Perdre el compàs | GOB Menorca\nPerdre el compàs\nDm, 27/03/2018 - 09:53\nHi ha actuacions i decisions que semblen tan enfora dels desitjos que les originen, que queden com a descompassades. Llavors criden l'atenció, com aquell que balla a la pista plena de gent i fa els moviments a un altre ritme. Hi ha pèrdues de cadència que simplement fan mal als ulls o a l'oïda, però n'hi ha d'altres amb efectes molt més preocupants.\nCertament, algunes coses fan perdre la concordança mentre s'analitzen. El parc aquàtic que es va aprovar a Menorca el passat mandat n'és un d'aquests casos. Apostar per desestacionalitzar el turisme i fer-ho facilitant la creació de tobogans d'aigua a l'exterior, és d'aquelles situacions que fan pensar que la partitura deu estar errada o que qui l'interpreta no controla gaire el llenguatge musical.\nAquesta aprovació venia també acompanyada d'un missatge molt repetit que anunciava la intenció de generar seguretat jurídica entre l'empresariat a l'hora de definir la política territorial. Però ves per on resulta que és una empresa del ram qui porta el tema a judici perquè diu que s'han canviat les regles del joc quan ell ja havia fet la inversió.\nI podria ser que l'acord final sonàs encara molt més desentonat si, en acabar el trajecte judicial, la pretesa facilitat cap els inversors per a dinamitzar l'economia menorquina es converteix en una indemnització multimilionària per haver declarat d'interès general una cosa que els jutges no comprenen per cap dels costats.\nAsincronies d'aquest estil, en major o menor grau, se'n troben amb certa periodicitat. Firmam un conveni internacional per limitar les emissions contaminants a l'atmosfera i al mateix temps establim disposicions per frenar les energies renovables a tot l'Estat. Com aquell riu que es bifurca i, malgrat el possible desig de les aigües de ser un sol cos, ja no es torna ajuntar. Crea dos mons separats i diferenciats, per molt que puguin compartir un mateix topònim original.\nAquesta dinàmica de llençar uns missatges en un sentit (declarar un compromís alt amb la sostenibilitat) i actuar de manera radicalment contrària (tenir només en compte els guanys econòmics del curt termini) no és nou d'ara. Fa uns quants anys hi havia un alcalde que es manifestava molt a favor del que anomenava “mig” ambient. L'altre mig es sacrificava intencionadament a l'altar de les operacions urbanístiques especulatives.\nEn tot cas, allò que s'ha extremat en els darrers temps és la quantitat d'informació que ens pot arribar i que no tenim temps de contrastar. És el que alguns denominen infoxicació, és a dir, intoxicació informativa, un excés d'impactes en forma de notícies, d'imatges, de sons o d'altres incentius, que no podem pair i i del que alguns se'n beneficien incorporant notícies falses o tendencioses.\nEs coneixen asincronies ambientals que poden tenir efectes significatius, en funció de la capacitat de les espècies per adaptar-se a noves condicions. Per exemple, ja s'ha comprovat que les conseqüències del canvi climàtic, amb l'alteració de temperatures, precipitacions i demés, provoquen que algunes espècies d'insectes tenguin la seva eclosió de manera no coincident amb les plantes que tradicionalment els servien d'aliment.\nAixò pot implicar una minva de menjar en moments molt transcendents per als insectes, amb la corresponent baixada d'efectius que sobreviuen. I a la inversa, pot ser que algunes plantes no disposin de prou animalons pol·linitzadors quan obren les seves flors carregades d'aromes i colors. Moltes flors no generen fruit sense la visita prèvia dels companys petits, de manera que pot minvar molt la dispersió de llavors i les garanties de futur per a l'espècie. Continuar apostant pels combustibles fòssils té moltes repercusions.\nEl compàs es pot perdre tant si un músic s'alenteix molt, com si s'accelera massa. Quan una actuació és exagerada, pot convertir la seva original funció en una intervenció excessivament extravagant. Així són valorades encara per molta gent algunes de les estructures que es mostren com esquelets a mig muntar a la carretera general i que esperen el coratge dels governants que es van comprometre amb la seva reconducció, mentre passen els mesos.\nFora de to sembla també la recent passarel·la que s'ha instal·lat a la platja de Son Saura del sud. Una estructura feta sota el bon missatge de poder conservar el sistema dunar del trepitjar dels usuaris, però que fa perdre la imatge de platja verge, per molt que l'estructura sigui de llenya. L'actuació grinyola, sobretot, perquè el pas per la duna era fàcil d'evitar amb proteccions laterals i cartells que conduïssin els caminants cap a la zona de platja plana.\nDe vegades és mal de saber si és un disbarat pretendre equilibrar les coses, o si el disbarat és no pretendre-ho.\n(Article publicat per Miquel Camps, com a coordinador de política territorial del GOB, al diari Menorca de 26/03/2018)\nana gual replied on Dm, 27/03/2018 - 10:34 Enllaç permanent\nperdre el compas\nTotalment d'acord, tenim que ser mes curosos en la conservació, sembla que siguin els empresaris de fora de l'illa que manen demunt els desitjos dels menorquins. Un tobogán de plastic perque?\nLorena replied on Dm, 27/03/2018 - 16:02 Enllaç permanent\nJa ho deia François de la\nJa ho deia François de la Rochefoucauld : se pierden las virtudes en el interés, como los rios en el mar\nTonia Cavaller replied on Dm, 27/03/2018 - 16:41 Enllaç permanent\nLa justícia hauria de ser molt més ràpida, d'aquesta manera no tindríem el parc ni hauriem d'indemnitzar. Tal i com ha passat crec que moralment hauria de ser el Ministeri de Justícia qui se´n fes càrrec de la indemnització.