum (Òxid de Zinc) • Ocimum sanctum (Tulsi) • Azadirachta indica (Neem) • Calamine • Berberis aristata (Begrannte Berberitze) • Symplocos racemosa (Lodhra) • Psoralea Corylifolia (Bawachi) • Santalum album oil.


"La lluna en un cove", revista literària en català: Conill omnipresent, de Clàudia Codina (dins del número 35 de La Lluna en un Cove)\nConill omnipresent, de Clàudia Codina (dins del número 35 de La Lluna en un Cove)\nConill omnipresent, de Clàudia Codina. En “La Lluna en un Cove” ens complau veure que l’amor per la literatura arrela també entre els més joves. És el cas d’aquesta autora, que amb només quinze anys, i animada pel seu professor de català, ens presenta un relat que hem considerat interessant publicar en aquestes pàgines. La història gira al voltant dels esdeveniments traumàtics que viu la protagonista del conte en relació amb un petit conill que és la seva estimada mascota. I és que els traumes infantils ens persegueixen durant tota la nostra vida i marquen d’alguna manera el nostre destí. Així doncs, queda dit: ens agrada comprovar que també els més joves es lliuren de gust a incipients vocacions literàries, i des de la nostra revista ens complau ajudar a fer créixer i consolidar aquestes vocacions, animant els autors més joves amb la publicació dels seus relats.\nConill omnipresent, de Clàudia Codina, forma part del número 35 de La Lluna en un Cove. Comprar aquest número


Campanya comercial de Sant Valentí a Calafell del 2 al 14 de febrer | Ajuntament de Calafell\nCampanya comercial de Sant Valentí a Calafell del 2 al 14 de febrer\nEl comerç de Calafell posa en marxa, del 2 al 14 de febrer, la campanya comercial de Sant Valentí. Els establiments adherits tindran disponible el millor de la seva oferta en moda, calçat, complements i regals, entre altres, amb ofertes i descomptes que cada comerciant decidirà. I alguns restaurants oferiran menús romàntics durant els dies de la campanya.\nA més, hi haurà espectacles de carrer. Els dies 9 i 10, uns figurants que encarnaran a Romeu, Julieta, Cupido i altres personatges relacionats amb l’amor, recorreran els carrers comercials oferint petites actuacions teatrals. I a la plaça de la Confraria hi haurà un photocall animat, amb una reproducció d’”El Jardí de l’Amor”, el famós quadre de Rubens.\nLa campanya comercial de Sant Valentí és una iniciativa de les associacions empresarials Segur Platja, Calafell Poble i Fòrum Calafell i de l’Àrea de Promoció Econòmica de l’Ajuntament. La regidora Lluïsa Lastra recorda que “iniciatives com aquesta tenen com a objectiu dinamitzar el comerç local, sobretot en èpoques de temporada baixa, tot creant atractius per a les compres”.


Ryanair estrena una nova línia aèria que uneix Reus amb Glasgow\nTotes les companyies de vols barats marxen de Reus, excepte Ryanair, que continua obrin noves línies. Dijous van estrenar la que unirà la capital del Baix Camp amb Glasgow. Entre els passatgers que la van estrenar, hi havia nombrosos seguidors del Vila-real, que va jugar un partit de la Champions a la ciutat escocesa. A partir d'ara, aquest vol sortirà els dimarts, els dijous i els dissabtes, tot i que la companyia no descarta que arribi a ser un vol diari en el futur, si la resposta dels usuaris és positiva.\nAquesta és la sisena ruta que Ryanair posa en marxa a l'aeroport de Reus, des d'on també vola a Londres, Franfurt, Dublín i Liverpool. La companyia espera transportar uns quaranta mil passatgers més aquest any gràcies a la nova ruta. En aquesta línia també es mantindran els baixos preus dels bitllets, que, amb taxes incloses, no arriben als seixanta euros. Aquest era un dels motius pels quals molts passatgers es van animar a estrenar aquesta ruta ahir. Entre ells, un nombrós grup de seguidors del Vila-real que arribava de Glasgow, on el seu equip va jugar abans-d'ahir.


