Discurs Miquel Batllori | UPV - Universitat Politècnica de València\nDoctor Honoris Causa per la Universitat Politècnica de València. Investit el 18 de maig de 2001\nSANT FRANCESC DE BORJA I LA FUNDACIÓ DEL COL·LEGI ROMÀ - ARA, UNIVERSITAT GREGORIANA\nSolen ésser una mica falsos els mots protocol·laris amb què acostumen a començar els discursos de regraciament per un doctorat honoris causa , referents a la sorpresa pel màxim guardó acadèmic i a la manca de mèrits per a tal honor. En canvi ara, en el meu cas, la sorpresa i el regraciament no poden deixar d'ésser sinceríssims, car en els meus vint volums d'història de la cultura he hagut de tractar de moltes ciències humanes, però clares vegades de les ciències pures - no m'agrada apel·lar-les dures. Tot al màxim, qualque vegada he hagut d'entrar en el camp de l'ensenyament de les matemàtiques en els col·legis secundaris i en les universitats els segles XVI a XVIII, i en el de la conflictiva superació de la física de tradició hel·lènica per la nova física, la que s'inicia amb Galileu i Descartes i es consolida amb Isaac Newton.\nAixò em fa veure que, si m'heu cridat avui ací, és només pels meus estudis borgians, que van des del segle XII fins al XVIII, i que ocupen tot el volum IV de la meva Obra Completa , publicat a València ja fa set anys quan jo ja en tenia vuitanta-cinc.\nHavent de parlar, doncs, en públic, ara i ací, havia de triar un dels molts aspectes històrics que la gran família Borja sempre planteja i replanteja. Si ens trobéssim en qualsevol altre lloc d'aquesta bella ciutat, podria escollir entre els Borja valencians de la baixa edat mitjana i els Borja de la branca ducal de Gandia. Però, en aquest Saló de Corones del Palau del Duc Sant, no puc parlar sinó de sant Francesc de Borja, tot recordant el dia 16 d'octubre de 1928, fa quasi setanta-tres anys, en què vaig començar-hi una vida nova, sota la seva guia. Ella m'ha ajudat sempre a superar els contrastos entre la cultura universitària que jo hi portava, i la subcultura clerical que tant em pesarà durant els tretze anys que en deien de formació.\nAquesta lluita constant m'ha portat un bé preciós, des del punt de vista de la història: el rebuig del tòpic i la recerca de la veritat -perquè també en el camp històric només la veritat ens farà lliures. Aquesta actitud em suggerí, tot d'un cop, de parlar-vos ara dels tòpics pseudohistòrics referents a sant Francesc de Borja. Però no vull fer un discurs tot negatiu. Com a simple introducció, bastarà d'enumerar-los ací succintament.\nEl primer, la conversió del marqués de Llombai a Granada, el 1539, en haver de certificar que el cadàver descompost que hi duia era el de la bellíssima emperadriu Isabel de Portugal, que el Ticià ha immortalitzat. El fet suposat d'aquella conversió de no voler servir cap més senyor que se li pogués morir -com han repetit els hagiògrafs, tot seguint-ne el primer, Pedro de Ribadeneyra- s'ha volgut corroborar amb l'emocionant prèdica que en aquell esdeveniment pronuncià a Granada sant Joan d'Àvila. Només que en el seu Diari espiritual , conservat solament per als darrers anys de la seva vida, 1564-1570, el duc sant no recorda mai ni la data del traspàs de la seva pròpia muller ni la del sebolliment de la bellíssima emperadriu Isabel a Granada, sinó el dia de la seva mort a Toledo, l'1 de maig.\nEn tal dia del 1564, escrivia; "1º de mayo. Ut fieri solet [com s'acostuma]. E[mperatriz]. 1º actión de gracias por agora 25 años etc.". Però aquest enigmàtic et cetera ens l'esmicola i ens el fa participar emocionalment dos anys més tard: "1º idem [val a dir, de maig]. E[mperatriz], [segueixen dos signes, com per a remarcar la importància del que s'hi expressa] consolatión con la E[mperatriz], gozando de lo que el Señor obró en ella y en mí por su muerte", clara manifestació del seu íntim sotrac espiritual. I continua: "item [a més a més], spes ben. [és a dir: esperança de la seva benaurança], renovatión de gracias et alia " [i altres coses].\nAquest estat de consolació espiritual no durà només un dia. Malgrat que la repetició de la majúscula E, en el Diari espiritual del sant, ens impedeix de considerar-la sempre com a una abreviació d'emperadriu, la relació d'aquesta abreviatura amb l'experiència d'una extraordinària consolació espiritual durant tot aquell mes de maig de 1566 ens permet de conjecturar, amb força probabilitat, que continua referint-se a la impressió que li causava encara, passat ja un quart de segle, el record del traspàs de la seva emperadriu.\nUn record espiritual i puríssim que basta per a ensorrar definitivament i documental una altra llegenda, aquesta, romàntica, popularitzada pel duc de Rivas: la de les veritables amors entre l'aleshores només marqués de Llombai i l'emperadriu Isabel, també reina de València, entre molts altres títols reials.\nEls propagadors d'aquest altre tòpic llegendari podien saber ja, i ho haurien hagut de recordar, que Isabel i Francesc eren parents propers, ella com a néta de Ferran II a través de Maria d'Aragó, reina de Portugal, i ell com a besnét del mateix rei d'Aragó i de València per les línies il·legítimes de Joan i de Joana d'Aragó, mare del sant, i això bastava per a explicar-se l'especial relació amical entre l'emperadriu i el seu noble servent.\nEl que els poetes romàntics encara no podien saber, perquè la documentació de Simancas ho ha revelat ja molt entrat el segle XX, a la historiografia peninsular, és que la muller -i també parenta llunyana- del duc sant, Leonor de Castro, no fou la duquessa idealitzada de Gandia que ens proposava l'hagiografia borgiana, sinó una dona més egocèntrica que egoista, que tot ho volia per a ella i els seus, prop de la qual "no es podia ésser feliç", com deia textualment la reina Caterina de Portugal, germana de Carles V i muller del rei Joan III; per això s'oposà de totes totes al nomenament (ja decidit per l'emperador) del marqués de Llombai com a majordom dels prínceps d'Astúries: Felip (el futur Felip II de Castella i I d'Aragó i València) i la seva núvia Maria de Portugal (filla de la ja esmentada Caterina d'Àustria i de Joan III, rei portugués). La mare de la núvia deia explícitament que no tenia res contra el marqués de Llombai, però que no volia que la seva filla hagués de conviure, a Espanya, amb la marquesa Leonor de Castro, per les raons que acabo d'assenyalar.\nAquells trets psicològics tan negatius ens expliquen que el seu marit, sant Francesc de Borja, es refugiés, a Toledo, en l'amistat femenina de la seva parenta l'emperadriu, constantment allunyada del seu marit emperador, sempre resseguint les ciutats i els camps de batalla de tot Europa. A les amors adulterines -fantàstiques- dels romàntics, s'hi ha sobreposat una íntima amistat femenina del jove marqués de Llombai, que el seu Diari espiritual ens permet -ja ho heu vist- d'anomenar espiritual i àdhuc espiritualíssima. Aqueix text, a més a més, ens fa veure que el tòpic de la superació de la típica amoralitat de molts dels Borja quatrecentistes per les virtuts de Francesc de Borja i d'Aragó, en el palau del qual ara ens trobem, no va començar amb la seva renúncia al ducat i amb el fet que un gran d'Espanya abracés la vida religiosa, sinó ja els seus anys de servei al palau de Toledo.\nPerò els tòpics borgians del nostre sant Borja, com l'anomeneu ací, a Gandia, no s'acaben amb l'atorgament del ducat al seu hereu, don Carles de Borja i de Castro. Hom ha relacionat sovint l'íntima amistat entre Francesc, encara duc de Gandia, i l'arrauxat franciscà espiritualista i apocalíptic fray Juan Texeda, fugit -segons que sembla- de Castella per fets de sang, amb l'esperit intimista del nostre sant. Texeda somniava que Francesc seria el papa angèlic que Joaquim de Fiore i el nostre Arnau de Vilanova havien anunciat com a restaurador de l'Església tota. Aquest ambient, més espiritualista que espiritual, fou característic d'alguns jesuïtes del col·legi de Gandia els primers anys de la seva història. I com que l'un d'ells, el pare Andreu Capella, valencià, abandonà l'ensenyament per fer-se cartoixà, hom començà a anomenar esperit de cartoixa el que regnava a Gandia, i que hom eixamplà, una mica abusivament, a tota la província jesuítica d'Aragó, estesa als quatre territoris hispànics de l'antiga Corona aragonesa. Paradoxalment cal remarcar que l'exjesuïta i després cartoixà Joan Capella, essent bisbe de la Seu d'Urgell, emmenà vers la pedagogia cristiana un jove beneficiat d'aquella Seu, Josep de Calassanç, aragonés de la Franja de llengua catalana, destinat a fundar l'orde de l'Escola Pia, quasi exclusivament destinat a l'ensenyament cristià que el mateix Capella havia defugit per tal de consagrar-se més a la contemplació i a la penitència.\nAquesta era també una pràctica doble que caracteritzà sant Francesc de Borja, i que donarà pas a dues llegendes més, igualment pseudoborgianes i persistents.\nMalgrat que coneixem, per la història autèntica i documentada, la penitència del nostre duc pels seus propis pecats, i la consegüent humilitat, que el duia a signar-se, immediatament després d'haver passat a una vida més perfecta, "Francisco pecador", alguns hagiògrafs, més pseudomístics que historiadors, han assegurat que Francesc feia penitència més aviat pels pecats de la seva nissaga que no pas pels seus pecats personals. Sembla impossible que aquests pseudomístics no sàpiguen que ha estat sempre propi dels sants un pregon sentiment de culpa. I això val no solament per a sant Ignasi, de qui coneixem documentalment la seva vida "desgarrada y vana", sinó adhuc per a santa Teresa de Jesús, de la qual només sabem petites entremaliadures d'adolescent.\nA més a més, en tenim dues contraproves contundents: en el seu Diari espiritual , que he citat ja tantes vegades, hom troba molts passatges referents a la penitència pels seus mancaments, i, en canvi, ni la més petita i llunyana al·lusió als pecats dels seus avantpassats i familiars. A més a més, no podem judicar les reaccions de les persones dels segles passats amb la mentalitat actual: el mateix Borja sant, tot just arribat a Roma com a profés jesuïta clandestí, es posa en contacte amb la família Mattei com a parents seus, quan, estrictament, només era parent seu, i encara per afinitat, Ciriaco Mattei, casat amb una filla natural i de mare inconeguda (quasi no caldria remarcar-ho tractant-se d'un Borja errant, bé que ja a mitjan segle XVI) de Joan de Borja, un temps duc de Nepi i de Camerino, precisament el Borja que representa el graó més baix, en l'ordre moral, de tota la nissaga.\nMés encara, ja en ple segle XVIII, quan la branca ducal construí ací mateix el saló daurat d'aquest palau, a llaor i glòria del seu sant avantpassat, abans beatificat per un papa, Innocenci X, que era nét d'una Mattei, prengueren per lema aquell verset del salteri que feia així: Quae utilitas in sanguine meo dum descendo in corruptionem? , de què em serveix la meva sang mentre davallo vers la corrupció? - ací, ja s'entén, la corrupció de la mort. I és que, àdhuc en el set-cents, dur sang dels Borja i de la casa reial d'Aragó, baldament fos per línies il·legítimes i àdhuc sacrílegues, era més un motiu de vanaglòria que d'humilitat i penitència.\nAquesta, en sant Francesc de Borja, anava unida a la contemplació en Déu, i una altra llegenda borgiana del sant és que la seva pregona vida contemplativa, iniciada ja ací a Gandia, féu canviar profundament la història de tota la Companyia essent-ne ell prepòsit general de 1565 a 1572. Res de més exagerat: Borja insistí en la lletra de les Constitucions ignasianes fins en les coses més petites -si a l'Índia la calor obligava a fer una hora de migdiada, a la nit calia dormir-ne només sis, per tal d'atenir-se a la prescripció ignasiana de no dormir més de set hores; si del de Loiola els seus contemporanis deien que era contemplatiu en l'acció i actiu en la contemplació, igual se'ns presenta Borja com a general, tant a Roma, com els dos darrers anys de vida al servei de la diplomàcia pontifícia, tal com ens ho han revelat d'una manera plena i indubtable les recerques d'Enrique García Hernán, publicades fa ben poc per la Generalitat Valenciana; i, per no allargassar-me massa, talment com sant Ignasi, a partir de 1548, data de fundació del col·legi-universitat de Messina, donà més importància a la pedagogia cristiana que a la predicació catòlica en clau antiprotestant, Francesc de Borja no s'acontentà de crear, com a duc, el primer col·legi-universitat dels jesuïtes ací a Gandia, ans com a prepòsit general no parà de fundar nous col·legis arreu del món, de vegades no massa ben fundats econòmicament, la qual cosa durà força maldecaps als seus successors a Roma, i sobretot als provincials d'Espanya.