\nMontse Guiu Puget replied on Dj, 29/03/2018 - 17:02 Enllaç permanent\nproteccio de la natura\nOjala trobeu els jutges adients, doncs de tobogans aquatics n'hi han a tot arreu, no fa falta venir a Menorca on justament es tot diferent, no? Cada cosa al seu lloc, ademes, voleu dir que fa falta mes turisme? Sota quin punt de vista? Crec que el turisme que sempre ha vingut, deixaria de venir si Menorca es tornes un lloc com tants d'altres, amb els tobogants etc. Crec que millor arriscar-se a haber de pagar una millonada a aquest empresari dels tobogans, que trencar un equilibri que ja prou que us ha costat mantenir-lo tots aquests anys. Millor mantenir-se fidel a aquesta decisio de base que porta ja molts anys mantenint la natura i limitant el turisme, i que es molt facil de trencar pero impossible de recuperar. Costen molt cares les bromes de la destruccio turistica, aixo, no s'arregla amb el preu de les entrades pels tobogans, i molt menys, quan ja sabem que hi ha poca aigua, que tanta gent deixa bruticia, i que els empresaris es posen els beneficis a la butxaca i encara demanen subvencions. Res! No us enredeu, eh? Vosaltres fidels a la tradicio de mantenir als forasters a ratlla, prous que som! Gracies x escoltar\nMª Asuncion Llu... replied on Dv, 30/03/2018 - 10:03 Enllaç permanent\nPasarel-la de Son Saura\nEl dimarts vaig anar a Son Saura,i vaig veura la passarel·la-la ,que llegat la vaig trobar ´desfigura el seu entorn,i a mes dona facilitats per anar el Talaier dins la marina. Caixó defensa les dunes?no o veig clar\nMª Asuncion Llu... replied on Dv, 30/03/2018 - 10:09 Enllaç permanent\nPassarel·la de Son Saura\nVull fer una rectificació,on diu llegat es que lletja.I on diu caixo es aixó.Gracies\nDesde Mallorca replied on Dj, 05/04/2018 - 11:45 Enllaç permanent\nSe pierde una gran oportunidad comprar por solo 3 millones de euros la Illa d’en Colom y que sea pública. UNA PENA!!! Una gran pena!!!\nRenovables al PTI fa 1 dia 6 hores\nRenovables al PTI fa 2 dies 2 hores\nPTI: proposta per al.legacions del GOB sobre energies renovables fa 2 dies 10 hores\nMolt bona feina! Enhorabona! fa 2 dies 14 hores\nPort de Maó fa 3 dies 4 hores


BARRAQUES DE PEDRA SECA DE VACARISSES: 097 - Barraca de la Soleia del Torric (les Vendranes)\n097 - Barraca de la Soleia del Torric (les Vendranes)\nUbicació: Vessant hidrogràfic dret del torrent de les Vendranes. A la capçalera d'un petit torrent innominat que tributa al torrent de les Vendranes pel vessant dret. S'hi accedeix des de la pista que neix a la carena del Roure Monjo, passa per la font homònima, i finalment arriba a la masia de les Vendranes. Es recomana fer l'aproximació final a la barraca pujant pel vessant hidrogràfic dret del petit torrent tributari.\nData de visita: 2-11-2014\nEstat de conservació: Enderroc exterior petit. Conserva gran part del voladís.\nCoordenades (Datum WGS 84 = ETRS 89): N 41º 37.023 E 001º 55.991\nDescripció: És una barraca gran. Té un diàmetre interior d'uns 3 m i una altura interior de 3 m també. Té dues finestres. A mes, té tres armaris: una fornícula i un cocó superposats, i un cocó independent.\nComentaris: Segons el Plano geométrico del término jurisdiccional de Vacarisas de l'any 1856, la raconada on es troba la barraca encara era un tros de bosc propietat de les Vendranes. Potser posteriorment, amb el "boom" de la vinya de la segona meitat del segle XIX, s'hi va establir algun rabassaire que ho va artigar i hi va plantar ceps. La pista inicial de l'existència d'aquesta amagada barraca va ser una foto llunyana (amb el zoom al màxim) presa pel Ramon Suades durant una de les seves sortides de recerca.\nFont d'informació: Ramon Suades, autor de la Guia Interactiva del Parc Natural de Sant Llorenç del Munt i l'Obac. Ortofotos de l'ICC o Google Maps. Plano geométrico del término jurisdiccional de Vacarisas de l'any 1856 (Cartoteca Digital de l'ICC).\nEtiquetes de comentaris: Torrent de les Vendranes


Reebok Royal Glide Blanc comprar i ofertes a Traininn\n12 White / Steel / Reebok Royal 10 White / Steel / Reebok Royal 10.5 White / Steel / Reebok Royal 11 White / Steel / Reebok Royal 11.5 White / Steel / Reebok Royal 12.5 White / Steel / Reebok Royal 13 White / Steel / Reebok Royal 14 White / Steel / Reebok Royal 15 White / Steel / Reebok Royal 6.5 White / Steel / Reebok Royal 7 White / Steel / Reebok Royal 7.5 White / Steel / Reebok Royal 8 White / Steel / Reebok Royal 8.5 White / Steel / Reebok Royal 9 White / Steel / Reebok Royal 9.5 White / Steel / Reebok Royal\nDescripció Reebok Royal Glide\nPart de la col·lecció Royal Classic, el Reebok Royal Glide compta amb una silueta de tall sota atemporal i dimensionament d'ample per a un ajust personalitzat fresc.\ndisseny de tall baix per a una major llibertat de moviment\ndimensionament amplada disponible per a un ajust personalitzat\nLa plantilla extraïble per a més amortiment que ortopèdiques\nsola de cautxú d'alta abrasió amb ones flexibles per a una major durabilitat i flexibilitat\nA la botiga de fitnes traininn, trobaràs totes les talles de Reebok Royal Glide i amb una gran varietat de colors. A més a més, pots completar la teva compra amb altres productes que necessitaràs per Reebok Royal Glide, com per exemple Calçat home de la nostra botiga online de fitnes. Llegeix els consells i recomanacions dels nostres experts sobre material de fitnes, així com també els comentaris dels clients sobre Reebok Royal Glide.\nCaracterístiques Reebok Royal Glide\nSostenibilitat Reebok Royal Glide\nA l - 16/06/2020\nSón uns platja fantàstics, còmodes, esportius i molt elegants. Els porto tant per anar pel carrer com per anar a l'oficina elegant però sport. Són un d'aquells clàssics atemporals que queden bé amb pràcticament tot. Estan molt ben acabats i sembla que resistiran bé el pas del temps. Han arribat ràpidament.\nMolt bon preu per unes sabatilles molt còmodes i boniques. La mida perfecte tal com indica la taula que ve a la pagina\nНурбек - 08/10/2019\nIñaki - 25/09/2019\nDe bona qualitat, el lliurament va arribar en el temps establert, molt satisfactori\nGute Qualität, Lieferung kam in der festgelegten Zeit, sehr zufriedenstellend\nGonçalo martins - 01/07/2019\nLleugers, bons acabats i molt còmodes.\nLeves, bons acabamentos, e bastante confortáveis.\ncòmodes i preu molt bo\nSúper creua, el preu és molt adequat, el lliurament ràpid\n$ 47.45 $38.99