Grau en turisme: Mites i realitats per a viatgers\nEn el grau en turisme us desmantellem els grans mites que t’hauran explicat en els teus viatges.\nSegur que hauràs sentit mil històries diferents en relació als monuments més visitats del món. És normal, a la gent li agrada maquillar i magnificar tot i sempre estem buscant narratives per donar-li un toc màgic tot el que ens envolta. Tampoc us volem aixafar la il·lusió però hi ha coses que t’han explicat que segurament no tenen ni una mica de realitat. Aquest post no és apte per als que encara creuen en les fades.\n1. Els aliens: obrers d’Egipte\nLes piràmides d’Egipte són una de les construccions més imponents que podem trobar arreu del món. Costa de creure que els humans d’aquella època, sense els recursos de què disposem ara poguessin construir obres d’art d’aquest nivell.\nI és així com es va estendre la història dels aliens que van trepitjar la terra per construir les piràmides. En veritat, els que creuen en el món paranormal es justifiquen moltes coses amb la presència dels extraterrestres però en el grau en turisme som una mica escèptics davant aquesta idea. Hem indagat una mica en el tema i, sentint-ho molt, els aliens no van treballar a Giza.\nVan ser els egipcis que amb molta tenacitat, o si voleu dir-ho d’una altra manera, molta esclavitud, van poder erigir aquests colossals blocs per construir les tombes dels seus faraons . Costa creure-ho però l’enginyeria no és cosa del segle XXI i tenien les seves tècniques. Mullant la sorra podien lliscar trineus enormes que arrossegaven les tones de cada bloc i així es pot veure en alguns jeroglífics de l’època.\nAixí que el dels aliens, és un gran mite.\n2. L’Everest no té competidors\nEls amants del senderisme tenen en ment aquesta muntanya Himàlaia per ser la més alta del món. T’has plantejat mai si pot haver-hi alguna muntanya que estigui a la seva altura? Realment l’Everest té el pic més alt del món, 8.848 metres sobre el nivell del mar. Però si agaféssim un metre per mesurar la seva altura decebríem a molts i és que la muntanya amb més metres d’altura està a Hawaii i la seva altura total són 10.203 metres però només els seus 4.000 metres restants es situen per sobre del mar.\nAixí que l’Everest, té competidors pel que fa a altura des de la base.\n3. Els Japonesos es tornen bojos a París\nEncara que sembli un mite, és veritat. Des de 1988 s’han ingressat uns 63 turistes nipons a la capital francesa per alguna cosa anomenat Síndrome de París. Aquest es deu a l’ansietat que pot generar un xoc cultural tan fort i els símptomes engloben des de la mateixa ansietat en fortes dosis, paranoia, psicosi i fins al·lucinacions.\nSembla una història de novel·la però en el grau en turisme hem investigat una mica i és veritat i així ho corrobora l’ambaixada del Japó a París amb una línia 24 hores per atendre aquests casos de bogeria viatgera.\n4. Hi ha un peix Japonès letal\nHi ha una toxina letal anomenada tetrodotoxina o també coneguda com toxina zombi per les seves llegendes en relació al vudú. El mite de l’afirmació que estem revisant és que no converteix en zombi a ningú, paralitza els músculs respiratoris fins a la mort. Però des del grau en turisme us expliquem que hi ha alguna cosa de veritat en tot això. El peix Globus és part de la gastronomia nipona sent un dels plats més populars a Japó, només hi ha alguns xefs autoritzats per cuinar aquest peix així que vigila.\nAquests són alguns dels mites i realitats que potser no sabies sobre el món que t’envolta. Esperem no haver-te decebut i en el grau en turisme t’animem a seguir investigant sobre les històries que t’expliquin en els teus viatges.


Els EUA són diferents » 2008 » octubre\n“DOCTOR ATOMIC”, una nova òpera a la MET\nLa Insularitat de qui es creu fort\nFa unes setmanes, abans d’atorgar el Premi Nobel de Literatura, el secretari suec de l’acadèmia va declarar a un periodista que un americà no podria guanyar mai el premi degut a la insularitat del país i la manca de traduccions. Al seu parer, els EUA no participaven en el moviment cultural literari mundial.\nEn part és veritat, però els Europeus tampoc no saben gran cosa de la vida cultural americana. Els Americans amb les seves llibreries enormes com el Barnes & Noble, el Borders, etc i les biblioteques a tot arreu probablement venen més llibres i llegeixen més per capita que qualsevol altre país. Es fàcil anar a una editorial i queixar-se del nombre limitat de traduccions. Respondrien que ja ho han provat i que les traduccions es venen malament i que el seu públic només vol llegir obres americanes que tractin dels problemes americans. Un altre cas d’unilateralisme? O de grandesa?\nÉs complicat. Caldria afegir que el país és molt gran i que les obres americanes són molt conegudes a Àsia, a la Xina i l’Índia. Un ciutadà podria pensar que el mon inclou nomes la diversitat dels residents, que es molt gran. En qualsevol cas és fals que els americans visquem allunyats de les preocupacions culturals del nostre temps, només que a Europa en sabeu poc. En suport ‘aquesta afirmació, voldria explicar el cas de l’estrena més recent a ‘Òpera Metropolitana de Nova York, que a Europa només s’ha vist a Londres.\nLa Met estrena nou Director General\nPer molts anys el Director de la Met fou en Joseph Volpe, un home habilíssim i molt treballador que era famós per la tria d’artistes per als seus repartiments i que amb els diners que tenia posava a l’escena els millors cantants del món per cada paper. Però era un senyor una mica antiquat, acostumat al món dels vellets en salut precària i diners, vestits de fosc que sostenien generosament la institució , els quals s’estimaven coses maques i decorats i llums espectaculars però sense experiments ni agosaraments de cap mena.