\nCalia recordar ací, avui, d'una manera molt especial la creació i la fundació econòmica del col·legi i universitat de Gandia. Perquè, quan tan maldestrament s'ha oposat el Particularisme (amb majúscula) al Globalisme i l'Universalisme (naturalment, també amb majúscules, i encara més grans), cal pensar que el quart duc borgià de Gandia, des d'ací, i sant Ignasi, des de Roma, li donaren uns estatuts tan ponderats i exportables, que foren la base i la pauta de la Universitat de Messina i de totes les altres universitats jesuítiques d'Europa i Amèrica que no fossin només universitats menors, amb les facultats d'Humanitats, Filosofia i Teologia, sinó veres universitats completes, amb les facultats també de Dret i de Medicina. Cal fer notar, també ara i ací, que la seriosa commemoració dels cinc segles de la Universitat de València, en 1999-2001, ha ampliat l'interés històric a totes les altres del regne, i ens ha palesat que tot sovint la Facultat de Medicina de Gandia tenia prou més audiència que la del cap i casal del regne valencià.\nEn aquesta mateixa línia de la convivència, i no pas de la sublimació, del particular per l'universal es troba l'actuació del nostre duc sant en passar de la fundació i dotació de la seva Universitat de Gandia, a la primera dotació seriosa per a la fundació econòmica del Col·legi Romà, nomenat a la primeria Col·legi Borja del Gesù, i actualment Pontifícia Universitat Gregoriana, on he estat professor i catedràtic del 1952 al 1981: trenta anys.\nI així entrem, després d'una potser massa llarga introducció -però em penso que prou interessant- a la segona part, més breu, d'aquest discurs d'acció de gràcies.\nEm limitaré a recordar i a glossar-ne els documents més cabdals, tot i ésser ja publicats, i ben coneguts dels especialistes. Però hi ha coses que em sembla que tots els valencians cultes han de saber, siguin o no especialistes.\nRere les experiències colpidores dels fruits culturals i religiosos dels col·legis-universitats de Gandia i de Messina -per obra sobretot del valencià Francesc de Borja i del mallorquí Jeroni Nadal respectivament-, sant Ignasi plantejà la creació d'un altre col·legi a Roma. Tots tres havien d'aconseguir alhora la formació cultural i científica dels nous jesuïtes, i la instrucció i educació cristiana dels estudiants externs. El Col·legi Romà, a més a més, s'encaminava a oferir un ensenyament catòlic, en filosofia i teologia ensems, a nois i joves del centre i del nord d'Europa, perquè després hi poguessin ensenyar les veres doctrines catòliques. Paral·lelament Ignasi duia de cap la fundació, també a Roma, del Col·legi Germànic, destinat no tant a l'ensenyament, com perquè servís bàsicament de residència als joves d'aquelles regions que assistissin a les classes del Col·legi Romà, i tinguessin en llur col·legi mateix les lliçons que completessin l'ensenyança general del Col·legi Romà -sempre en llatí, com es feia en totes les universitats europees en l'època del Renaixement.\nHavent estat el duc de Gandia tan amatent i generós en la institució jurídica i en la dotació econòmica del seu col·legi-universitat en aquesta ciutat que ara ens ha aplegat, Ignasi encarregà al secretari general de la Companyia, Juan Alfonso de Polanco, que li insinués tots aquests plans. No escrivint-li el mateix Ignasi, fóra més fàcil al duc de Gandia d'excusar-se'n, tant més que la insinuació no fou feta directament al duc, sinó al pare Antonio de Araoz, entreparent del de Loiola i resident llavors ací.\nLa insinuació era doble: l'una, de contribuir a l'erecció d'una nova església del Gesù; l'altra, a favor del col·legi.\nQuant a la primera, de fet Francesc hi contribuí primer, com a duc, i més tard, com a general de la Companyia, amb la magnànima generositat del cardenal Farnese, nebot del papa Pau III, creat cardenal per Alexandre VI Borja, i creador, com a papa, del nou orde d'Ignasi de Loiola. Del fet que en les visites que Francesc, amb l'arquitecte Vignola, féu al cardenal en la seva esplèndida vil·la de Caprarola, per a parlar de la nova església del Gesù, el Borja, ja prepòsit general, insistí que el temple fos d'una sola nau. Joseph Braun, en el seu important llibre de 1913 sobre els orígens de l'arquitectura jesuítica a Espanya -més exactament, sobre les antigues esglésies dels jesuïtes a Espanya ( Spaniens alte Jesuitenkirche )- llançà la bella hipòtesi que el nostre Borja tenia present en la seva ment, com a model del Gesù, l'església col·legial gòtica de Gandia, bell exemplar d'un tipus d'arquitectura que va des de la catedral de Sant Joan a Perpinyà fins al sud del regne de València.\nPerò els estudis posteriors al del pare Braun, sobretot els de Pirri i de Vallery-Radot, ens han fet veure que d'un tipus semblant, però ja renaixentista, era el temple de Montserrat a Roma, on Ignasi havia exercit els ministeris sacerdotals just a la seva arribada a Roma el 1538; que, fora de la Corona d'Aragó, ja els ordes mendicants de l'edat mitjana, dominics i franciscans, havien preferit els temples gòtics d'una sola nau, com a més aptes per a la predicació, que no pas els de tres naus, amb columnes pertorbadores; i que el mestre d'obres del Vignola al Gesù provenia de Ferrara, on ja hi havia altres temples semblants al de Montserrat de Roma. La llaminera hipòtesi de Braun, doncs, ja només la poden defensar alguns ultranacionalistes espanyols, en defensa de l'universalisme antipeculiarista, que ara en dirien globalisme.\nLa participació de sant Francesc de Borja en la creació del Col·legi Romà és més provada i fou més eficaç.\nEn aquest punt, la lletra ja esmentada de Polanco a Araoz, amb data de 27 de juliol del 1549, feia així: La segunda obra es de comezar un collegio aquí en Roma, que se tiene, sin dudar de ello, por singularmente buena obra y de grande servicio de Dios por muchas razones, que sería cosa larga scrivirlas. Y con aver quien por algún año para la fábrica o primer entretenimiento ayudase con alguna quantidad, como serían otros 500 ducados, pienso que en brevísimo tiempo se hará collegio muy caudaloso, como ay aquí tanta facilidad de augmentar las obras pías y útiles al próximo. Y aunque el cardenal Farnesio dize que en todas maneras quiere hazer este tal collegio, y otras personas potentes, quien comenzase haría más que nadie. Y es verdad que, como veo que somos tan deudores, en el Señor nuestro, todos al [señor duque], que le deseo ver principio tanbién de estas obras, para serle en mayor obligatión.\nFrancesc, de moment, acceptà tots dos convits, i ja a Roma passava aquesta nota a sant Ignasi el 3 de febrer de 1551, just abans de retornar a Espanya: Mi reverendo mi Padre: Para que se dé algún principio a las dos obras santas de la yglesia y collegio, yo dexo aquí en Roma algún recado de dineros, de los míos y de mis hijos, y tanbién quedan algunas personas dispuestas para ayudarlas. Y porque vuestra paternidad tenga informatión alguna desto, lo que yo dexo es:\nEn primer lloc no 500 ducats, com Polanco li havia demanat per al col·legi, sinó 3.000 ducats d'or (amb la moneda assenyalada amb el signe d'un triangle, que a Roma significava escuts, i a Espanya, ducats, dues monedes de vàlua equivalent, gairebé sempre): aquests ducats, en moneda comptant, sabem que es dedicaren en part al col·legi i en una altra part a la construcció de la nova església.\nA ambdues obres, el sant Borja destinava 1.500 ducats d'or més, que lliuraria Benet Llimona; el primogènit Carles de Borja hi aportaria altres 500 ducats l'any, mentre visqués, com ho farà també el fill segon don Joan, el futur autor de las Empresas morales , i comte de Mayalde i de Ficalho, però només durant sis anys.\nUltra això, el bisbe de Squil·lace (feu dels prínceps Borja d'Aragó), s'ha compromés a aportar-ne mil més; i Messer Tommaso Giglio, gran amic dels jesuïtes, n'ha ofert altres 2.000 per al col·legi i el temple. Per tal d'assegurar-ho més tot, deixa a Roma com a procuradors seus el sacerdot Luis de Mendoza, esdevingut després jesuïta, i els gentilhomes romans Savo Mattei (ja hem parlat de la seva família) i Camillo Stalla.\nTot amb tot, aquests foren els comptes de la lletera. Carles i Joan de Borja i de Castro no pogueren satisfer molt temps els desigs de llur pare, i els cinc primers anys aquest col·legi Borja del Gesù tingué com a entrada més segura els 1.200 ducats anuals que Carles V acabava d'atorgar, per cinc anys, pels serveis retuts per Francesc a la cort toledana de l'emperadriu Isabel, i a Barcelona, com a marqués de Llombai, en el càrrec de lloctinent general de Catalunya. Tal concessió fou datada a Augsburg el 10 de març de 1551.\nAquell projecte -més que no pas estat- de comptes duu la data de Roma, 3 de febrer del mateix any; el diumenge dia 23 s'inaugurava el Col·legi Borgià, anomenat Romà més endavant, no havent bastat les rendes ducals per a la seva pervivència; l'endemà, hom començava ja de dictar lliçons de lletres humanes. Just dos anys més tard, el curs 1553-54, ja s'iniciava l'ensenyament del trienni d'Arts o Filosofia, amb la qual cosa esdevenia un col·legi d'estudis superiors; amb el privilegi del papa Pau IV del 17 de gener de 1556 (últim any de la vida de sant Ignasi), el papa Carafa, no gaire amic dels jesuïtes, convertia en universitari el Col·legi Romà. No emprà el títol d'universitat per a no topar amb La Sapienza, la tradicional Universitat de Roma.\nProu més tard, quan el 1582 Gregori XIII Boncompagni fundà d'una manera més estable el Col·legi tan desitjat pels sants Loiola i Borja, hom començà d'anomenar-lo Col·legi Romà amb l'annexa Universitat Gregoriana. Però fou la primera d'aquestes dues titulacions la que prevalgué fins a la unitat italiana el 1870. Tres anys després, la seva seu, erigida pel papa Boncompagni, passà al nou regne d'Itàlia. Llavors Pius IX volgué que l'històric Col·legi Romà, just reinstal·lat al veí palau Borromeo, prengués com a nom oficial el que encara dura: Pontifícia Universitat Gregoriana.\nEn aquest breu discurs només he pogut assenyalar les dates i els documents que m'han semblat més remarcables. Però a posta n'he deixat un dels més importants, perquè em semblava molt adient al marc d'aquest Saló de Corones.\nDictat ací el seu darrer i definitiu testament el 26 d'agost de 1550, poc abans de partir cap a Roma, el duc Francesc de Borja, dos dies després, el 28, dictà dos codicils, el segon dels quals acabava així: Vull, ordén y man que per lo marqués de Lombay, fill y hereu meu en dit testament instituït, sien donades mil y cinc-centes lliures al col·legi que de proximo entench edificar en Roma per a estudiants de la Compañia de Jesús, a obs de l'edifici de dit col·legi...\nCom acabem de dir, aquest Col·legi, primer Borgià i després Romà, fou inaugurat abans de mig any, pel febrer de 1551. Enguany, doncs, fa exactament quatre segles i mig. Però no ha estat pas tal escaiença que m'ha mogut a triar aquest tema per a la segona part del meu discurs d'avui. Crec que hi ha una altra raó de més gran pes històric: fundant aqueix Col·legi a Roma, després d'haver fundat el Col·legi de Sant Sebastià i Universitat a Gandia per al bé espiritual dels seus vassalls, tant els cristians com els moriscs, que en rebrien un nou clergat de llengua aràbiga, i per a la instrucció intel·lectual dels adolescents en general, volgué expandir la seva acció a Roma i des de Roma. I talment com els dos papes Borja, Calixt i Alexandre, des de Roma restaren vinculats a Xàtiva i a la ciutat de València, el nom de Francesc restarà vinculat tant a la història de Gandia i de Llombai, com a la Roma cristiana i europea.