25 gener 2021 15:27\nLila Thomàs | 29 desembre 2020\nDivendres comença l’any 21 d’aquest segle XXI. L’hem de rebre amb alegria, és evident. Li hem de donar la benvinguda com un nadó que neixi aquests dies. Benvingut a aquest món nostre, un món contradictori, com és contradictòria la vida, com som contradictòries les persones que l’habitem.\nBenvingut, esperem que ens dugui molta salut, el bé més preuat aquests darrers dies de l’any 2020 que acaba. Això és, molta salut per a totes les persones que habitem el planeta, sigui on sigui el nostre hàbitat. Volem salut per al primer món, del nord, tan ric, tan poderós que oblida aquelles persones que viuen en la pobresa a prop de les grans fortunes. Volem salut per als països nomenats del «sud», tots aquells que viuen a continents històricament espoliats, vull dir, que els han furtat les seves matèries primeres, des de l’or de l’Amèrica precolombina, als diamants de l’Àfrica. No diguem de les matèries que avui són imprescindibles per als mòbils, com el coltan, que continua furtat d’aquells que viuen a les seves terres.\nBenvingut, idò, i els millors desitjos no només de salut, el primer i més preuat com dèiem. També altres, com el desig de tenir present les lliçons que hem après amb la pandèmia sanitària, la solidaritat, el respecte, l’alta valoració de les feines de cura, d’aquelles que atenen les persones malaltes, les dependents, i també les que atenen les cures domèstiques, l’atenció als infants i els majors de les famílies, les que eduquen els infants i les adolescents, els que transmeten coneixements i instrucció per a les persones que van creixent i formant-se per al seu futur d’adultes.\nHem après altres coses, que no podem viure oblidant les agressions a la naturalesa, el canvi climàtic ja és aquí, no és cosa d’un futur llunyà. Hem de valorar tot allò que fa referència a l’economia social i solidària, que té com a objectiu les persones, no els grans beneficis sense importar qui queda al marge. Hem de demanar més responsabilitat i promoció del reciclatge, de la reducció de residus, de la reutilització, no només a qui gestiona doblers públics també a nosaltres mateixos.\nI més encara, hem conegut unes illes nostres buides de turistes, buits els carrers, els comerços, els hotels, els pisos turístics. Hem vist la buidor i hem sabut que ha significat molta gent sense feina, treballadores i treballadors necessitant els subsidis, l’ingrés mínim vital, la renda social garantida. Molta gent tocant la porta de les institucions, siguin els serveis socials municipals, les oficines estatals, anant a les portes de les organitzacions solidàries a cercar les bosses del menjar. També moltes persones que treballaven «en negre» això és, sense nòmina declarada, sense pagar IVA, sense cotització a la seguretat social. Persones que no poden anar a cercar els ajuts en funció d’allò que cobraven abans.\nHem vist els petits empresaris de botigues, de restaurants, de bars, de discoteques, d’atraccions de fira, sortint al carrer demanant més ajuts directes, sense paperassa. També hem conegut moltes persones que treballen a les Administracions públiques desbordades per la quantitat d’expedients que apareixen ara, amb llocs de feina sense cobrir per culpa de les grans retallades de l’època Rajoy, Bauzà aquí, com a solució a la crisi del 2008. Austericidi li diguérem i sabíem que era la pitjor solució que es podia donar.\nHem conegut totes aquestes situacions motivades per la crisi sanitària, hem vist les frustracions reflectides en les cares de tantes persones que amb crispació expliquen com la seva economia domèstica depèn dels seus negocis, si aquests han de romandre tancats, no tenen com sobreviure.\nI encara més, hem tingut notícia que la violència masclista contra les dones no s’ha aturat amb la pandèmia, ni amb el confinament obligat. Ans al contrari, potser ha augmentat. El moviment feminista no ha pogut commemorar el 25 de novembre amb molta gent als carrers, però ha recordat cadascuna de les dones que ja no hi són, que han perdut la vida en mans d’aquells que les consideraven «seves». Hem conegut com el patriarcat és ben present en la mentalitat arrelada en massa homes que no saben que estimar significa respectar.\nHem viscut per tant, la pandèmia sanitària, la crisi social i econòmica, la crisi climàtica, la violència masclista, durant aquest any 2020, i per aquestes vivències desitjam que l’any que comença divendres sigui radicalment diferent.\nBenvingut 2021 de bon de veres. Sabem que només es faran realitat tants bons desitjos si hi contribuïm cadascuna de nosaltres. Reivindiquem bona gestió dels doblers públics, amb transparència i honestedat. Reconeguem la bona feina feta pels representants polítics, no projectem en ells el nostre cansament, la nostra crispació, les nostres frustracions.\nDefensem un canvi de model econòmic per a les nostres Illes. Ja hem après la lliçó ara volem que tots i totes puguem contribuir a una altra economia, que no sigui el monocultiu turístic. Parlem-ne i pensem com pot ser la transició necessària per a unes Illes més sostenibles amb el nostre entorn.\nComprometem-nos en la transformació d’aquesta societat. Treballem per erradicar la intolerància, la xenofòbia, el racisme, mostrem el respecte cap a totes les persones, independentment del color de la seva pell, de les seves creences, de la seva orientació sexual. Siguem demòcrates convençudes davant aquelles persones que són el contrari, que reivindiquen la ignorància.\nBenvingut 2021, amb esperança, amb convenciment, amb compromís!