\nVa anar bé per molts anys però al final el nombre d’assistents va començar a declinar. En Volpe no tolerava que ningú vingués a espantar els seus donants milionaris, tots ells republicans. Els vellets benestants s’anaven morint i no eren substituïts. Al final, l’any passat la Junta va anomenar Director General en Peter Gelb, un home molt diferent, nou i ple d’idees innovadores. Les cantants grasses s’havien acabat: a l’escenari tothom ha de fer goig. (Que no se senti al·ludida cap soprano famosa catalana) Hi ha molts cantants bons amb pes escaient que saben actuar. Cada vegada que comana una nova escenificació, en Gelb contracta directors i escenògrafs nous, sovint de Broadway o fins i tot de Hollywood. L’òpera ha d’esdevenir un espectacle grandiós, de masses. També ha encetat l’era electrònica, amb un canal de ràdio per satèl·lit i vendes de música i DVD per l’Internet. Una nova època!\nEl compositor John Adams\nL’únic gènere musical autènticament americà és el jazz que no està malament. Però com qualsevol habitual de les sales de concert i d’òpera us explicarà, hi ha molts compositors, nadius i immigrants que fan música de qualitat, tradicional i experimental que es coneix poc a Europa.\nAls EUA hi ha una casa d’òpera, la de San Francisco que des de fa anys disposa de donacions filantròpiques i federals per promoure la producció d’òperes americanes i ho han fet amb moltíssim d’èxit. Paguen al compositor perquè pugui treballar sense preocupacions i gairebé sempre estrenen a San Francisco, portant l’obra després a llocs com Santa Fe, Houston, Chicago i potser fins i tot Londres. Rarament una d’aquestes obres arribava a la City Opera de Nova York però pràcticament mai a la Met.\nSan Francisco es únic promovent temes americans d’actualitat. A mi em va agradar molt el “Dead Man Walking” (la monja que atén un condemnat a mort) una nova opera que va seguir la trama del film de la Susan Sarandon i Sean Penn.\nEn John Adams és considerat el millor compositor americà vivent. Les seves òperes inclouen el “Nixon a Xina” sobre el famós viatge de Nixon i la contraposició de cultures, “Klinghoffer” sobre la captura del vaixell Achille Lauro per una banda de terroristes palestins i l’assassinat d’un vell home jueu en una cadira de rodes que fou llençat a l’aigua, que tractava del terrorisme, les religions i conflictes i arguments insolubles. “Estava mirant el sostre i sobtadament vaig veure el cel” era sobre el gran terratrèmol de Los Angeles el 1993 . “La transmigració de les ànimes” tractava de l’atentat de 11 Setembre. Els seus punts de vista són els d’un intel·lectual progressista, escèptic, que es fa preguntes sobre tot i es preocupa pel genere huma.\nEl Dr. Oppenheimer\nLa seva obra mestra és el “Doctor Atòmic” que ens explica els darrers dos mesos de Robert Oppenheimer a Los Alamos i escenifica l’explosió de la bomba atòmica aquella nit tan tràgica del 15 al 16 de juliol de 1945. El llibret és escrit per Peter Sellars, probablement el millor director de teatre i escenògraf del món, només que dissortadament es va barallar amb el Sr Peter Gelb i com que els diners no comptaven, la Met va encarregar una nova escenificació a Petty Woolstock una Directora britànica menys coneguda que no havia dirigit mai una òpera (quina estrena, noi!). El text no és inventat. Gairebé tots els arguments i informació estan trets de documents fets públics. Les paraules posades a la boca d’Oppenheimer (anomenat “Oppie” algunes vegades), d’Edward Teller (pare més tard de la bomba d’hidrogen), dels físics dissidents i del General Groves les van pronunciar els actors originals de la tragèdia.\nKatty és la muller alcohòlica d’Oppenheimer. Tant ella com el seu marit són personatges intel·lectuals, amb lligams amb als partits comunistes legals i tolerats de l’època que tenen fe en el projecte però viuen torturats per les conseqüències tant imprevisibles com previsibles. El projecte l’havien començat per protegir-se dels nazis alemanys, però ara es parla d’utilitzar la bomba contra japonesos, que és molt diferent. Hi ha dubtes. L’Oppenheimer, un home molt erudit, llegeix la poesia de John Donne, un clàssic anglès del S.XVII. El seu sonet “Batter my heart, three-personed God” esdevé una ària molt maca però també va servir per donar el nom al “Trinity site” el lloc de l’explosió al Nou Mèxic (que per cert es pot visitar). També llegeix el poema èpic hindú Bhagavad Gita i de fet Vishnu, la deessa de la destrucció apareix en un moment i el cor en canta algunes línies. La seva muller Kitty en canvi llegeix Baudelaire i canta una ària d’un poema escrit per la poetessa progressiva americana de primers del S.XX Muriel Rukeyser. La tragèdia està en l’aire, es mastega. Guerrers indis amb els vestits i màscares de les tribus “pueblo” locals apareixen. Un esdeveniment molt greu s’acosta.\nJo personalment no he vist mai enlloc res comparable a l’escena final del compte enrere abans de l’explosió que produiria angoixa a l’espectador més resistent. Dura 10 minuts interminables, marcat per un so de “boom” creixent electronic que surt dels altaveus acompanyat de música atonal o amb melodia, un cor frenètic, rellotges i crits de nadons. Els treballadors del projecte estan arrenglats davant el prosceni (la bomba està evidentment dintre l’auditori) en silenci, amb ulleres fosques, astorats. Una parelleta s’abraça, tan esfereïda com l’espectador. Evidentment representen la humanitat que no sap què passarà, com acabarà tot.