Uns 300 capellans catòlics austríacs es rebel·len contra el Vaticà i exigeixen reformes\nDemanen que es permeti el sacerdoci a les dones i als homes casats. "Una crida a la desobediència" és una iniciativa que s'està difonent per internet des del juny, que està tensant la relació amb la jerarquia de l'Església catòlica\nEFE Viena Actualitzada el 17/08/2011 11:21\nUns 300 capellans catòlics austríacs dels 2.000 que té el país s'han rebel·lat contra el Vaticà per exigir reformes, com permetre el sacerdoci a les dones i als homes casats i el fet de donar la comunió a tot cristià "de bona voluntat".\nLa iniciativa, titulada "Una crida a la desobediència" i difosa a internet al juny, ha comptat amb un creixent suport de religiosos i està tensant la relació amb la jerarquia de l'Església catòlica del país alpí.\n"Hi ha una gran insatisfacció entre els religiosos", ha explicat avui al diari Österreich el promotor de la proposta, el sacerdot Helmut Shüller, antic vicari general de Viena.\nEntre d'altres iniciatives, els sacerdots implicats iniciaran els seus oficis religiosos amb una oració per la reforma de l'Església.


Royal Court Apartments Praga República Txeca - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nLegerova 48, Praga 02, Praga, República Txeca, 12000 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nTé alguna pregunta per a Royal Court Apartments?\nBarri Praga 02 Praga 01 Praga 01 Praga 01 Praga 02 Praga 01\nMés informació sobre Royal Court Apartments\nDissenyat tant per oci com per negoci, Royal Court Apartments està situat idealment a Praga 02; una de les localitzacions més populars de la ciutat. L'hotel és a 1.2 Km del centre de la ciutat i permet accedir a les instal.lacions més importants de la ciutat. Un refugi de descans i relax, l'hotel us oferirà una renovació total a només pases de les nombroses atraccions de la ciutat com ara U Kalicha, Museu Dvorak, Museu Nacional.\nEl Royal Court Apartments, s'esforça al màxim per tal que els seus hostes es tribin còmodes. Per tal d'assolir això, l'hotel compta amb els millors serveis i instal.lacions. L'hotel ofereix Wi-Fi gratuït en totes les habitacions, recepció 24 hores, Zones públiques amb Wi-Fi, aparcament de cotxes, transport hotel/aeroport per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\n29 habitacions que es distribueixen sobre 6 plantes ofereixen una càlida i plaentera escapada i comoditats modernes com ara televisió de pantalla plana, accés a internet (sense fils), connexió sense fils a internet (cortesia), habitacions per a no fumadors, aire condicionat. Tant si és un entusiasta del fitness o simplement busca relaxar-se després d'un dia dur, estarà entretingut per les instal.lacions de primera classe com massatge. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Praga, el Royal Court Apartments és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.\nComentaris d'Agoda (11)Comentaris de Booking.com (792)\nIVAN, República Txeca


Detenen un home de 67 anys i decomissen 950 plantes de marihuana a Blanes - Diari de Girona\nDetenen un home de 67 anys i decomissen 950 plantes de marihuana a Blanes\nLa plantació estava molt ben amagada i dividida en dos habitacles independents\nblanes | acn 14.02.2016 | 14:35\nLa Policia Local de Blanes ha decomissat una plantació de 950 plantes de marihuana que estava amagada dins d'un garatge d'una casa propera a la GI-682. La plantació estava molt ben amagada i dividida en dos habitacles independents. Els espais estaven aïllats i comptaven amb tota mena de material per cultivar les plantes.\nL'actuació va arrencar divendres passat quan els agents van rebre la trucada anònima d'un ciutadà on s'alertava sobre l'existència d?aquesta plantació. Ahir al matí, els agents van adreçar-se a la casa i van començar a sospitar en veure una sortida d'extracció de fums força grossa, testos i màquines de refrigeració. Allà mateix també van localitzar el detingut, un home de 67 anys veí de Barcelona, que tot i acceptar mostrar-los la nau industrial, es va negar a obrir el garatge.\nDesprés d'aconseguir l'autorització judicial, els agents van poder accedir-hi. Calculen que cada any els responsables de la plantació podien aconseguir més de 4, 2 MEUR amb la venda de la droga. La investigació continua oberta per enxampar el propietari de l'immoble, un home de 69 anys de nacionalitat francesa. El detingut és un home de 67 anys de Barcelona imputat per un delicte contra la salut pública per tràfic de drogues i que aquest dissabte al vespre ja va ser traslladat a al comissaria dels Mossos d'Esquadra per prendre-li declaració. Posteriorment, està previst que passi a disposició judicial dels Jutjats de Primera Instància i Instrucció de Blanes. Paral·lelament, les investigacions han permès comprovar que hi hauria un altre responsable del cultiu, un home de 59 anys i de nacionalitat francesa, propietari de la casa, i contra el qual s''cursat una ordre de recerca.La plantació es trobava al garatge de la casa, que s'havia dividit en dos habitacles independents d'uns 60 metres quadrats cada un d'ells.\nEn un hi havia les plantes ja crescudes, de més 1,50 metres d'alçada, mentre que a l'altre hi havia diversos esqueixos en fase de creixement. En total, els policies van confiscar 950 plantes de marihuana. Els dos espais estaven totalment aïllats de l?exterior. D'aquesta manera, no s'escapava cap olor de marihuana i així evitar que algú pogués detectar la presència de la plantació. L'operatiu per desmantellar la plantació va arrencar el divendres passat, 12 de febrer, gràcies a la col·laboració ciutadana. En concret, la policia va rebre una trucada anònima on s'alertava que en una nau prop de la GI-682 a Blanes s'hi estava cultivant marihuana.\nDissabte al matí, diversos efectius del cos, van fer les primeres perquisicions i van dirigir-se a l'adreça que havia facilitat el denunciant anònim. Allà van trobar el detingut que no va tenir cap inconvenient en mostrar-los la nau industrial que hi havia dins del perímetre de la propietat. Un cop allà, els agents van començar a sospitar perquè a la façana posterior de la casa van localitzar una sortida d'extracció de fums força grossa i màquines de refrigeració dissimulades i amagades rere unes canyes i prop del garatge. Durant la inspecció ocular, els agents també van veure com en un traster situat a uns 30 metres del garatge s'hi amuntegaven uns 500 testos petits, productes químics destinats al cultiu de plantes i diversos materials.\nPer tot això, els agents van demanar a l'home que els obrís i deixés entrar al garatge. El detingut s'hi va negar. Per això, els policies van demanar una autorització judicial i, ahir mateix, van poder accedir a l?interior del garatge acompanyats de la secretària judicial pels volts de tres quarts de nou de la nit. Les instal·lacions estaven molt protegides amb una porta de difícil accés. A més, la plantació comptava amb tota mena d'estris i material per cultivar les plantes com làmpades de calor, ventiladors, filtres de tub o llums calorífiques. Un material que permet doblar el nombre de collites de les plantacions que es fan a l?exterior, a l?aire lliure. Els agents policials van tallar les plantes i van lliurar el detingut als Mossos d'Esquadra.\nD'altra banda, les plantes s'han enviat a uns laboratoris de Barcelona que mitjançant uns estudis i analítiques podran determinar el THC de les plantes, el grau de substància estupefaent que té la marihuana. En aquest sentit, els agents asseguren que donat el nombre de plantes que han localitzat, els responsables podien arribar a aconseguir més de 4,2 milions d'euros (MEUR) cada any amb la venda de la droga. Uns càlculs que fan a la baixa, comptant que només es farien tres cultius a l'any en comptes dels quatre habituals en aquesta mena de plantacions i que es vendria a tres euros el gram quan normalment aquesta droga es ven a cinc euros el gram. La operació s?ha allargat fins ben entrada la matinada d'aquest diumenge. Actualment, la investigació continua oberta per poder enxampar i detenir el segon sospitós de ser responsable de la plantació, el propietari de la casa que té 69 anys i nacionalitat francesa. En aquest sentit, ja s'ha cursat una ordre de recerca i captura.


Més de 4.000 escolars han visitat el Museu d'Art Modern durant el curs 2018-19 per participar a les activitats del MAMT pedagògic | Diputació de Tarragona\nMés de 4.000 escolars han visitat el Museu d'Art Modern durant el curs 2018-19 per participar a les activitats del MAMT pedagògic\nAquest dimecres s'han presentat al Museu les activitats pedagògiques per al proper curs escolar\njornada MAMT Pedagògic\nEl MAMT pedagògic ha presentat aquest dimecres la programació de les propostes educatives de cara al curs vinent. Una trentena de docents d'educació infantil, primària, secundària i batxillerat d'arreu de la demarcació ha assistit a la trobada, la qual també ha servit per intercanviar impressions i suggeriments de tots aquells qui han participat a les activitats realitzades enguany. Durant el curs 2018-19 més de 4.000 escolars han visitat el Museu de la mà del MAMT Pedagògic.\nEl Museu d'Art Modern de la Diputació de Tarragona va posar en marxa el MAMT Pedagògic l'any 1991 amb l'objectiu de difondre les seves col·leccions a partir de diferents propostes i activitats dissenyades per a conèixer a fons les obres i els artistes del Museu. Després d'anys d'intens treball, el MAMT es consolida com un referent per als centres educatius de la demarcació en matèria artística. En aquest sentit, el servei del MAMT pedagògic assessora docents i escolars en l'elaboració dels seus estudis curriculars i impulsa activitats engrescadores i dinàmiques que tenen com a objectiu apropar l'art als escolars del Camp de Tarragona i les Terres de l'Ebre.\nEl MAMT Pedagògic (https://www.dipta.cat/mamtpedagogic/) inclou activitats com el projecte Ets un artista...i exposes al MAMT, jornades i cursos sobre pedagogia i art per a professionals, visites escolars, seminaris i conferències, activitats gratuïtes per al públic familiar i la MAMT Pedagògic Box, entre altres propostes.