març 2014 - Mobles 114\nShigeru Ban, premi Pritzker d’arquitectura 2014\nPosted on 27/03/2014 by adminm114\nL’arquitecte japonés Shigeru Ban ha estat escollit el passat dilluns 24 de març nou premi Pritzker, el conegut com el Nobel de l’arquitectura.\nPavelló de Japó a la Expo 2000 Hannover, Alemanya. Foto: Hiroyuki Hirai\nBan, “l’arquitecto de les catàstrofes”, s’ha caracteritzat per construir amb materials senzills i barats i s’ha adaptat sempre a les necessitats dels seus clients, fòssin grans projectes o destinats a labors humanitàries.\nEscola temporal Hualin, 2008, Chengdu, China. Foto: Voluntary Architects’ Network\nCases a Kirinda, Sri Lanka, 2007. Foto: Eresh Weerasuriya\nLa feina d’en Shigeru Ban troba una ampla varietat de solucions de disseny, que es basen en l’estructura, els materials, el paisatge, la ventilació natural y la llum, creant llocs còmodes pels seus usuaris. Des de residències privades fins a seus corporatives, passant per museus, auditoris i d’altres edificis civils, la firma de Ban destaca per la seva originalitat, economia de mitjans, enginy i estar fora dels estàndards d’alta tecnologia que primen a l’actualitat.\nLa fusta i el cartró reciclat són els seus materials clau, tant als seus edificis com fent-los servir com a solució per les víctimes de catàstrofes naturals o provocades per l’ésser humà. Segons Ban, el respecte pels materials i l’atenció al despilfarrament ve de les seves arrels japoneses.\nSala de concerts de paper a L’Aquila, Italia, 2011. Foto: Didier Boy de la Tour\nEn paraules de Tom Pritzker, l’involucració de Shigeru Ban en causes humanitàries i la seva feina per ajudar a les víctimes de desastres “és un exemple per a tots. L’innovació no es limita a la manera de construir, i la compasió no ha de limitar-se al presupost. Shigeru ha fet del món un lloc millor”.\nDes de mobles 114 editions ens volem unir al reconeixement a aquest arquitecte i ésser humà exemplar.\nSistema de partició per a las víctimes del terratrèmol i tsunami de 2011 al Japó. Foto: Voluntary Architects’ Network\nCentre d’interpretació i acollida de visitants a La Antigua de Zumárraga\nPosted on 25/03/2014 by adminm114\nVentura Llimona Taller d’arquitectura i disseny ha desenvolupat el projecte de disseny del bar restaurant i de la zona musegràfica del Centre d’Interpretació de La Antigua a Zumárraga.\nLa ermita de Santa María de Zumárraga (La Antigua) forma part de la Ruta dels Tres Temples de Tierra Ignaciana, juntament amb els santuaris de Loyola y Arantzazu. La considerada com a “catedral de las ermitas vascas” es va construïr sobre un antiga fortificació defensiva del segle XII, trobant-se els primers indicis de l’esglèsia l’any 1366 i sent parròquia de Zumárraga fins el 1576. Com a contraposició d’un exterior auster, és sorprenent l’interior amb una extraordinària cuberta d’enteixinat de fusta de roure.\nFoto: Fermín Lopetegui\nL’edifici, amb l’objectiu de camuflar-se amb el paisatge, pren com a model el bosc basc fent servir com a divisió espacial 600 tubs que suposen un filtre d’aire entre espais, un element delimitador. La nova infraestructura compta amb tres sales d’exposicions que mostren l’evolució històrica tant de Zumárraga com de l’ermita. A més a més disposa d’un porxo i un bar-restaurant.\nL’espai de bar i restaurant està obert al carrer per aprofitar al màxim la llum natural. El restaurant es converteix en un espai diàfan en colors neutres, on s’alternen les taules Pey i les cadires Gràcia que formen part del mobiliari.\nPer a degustar la deliciosa barra de pintxos del bar, la barra és espaiosa i està ben il·luminada, i per poder seure a prendre algo s’han colocat tamborets Nuta en tota la seva longitud.\nA la sala dedicada a les projeccions de video sobre l’història de l’ermita i el poble, els visitants poden acomodar-se a les cadires Green metàliques, que sent apilables permeten una gran versatilitat a la disposició de la sala.\nMés sobre aquest projecte al blog dels arquitectes: http://venturallimona.blogspot.com.es/\nFotografies ©Txakel Urarte\nProductes cadira green, mobles 114\nEnsenya’ns la TRIA: myTRIA114\nPosted on 06/03/2014 11/03/2014 by adminm114\nFes-te seguidor de mobles 114 a Facebook, Twitter o Instagram.\nEnvia’ns una foto de myTRIA114 a Facebook, Twitter, Instagram o Web amb el teu nom, mail i ciutat, i el 23 d’abril de 2014 premiarem les 3 millors fotos amb un regal molt literari.\nAltres estantería Tria


Olaia Aguilar i "Exposition-Boy" triomfen al CDN2 * del RCPB\nPublished in Febrero 18, 2019\nDesprés de la seva victòria en la Sant Jordi de dissabte, Olaia Aguilar muntant a "Exposition-Boy" es va imposar diumenge a la Intermèdia I, prova més important de la segona jornada del CDN2 * que s'ha disputat al Reial Club de Polo de Barcelona.\nEn les proves per a cavalls joves tant dissabte com diumenge van encapçalar les classificacions els mateixos binomis. En 4 anys la victòria va ser per a "Kayan" d'Ariadna Rey. En preliminar 5 anys es va imposar "Jasmin’s Eureka" amb Tamar Zafra, en 6 anys va guanyar "Maximo BCN" d'Annabelle Collins i "Hamilton BCN" va ser el millor de 7 anys amb Lucas Elías.\nDurant la jornada de dissabte Olaia Aguilar muntant a "Exposition-Boy" va ser la millor en la Sant Jordi, seguida per Núria Vila amb "Littlefoot 43" i Paloma Parga, muntant a "Edgar Wallace", va quedar tercera.\nMaría Guerrero muntant a "Gustaaf" es va imposar en Juvenils Equips i Eugenia González amb "Winner" va guanyar Juvenils 0 * Equips. Ona Sola amb "Sirocco" va destacar a la YR Equips (Sant Jordi) i Claudia Ferreiro amb "ERF-Danonino" en Infantils Equips.\nLa Inter A va ser per Magí Mateu amb "Duncan IV" i Emma Boned va quedar primera amb "Lancelot" en Rider 1.\nDiego Martínez muntant a "For Olimpic Games" va ser l'únic participant en la Intermèdia II, igual que Jaume Pons i "Lama Thor" en Alevins Equips.