\nL’Adams explica que va dubtar molt amb el tractament de l’explosió. En aquesta era d’espectacles visuals extraordinaris i Star Wars qualsevol efecte practicable a l’escena només faria riure el públic. Em diuen que a San Francisco l’obra acabava en sec un segon abans de l’explosió. A Nova York no. Hi ha un moviment orquestral alt, angoixant. Les muntanyes del rerefons s’obren exposant signes misteriosos. Ningú no sap què ha passat. No hi ha cap erupció d’entusiasme. El general Groves es treu les ulleres i es frega la cara. L’Oppenheimer s’ho mira des del darrere sense dir res.\nI aleshores pels altaveus se sent la veu feble d’una dona parlant en japonès: “Aigua, porteu aigua, necessitem ajut, aigua, aigua…”\nEL PRESIDENT “W” (Una Pel.licula Biografica)\nW, un Polític Fracassat\nEl President George W Bush, popularment conegut com a W (“Dubya” enlloc de “Doble U”, com en diuen els Novayorquesos en el seu dialect) està ensorrat i ha esdevingut un dels homes més odiats del país. Les enquestes són ben clares: no arriben al 30% el que estan estan a favor d’ell, el candidat demòcrata Obama tortura en McCain amb anuncis televisius que el comparen amb W, la Sra Palin acaba de declarar que la impopularitat de W és un dels seus pitjors problemes. No el van deixar ni parlar a la Convenció Republicana. Ja ningu va a visitar Crawford, on esta el seu Ranch i les botigues de records han hagut de plegar. Totes les enquestes pronostiquen un ensorrament gairebé catastròfic del Partit Republicà (Grand Old Party -GOP-, com se´n diu oficialment) el proper 4 de Novembre.\nQui és doncs aquest home, en W? Abans de la guerra de l’Iraq, la seva popularitat arribava als 80% . Es fàcil insultar-lo ara. Els que viviu a Europa li retraieu la guerra, el militarisme, l’unilateralisme i teniu molta raó.Però i els Americans? La guerra, les mentides, el fanatisme religiós creixent, el desenvolupament de l’Estat policial, la pèrdua de moltes llibertats civils, la vergonya per Guantánamo, un dèficit fiscal catasstròfic a diferència del superàvit que va deixar en Clinton, la vergonya per la mala gestió del relleu de l´huracà Kathrine, quan als deu dies de la desgràcia encara hi havia cadàvers sense enterrar pels carrers i un Hospital amb pacients es va quedar sense aprovisionaments per més d’una setmana, la pèrdua de protecció pel consumidor per falta de funcionaris, la caiguda imparable del nivell de vida de la classe mitjana americana, el desenvolupament d’una oligarquia adinerada cada dia més agressiva i perillosa, corrupció massiva però legal a les altes esferes de govern, pèrdua de llocs de treball i ara al final els grans focs artificials d’un desastre financer i econòmic inconcebible que s’està estenent pel món. Molta gent ha mort, però Ossama bin Laden que va planejar l’atac de les Torres Bessones segueix viu i lliure i fent el mateix. Caram, Sr W, quin èxit! El pitjor President de la història, diu molta gent.\nPerò la qüestió de qui és aquest personatge i com va arribar al poder no està resolta. I tindria interès saber-ho, si més no, perquè no es repetís mai. Hollywood ens ha oferit una interpretació biogràfica.\nW, la Pel.lícula\nEl conegut Director Oliver Stone va anar a Yale al College el mateix any que en Dubya però no se sap si el va conèixer o no. En aquest film, fa un esforç per presentar-nos els orígens i la personalitat de W, al mateix temps que el seu fracàs com a President. L´Stone havia fet fa anys una pel.lícula sobre Richard Nixon interpretada per Anthony Hopkins on ens ensenyava la imatge d’un President tormentat, però la seva darrera obra “W” ens presenta un President que és tot el contrari: un home bonvivant i indiferent, sense motivacions o ideologia sencera, dominador i víctima d’un conflicte familiar amb el seu pare, el primer President George Bush (anomenat “Poppy”) que el menysté, se sent decebut per en W i prefereix sempre el seu germà Jeb.\nEl film comença amb una imatge colpidora: en W tot sol a l’estadi de bèisbol dels Rangers, del que fou manager. Se sent una ovació. En W vol saludar, però l’estadi està buit. A l´home se’l veu atemorit, desconcertat.\nL’obra consisteix d’escenes que salten d’una època a l’altra. El públic estarà interessat en les escenes del Consell de Seguretat Nacional que debat, prepara i engega la guerra fatal per assabentar-se després de que no hi havia armes de destrucció massiva. Després de cada sessió, en W fa pregar a tots els assistents.\nLa descripció no és cap fantasia, sinó que presenta gràficament l’essència de tot el que ja se sap. Una interpretació breu però fantàstica és la del gran actor Richard Dreyfuss com a Vicepresident Dick Cheney, l’home dolent, que fa una defensa aterridora de la necessitat d’anar a la guerra o si no, confrontar-se amb la fi del món civilitzat… i la pèrdua del control dels territoris petroliers de l’Iraq i l’Iran. L’argumentació de Colin Powell contra la guerra és colpidora. En Bush apareix com un home dominant però superficial. Durant la primera guerra de l’Iraq es va empipar molt que el seu pare no anés fins a Bagdad i ara vol acabar la feina. No s’ inventa les armes de destrucció massiva però està disposat a creure totes les coses que li diuen quan li convenen. Si no li convenen, es molesta molt.\nBarrejat amb això veiem escenes de la seva joventut com a playboy alcohòlic (potser usuari de cocaine), dropo i inútil, vist amb fàstic pel seu pare. Poppy Bush és un gran senyor, descendent d’una família aristocràtica de Texas, un home seriós i treballador amb càrrecs molt importants. Comencem veient a W durant el rite d’iniciació a una confraria de Yale, quan és víctima de tota mena d’abusos i insults abans de ser admès. Poppy es queixa de les males notes. En W juga a football i després d’una gamberrada a Nova Jersey el fiquen a la presó. Com sempre i sempre més, Poppy ha de fer trucades i treure´l. En W ho fa tot malament. Abandona o és fotut fora de totes les feines que Poppy li troba. Promet casar-se amb una noia que no és escaient. Poppy ho arregla tot, com sempre i parla només amb admiració del seu fill modèlic Jeb que aviat arribarà a Governador de la Florida i potser, qui sap, a President! En Jeb és un fill com cal, en W és un borratxo inútil.