Test amb usuaris d'un adaptador a la Índia (2019-A011) — Centre de Cooperació per al Desenvolupament de la UPC — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\n≡ Test amb usuaris d'un adaptador a la Índia (2019-A011)\nSou a: Inici / Cooperació / Projectes 2019 / Test amb usuaris d'un adaptador a la Índia (2019-A011)\nuHandle: Adaptador d’utensilis per persones amb necessitats especials a les mans (2019-A011)\nTamil Nadú, una província del Sud-est de la Índia (Vellore i Pondicherry)\nAriadna Puig Engel, Arnau Fernandez Moya, Roger Palau Serra, Jordi Marsá Fargas, Carlos Andrés Perez Vanegas, Sergio Luque Cavallé, estudiants de l'ESEIAAT\n2 setembre-14 setembre 2019\nuHandle és un projecte que busca desenvolupar i fabricar un adaptador per a coberts destinat a permetre menjar, de forma independent, a persones incapaces de subjectar coberts per si mateixos, ja sigui per malformacions o afectacions a les terminacions nervioses perifèriques. És un producte dissenyat mitjançant CAD-3D i fabricat amb impressora 3D. Aquest procès permet obtenir un producte adaptable i de baix cost que el fa accessible als pacients que viuen en pobresa extrema a països en vies de desenvolupament. Amb la col·laboració de la ONG JAL a través de la Dra. Montserrat Perez, presidenta de l’organització, s’han portat els primers prototips als pacients de lepra a la Índia.\nL’objectiu últim d’aquest projecte és desenvolupar un aparell funcional, sostenible i econòmicament assequible que permeti a persones amb afectacions als nervis perifèrics de les mans, ja siguin de països en vies de desenvolupament o amb dificultats econòmiques, poder utilitzar utensilis per realitzar tasques quotidianes. La primera iteració d’aquest aparell permet adaptar coberts de diferents formes i mides per a que els malalts puguin menjar de manera independent, adaptant-se a diferents mides i tipologies de mans. Amb el viatge a la Índia s’ha validat la funcionalitat del prototip i s’han identificat noves necessitats més enllà de subjectar coberts.\nObjectius específics aconseguits en el viatge:\nEs van realitzar diverses proves amb els residents del leprosari i els seus treballadors per validar la forma i ergonomia de l’aparell.\nEs va identificar, basat en converses amb els pacients, que els aniria bé cobrir altres necessitats a part de menjar, com serien agafar objectes més grans com una escombra, o algo que els permetés fer tasques de precisió com cosir.\nEs va colaborar activament amb els treballadors del leprosari i de JAL per identificar les necessitats dels pacients, avaluant també material i menjar que els faltava i comprant-ne amb els diners recollits al crowdfounding fet abans d’anar-hi (https://www.gofundme.com/f/utensilio-adaptador-para-enfermos-de-lepra).\nUna vegada fet el viatge a l’Índia, hem estat capaços d’avaluar el funcionament i viabilitat de uHandle. Gràcies a aquesta oportunitat hem analitzat tant els punts forts com els febles del nostre projecte i tenim l’oportunitat de millorar en molts aspectes:\nModificarem l’utensili per facilitar la seva fabricació i muntatge.\nFarem diverses modificacions en el disseny per millorar l’ergonomia i la posició en que es subjecten els coberts.\nDebatrem la possibilitat d’excloure l’adaptació per a ganivets atès que aquestes persones acostumen a menjar amb cullera i no tenen necessitat de tallar el menjar.\nRedissenyarem el sistema de subjecció, que ja tenim pensat, per permetre que ells mateixos es puguin posar l’utensili. A més, ho simplificarem utilitzant només una cinta de subjecció.\nBuscarem un sistema innovador i adaptable per permetre que ells mateixos siguin capaços d’introduir el cobert, llapis, pinzell...\nAconseguint el punt anterior, intentarem obrir el ventall de possibilitats per adaptar altres utensilis d’ús quotidià com un raspall de dents.\nAriadna: Més enllà dels objectius assolits en el marc del projecte uHandle, d’aquest viatge m’emporto l’experiència viscuda i la gent que hem conegut. En el leprosari vam crear un autèntic vincle amb els residents. Tots ells tenien un gran esperit de superació i supervivència, mostrant-nos que amb molt poc podien aconseguir dur a terme activitats del dia a dia que els suposaven un gran esforç. A més a més, l’agraïment, amabilitat i tendresa que sempre mostraven cap a nosaltres ens va arribar al cor, i esperem de veritat que poguem tornar-los a veure aviat.\nRoger: L’experiència viscuda durant el viatge de cooperació ha sobrepassat les meves expectatives gratament. Des del primer dia, al arribar a la residencia, ens vam sentir com a casa gràcies a la seva gran hospitalitat i amabilitat, i encara que no tinguessin gaire per oferir-te, t’oferien tot el que tenien al seu abast. Vam poder viure de molt a prop les diferencies socials que existeixen a l’Índia amb les castes, així com aprendre de la seva cultura i religió. Totes les activitats, des del muntatge dels adaptadors amb ajuda dels mateixos residents fins als balls a la residencia per a nens amb càncer van tenir un èxit total. Ara que ha passat un temps i puc veure el viatge amb més perspectiva puc assegurar que va ser una experiència única i inoblidable.\nArnau: El viatge m’ha permès visualitzar les grans diferències que provoquen un fet tant arbitrari com el canvi de moneda. És un fet que té un impacte increiblement transversal i que limita el creixement econòmic dels habitants, comparant-los amb Europa. Al tenir una capacitat econòmica més modesta, els serveis i ajudes socials, com ara el leprosari, tenen pitjors prestacions, afecant el benestar d’aquelles persones que ho utilitzen. A part d’això, l’experiència del viatge ha estat molt enriquidora, ajudant-nos a reforçar els valors, com ara l’altruisme, que ens han dut fins aquí.\nJordi: Fa uns mesos vam decidir anar a l’Índia. En aquell moment no tenia ni idea del que viuria en deu dies a l’Índia. Vam anar amb una idea molt clara, canviar la vida d'un grup de persones. A l'hora de tornar, tot el que havíem après d'ells havia canviat la nostra vida. Com amb moltes altres coses, no som conscients del que suposaria no poder agafar res amb les nostres mans. Per a ells, aquest és el pa de cada dia, fins al punt que ho han normalitzat i fan tot el que poden. Ja han acceptat que mai podran fer un dibuix, pintar, menjar o treballar. No tinc paraules per explicar els sentiments en veure la cara de felicitat d'una persona que va ser capaç de pintar per primer cop en molt temps. Pots creure que no és el millor dibuix del món, però quan entens els seus sentiments t’adones que sí. Es podria dir que vaig marxar de l’Índia amb unes sensacions impressionants que mai hagués imaginat i sabent que, amb tot el viscut, hem crescut com a persones i com a equip.\nAndrés: Des de el meu punt de vista, el viatge m’ha servit per comprendre i entendre realment la problemàtica que viuen a diari els pacients de lepra i el que suposa per ells patir aquesta malaltia en un país com la índia, on no són ajudats ni respectats per la majoria de la gent. Crec que hem pogut entendre realment quina és la seva necessitat actual i què podem fer per ajudar-los d’una manera més directa i personalitzada, donat que cada persona és un món i cal tenir una capacitat d’adaptació del nostre utensili molt important. Per tant, trobo que ha resultat una experiència extraordinària, tant a nivell de projecte com a nivell personal i sense cap mena de dubte ens servirà per seguir millorant.


Troba la teva pau interior | AIRE Magazine\nTroba la teva pau interior: tècniques i avantatges\nLa pau interior no és fàcil de trobar avui dia. El ritme de vida d'alta velocitat que portem ens fa estar estressats i barallats amb el món i fins i tot amb nosaltres mateixos.\nArriba un moment en el qual hem de parar, acabar amb les preocupacions innecessàries i emprendre la cerca de la nostra pau interior.\nAconseguir la pau interior suposa aconseguir una sensació de benestar, de felicitat, que ens embolica en una immensa tranquil·litat.\nEs tracta d'entaular una connexió especial amb nosaltres mateixos, crear un vincle entre la nostra ment i esperit, així com amb el món que ens envolta, sent capaços de percebre detalls en els quals no ens havíem fixat abans i, alhora, gaudir d'ells.\nEn aquest estat s'aconsegueix aïllar la ment: qualsevol por, preocupació, pensament o sensació negativa que pugui pertorbar-nos es quedarà fora de nosaltres.\nBeneficis de la pau interior\nCentrar-nos en les nostres metes\nL'espiritualitat ens fa més conscients del que volem aconseguir. En tenir clar les nostres metes i saber que és el que veritablement volem, ens centrarem a obtenir-ho.\nEn establir un vincle espiritual amb nosaltres mateixos i amb el món que ens envolta, aprenem a diferenciar el que és bo i dolent per a nosaltres i els altres. Això ens ajudarà a canviar els mals hàbits.\nLa pau interior ens permet canalitzar la nostra energia cap a les coses positives de la nostra vida, cap al que ens fa sentir bé. D'aquesta manera ens ajudarà a ser més feliços.\nQuan aconseguim l'espiritualitat aprenem a deixar totes les nostres preocupacions a un costat, augmentant el nostre nivell de benestar psicològic. Com a conseqüència, tot l'estrès acumulat començarà a desaparèixer.\nClaus per trobar la pau interior\nEn l'equilibri resideix la pau interior\nHem de tenir clar que tot no és blanc i negre, sinó que hi ha tota una gamma de grisos. Hem d'acceptar que hi ha, hi hauran, situacions i vivències que no podem controlar i que ens faran sentir emocions negatives, formant part inevitablement de les nostres vides.\nAconseguir la pau interior és sinònim d'equilibri. Sens dubte, hi hauran càrregues innecessàries de les quals podrem desprendre'ns, però hem d'aprendre a bregar amb moltes altres en el nostre dia a dia. Per aquest motiu, hem d'aprendre a equilibrar la nostra vida, perquè la ment deixi de lluitar i acabi trobant la tranquil·litat plena.\nSimplifica i venceràs\nSovint ens compliquem la vida i, per molt que ens costi admetre-ho, gaudir de cada instant només depèn de nosaltres.\nSi deixem a zero la nostra ment i deixem que es vagi alliberant d'idees inútils i pensaments negatius, podrem centrar-nos a gaudir la vida. Simplificant les coses aconseguirem la pau interior, sent més felices.\nEscolta al teu jo interior\nAmb totes les preocupacions i pensaments que maneguen la nostra ment resulta molt complicat parlar amb un mateix. Poder endinsar-nos al nostre món interior requereix un gran assossec, un silenci que ens permeti conviure amb la nostra pròpia solitud.\nHem d'aprendre a deixar-nos de costat a nosaltres mateixos per saber quines són les nostres veritables inquietuds internes. Amb paciència i ralentint la nostra respiració, podrem aconseguir a poc a poc la pau interior.\nAllunya la crítica de la teva vida\nL'empatia és fonamental en el camí a la pau interior. Hem de posar-nos en la pell dels altres.\nLa crítica negativa cap a altres persones i cap a nosaltres mateixos ens deixa intranquils, fent mal aquí la rep i al que l'emet.\nHem d'aprendre a veure el positiu i evitar el negatiu, incloent-hi les crítiques. Com més mantinguem allunyada la crítica de la nostra vida, més a prop es trobarà la pau interior.\nLa importància de meditar i reflexionar\nPer aconseguir la pau interior és essencial apaivagar la ment. Per a això l'ideal és realitzar exercicis de meditació, que ens ajudaran a afrontar el dia a dia d'una millor manera, amb la ment més relaxada.\nHas de dedicar algun moment del dia a recuperar la tranquil·litat a través de la meditació. D'aquesta forma, el nostre cos i ment estaran més predisposats per reflexionar i trobar la tan anhelada pau interior.\nDe ben nascut és ser agraït\nL'agraïment a la vida i a tot el bé que ens envolta és fonamental per arribar a trobar la pau interior. Ens ajuda a estar més feliços i a aconseguir l'equilibri.\nSempre hi ha alguna cosa per donar les gràcies, encara que de vegades ens sembli difícil creure-ho. Quan reduïm les nostres queixes pel que no tenim i comencem a agrair el que sí que tenim, retrobarem el nostre equilibri intern.\nLa generositat, donar sense rebre gens a canvi, està vinculada a la gratitud. Hem d'allunyar l'egoisme per acostar-nos a la pau i l'assossec.\nL'acte de perdonar i demanar perdó provoca un efecte terapèutic que és bàsic per aconseguir la pau espiritual. Gràcies al perdó, canviem conductes destructives voluntàries cap a la persona que ens ha fet mal per altres constructives.\nEl perdó també és per a nosaltres mateixos, probablement el més difícil de donar. I és justament en aquest punt en el qual hem d'incidir per poder aconseguir la calma interior.\nL'acte del perdó és complex perquè no es tracta d'un moment aïllat, més aviat tot el contrari. És un procés continu en el qual es pot aprofundir i completar al llarg del temps.\nExperiència AIRE: relaxació interior i exterior\nEn les instal·lacions d'AIRE podràs relaxar tant el cos com la ment, la qual cosa és essencial per aconseguir la pau interior.\nL'experiència AIRE està inspirada en l'antiga tradició dels banys de civilitzacions com la romana, grega i otomana, que es complementa amb una selecció de massatges i rituals exclusius.\nPodràs viure l'experiència AIRE en preciosos edificis històrics situats en ple centre de ciutats com Barcelona, Vallromanes, Almeria o Sevilla.\nSi t'ha interessat aquest article, pots llegir també Beneficis de la meditació.