\nLa jornada es va completar amb el Gran Premi, prova social, en el qual Pepe Raga i "Dark Jazz" van quedar per davant de Linda Swande amb "Baton Rouge C" i Jordi Domingo muntant a "Dolman", que van ser segona i tercer, respectivament .\nReferent al diumenge Eduardo Pedrosa i "Eusebio" es van imposar en Clàssica II i Jordi Domingo va fer el mateix en el Gran Premi amb "Dolman". En Infantils Individual va guanyar Milena Moral muntant a "Floridol" i Lauro Aguilo va ser el millor en Inter B amb "Etosha".\nLaia Dia amb "Windsong" va ser la millor en Juvenil 0 * Individual i María Guerrero i "Gustaaf" ho va ser en Juvenil Individual. Victòria a Rider 2A per Emma Boned amb "Lancelot" i en IR Individual Open es va imposar Núria Vilà muntant a "Littlefoot 42".\nDesprés del seu triomf de dissabte a YR Equips, Ona Sola es va reafirmar l'últim dia de concurs amb "Sirocco" en YR Individual. Jaume Pons amb "Lama Thor" va ser l'únic participant en Alevins Individual, així com Diego Martínez amb "Olimpic Games" al Gran Premi U16-25.\nFotos: Celeste Ribó\nOna Sola amb Sirocco\nOlaia Aguilar amb Exposition Boy\nEduardo Pedrosa amb Eusebio


L’exili interior: apuntalar el buit - El Temps de les Arts\nChantal Akerman, 1979\nL’any 1965 Chantal Akerman va anar al cinema a veure Pierrot le fou de Jean Luc-Godard. Tenia només quinze anys i quedà talment meravellada que va decidir canviar la seva vocació d’escriptora per la de cineasta. Tan sols dos anys després ingressà a l’escola de cinema belga INSAS (Institut Supérieur des Arts du Spectacle et Techniques de Diffusion) i als divuit anys va dirigir la seva primera pel·lícula, Saute ma ville (1968).\nJeanne Dielman, 23 Quai du Commerce, 1080 Bruxelles (1975), és el film amb el qual la seva poètica interessada en l’estatisme de la càmera i el minimalisme narratiu assoleix la màxima expressió. Dos-cents minuts que filmen durant tres jornades la monòtona realitat d’una mestressa de casa. En aquest punt, Akerman segueix desenvolupant el seu discurs domèstic i polític, en obres com Je tu il elle (1976) i Les rendez-vous d’Anna (1978).\nQuan sols té divuit anys dirigeix la seva primera pel·lícula, Saute ma ville (1968). Tretze minuts de curtmetratge en què manifesta explícitament el seu desig de desprendre’s de les velles formes opressores de l’etern femení. Una mena de primera rebel·lió que, de fet, anticipa la seva actitud combativa contra la idea de la dona com a objecte de dominació i figura de submissió, manifesta en tota la seva filmografia, des de La Chambre (1972), fins a La captive (2000) passant per Je, tu, il, elle (1975). Akerman transgredeix un dels discursos tradicionals d’occident a través de la representació de la dona com a subjecte i no com objecte de representació. I encara més enllà, aposta per la construcció d’un subjecte en fugida que sembla transitar algun lloc comprés entre l’etern i el no-res. Assenyalant el buit meticulosament i silenciosa, precipita l’exili d’un interior que en societat sols albira la fuita, la falla significant, i l’acaba de recloure en si mateix.\nHenri de Toulouse-Lautrec: In batignolles, 1888\nEscena de Jeanne Dielman, 23 Quai du Commerce, 1080 Bruxelles (1975), d’Akerman\nEn Les rendez-vous d’Anna (1978), se li extingeix la permanència a la protagonista, una dona transitiva i nòmada, en fugida constant, com si es tractés d’un cos-artifici que travessa els “no-llocs” conformats pels espais de vagareig d’una gran ciutat. La isolació i la puresa entrellaçades en una voràgine de paisatge urbà i espais caducs, llocs de pas cap enlloc. La desaprensió i la transitorietat com a rerefons i un desencaixament que precipita el trànsit.\nLa trama mínima o inexistent dels seus films són el·lipsis que expressen el seu propi desencaixament amb el món. No cal fil conductor per a la vasta dispersió del trànsit. I és precisament aquesta visió fugissera que repercuteix en la seva manera de dir l’amor. Les trobades, en moltes ocasions, condueixen al retir, al simple abandó. I aquí està el tema de la solitud i la decepció com a ruptura entre la interioritat de l’autora i l’exterior. El rerefons sofreix i s’oculta, o desapareix.\nHenri de Toulouse-Lautrec: Carmen Gaudin, 1885.\nEscena de Les rendez-vous d’Anna (1978), d’Akerman\nPenso la concepció de la quotidianitat i la solitud en societat com condueix i traça un imaginari semblant al de Lautrec i la seva musa Carmen Gaudin. Ella serà una de les primeres models utilitzades per Toulouse-Lautrec, una jove que es guanyava la vida com a bugadera o planxadora descoberta casualment pel mateix pintor en un restaurant després de quedar captivat per l’expressió sincera i senzilla del seu rostre. Gairebé mai apareix frontalment, intentant ocultar el seu bell rostre, tanmateix, destaca per la seva expressió absent i evasiva. Lautrec, com a perfecte desarrelat de la societat parisenca de l’època, s’identifica amb aquests personatges al llarg de tota la seva vida, i els retrata guanyant-se el títol de pintor dels marginats.\nHenri de Toulouse-Lautrec: Rice Powder, 1887\nEntre l’obra d’Akerman i Lautrec, es basteix un projecte d’exposició del relat no explicat, allò que succeeix silenciosament. L’exhibició del revers que embasta la cara oculta de les imatges, l’origen i la fi de la representació, l’escena primitiva. Això és, materials superflus i porosos que circulen entre els diferents camps audiovisuals i escenaris pictòrics per finalment apuntalar un buit. Una sort de trànsit cap al reconeixement del buit universal. Així és com l’autora descarna la seva intimitat en el text visual, intentant satisfer el mateix desarrelament que a tots a voltes ens assetja.\nHenri de Toulouse-Lautrec: La Buveuse, 1889\nEtiquetes Carla Marco Sellés, Chantal Akerman, Henri de Toulouse-Lautrec Navegació per les entrades