\nEn W és una personalitat agradabilíssima, simpàtic i irresistible amb dones (com la Laura) i triomfa a les festes, caient per terra emborratxat. El pare no el pot aguantar. Quan ja està casat amb la Laura, Poppy es presenta per President i invita en W a la campanya, perquè no fa res. En aquell moment ell troba les connexions que utilitzarà després. Però després de l’elecció en Karl Rove li retreu que malgrat la seva edat (ja més de 40) no ha fet res en tota la seva vida (“you have done shit”).\nFent el “jogging” pel bosc en Bush, igual que Sant Pau, cau per terra il.luminat i sent la veu de Déu que el crida a la religió. En W va a visitar un pastor famós, es declara un cristià evangèlic “born again” i abandona l’alcohol.\nOliver Stone el martiritza: el fa anar per la pantalla en roba interior, l’ensenya posant-se els pantalons i fins i tot (oh horror suprem!) assegut a la trona, parlant amb la Laura que està al llit a través de la porta oberta del bany. Durant l’escena en W utilitza paper. Persones sensibles no haurien de mirar. Es evident que l’Oliver Stone no s’estima gens l’antic company de College.\nEnmig de la sorpresa i perplexitat general, en W anuncia que vol fer-se elegir Governador de Texas. El seu pare no hi està gens d’acord. Hauria de ser primer en Jeb que és elegit a la Florida i en aquest moment no pot presentar-se encara. La Barbara sempre se´l mira amb fàstic i menyspreu. Però en W incomprensiblement és elegit primer Governador i després President, mentre que en Jeb només fa una carrera relativament modesta, essent elegit més tard Governador.\nCap al final de la pel.lícula en W té un malson: El Poppy se li apareix a l’Oficina Oval (seu simbòlica del poder a la Casa Blanca) i li retreu que ha destruït el bon nom i la reputació de la família, que s´havia guanyat amb treball dur durant 200 anys i que a diferència de Jeb l´ha desenganyat. Així es queda el President W… esperant el crash econòmic de postres.\nAquí ho teniu: fins al 40 anys un playboy inútil, alcohòlic, fill dúna família poderosa, voltat de dones, malgastant els diners de la família, traient males notes, un home de tracte agradabilíssim (un “charmer” en anglès), anant de festa en festa, barallant-se amb el pare, fracassant en tot, que un dia anuncia que s’ha convertit al cristianisme evangèlic, renuncia a la mala vida, es fa elegir Governador i dues vegades President dels Estats Units. Vet-aquí en Bush fill.\nOi que n´hi per fer-se´n creus? L’Oliver Stone ens descriu W com un home buit, sense res al cap, amb idees fixes absurdes, autoritari, amb una religió poc sincera, que secretament segueix bevent alcohol, un ximple i un poca-solta com diríem en català.\nPot ser veritat això? Jo m’en recordo almenys d’una persona que vaig trobar que semblava externament molt similar al W, un desgraciat que només rebia insults i comentaris despectius sobre la seva intel·ligència i que no obstant va pujar i pujar i va arribar a una posició molt desitjable.\nI en Franco? Va durar 40 anys. Ningú admirava el seu seny i capacitat.\nSembla que els que arriben al poder i s´hi aguanten tenen alguna cosa que els guia i els fa pujar i els ajuda a mantenir´s-hi. En anglès la paraula que els descriu és “cunning” que és de mal traduïr. No és pas el nostre “seny” perquè és pejorativa. potser “astúcia” barrejada amb una mica d'”enginy”. El “cunning”, el saber com es fan certes coses, com es poden influenciar i dominar les persones que troben, no té res a veure amb la intel·ligència convencional i s’hauria d’estudiar en detall als llibres de psicologia per saber en què consisteix.\nQuè cal fer quan es topa amb un? Com aturar-lo? Com protegir-se d’ell? Els Estats Units no van saber fer-ho fa quatre anys quan van tenir l’oportunitat. Són perillosos.\nHistorietes de Nova York\nJo no sóc un humorista, però trobo que hi ha moltes coses que fan riure pel món i les explico. Les petites anècdotes que exposo a continuació són autèntiques (l’última potser una mica exagerada) i les he viscut de debò. Podrien aquestes coses haver passat a Barcelona? Jo no sé.\nLa Cafeteria a la Feina\nAl lloc on em guanyo la vida tenim una cafeteria molt gran i jo hi vaig a dinar. A migdia, entre les 12 i quarts de dues està molt plena i gairebé sempre cal compartir la taula, sovint amb gent desconeguda.\nVaig decidir seure al costat de dues senyoretes joves que evidentment es coneixien bé i estaven xerrant entre elles. Una de les dues parlava molt més que l’altra i va seguir parlant tan tranquil.la ignorant la meva presència.\nAquesta noia ens estava fent saber que tenia una relació molt difícil amb un jove metge que s’havia barallat amb la seva companyona prèvia, també de la mateixa professió. I aquesta predecessora de la professió mèdica havia exercit i encara estava exercint una influència sinistra sobre el seu amic i seguia dominant-lo malgrat haver trencat amb ell. Dolenta com era el seguia trucant cada dia no pas per mirar de fer les paus, sinó per torturar-lo pretenent interessar-se per ell i dient que volia seguir essent una bona amiga. I quan el xicot al final la va excloure de trucar pel telèfon cel.lular, ella va seguir molestant-lo amb e-mails.