19 Oct 2014 - 28 Aug 2018\nInici Crònica 2012-2013\nJornada 13 (abril 2013)\nJMJ 7 - Santa Perpètua 3\nFinalment rere una lligueta amb molts daltabaixos arribava l’últim partit de la temporada, contra el Santa Perpetua, i jugàvem a casa.\nEl partit va començar amb domini dels nostres jugadors, controlant bé la pilota i avançant-se en el marcador, però el partit va anar davallant, com sol ser habitual durant les primeres parts, el nivell defensiu va començar a fallar i rere unes quantes imprecisions va arribar l’empat a 1 del S.Perpetua. Tot i així l’equip va donar un pas endavant i van anar treballant més a pista per tal d’avançar-nos notablement al marcador, de manera que a l’equip rival per molt que ho intentés no ens pogués agafar. Cal dir que ens van xiular dos penals en contra, pel meu punt de vista força dubtosos, al contrari d’un a favor amb uns peus clars que no ens van xiular, i van marcar un del dos. El partit va continuar sent dominat pel nostre equip que amb el control de la pilota vam portar al rival sota el nostre domini del joc. El resultat final del partit va ser 7-3, sota el meu criteri força curt pel bon hoquei que vam oferir.\nEn definitiva un partit més en el que apareixen forces imprecisions defensives però del qual ens realcem i en traiem un bon resultat amb un bon joc ofensiu. Hem de seguir treballant!\nMarcel: 9 Molt bon joc\nOriol: 8 Bona participació en circulació de pilota.\nJordi: 9 Grans moviments ofensius.\nPol: 8 Bombardeig.\nJoan: 8 Accions tàctiques mot bones.\nMontse: 7 Algun error defensiu.\nMaria: 7 Precipitada al moure la pilota.\nSergi: 7 Bones accions\nJornada 12 (abril 2013)\nCentelles 11 - JMJ 4\nNo se si pel desgast sofert al partit d’ahir del Ripollet, no se si per no acoblar-nos a la pista correctament o, simplement, no vam estar fins, aquest partit és un partit per oblidar.\nEl partit va començar i pràcticament al minut 2 de la primera meitat el Centelles ja anava amunt al marcador amb 2 a 0. Ells estaven endollats i jugant molt bé la pilota i nosaltres plens d’imprecisions i errors defensius que ens marcaven el resultat i en conseqüència el partit.\nAquesta va ser la tònica de principi a fi dels 40 min de partit, domini del Centelles i poc encert per part dels nostres que ens va faltar una marxa més per haver ajustat més el marcador. Nois, hem de seguir treballant.\nMarcel: 5 Dels millors del partit\nOriol: 4 Errors defensius en marcatge\nJordi: 4 Poca visió\nPol: 4 Expulsió innecessària\nJoan: 4 Poc contundent\nMontse: 4 Errors al pujar la pilota\nMaria: 5 Creadora d'algunes ocasions\nSergi: 5 Bé a la primera part, malament a la segona\nHoquei en estat pur !!\nJMJ 6 - Ripollet 2\nRere l’aplaçament per pluja del partit contra el Ripollet tocava disputar-lo aquest divendres. A priori era un partit que ens semblava difícil ja que la victòria a casa seva ens va costar força i son els primers de la taula classificatòria.\nS’inicia el partit i el partit comença amb un ritme molt bo per part del JMJ, posseint la pilota, bons moviments ofensius, passades a l’estic, ocasions de gol, intensitat en defensa... i així durant els primers 10 min de partit. Mica en mica el Ripollet va anar fent-se un lloc en el partit i va començar a dominar una mica la pilota i el joc i, en conseqüència, a crear ocasions de perill a la nostre porteria. Finalment el Ripollet va aconseguir obrir el marcador i anar-se’n al descans amb un 0-1.\nXerrada d’equip a la mitja part corregint errors tàctics i començà la segona part, on amb 2 clars penals a favor transformats de manera espectacular pel Pol, remuntem el marcador en 2-1. A partir d’aquí l’equip es va motivar i el Ripollet s’enfonsava i el marcador va anar creixent a favor nostre, en Sergi va aturar un penal i només van aconseguir fer un gol més de falta directa deixant el marcador final amb un 6-2 contra els primers de la lliga. Un resultat més que bo pel JMJ.\nEn definitiva un molt bon partit pel que fa la intensitat i les ganes dels nostres, però cal treballar aspectes tàctics sobre tot a l’hora de treure una pilota d’una pressió.\nMarcel: 7 Intensitat però moltes imprecisions.\nOriol: 7 Bones accions en atac.\nJordi: 8 Bé en atac.\nPol: 9 Remuntador.\nJoan: 7 Equilibrant.\nMontse: 8 Equilibri defensiu però precipitació al treure la pilota jugada.\nMaria: 8 Desequilibrant als contraris.\nSergi: 9 Espectacular\nJornada 8 (març 2013)\nBon joc, poca recompensa\nClaret 9 - JMJ 8\nRere una setmana de descans, pel que fa en el calendari de partits però no el treball en els entrenaments, tornem a la pista per enfrontar-nos contra el Claret a casa seva.\nS’iniciava un partit que a la primera volta ens va ser molt complicat, a casa nostre, i per tant teníem un plantejament molt enfocat a no cometre els mateixos errors i treure’n fruit de l’experiència del partit a casa. El partit va iniciar amb una mica de adaptació tant al joc del rival com a la pista, amb forces desnivells, i l’equip es va adaptar ràpidament i va agafar el ritme del partit amb bon joc i superioritat, amb molt bona anulació defensiva als jugadors contraris que ens va permetre avançar-nos al marcador amb 0-2. El joc de l’equip era molt bo però accions fortuïtes de l’equip contrari van ajustar el marcador, i finalment vam anar al descans amb 6-4 en contra, per culpa d’algun que altre error defensiu i la sort acompanyava a l’equip local. A la segona meitat el nostre joc seguia sent molt bo i injustament seguíem per sota al marcador, tot i així hem d’admetre algun error defensiu que va propiciar a encaixar algun que altre gol però l’equip va tirar cap endavant amb una diferència de 9-5 la vam reduir amb un 9-8 i un cop més vam fer demanar l’hora a l’equip contrari.\nEn resum, els nostres van fer un bon partit pel que fa el joc col·lectiu però existeixen algunes mancances en defensa que s’han de treballar, tot i així penso que érem mereixedors no d’1 sinó dels 3 punts. El cap de setmana que ve més !!\nGran defensa, i gols\nEquilibri a la pista pel que fa al joc\nBones intervencions en joc col·lectiu\nBones intervencions clau\nTècnica, gols, joc en equip\nBones intervencions però alguns errors clau\nAlta tensió, passats de revolucions\nCastellet 7 - JMJ 5\nEquip inicial: Sergi, Roger, Jemy, Marc, Narcís;\nSuplents: Òscar, Oriol\nLesionats: Kike, Nil.\nMalgrat el resultat negatiu una setmana més, l’equip va mostrar una clara millora en dos apartats que fins ara estaven sent molt preocupants. Per una banda, l’equip es va retrobar amb el gol, cosa que feia dos partits que no ho aconseguíem, i també varem saber tenir esperit de reacció en moments complicats. El començament del partit va ser una mica desesperant a causa de uns minuts molt descontrolats on ens costava molt conservar la possessió de la pilota, la pista relliscava massa i ens va costar un temps poder-nos adaptar. Així els primers minuts vam atacar la porteria rival de manera molt directe, i tot i que arribàvem amb cert perill no aprofitàvem cap ocasió.\nPer contra, ells sense fer res del altre món, a les primeres de canvi, tres accions, van significar el 3-0 al marcador, un càstig molt sever pel que estava succeint al terreny de joc. Poc a poc vam assimilar el cop i amb la entrada de l’Òscar i de l’Oriol van revolucionar el partit. Varem retallar les distancies amb una contra materialitzada per l’Oscar, minuts més tard, una bona combinació de l’Oriol amb el Roger, aquest posava el 3-2 al marcador, fins arribar a empatar el partit abans de que s’acabés la primera meitat per una falta directe a favor que va transformar l’Òscar, després de veure un dels seus jugadors targeta blava per una lletja entrada.\nLa segona part va començar més igualada, i els gols van tardar en arribar, no va ser fins passada la meitat de la segona que es van tornar a avançar ells per dos cops, però ràpidament vam tornar a respondre posant el 5-4 al marcador. La alegria va durar més aviat poc ja que tornaven a ampliar la diferencia de dos gols que els donava una mica de tranquil·litat. Però més enllà de mostrar-se tranquils, el castellet va donar un recital d’accions antireglamentàries que moltes d’elles l’àrbitre no va xiular, dins que forçat per l’evidència va tenir que mostrar una altre targeta blava a un dels seus jugadors, i el Roger va transformar la pena màxima amb un bon detall tècnic, establint el 6-5 a falta de 5 minuts per acabar el partit.\nDurant els últims minuts varem tenir molta possessió de la pilota i arribant a la porteria del castellet però com és habitual en la dinàmica de l’equip, no tan sols no vam aconseguir empatar, sinò que a falta de menys d’un minut van tornar a sentenciar amb una contra posant el 7-5 definitu.\nL’1 x 1.\nSergi: INCÒMODE. Sota el pals amb alguna intervenció defectuosa al canvi de pal a pal, venut en la majoria dels gols. Un partit molt complicat resolt amb bona nota en l’1 contra 1 i xut exterior. (++)\nRoger: BIGOLEJADOR. Per fi va encarar porteria i va trobar el camí del gol, segur a l’hora de pujar la pilota i moure l’equip, sòlid en defensa, sens dubter un dels jugadors del partit. (++)\nJemy: FLUIX. Un mal partit defensiu, deixant espais al joc interior i tou en el rebot defensiu, amb alguns errors a l’hora de jugar la pilota per moure l’equip, tampoc va tenir fortuna de cara porteria. (+)\nNarcís: OBRER. ajudant a l’equip aguantant el joc ofensiu darrera la porteria, i una molt bona defensa sense cometre errors. (++)\nMarc: ASCENDENT. Va disputar els primers minuts de titular, on es va trobar incòmode per les dificultats que presentava l’empresa i la pista, ja que relliscava molt, i a ell en especial se li notaven més les mancances. Al final, ben assentat en el joc va anar trobant-se i creixent. Minuts de valor. (+++)\nOriol: ALTERAT. Tot i que và tenir un bon començament, sent molt influent en el canvi de direcció del partit, desprès va ser el jugador més descontrolat, sense paciència en el encaixament de cops per part del rival, va tenir una tarda poc inspirada en la pressió va poder amb ell, perdent els papers i perdent-se en discussions amb tothom (àrbitre, jugadors..). (+)\nOscar: PICHICHI. Un partit bastant complet, amb accions brillants en atac, va entregar-se al màxim tenint molt encert de cara a gol, li va mancar ser més intel·ligent en defensa en algunes fases del partit i no realitzar faltes innecessàries. (++)\nJornada 9 (març 2013)\nTràmit amb objectius\nJMJ 12 - Casp 0\nDesprès de la derrota contra el Claret l’equip necessitava un partit per agafar seguretat pel que queda de lliga i així va ser.\nEls primers compassos del partit van estar marcats pels errors de concentració que estàvem tenint, recepcions dolentes, el joc anava sense cap sentit, etc.. Però mica en mica l’equip es va anar revifant i vam anar aconseguint gols, i ens vam anar al descans amb un 4-0. La segona meitat va ser molt diferent a la primera pel que fa a la concentració de l’equip, el joc ja era amb sentit, els passes sortien i els gols entraven, i finalment l’equip es va anar amb un 12-0 a favor que complia amb els objectius establerts abans del partit. Un objectiu era mantindre la porteria a cero, ja que últimament estem encaixant força gols en contra i hem d’intentar escurçar aquest aspecte, l’altre objectiu era golejar al contrari que, encara que a la primera part no anava gaire bé la cosa, l’equip va sortir endavant i va aconseguir golejar al contrari per agafar confiança per a les pròximes fites que s’esdevenen. Tot i així m’hagués estimat uns quants gols més per acabar d’arrodonir la tarda.\nEn definitiva, un partit fàcil en el qual ens vam proposar objectius els quals vam aconseguir sense problemes i ara toca la fase final de la lliga, som-hi !!\nBé en defensa però alguns errors en atac\nBastant discret al joc\nBon joc però alguns errors davant de porteria\nGolejador de la tarda\nClau en algunes accions defensives i ofensives\nBé en accions ofensives però no gaire encertada en accions defensives\nRevolució de gols a la segona part\nAmb la pólvora mullada...\nSanta Perpètua 1 - JMJ 0\nEquip inicial: Sergi, Roger, Jemy, Oriol, Narcís;\nSuplents: Òscar, Marc.\nEl inici del partit ha estat molt tranquil per els dos equips, amb un joc ofensiu molt planer, sense una circulació de la pilota excessivament fluida, els dos porters tenien poca feina. Nosaltres rodàvem per fora, mantenint la possessió de la pilota al mig del camp, sense donar profunditat a l’atac, perdent masses pilotes al intentar enviar-la al fons per poder jugar darrera la porteria i enfonsar la seva defensa, i de tant en tant acabant alguna jugada amb remats tous i sense aprofitar el rebot ofensiu.\nPer la seva part, ells jugaven molt pel fons de la pista, darrera la porteria donant més sensació de perill al estar rondant constantment la porteria, penjant pilotes en busca d’un rematador que mai arribava. Les defenses es sobreposaven al joc d’atac sense gaires esforços, semblava que tots dos equips ja els hi estava be anar tantejant-se, intercanviant algun contraatac que altre sense gaire encert.\nPerò ves per on, avançada la primera meitat, en una jugada sense fortuna, ells executen un xut exterior sense gaires aparents dificultats que acabà entrant a causa d’una desafortunada acció del porter, que a la postra marcaria el desencadenament del enllaç ja que va ser l’únic gol del partit. Desprès del descans, l’equip surt a jugar amb les idees més clares, amb possessions més llargues i més elaborades que fan que arribem a porteria, però el gol de l’empat no arriba, els minuts passen i els nervis es comencen a notar en el joc, el partit es trenca amb accions molt més directes, produint-se moltes errades per part dels dos equips, propiciant contraatacs constants i ocasions de gol en qualsevol costat. Minuts de molta feina pels porters.\nLes faltes també augmenten i tenim l’oportunitat d’empatar a través d’una falta directe, però no aconseguim transformar-la. Els últims minuts de partit a estat un atac i gol del JMJ, un munt d’ocasions no materialitzades, que fan que sigui impossible treure un resultat positiu.\nSergi: DESAFORTUNAT. L’única taca negra que té en un partit bo i molt seriós, queda ressaltada per la falta d’encert de cara a gol dels seus companys. (++)\nRoger: COMPLIDOR. Un altre partit molt segur en defensa, oxigenant la sortida de la pilota. Li manca mirar una mica més la porteria contraria, tenir més confiança en pujar a l’atac. (++)\nJemy: SEGUR. Partit bo en general, despistat al inici amb algun petit error a l’hora de pujar la pilota però donant ordre per moure l’equip, millor en la segona meitat, mostrant-se més segur i concentrat. En atac sense fortuna de cara porteria. (++)\nNarcís: BREGADOR. Amb molta entrega per aguantar el joc ofensiu de l’equip oferint una mica de calma i pausa per crear perill, una bona actitud defensiva. (++)\nOriol: DESENCERTAT. Va començar el partit amb ímpetu, amb una actitud correcte va treballar i jugar la pilota sense complicar-se l’existència. Va tenir varies oportunitats per marcar (++)\nOscar: NEGAT. Un altre partit fluix on li va mancar actitud defensiva, poc concentrat, tou en defensa i realitzant faltes innecessàries. En atac poc encertat, ho va intentar de moltes maneres (+)\nMarc:EXCEL·LENT. Ben assentat en el joc defensiu no va perdre gaire marques, pel que fa a la seva aportació en el joc ofensiu, es va moure bé, oferint detalls interessants com un bon xut.(+++)\nPB iniciació: JMJ - Sferic\nJMJ 2 - Sferic 2\nEl partit va començar molt bé per nosaltres, on vam aconseguir sortir ràpid al recuperar pilota i vam poder aconseguir la victòria a la primera part amb tres clars contraatacs. A la segona part ens vam despistar i un noi que ho feia molt bé del Terrassa ens va passar per sobre i va aconseguir ell sol la victòria d’aquesta segona part marcant fins a tres gols. El partit va finalitzar amb empat, ja que a la tercera part vam aconseguir empatar al final a 3. Aquesta última part va estar molt ajustada on van haver-hi ocasions clares per part dels dos equips, i on els jugadors del JMJ ,estant per darrera del marcador casi tota la part, van aconseguir empatar fins a tres vegades el partit, acabant amb un tres a tres i per tant, amb un empat pel que fa els resultats de les tres parts del partit.\nPre-benjamí: JMJ-Martinenc B\nAlevi: Sta. Perpètua - JMJ\nPre-benjamí: Masquefa - JMJ