dos en moto: 2010\nVideo Barcelona-Transilvania 2010\nUna mica tard, però finalment ja el tenim acabat. Esperem les vostres opinions. "Dale al play".\nPublicat per anna i sergi a 21:38 0 comentaris\nXerrada Carlos SinEwan a Yuncos (Toledo)\nAquest cap de setmana hem anat a Yuncos (Toledo), on 2T Moto hi té la central, per assistir a la xerrada que faria el Carlos "La vuelta al mundo SinEwan McGregor". Aquest tio de Madrid, va marxar el 30 d'agost del 2009 i va tornar el 21 d'abril de 2010. Va arribar fins Austràlia, passant per Europa, Turquia, Iran, Pakistan, Índia, Nepal, Vietnam, Cambodja, Tailàndia, Malàisia, Indonèsia i Austràlia. A Sidney va embarcar la moto en un avió fins a casa. La xerrada es va fer molt curta, un viatge d'aquesta magnitud, tants països per on va passar, ens hi haguéssim pogut estar tot el cap de setmana, sentint parlar al Carlos, que estava molt nerviós doncs és una persona molt senzilla, amb un to de veu en el qual es podia notar que les sensacions viscudes en el viatge havien penetrat molt endins. Els moments més anecdòtics que explicava, sempre eren els de caire humà. Gent molt diferent i el més important, res a veure amb el que ens volen vendre a les notícies.\nVa ser un plaer poder xerrar amb ell, es va quedar parat quan li vàrem dir que veníem de Barcelona només per veure'l a ell. Un tio "collonut"!! Aquí ens va comentar que, el que més val la pena és trencar els tòpics i estar amb la gent del carrer, que no pas mirar les pedres, que sí, són molt maques, però res a veure amb la lliçó que et pot donar un pobríssim habitant del Pakistan.\nDesprés, com no, homenatge en un restaurant de Yuncos i l'endemà camí cap a casa.\nUna excusa per anar en moto.\nHi ha vegades que qualsevol excusa és bona per anar en moto. Hem decidit anar a comprar vi, a la Conca de Barberà i al Priorat. Primer hem anat al poble de Pira al celler Carles Andreu i hem comprat un cava rosat eleborat en barrica. El camí com sempre molt maco, primer amb el port de l'Ordal i després amb el coll de l'Illa. A l'hora de dinar hem dinat al Molí d'en Mallol, un plaer pel paladar (no tant per la butxaca). Acabat de dinar, la visita imprescindible al Monestir de Poblet, preciós. El temps passa a una velocitat de tortuga en aquest indret. Només sortint del Monestir tenim el celler Abadia de Poblet, no podem marxar sense comprar un parell d'ampolles de Pinot Noir 2005. Tot seguit ens dirigim a Escaladei, ara comença la part que més m'agrada. Per carreteres que es fan servir en el Rally Catalunya, anem conduint per un munt de curves i amb una amplada de carretera una mica estret, fins Escaladei, a la qual li fem una visita ràpida i marxem de pet a visitar el nostre amic August, del celler Cecilio. Un home que per nassos et cau bé. Explica les coses tant senzillament i tant clara, que és molt fàcil entendre el fet del que vol dir fer vi al Priorat. Després dels corresponents tastos de vi (amb moderació), enfilem la pujada cap a casa. Tot plegat arribem a casa a quarts de deu amb les maletes plenes de bon vi i amb 350km més de sensacions.\nPublicat per anna i sergi a 15:00 0 comentaris


Ho tornaran a fer - Línia Cornellà\n@modernetdemerda|2019-06-26T10:23:41+02:0026 Juny 2019|Línia Cornellà\nHo tornarem a fer. Els presos polítics -la majoria- van deixar intuir que ho tornarien a fer, i poca estona després va arribar Jordi Cuixart per deixar claríssim, apuntin-s’ho a les seves respectives Moleskine, senyors jutges, que ho tornarà a fer. Noti’s la tranquil·litat d’esperit amb la que pronuncia aquelles paraules, perquè es fa realment complicat que no se’t glaci l’ànima d’admiració i de patiment.\nDavant d’un tribunal que el té segrestat des de fa prop de dos anys, amb totes les circumstàncies personals que l’envolten, amb una sentència dura i venjativa sobrevolant-li aquell cap tan ben moblat, Cuixart s’asseu i, amb un mig somriure, pausant el temps, amb una mirada que Déu me’n guard de ser repressor i tenir-la al davant, els diu que la segona part serà millor que la primera.\nCuixart va exercir de líder civil i pràcticament moral. I va fer-ho acompanyat de l’exemple humanista de Romeva, de l’abraçada pedagògica de Rull, de l’embat ferm de Turull, i de tantes altres contundències i emocions.\nTornem-ho a fer, però tornem-ho a fer sabent que ells també ho tornaran a fer, sabent que hi ha qui no té res a repetir\nHo tornarem a fer, efectivament. Ara mateix encara no sabem com, no sabem amb qui, no sabem quan. Però ho tornarem a fer. I aquest mantra ha de ser útil per redecorar-nos les conviccions, sí, però també per reversionar-lo i tenir present altres realitats tan importants com la nostra. Com, per exemple, que l’Estat també ho tornarà a fer. Tot, fil per randa. O com, per exemple, que els que no van fer res llavors per garantir drets fonamentals, tampoc tornaran a fer res ara.\nA banda dels nostres plans, de les intencions que tinguem a partir d’ara, avui ens trobem en un moment de lucidesa i de realisme prou envejable per pensar també en els plans dels altres i intentar endevinar-los. L’octubre de 2017 no els vam endevinar; ara podem dibuixar-los una mica més, avançar-nos als esdeveniments o crear-ne de nous. Fem-ho, perquè probablement ens ajudarà a tenir èxit, a banda de tenir raó.\nTornem-ho a fer, però tornem-ho a fer sabent que ells també ho tornaran a fer, sabent que hi ha qui no té res a repetir. Tenint en compte aquest context sencer, i amb uns líders que, amb encerts i errors, han demostrat dia rere dia que hi són i que hi seran, que la presó els ha segrestat els cossos però no les idees ni les ganes de conquistar futurs, el repte col·lectiu que ens ve a sobre ha d’acabar bé per força. I sense força. Com sempre, però diferent.