\nSentint això, la segona senyoreta a la taula va sospirar amb horror. Jo també, però vaig seguir menjant. L’altra va tirar endavant amb les confessions: que sanglotant el noi li confessava tot plorant als seus braços que la donota el tenia completament dominat i se li havia ficat al cor i no se la podia treure ni oblidar. I que als matins, al llit, ell l’abraçava fortament demanant-li que el perdonés, però que no era capaç d’oblidar l’altra i havia pensat en ella tota la nit. La senyoreta que només estava escoltant va preguntar que si s’havia enamorat de l’infeliç. No, respongué la benefactora, no pas encara, però em podria enamorar fàcilment: un jove de tan bon parer, metge, la família està bé, el seu cor està trencat i jo l’entenc…\nJo, per desgràcia, dino poc, i arribant a a aquest punt malgrat tenir llàgrimes als ulls ja havia acabat de menjar la meva plata i vaig veure que hi havia gent buscant seients i me’n vaig anar. Potser hauria hagut de preguntar alguna coseta considerant que aquesta dona estava disposada a compartir tantes coses interessants.\nHo escric pensant que potser el Sr Benet i Jornet llegirà aquest bloc i s’interessarà per l’argument. Si vol, li donaré l’adreça de la feina. Aquest gènere s’anomena en anglès soap operas (“culebrons”). Que algú potser es pensava que aquestes coses no passen? A Nova York passa de tot.\nLa feina a vegades és una mica avorrida. Tinc una oficina per a mi tot sol i deixo gairebé sempre la porta oberta. A l’exterior hi ha una intersecció de dos passadissos i a la paret hi ha penjat un d’aquests telèfons interiors que només serveixen per trucar un altre telèfon a la casa. Un dia, vaig veure un home jove en uniform blau dels que fan la neteja que estava marcant un número. Tot seguit va començar a parlar en una llengua diferent de l’anglès que entenc però no vull identificar llevat de dir que és una llengua importantíssima, que seria la segona en nombre de parlants al mon si no fos pel xinès (no sé si mandarí o cantonès) i que ara traduiré:\n-“Hola, mama, com estàs? … Jo també estic molt bé… Que vols que ens trobem al parc per dinar? … Molt bé, molt bé… Ara que et volia dir una cosa. Te´n recordes d’aquella noia morena, maca amb la que sortia? … Sí, mamà, sí, molt bona noia era. Doncs mira, et volia dir que la policia m’ha vingut a veure i no sé perquè sembla que es pensen que jo l’he matat. Ja m’havien dit que està morta, però mamà, oi que saps que jo no ho faria mai això?… Està clar… Així quedem pel dinar? T’he comprat un préssec gran, dels que tant t’agraden…”\nApa, Sr. Benet, animi´s que això és veritat. No he sabut mai el final de l’història. Probablement ja s’havia acabat.\nProbablement algun lector haurà vist Brighton Beach a la tele o a les pel.lícules. És el barri rus de Nova York, al final de dues línies de metro, a Brooklyn, molt, però molt lluny de Manhattan. El metro triga si fa o no fa una hora. Potser perque és un metro molt vell.\nA mí m’agraden molt aquests barris anomenats “ètnics”. Tot està escrit en ciríl·lic i pel carrer la gent d’una certa edat parlen només rus o anglès amb un accent fort. Les botigues, més aviat barates revelen el gust rus, que a mí em sembla cursi i molt dolent. A la llibreria algun cop venen traduccions a l’anglès, però sobretot compro CDs de música clàssica que només estan tocats en rus, però no parlats com tots els DVDs.\nEncara que s’ha parlat molt de Brighton Beach i els seus russos, la gent sovint no s’adona que és un barri de russos jueus, un dels pocs llocs on es pot anar de compres per Nadal i els carrers estan plens de gent. Hi va haver on moment durant la guerra freda quan, enmig d’acusacions d’antisemitisme, els russos, encara comunistes, van començar a repartir visats de sortida a tots els jueus que ho demanaven. Molts enlloc d’anar-se´n a Israel van preferir venir als EUA i n’hi havia que es van establir a Brighton Beach.\nEl barri està molt a prop de Coney Island, llar legendària del primer parc d’atraccions del món i lloc de naixement del hot dog. S´hi arriba o per metro o caminant per un “boardwalk” de fusta damunt la sorra de la platja, que és magnífic. Però quedem-nos a Brighton Beach.\nIgnorant les venedores de menjars estranys descrits en rus que hi ha pel carrer em fico a una botiga econòmica molt gran d’aquestes que venen de tot, des de articles per a la cuina i TVs barats a vestits, tots restes de serie. El propietari és un senyor que fa la caixa darrera una taula molt alta al fons de la botiga. Duu al cap una kippa negra molt gran i esta assegut tan alt que ho deu veure tot. (A Nova York la “kippa” es diu sempre “yarmulke”, en yiddish)\nL’anglès mal parlat no crida l’atenció a ningú a Nova York; veig un senyor ja d’una certa edat que intenta obtenir explicacions sobre un article d’un venedor. Dissortadament, el venedor no el pot entendre. Jo tampoc. Després d’una estona, l’empleat, acostumat a la situació pregunta “Que és rus vostè?” “No, sóc albanès” contesta el client. El dependent reflexiona, s´ho pensa i té un acudit: “Que parlen espanyol els albanesos?” La resposta és despietada i seca: “No”. El venedor arronsa les espatlles. Ja ho ha provat tot.\nHe de confessar que escrivint aquesta pàgina de tant en tant he de mirar a un diccionari Català-Anglès Larousse que em vaig comprar al carrer Pelai durant una visita per veure com es diu en català una paraula anglesa. Ja em veig algun dia a les Rambles preguntant: “Do Catalans speak English?” I em contesten: “No, Sir, only Spanish”\nUna Cursa Perillosa\nJa ho sap tothom que els carrers són perillosos per moltes raons, però a mi em preocupen els cotxes de nens tan grans que hi ha per tot arreu. Quan et venen dos de cara, un al costat de l’altre, són com si fossin tancs. Has de saltar i sortir-te del seu camí, o si no t’atropellen. Avui tornava a peu de la feina quan vaig topar amb tres dones amb cotxet i nen petit que havien format un cercle a la vorera parlant animadament entre elles i ignoraven els vianants. Vaig haver de saltar a la calçada, on un autobús gran i amenaçador se´m va acostar intentant enxampar-me. No hi ha dret. Quan vas a peu has d’aguantar de tot a Manhattan. Les mares parlaven entre elles, però què feien els menuts entretant? Què també s’entretenien entre ells o s’estaven asseguts avorrits sense poder fer res ni veure res? Quines mares tan desconsiderades! Això dels “baby carriages” no m’ha agradat mai gens.