Sierra Leone – Barcelona – Drassanes per Àfrica\nJosep Juanbaró, info@sdrca.barcelona – SDRCA, Assoc. – Les Corts – 28 de gener de 2021\nSierra Leone, oficialment la República de Sierra Leone, és un país de l’Àfrica occidental. Limita al nord amb Guinea, al sud-est amb Libèria i al sud-oest amb l’oceà Atlàntic. El seu punt més alt és el mont Bintumani de 1.945 m\nÉs un país amb clima tropical, amb un ecosistema que varia des de la sabana fins a selva pluvial\nEl seu nom és una adaptació de la versió en portuguès: Serra Lleoa, el significat era “Serra / Muntanya Leone”.\nSirra Leone te una extensió total de 71.740 km² i una població estimada en 6.296.803 Habitants\nLa capital és Freetown, seu de el govern, i la ciutat més gran de país. Bo és la segona ciutat més gran. Altres ciutats importants al país amb una població de més de 100.000 Habitants són Kenema, Koidu Town i Makeni.\nSierra Leone alberga el Fourah Bay College, la universitat més antiga de l’Àfrica occidental, creada el 1827.\nDurant el segle XVIII va ser un important centre de tràfic d’esclaus. A l’igual que el seu país veí Libèria, Sierra Leone va ser fundada principalment per a establir a esclaus alliberats.\nPer això, el líder abolicionista Granville Sharp va comprar als caps de diferents ètnies un territori de 250 km² (per 60 lliures esterlines) i va instal·lar-hi una societat d’agricultors, organitzada sobre bases democràtiques i aviat transformada en una empresa colonitzadora britànica.\nEn els següents 50 anys, van desembarcar 70 mil esclaus a Freetown als quals es va sumar la migració de gents indígenes des de l’interior.\nEls esclaus alliberats van fundar la capital de país, Freetown, en 1791. En 1808, Freetown va passar a ser una colònia de la Corona britànica, passant la resta de país sota el protectorat britànic el 1896.\nLa colònia i el protectorat es van unir per aconseguir la independència l’any 1961. Els criolls, els britànics i els comerciants d’origen sirianolibanès van retenir el poder econòmic, encara que van perdre el polític.\nEl 1971 Siaka Stevens de l’All People ‘s Congress (APC, Congrés de Tot el Poble) va trencar els últims llaços amb la Gran Bretanya, va proclamar la República i es va convertir en president.\nStevens va nacionalitzar l’explotació forestal, va donar participació majoritària a l’Estat en la producció de diamants i va integrar a Sierra Leone a les associacions de productors de ferro i de bauxita, per tal d’obtenir millors preus.\nEl 1978 es va introduir un sistema de partit únic mitjançant un plebiscit.\nEl 1979 va començar una llarga crisi econòmica en què es van deteriorar les condicions de vida. Al novembre de 1985 Syaka Stevens va lliurar el poder a Joseph Momoh, un dels seus ministres, però això no va significar una modificació en la situació de crisi.\nEl 1987 va ser decretat l’estat d’emergència econòmica; es van concentrar els drets de comercialització de l’or i els diamants en mans de l’Estat, es va imposar un recàrrec del 15% a les importacions i es van reduir els salaris públics.\nAl març de 1991 van començar incursions de forces rebels de Sierra Leone, Burkina Faso i Libèria al país. A l’agost de el mateix any es va reintroduir el sistema multipartidista amb una nova Constitució aprovada per referèndum, però ja el 1992 Valentine Strasser va suspendre la nova Constitució mitjançant un cop d’Estat.\nEntre l’any 1991 i l’any 2002, Sierra Leone ha patit les conseqüències de la devastadora guerra civil. La guerra de poder va deixar més de 50 000 persones mortes, gran part de la infraestructura de país destruïda, i més de dos milions d’sierraleonesos desplaçats com a refugiats en països veïns.\nAl gener de 2002, el president de Sierra Leone, Ahmad Tejan Kabbah, va complir la seva promesa de campanya a la posar fi a la guerra civil, amb l’ajuda de el Govern britànic, la CEDEAO i les Nacions Unides.\nSierra Leone és el país que figura com a últim a l’Índex de Desenvolupament Humà i el setè més baix a l’Indicador de Pobresa, derivat d’una corrupció política endèmica i d’una supressió de la llibertat de premsa.\nSierra Leone va ser un dels països assolats per l’epidèmia d’ebola de 2014-2016 al costat de Libèria i Guinea, en aquests països han mort més de 11 300 persones en total.


(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 31 de gener de 2017) Aquest darrer dissabte de gener l'Avinguda Maria Cristina de Barcelona s'omplia amb 500 tractors i milers de persones per reivindicar la dignitat del sector agrari del país. Aquesta concentració a la capital va venir precedida per un conjunt d'etapes prèvies de la Marxa pagesa. El Vallès ha estat l'escenari de la finalització d'etapa d'alguna d'aquestes columnes que marxaven cap a Barcelona. En concret, el divendres passat es varen concentrar a la frontera-municipi de Sabadell-Terrassa, on té la seu el Consell Comarcal del Vallès Occidental. Un espai on es volia escenificar un dels somnis megalòmans del tardo-franquisme amb el projecte d'una nova ciutat anomenada Sabatasa. En aquest mateix indret hi ha el golf de Torrebonica, una de les transformacions de sòl agrari més contundents de les darreres dècades. Concentració prèvia a l'Agrària del Vallès Aquesta marxa ha estat una excel·\n(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 24 de gener de 2017) Es fa difícil saber si això del “projecte de ciutat” és un altre d’aquests mantres que abunden entre els debats sociopolítics, sigui a escala local o nacional. Recórrer-hi amb assiduïtat, des dels que governen, l’oposició o les forces vives socials, no fa més que consolidar la idea que es tracta d’un eslògan i no pas d’un compendi d’actuacions que pretenen promoure un canvi o transformar una comunitat. Sovint existeix certa confusió entre les idees i els projectes. És obvi que sense idees difícilment es poden formular projectes, de la mateixa manera que projectes sense idees no transformen ni milloren substancialment la societat. Aquesta complementarietat entre idees i projectes no s’improvisen en una nota de premsa o amb una foto oportunista difosa per les xarxes socials o els mitjans de comunicació. Lògicament, com més ambiciós és un projecte més complexa és la seva formulació, i més laboriós tirar-lo endavant. I ja no\n(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 17 de gener de 2017) Ja fa mesos que al cap i casal estan atabalats amb l'allau de turistes que dia sí i un altre també els visiten. La sensació de viure contínuament en una vila turística, i tot allò que comporta, sembla que els pertorba. Alguns polítics oportunistes ja s'han afanyat a carregar les tintes en contra de l'actual equip municipal. Al més pur estil Donald Trump: propagar una pila de falsedats que certa gent i grups d'interès volen escoltar i esventar, però que tots ells saben que són mentida. La realitat de l'actual Barcelona turística és fruit de les polítiques que l'establishment català i barceloní varen impulsar als anys vuitanta amb l'aposta pels Jocs Olímpics. La recepta tradicional i contemporània de créixer i transformar-se a cop d'esdeveniment, sigui una exposició universal o un fòrum de les cultures, era l'aposta segura i consensuada. Tot plegat amb la fita de posar la ciutat al mapa i\n(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 10 de gener de 2017) Pocs dies després de celebrar l'entrada de l'any, el nou ministre espanyol de Fomento arribava a Catalunya a fer gala d'això que en diuen diàleg. De fet, però, va ser un monòleg. Més propi d'algun d'aquests canals temàtics de televisió que no pas del que s'espera de la confrontació d'idees i projectes polítics entre governs. La notícia destacada de la trobada va ser la reclamació del traspàs íntegre del sistema de rodalies a la Generalitat. És evident que el Conseller Rull té tota la raó, i li sobren arguments, a l'hora de reclamar el traspàs integral de rodalies (trens i infraestructures) a favor del Govern de Catalunya. No es tracta d'apel·lar tan sols a la capacitat de gestió de les nostres institucions sinó al deure de donar un bon servei als ciutadans del nostre país i d'aquells altres de països que venen a Catalunya, sigui per motius professionals o de lleure. Més enllà de les\n(Publicat al Diari de Sabadell , dimarts 3 de gener de 2017) A les portes del nou any sempre és l'hora de fer balanç, així com d'encomanar-se noves fites pels pròxims mesos. I ho fem així cíclicament fins arribar de nou al desembre. És cert que prioritàriament ens agrada recordar allò que ha estat més profitós i fins tot exitós. No és estrany. Sempre s'intenta que els fets més desagradables i els luctuosos no esdevinguin massa feixucs quan es fa l'auditoria de l'any. Més aviat es procura aprendre a sobreviure-hi amb l'esperança que el temps, com sempre, ajudarà a pal·liar i conviure amb tot plegat. Precisament d’aquest any que deixem enrere val la pena destacar l’èxit de l'any internacional dels llegums que va declarar l'Assemblea General de Nacions Unides. La importància dels llegums, en un context global, es deu al fet que són una font essencial de proteïnes i aminoàcids d'origen vegetal per a l'alimentació de les persones, així com per als a