Kilian Jornet es proclama Campió de la Copa del Món d'Esquí de Muntanya Vertical - FEEC - Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya\nNotícies - 18/03/2016\nKilian Jornet es proclama Campió de la Copa del Món d’Esquí de Muntanya Vertical\nLa Mondolè SKi-Alp clausura el circuit de la Copa del Món d’Esquí de Muntanya de la International Ski Mountaineering Federation (ISMF), aquest cap de setmana, a Itàla. L’última prova del circuit mundial ha començat aquest divendres amb la cursa vertical, seguirà dissabte amb la individual, i diumenge amb l’sprint.\nL’atleta Kilian Jornet (Club Poliesportiu Puigcerdà) ha guanyat la cursa vertical amb autoritat i s’ha proclamat campió de la Copa del Món d’Esquí de Muntanya Vertical. Amb aquesta victòria, Jornet ha aconseguit aquesta temporada el triplet en categoria vertical del circuit mundial. Al gener va guanyar a la Font Blanca (Andorra) i després també a l’Alpiniski (Suïssa), al febrer. A banda d’aquest títol, el català podria proclamar-se demà també campió del Món d’Esquí de Muntanya Individual si supera a l’italià Michele Boscacci i a l’alemany Anton Palzer.\nA la cursa vertical, per darrera de Kilian Jornet han entrat Remi Bonnet, segon, i Anton Palzer, tercer. En categoria femenina la guanyadora ha sigut Laetitia Roux, segona Axelle Mollaret, i tercera Katia Tomatis. Laetitia Roux s’ha proclamat també campiona de la Copa del Món, aprofitant l’absència per lesió de Laura Orgué, que liderava la classificació general femenina amb una victòria a la Font Blanca, i una segona plaça a l’Alpiniski.


Crònica sentimental d'un club - Empordà\nCrònica sentimental d'un club\nQUIM CURBET 20.06.2016 | 06:30\nAvui el Girona FC intentarà per segona vegada consecutiva pujar a Primera Divisió. Si m'agradés el futbol -o l'esport professional en general- segurament seria soci d'aquest club, per afinitat local i sentimental. A casa meva parlar del Girona era tan natural com parlar d'un parent proper, un cosí o un tiet. Cada dia s'explicaven històries d'enuigs, enyorances o bromes que amb el temps s'anaven integrant a la història de la família com si fos el més normal del món.\nDe petit, el meu pare em portava de paquet al camp del Girona, a Vista Alegre. Ho recordo gairebé tot d'aquell indret, el bar, la pista de patinatge, les grades, el venedor ambulant de caramels i els arbres alts del gol sud, tot menys els partits, perquè quan sortien els jugadors al camp, jo fugia a jugar a qualsevol racó. Per mi, veure un partit era com si m'obliguessin a contemplar com creixia l'herba al camp, però molt més avorrit.\nAvui el Girona FC ja és una altra cosa, no sé exactament quina. És com si els hereus dels meus tiets s'haguessin venut la casa i ara hi habités un estrany, en aquest cas concretament una societat anònima, una societat molt anònima per ser més exactes. És probable que els amos actuals del club no apareguin ni tan sols per animar des de la llotja. El Girona és només un dels seus actius financers i en miren els resultats en una pantalla amb un full de càlcul.\nMalgrat tot, si finalment el Girona guanya i puja de categoria, prometo anar un dia al camp, al que queda del vell camp de Vista Alegre, ara reconvertit en un espai exclusiu per a gossos i els seus amos. M'asseuré un moment en un racó del que queda de l'antiga graderia, contemplaré com el sol s'ajoca entre les cases, miraré de reüll el carrer on el meu pare jugava a futbol amb una pilota de drap i segurament deixaré anar una llagrimeta, per tot el que significà el club de la samarreta blanca i vermella per a molts gironins, i també per totes aquelles històries i aquells noms que viuran per sempre amb mi.