\nUn diumenge a la tarda jo caminava per un barri mirant-me les cases típiques de primers del segle XX amb quatre pisos, escales d’escap en cas de foc al davant i escaletes de pedra per entrar-hi. Sovint gent seu als graons i fumen o parlen l’un amb l’altre o telefonen. Telefonar. Es una altra cosa que em molesta perquè la gent que telefonen no fan cas de res. Un dia a les escales del metro, va faltar poc perquè em tiressin per terra. A vegades conto quanta gent dels que em venen de cara pel carrer estan telefonant, que els reconec perquè sembla com si parlessin tots sols i miro de calcular mentalment el seu percentatge comparat amb els que no ho fan. Hi ha vegades que els del mòbil guanyen.\nAixí va començar tot aquell diumenge per la tarda que hauria pogut esdevenir tràgic. Al davant meu hi havia una “nanny” (el diccionari pretén que se´n diu “mainadera” en català, però no m’ho crec) de la raça negra, una dona gruixuda i muscular, empenyent un cotxe de nens amb un menut dintre. Es veu molt pel carrer, perquè moltes mares que o treballen o no es volen molestar lloguen nannies per cuidar els nens i portar-los de passeig a prendre el sol. La vorera era relativament estreta i el cotxet prenia massa espai, però allò que em va molestar és que la nanny estava fent una trucada. Vaig decidir adelantar-la.\nPerò la nanny en qüestió, no es volia deixar passar i em bloquejava el camí. “Perdoni´m” vaig dir amablement. Com a tota resposta, la dona va penjar, va ficar-se l’aparell a la butxaca, va fer una mica d’espai a la seva dreta… i va accelerar.\nVaig decidir que aquesta a mi no em guanyaria mai. Vaig apretar el pas, però hi havia perill. El sòl estava mal asfaltat amb forats per culpa d’una obra. Veia com les rodes del cotxet giraven vertiginosament, entrant i sortint dels sots, amunt i avall. El nen que no entenia el perill, feia “Pua, pua” i reia. Vaig accelerar més, però la dona era forta. Estava a punt de passar-la perquè els bots del cotxet frenaven la meva adversària molt però vaig veure davant meu un cartell avisant d’un perill. Instintivament, vaig frenar però la nanny es veu que no sabia llegir i se’n va aprofitar per adelantar. En qualsevol cas, l’avís de perill era només pels que entressin a l’obra del costat. Vam sortir de la zona de l’obra amb lleuger avantatge de la dona i la criatura. La pista ja estava lliure. Tira endavant a tota velocitat, vaig pensar. Ara o mai. Gairebé la vaig passar abans d’arribar a la cantonada. Però en aquell moment una senyora embarassada va aparèixer sense avís per la dreta, venint del carrer de la cruïlla. Catapum!\nNo li vaig dir a ningú que sóc català.\nTags: Nova York. Soap operas. Vida diaria


Cerca totes les ofertes d'hotels a Kapfers Entrada:\n1 ComentarisHotel Oberhofer...Habitacions per nit per només127 EUR Landgut Thalerhof...Habitacions per nit per només223 EUR Haus Call...Habitacions per nit per només385 EUR Més zones a Telfes im Stubai\nKapfers és la mescla perfecta de tranquilitat i oci a l'emocionant ciutat de Telfes im Stubai. Amb un gran nombre d'atraccions per descobrir, aquesta desitjable part de la ciutat no deixarà de meravellar-vos. Kapfers està agraciat amb envoltatns plens de vida, bons restaurants, zones de compra i increibles atraccions. Assegurís de mirar a Agoda.com pels millors preus disponibles a Telfes im Stubai. Explori un llistat complet d'allotjaments i trobi el lloc perfecte per a vostè. Empleni les seves dates d'estada i navegui a traves de les millors ofertes d'hotel a Kapfers.\nHotels destacats a Kapfers, Telfes im Stubai\nConvenientment situat a Telfes im Stubai, Hotel Oberhofer és una base ideal des d'on explorar...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Telfes im Stubai, Landgut Thalerhof...\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Telfes im Stubai, Haus Call és...\nHotels a Kapfers: Haus Call


Juan Carlos Romera, alcaldable de Ciutadans a Cambrils\nL'elecció de l'economista cambrilenc hauria sigut rebuda amb dubtes per part de membres del partit taronja a Cambrils\ndimarts, 2 d’abril 2019 - 11:29h\nImatge d'arxiu de l'Ajuntament de Cambrils. | Miguel Cabrerizo\nA poc a poc, tot i que el calendari electoral va a tota velocitat, es van coneixent els alcaldables dels principals partits als municipis del territori. Fa aproximadament dues setmanes, TarragonaDigital avançava que Maialen Fernández i Juan Carlos Romera eren els finalistes per ser l'alcaldable de Ciutadans a Cambrils. Tot apunta que l'economista cambrilenc, Juan Carlos Romera, serà el cap de llista dels taronges.\nRomera anirà acompanyat per Maria Muñiz en el número dos; el tres per Santi Gàmez i el quatre per l'actual regidora taronja cambrilenca, Patricia de Miguel. Imanol Rico, també regidor de Ciutadans, ha quedat fora de les llistes i en declaracions a aquest mitjà ha assegurat que «he renunciat a presentar-me a aquestes eleccions».\nEl nomenament de Juan Carlos Romera, encara no confirmat oficialment per la seva formació política, ha aixecat dubtes entre membres de Ciutadans de Cambrils per possibles incompatibilitats que podria presentar Romera. «S'ha de veure si el fet de ser titular de certes concessions administratives, com estancs i loteries, li permetrien, per exemple, cobrar un salari públic» han manifestat fonts consultades per TarragonaDigital.