Gas Natural canviarà el seu nom al juny\nFrancisco Reynés guanya poder i millorarà el seu sou com a president de la companyia\nReynés ahir en la seva primera presentació de resultats de Gas Natural. EFE\nBarcelonaL'arribada de Francisco Reynés a la presidència de Gas Natural es comença a visualitzar, fins al punt que la històrica companyia energètica portarà a la pròxima junta d'accionistes, que es celebrarà el 27 de juny per primer cop a Madrid –perquè l'empresa va traslladar la seva seu social a la capital després del referèndum de l'1-O–, un canvi de nom de l'empresa.\nGas Natural no ha revelat quin serà aquest nom. De fet, a la proposta d'ordre del dia per a la junta d'accionistes només es parla del canvi de denominació de la companyia, però en la informació que s'ha facilitat als accionistes no es diu quin serà aquest nom. Fonts properes al consell consultades per l'ARA asseguren, no obstant, que s'estan estudiant diverses possibilitats però que probablement no sigui un canvi purament cosmètic, sinó de més envergadura.\nNo és el primer canvi de nom de l'empresa d'origen català. Al llarg de la història ha tingut noms com Catalana de Gas i Electricitat, Catalana de Gas o Gas Natural.\nEl discret 175è aniversari de Gas Natural\nEn la documentació posada a disposició de la junta, el grup informa que sotmetrà als seus accionistes diversos canvis en els estatuts de la companyia, i entre aquestes modificacions figura l'aprovació d'"una proposta d'acord de modificació de l'article 1 contenint una nova denominació social, sobre la qual s'informarà els accionistes abans de sotmetre-la a aprovació".\nNo és el primer canvi de denominació dins la companyia en els últims mesos. Gas Natural ja va decidir dotar d'una identitat pròpia el seu negoci de distribució de gas a Espanya, que ara s'anomena Nedgia.\nEls canvis proposats als estatuts van més enllà del canvi de nom, ja que la companyia també vol ampliar el seu objecte social, així com fer modificacions en els drets dels accionistes o el pagament de dividends.\nI per no trobar-se amb situacions com la viscuda després de l'1-O, la companyia que va canviar la seu social acollint-se al decret 'ad hoc' aprovat pel govern espanyol, vol ara que la junta ratifiqui el canvi de domicili de Barcelona a l'Avenida San Luis de Madrid i que es faculti el consell d'administració per a propers trasllats.\nMés poder per a Reynés\nLa junta també haurà de votar una proposta de simplificació del consell d'administració que, en el fons, també donarà més poder executiu a l'actual president, Francisco Reynés. De fet, l'executiu ja va assumir més poder que el seu predecessor, Isidre Fainé, ja que aquest era president i tenia un conseller delegat, Rafael Villaseca, mentre que Reynés quan va assumir el càrrec de president el passat mes de febrer també es va quedar les funcions de conseller delegat.\nDins de la nova estratègia de simplificació de tot el grup, que serà una de les característiques del nou pla estratègic de la companyia –pendent d'aprovar perquè Reynés el va voler supervisar quan va assumir la presidència–, el grup també ha procedit a suprimir la seva comissió executiva. És a dir, Reynés reforçarà així les seves funcions executives al capdavant de la companyia.\nAmb l'argument de simplificar el govern de la companyia, Reynés assumeix més poder i alhora es redueix el consell d'administració. Després de la sortida de Fainé, el consell va quedar amb 16 membres, però si ho aprova la junta general passarà a tenir-ne només 12.\nD'aquesta manera, l'òrgan rector de Gas Natural Fenosa passarà, un cop sigui aprovat per la seva junta general d'accionistes, a estar compost per un president executiu, Francisco Reynés, sis consellers dominicals (representants dels accionistes més importants) i cinc consellers independents.\nEn concret, a la junta se sotmetrà el nomenament o la reelecció com a conseller executiu del mateix Reynés, així com dels consellers independents Ramon Adell, Francisco Belil, Pedro Sainz de Baranda i Claudio Santiago. El cinquè membre com a conseller independent del consell serà Helena Herrero Starkie.\nPer la seva banda, la junta votarà també els nomenaments com a consellers dominicals de Javier de Jaime i José Antonio Torre de Silva, en representació de CVC, que divendres passat es va convertir en nou accionista de Gas Natural Fenosa, a través de la societat Rioja Bidco Shareholdings, després de tancar l'adquisició de la participació del 20% que posseïa Repsol a la gasista.\nMés sou per al president\nSegons consta en la documentació per a la junta, el dia 21 de maig, al mateix consell en què es va aprovar la reducció de l'òrgan rector, es va procedir a una modificació en la remuneració dels consellers amb efectes a partir del 27 de juny donada la nova composició del consell "i en especial donada la supressió de la comissió executiva".\nD'acord amb aquestes modificacions aprovades i al nou pla estratègic, la retribució fixa del president Francisco Reynés arribarà als dos milions d'euros anuals, als quals es podrien sumar dos milions més en funció de la retribució variable. Així, podria arribar als 4 milions d'euros, més que el que cobrava Villaseca (l'any passat va guanyar gairebé 3,5 milions), però menys del que guanyaven junts l'anterior president i el conseller delegat.\nAixò sí, Reynés tindrà també un pla d'incentius en funció del compliment del pla estratègic de la companyia a 5 anys (2019-2022). El pla podria arribar a 1,25 vegades la seva retribució fixa, és a dir, 12,5 milions d'euros en el total del termini.\nMentrestant, la retribució dels consellers per la seva pertinença al consell d'administració ascendirà a 175.000 euros anuals, enfront dels 126.500 euros anteriors. El conjunt de la retribució del conjunt del consell també serà inferior a la del període anterior, tot i que els consellers cobraran més, perquè s'ha reduït el nombre de membres i perquè s'ha suprimit la comissió executiva.\nGas Natural Fenosa sotmetrà a la junta l'aprovació d'un dividend total de 1.000 milions d'euros corresponent a l'exercici 2017 a repartir entre els seus accionistes. Això suposa un dividend brut per acció d'un euro. El passat 27 de setembre el grup va abonar 0,33 euros per acció i completarà la retribució de l'exercici amb el pagament el dia 5 de juliol de 0,67 euros per títol.\neconomia energia Gas Natural


Tots cooperem amb el projecte escolar dels Pandes (vídeo) – Escola Bertran\nTots cooperem amb el projecte escolar dels Pandes (vídeo)\nPublicada el 7 de desembre de 2018 per Genís García\nEls alumnes de 3r de Primària estan duent a terme el seu projecte escolar relacionat amb els hàbits saludables, però no en les persones… sinó en els animals. La setmana passada es van posar en contacte amb la Protectora d’Animals de Sabadell qui, interessats en el tema escollit pels nostres nens, els van fer vàries propostes per dur a terme; una d’elles consisteix en fer arribar a la protectora productes molt necessaris pels animals: medicaments, articles de neteja, pinso, llaunetes, joguines…\nEls “pandes”, il·lusionats amb aquesta petició, van elaborar un mural -penjat a secretaria- on es prega la màxima col·laboració aportant qualsevol article. A més, tots ells van enregistrar un vídeo per tal de fer arribar a les famílies aquest missatge. També, es van presentar -en petits grups- a les diferents aules de primària per explicar aquesta part del projecte i que la resta d’alumnes prengués consciència d’aquesta necessitat solidària i generosa.\nFeu-nos arribar la vostra col·laboració a secretaria abans del 17 de desembre. Mil gràcies!!!


Ràdio Balaguer - Convocatòria 2020 per a empreses del programa d'Ajuts al Pràcticum d'Odisseu. Els interessats es poden inscriure fins el 8 d'abril a lgarrofe@noguerasegrianord.cat o bé trucant al 973 44 89 33.\nConvocatòria 2020 per a empreses del programa d'Ajuts al Pràcticum d'Odisseu. Els interessats es poden inscriure fins el 8 d'abril a lgarrofe@noguerasegrianord.cat o bé trucant al 973 44 89 33.\nEl proper 8 d’abril s’acaba el termini per a les empreses de participar a la convocatòria dels Ajuts al Pràcticum Odisseu, per incentivar que contractin universitaris en pràctiques, per tal de promoure la competitivitat empresarial, així com el retorn i l’establiment d’aquests joves a les zones rurals.\nLes pràctiques tenen una durada mínima de 300 hores, amb una remuneració mínima de 6 € l’hora, de la qual les empreses poden sol•licitar un ajut del 50%. Es realitzaran entre maig i setembre a empreses i institucions de zones rurals.


Branko Milanović és economista i professor presidencial visitant al Graduate Center City University de Nova York. També és acadèmic sènior al Stone Center for Socio-economic Inequality. Durant gairebé 20 anys, va ser economista en cap al Banc Mundial, posició que va deixar per escriure el seu llibre fonamental sobre desigualtat, Worlds Apart (2005). És conegut pels seus treballs en l’àmbit de la desigualtat d’ingressos, tant en l’àmbit global com en els diferents països. Va ser membre sènior del Carnegie Endowment for International Peace a Washington i ha impartit docència a la Universitat de Maryland i a la Paul H. Nitze School of Advanced International Studies de la Universitat Johns Hopkins. Escriu regularment a Social Europe i també ha fet contribucions en revistes acadèmiques com Economic Journal, Review of Economics and Statistics, Journal of Economic Literature i el Journal of Political Philosophy.\nDesigualtat i malestar polític a EuropaRevista IDEES Núm. 46


Ràdio Silenci estrena temporada amb tres programes temàtics nous | La Garriga Digital\nRàdio Silenci estrena temporada amb tres programes temàtics nous\nLa sala de plens de l’Ajuntament de la Garriga es va omplir de gom a gom dimarts al vespre en la presentació de la nova temporada de Ràdio Silenci. Una temporada apadrinada pel presentador d’El Suplement de Catalunya Ràdio, Roger Escapa, que va destacar que la ràdio local és la millor escola per formar-se, aprendre i créixer com a professional. Escapa va explicar els seus inicis a Matadepera Ràdio i, posteriorment, a Ràdio Sabadell, i es va mostrar molt satisfet de les seves primeres setmanes al capdavant del magazín matinal dels caps de setmana de Catalunya Ràdio.\nLa nova programació de l’emissora, que es va estrenar el 12 de setembre amb la posada en marxa dels espais informatius, es complementarà el dilluns 1 d’octubre, amb l’inici dels espais fets pels seixanta col·laboradors de la ràdio municipal de la Garriga. Es tracta, com va subratllar el director de l’emissora, Eduard Mas, d’una programació “continuista”, perquè les xifres d’audiència de la temporada passada (gairebé 10 mil oients el mes de maig) “demostren que la fórmula funciona”, i que l’emissora ha crescut i s’ha consolidat com el referent informatiu de la Garriga.\nVint programes de producció pròpia\nAixò, sí, tres nous programes s’incorporen a l’àmplia oferta de Ràdio Silenci: Engrunes viatgeres, Un paraigua a la maleta i Música a la carta remember. En total, l’emissora municipal de la Garriga emetrà vint programes de producció pròpia. A més dels espais fets als estudis del carrer Banys, Ràdio Silenci també emetrà una desena de programes fets per altres emissores d’arreu de Catalunya. Completa la graella una cuidada radiofórmula, que inclou un espai per als músics garriguencs, i 15 càpsules breus que tracten temes molt diversos.\nL’Infogar, l’informatiu de l’emissora municipal de la Garriga, manté el seu horari d’emissió: de dilluns a divendres a les dues i les set de la tarda. Es complementa, a dos quarts de tres i a dos quarts de vuit de la tarda, amb el Notícies en Xarxa, una mirada àmplia al país. Un Notícies en Xarxa que també es pot escoltar de dilluns a divendres de set a nou del matí, i dissabtes i diumenges a les dues de la tarda. A més a més, cada hora, de les nou del matí a les deu de la nit, hi haurà un butlletí informatiu.\nEl president dels Amics de Ràdio Silenci, Joel Codina, va fer èmfasi aquest dimarts en la importància de comptar amb el màxim nombre de socis possibles per tal de consolidar l’associació i donar-li una empenta per seguir donant suport a l’emissora. Ràdio Silenci es pot escoltar al 107.4 de la FM, la TDT, la web radiosilenci.cat i l’aplicació per a dispositius mòbils de l’emissora.\nFont: Ràdio Silenci\nFotografies: Júlia Oliveras\nArticle anteriorCs presentarem mocions per a regular l’ús del patinet elèctric i controlar la vespa asiàtica\nArticle següentUn cop més


El Gran Dictat. El millor concursant de la història s’endú el pot | Joan Burdeus\nEl Gran Dictat. El millor concursant de la història s’endú el pot\nJulià Hidalgo s’ha endut els 77.105 euros del pot del Gran Dictat. El barceloní de 22 anys ha guanyat les 35 edicions en què ha participat, batent tots els rècords del programa. Tots menys un: el volum del premi, ja que malgrat que la seva ratxa de victòries no té rival, s’havien repartit fins a dos pots majors al llarg de la història del concurs. Repassant el perfil i la trajectòria del jove ens adonem que el més estrany és que la victòria definitiva se li hagi resistit tantes vegades.\nÒscar Dalmau i Julià Hidalgo al Gran Dictat\nAnatomia d’un lletrejador invencible\nEn Julià no ha guanyat per casualitat, sinó que ha combinat un fort entrenament amb el seu talent per tal d’endur-se el porquet-guardiola a casa. El trumfo d’aquest jove traductor és la seva prodigiosa memòria fotogràfica. Tal com va explicar a una entrevista al Divendres, ”si he llegit una paraula, la recordo”. D’aquesta manera, en Julià no necessita saber el significat de les paraules sinó, simplement, haver-s’hi topat alguna vegada. La seva preparació pel programa ha consistit a llegir diferents diccionaris, l’enciclopèdia, el Termcat, etc., una mitjana d’una hora al dia des de fa un any i mig. “Hi ha tants calés en joc, que he d’estar pel que he d’estar”.\nPerò l’adequació del concursant no s’acaba aquí. En Julià és lingüista i treballa subtitulant programes de TV3. Aquesta feina l’obliga a passar fins a cinc hores seguides transcrivint tot allò que escolta a la televisió. Una altra font inesgotable de paraules per a la seva memòria portentosa. Un dels gags recurrents del programa ha estat l’exhibició mnemònica d’en Julià pel que fa a les llistes. Des de recitar els 150 pokemons fins a dades demogràfiques o resultats polítics, el millor concursant de la història pot repetir relacions de dades de tota mena amb una facilitat que glaça. Però el plat estrella són les línies de metro. Se les sap totes, i l’entranyabilitat d’aquest referent tan nostrat i centralista produïa un immens plaer cada cop que el Julià recitava el nom de cadascuna de les parades que hi ha entre Fondo a Bellvitge -o de qualsevol altra línia- com qui canta la taula de multiplicar del zero.\n“Hi ha molts minerals”, es queixava en Julià. I és que la geologia ha estat la nèmesi del nostre heroi, l’últim reducte semàntic impossible de conquerir que tantes vegades l’ha deixat a un pam del premi final. És un dels moments més característics del Gran Dictat: quan arribem a la darrera secció que dóna nom al programa i els dos concursants que sobreviuen han d’escriure correctament mots cada cop més difícils. L’espectador habitual sap que, mentre la dificultat de les paraules dels primers nivells ens és familiar, les paraules que protagonitzen els darrers són extraterrestres. És impossible recórrer a regles lingüístiques fiables, ja que sempre apareixen termes científics que acostumen a provenir d’altres llengües amb hacs inversemblantment intercalades. Quan el concursant l’encerta, la sensació és que s’ha llençat el buit i ha caigut de peu per pura casualitat.\nPerò, de totes les seccions del programa, la que ha convertit a en Julià en una llegenda és El Lletra a Lletra. En aquest apartat, cada concursant ha de lletrejar correctament el màxim de paraules possible en 60 segons. I en Julià ha arribat a les 24 paraules en un minut. La velocitat verbal del concursant fa que, si no hi posem tota la concentració, esdevingui impossible dilucidar si ha dit correctament totes les lletres. En Julià domina el límit que separa la intel·ligibilitat de l’embarbussament i és capaç de passar la mà per la cara a tots els seus contrincants. Bé, i a qualsevol humà convencional. Gràcies a això, no importa en quina posició hagi arribat a aquesta fase -la penúltima- del programa: sempre remunta o eixampla la diferència fins a colar-se a la final.\nEl porquet del Gran Dictat\nL’Òscar i el Julià\nEl format creat pel periodista i escriptor Xavier Bosch ha sobreviscut set temporades amb una salut de ferro gràcies a dos factors. En primer lloc, Catalunya és un país ple de malalts de llengua: estimem el català amb la mateixa intensitat amb què ens costa escriure’l i parlar-lo correctament. Malgrat el progrés que s’ha aconseguit gràcies a la immersió, l’estatus de llengua amenaçada segueix definint el nostre idioma. El contrapès d’aquesta precarietat és la ferma voluntat de ser que, segons Jaume Vicenç Vives, defineix el poble català. El Gran Dictat s’alimenta d’aquestes ganes d’existir lingüístiques i les canalitza a través d’un programa entretingut i dinàmic que representa tot el que hi ha de bo en la televisió de servei públic.\nL’altre factor clau és l’Òscar Dalmau. Si el Julià és el concursant perfecte, l’Òscar és igualment immillorable per al Gran Dictat. Els que vau escoltar el Minoria Absoluta, el programa de ràdio de Toni Soler i companyia que va precedir al Polònia, recordareu la secció que Dalmau feia conjuntament amb l’Òscar Andreu: El Català Correcte. Una secció hilarant que parodiava uns anuncis de la Generalitat invertint les recomanacions lingüístiques per barbarismes, tot plegat enmig de diàlegs forçats i situacions surrealistes que feien pixar de riure. Des d’aleshores, Dalmau ha construït un perfil que combina el domini de l’humor amb una dicció impecable i una veu de doblador molt característica. La ironia que un dels creadors de la paròdia El Català Correcte hagi acabat presentant el concurs pedagògic de més èxit de la televisió catalana actual ho arrodoneix tot plegat.\nI la combinació entre presentador i campió? Els grans guanyadors de concursos acostumen a ser, contràriament al que es podria esperar, gent humil. I en Julià segueix aquesta tradició: tot i que s’exposa al ridícul quan desplega els seus talents mnemònics repetint qualsevol llista -en especial, la llista de guanyadors del pot del Gran Dictat amb les respectives quantitats econòmiques, fins a l’última xifra-, ni en Julià es fa repel·lent ni l’Òscar el tracta com un animal de circ. Hem assistit al naixement d’una estrella del lletreig que se’n va per la porta gran i que de ben segur ha enganxat a més gent al programa. Ara, després de 35 edicions, en Julià podrà reconciliar-se per fi amb la seva gran enemiga: la geologia. I és que, com no podria ser d’una altra manera, la paraula que li ha donat pot era “una muntanya submarina que té la forma d’un tronc de con”. Guyot. Quina alegria veure com guanyen els llestos.\nGran Dictat Òscar Dalmau TV3


Els equipaments cívics d’Igualada estrenen programació virtual i un nou sistema d’inscripció per internet — Ajuntament d'Igualada\n24º max. / 15º min. 21/09/2021 14:11\nSou a: Inici / Noticies / Els equipaments cívics d’Igualada estrenen programació virtual i un nou sistema d’inscripció per internet\nEls equipaments cívics d’Igualada estrenen programació virtual i un nou sistema d’inscripció per internet\nEl proper dimarts, 2 de febrer, s’inicien les inscripcions de les activitats programes pels equipaments cívics de l’Ajuntament d’Igualada, el Centre cívic de Fàtima i l’Espai Cívic Centre. A partir de les 8 del matí ja es podran fer a través d’Internet i des de les 9, també per via telefònica.\nAtesa la situació sanitària actual provocada per la pandèmia de Covid-19, aquesta programació serà completament virtual. L’oferta inclou al voltant de 75 activitats, que alternen els tallers en directe a través de la plataforma gratuïta Zoom i els tallers a través del canal del Youtube dels equipaments cívics.\nAquesta programació, també de forma excepcional, només comprèn el període entre mitjans de febrer i març, amb l’esperança que a partir de l’abril ja es pugui oferir una programació presencial i recuperar la interacció en directe amb tots els ciutadans.\nTenint en compte que les activitats són en format virtual, s’ha aplicat un descompte en els preus de les inscripcions. Així, en relació amb les taxes inicials, les activitats que són en directe a través de la plataforma Zoom tenen un descompte del 40%, i les activitats que són enregistrades tenen un descompte del 60%.\nCal destacar, finalment, que els equipaments cívics estrenen una nova pàgina web per poder realitzar les inscripcions a través d’Internet. Es tracta d’un nou programa que permet realitzar les inscripcions telemàticament d’una manera encara més fàcil i còmoda per als ciutadans. Aquesta nova pàgina també serveix per poder consultar totes les activitats i les seves característiques. L’enllaç és http://equipamentscivicsigualada.miram.cloud/\nPertany a: Equipaments cívics, Entitats


El semàfor del 23 d'abril de 2021\nper Redacció 23/04/2021 00:00h\nJosep Manel Sabaté\nEl romanent de tresoreria de la localitat del Baix Camp s'emprarà en diverses inversions d'urgència al municipi. Així, els 621.854 euros serviran per reformar la Font Vella o per comprar terreny pel futur teatre-auditori o per instal·lar càmeres de vigilància.\nLa regidora socialista de l'Ajuntament de Reus deixarà el seu lloc al plenari municipal per dedicar-se en exclusiva a les seves funcions al Congrés de Madrid, on també és diputada. Tania Agudo serà la seva substituta al consistori reusenc.\nPresident del FC Andorra\nEl futbolista i president de l'Andorra es va defensar ahir de les acusacions rebudes per haver-se apoderat de la plaça del CF Reus a Tercera Divisió després del seu descens administratiu. Segons Piqué, la plaça va ser oferta a tots els equips i només van aprofitar l'oportunitat.\nEl semàfor del 22 d'abril de 2021\nEl semàfor del 21 d'abril de 2021\nPSC Reus CF Reus Deportiu Ajuntament de Reus Castellvell del Camp