\nCambrils, centre de polèmica de Ciutadans a la província\nTot i les bones perspectives electorals que tenen els taronges a Cambrils, es plantegen, fins i tot, la possibilitat d'assolir l'alcaldia, el cert és que aquest municipi de la Costa Daurada és un focus de problemes pels taronges. Si durant el mandat municipal 2011-2015 van haver d'instaurar una junta gestora; el següent, 2015-2019, ha anat pel mateix camí.\nEra a finals del passat mes de novembre quan saltava la sorpresa i Ciutadans anunciava una gestora. Així mateix, el conflicte entre qui havia de ser l'alcaldable taronja, Juan Carlos Sánchez, i el diputat al Parlament pel mateix partit, el cambrilenc Carlos Sánchez, amb interposició de denúncies a la Fiscalia inclosa, ha sacsejat el partit a tota la província.\nL'AdC i Catalunya en Comú presentaran una candidatura conjunta a les municipals de Cambrils\n"ATENCIÓ: Casado escull una catalana com a cap de llista del PP a les europees" "Les dures paraules d'Alejandro Fernández a Valls contra Pablo Iglesias"\nMunicipals Cambrils 2019 eleccions municipals 2019 Ciutadans


COPA CATALANA BTT INTERNACIONAL - NOTÍCIES\nMTB SUPER CUP MASSI\nCOPA CATALANA BTT INTERNACIONAL\nSuper Cup Massi a la Sea Otter Europe, competint al cor d’una fira internacional\nLa Super Cup Massi ha nascut aquest 2018 per unir a les 4 millors curses de cross country del país.\nUna de les seves proves més espectaculars serà la que tindrà lloc dins del marc de la Sea Otter Europa Costa Brava-Girona Bike Show by Cannondale. Un circuit integrat completament a l'entorn de la fira, el que es tradueix en una presència de públic assegurada i un ambient biker inigualable.\nEl traçat d'aquesta prova, amb 6 quilòmetres de distància, posarà a prova el teu físic i les teves habilitats. Sense grans desnivells a superar, no hi ha ni un metre de descans on poder aixecar el peu i recuperar alè. És un circuit senzill tècnic, però on els més hàbils trauran partit a la seva tècnica gràcies a un disseny ple de corbes i canvis de ritme. Traça bé, mantingues la velocitat i conserva energia per a un final de carrera què és explosiu.\nRodaràs a tot just uns metres de la zona expo, on milers de persones van a veure les últimes novetats del sector i on et podràs relaxar després de l'esforç realitzat, mentre convius amb un públic entregat al MTB i totalment entès en la matèria. Per no dir què és la millor prova a la qual venir acompanyat per amics o familiars. Desenes d'activitats, food trucks i expositors de tota mena. Des de marques de bicicletes a les de roba, passant per destinacions turístiques.\nUn cop més, Ocisport, organitzadora de l'esdeveniment, aposta per les curses de qualitat per a totes les categories i per donar el protagonisme que es mereix a la prova femenina. Per això, el dissabte 9 de juny serà el torn de les proves per a noies, que podran competir entre elles de la forma més còmoda possible.\nDiumenge serà el torn per a les categories masculines, amb 3 sortides diferents perquè cada categoria pot tenir el seu propi espai en el traçat de la Sea Otter Europe. La prova reina serà l'última, la que tanqui un espectacular cap de setmana del millor cross country internacional.\nSerà la 3ª prova de la Super Cup Massi (després de les de Banyoles i Barcelona) i després d'ella només quedarà la cita de Vallnord, al setembre, de manera que serà un punt d'inflexió per saber qui té opcions de guanyar la general d'aquest nou campionat . La cursa també puntuarà per la Copa Catalana Internacional osCommerce, sent la seu de la 6ª prova.\nCal no oblidar que la carrera és de categoria UCI C1, el que unit a la presència de les millors marques com expositores serà un imant perfecte per comptar amb corredors i corredores de primer nivell mundial. L'any passat, David Valero, el millor biker espanyol a la Copa del Món i actual campió d'Espanya de XCO, va inscriure el seu nom al palmarès de la cursa com a primer triomfador de la mateixa. Una altra corredora il·lustre, Claudia Galícia, va fer el mateix entre les dones. Podran repetir victòries al 2018?\nMARIO SINUES I JANIKA LOIV DEMOSTREN LA SEVA FORÇA A LA VALL DE BOÍ\nVall de Boí, l'única prova amb crono de la Copa Catalana Internacional Biking Point\n© OCISPORT outdoor experience | 2019 COPA CATALANA BTT INTERNACIONAL . | CONTACTE


Xilxes treballa en l'adequació de la platja de Les Cases - revistapoble.net\nInicio / XILXES / Xilxes treballa en l’adequació de la platja de Les Cases\nEls treballs consisteixen en despedregar la platja i aportar arena\nL’Ajuntament de Xilxes ha iniciat els treballs d’adequació de la platja Les Cases després de superar les dificultats ocasionades per l’aturada de l’activitat econòmica derivada de la COVID-19, amb la finalitat d’oferir una experiència òptima als banyistes.\nDesprés de les accions realitzades per la Direcció General de Costas i pendent de la contractació d’un tractorista, l’Ajuntament ha aconseguit iniciar els treballs de rematada del despedreg de la platja Les Cases.\nA més, després d’àrdues labors de cerca per l’escassetat d’arena disponible a causa de l’aturada laboral per la COVID-19, s’ha aconseguit obtindre 20 camions per a fer una aportació d’arena amb l’objectiu que les platges del municipi estiguen impecables. En este sentit, el consistori continuarà sol·licitant arena per a seguir-la aportant durant tota la temporada.\nAquestes labors s’han iniciat amb retard respecte a anys anteriors a causa del període d’emergència sanitària que ha patit el país pel COVID-19.\nArchivado en: PROVÍNCIA, XILXES