Estoïcisme | Catalunya | EL PAÍS Catalunya\n25 NOV 2018 - 19:19\tCET\nOriol Junqueras, en un acte en suport al referèndum de l'1-O. MASSIMILIANO MINOCRI\nNormalment, no caldria, però convé aclarir que aquest article no precisa de cap manera l’opinió de l’autor quant a les seves opinions polítiques personals. Es tracta d’una opinió basada en l’observació de dades.\nL’última enquesta d’opinió del Centre d’Estudis d’Opinió (CEO) cridava l’atenció per diverses qüestions, partint de la base que el percentatge de partidaris de la independència es manté estable (47%) i que la forquilla d’escons independentistes se situa entre 70 i 73. El que crida l’atenció és la diferència de vots entre Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) i el Partit Demòcrata Català (PDeCAT), que sembla que està creixent sense pressa però sense pausa.\nPer a això, es pot gosar de fer una primera explicació, i és que ERC és un partit polític clàssic, sòlid en la seva estructura i piramidal des del punt de vista del lideratge. I en el camp de la partitocràcia —que no agrada a gairebé cap ciutadà, però que s’alimenta del fet que, al final, més del 70% dels ciutadans voten els partits—, el lideratge sempre ha estat determinant. I aquest lideratge ha de ser unipersonal. Allò de la “direcció col·legiada” i tot això val en part per a la CUP, que no és un partit, com ells mateix diuen, sinó un conglomerat de grups i estats d’ànim diversos.\nA ERC hi ha un líder, i es diu Oriol Junqueras, que exerceix aquest lideratge amb un fort carisma, entre els seus però també més enllà. L’essencial és l’estil, i l’essència d’aquest tipus de lideratge és determinant en el cas que ens ocupa. A l’altra pota de l’independentisme, què hi ha? Les restes agòniques d’un partit que ja no ho és (Convergència); les diverses ànimes d’un partit que existeix però no n’està molt segur (PDeCAT); una cosa que no és encara un partit, però no diu el que és (La Crida), i diverses, moltes, entitats, consells i comitès, el Consell de la República (el senyor Comín) i una confusió de líders i lideratges que exemplifica allò de “massa gent manant i molt poca gent treballant!”.\nNo hi ha color perquè, a més, entre els últims hi ha una confusió de rols notable, una competició pel poder i una notable desorientació tàctica i estratègica. Tots els intents per alimentar Esquerra (“units guanyarem”, “units som més forts”, etcètera) han fracassat, la qual cosa confirma que ERC és un partit i els altres no.\nQuant al lideratge, poques vegades s’ha vist una fragmentació com aquesta en un mateix corrent polític i això en la història de tots els partits i moviments polítics ha acabat sempre malament. Costa de creure que Carles Puigdemont es vegi com a líder únic i indiscutible de l’independentisme català, costa encara més d’entendre qui es creu que és Quim Torra. I els Comités de Defensa de la República (CDR) van cada vegada més pel seu compte, en el seu moment animats a fer-ho per Torra mateix. Potser tot això ajudi a entendre que ERC, que és un partit clàssic amb els defectes i virtuts de tots ells, fa temps que ha entès l’essencial: cal\nformular de nou els temps per preservar l’horitzó finalista, i cal formular-los de nou en termes de tàctica i d’estratègia. Ho fa des del seu mateix criteri.\nHi ha un segon element a tenir en compte. I és que Junqueras té una manera de ser que és determinant en l’estil de lideratge que transmet sense alçar la veu. És un estoic, observin el salt a l’antiguitat que això representa en termes de manera de ser. L’estoïcisme, que la història de les idees polítiques situa en Zenó de Cítium, 350 abans de Crist, deixa la seva empremta, segons la majoria d’estudiosos, en Ciceró, Cató el Jove, Sèneca o Marc Aureli. No hi ha unanimitat en això, però un s’afegeix als que inclouen Sòcrates en la llista. Què caracteritza els estoics? Sens dubte una considerable dignitat personal en l’acceptació de les contrarietats de la vida, una certa renúncia a adjudicar aquestes contrarietats als altres i una clara capacitat de “controlar la raó” per a el que té de bo la vida (això sembla fàcil) i per al que té de dolent. I aquí és on ens adonem d’aquesta qualitat que coneixem com a dignitat de la persona, per lluny o a prop que un estigui d’un líder o d’un altre, en aquest cas Junqueras.\nÉs a dir, el concepte de partit (bastant antic) i el concepte d’estoïcisme (una antigalla, literalment) per entendre el que passa avui dia en la política catalana.\nPere Vilanova és catedràtic de Ciència Política (UB)


Gremi de Peixaters - Gremi de Peixaters de Catalunya\nLA TRADICIÓ FAMILIAR ENS UNEIX\nDe pares a fills. Un sentiment comú que defineix l’esperit d’un peixater\nDIRECTE DEL MAR AL COMERÇ\nTriem el millor producte i el portem directament als nostres establiments\nTRACTEM AMB PERSONES COM TU\nSom els teus “peixaters de capçalera”\nAVANTATGES D’ESTAR AGREMIAT\nHem subscrit convenis de col·laboració preferent amb diverses empreses, perquè en pugueu gaudir dels seus productes i serveis en unes condicions econòmiques molt avantatjoses.\nEl segell és un distintiu que busca reconèixer l’esforç, la qualitat i la innovació dels agremiats per consolidar l’atenció als consumidors.\nEl gremi realitza accions multidisciplinàries de representació i defensa dels interessos del Agremiats.\nCirculars amb informació general del sector (normatives, canvis legislatius, etc.)\nMarisc de clova a Catalunya Ràdio\nActualitat General P\nLa Sra. Montserrat Millán, vocal de la nostra Junta Directiva, va ser entrevistada per Catalunya Ràdio tractant sobre el marisc amb petxina o curculla, anomenat “marisc de clova”. El programa “l’Arca de Nogué” va tractar sobre les cloïsses, les tellerines, els musclos, les ostres o els canyuts. Intervenen a l’entrevista en Pep Nogué i la Montserrat Millán, de la peixateria La Barqueta Peix de Proximitat, del Mercat de les Corts. A l’entrevista es parla sobre la tradició de menjar musclos a les revetlles, els seus nutrients, formes de preparació, punt ideal de cocció, la necessitat que els musclos passin per les depuradores i com identificar la seva idoneïtat i qualitat. Us facilitem enllaç perquè pugueu accedir a aquesta interessant entrevista.\nEntrevista Ràdio Comerç\nEl nostre president, Sr. Àlex Goñi, ha estat entrevistat per Ràdio Comerç tractant entre altres temes, sobre la realitat i situació del sector, tan important en l’economia catalana. El Sr. Goñi ha destacat el paper dels gremis en la defensa dels interessos sectorials, i el paper fonamental que les persones dedicades al comerç al detall, sobretot en l’alimentació, van tenir durant la pandèmia, ja que la seva exposició al virus no es va aturar en cap moment. Ha parlat també sobre els efectes de la pujada de preus de l’electricitat i la guerra a Ucraïna, que han impactat negativament sobre l’economia europea, amb una inflació descontrolada i una total incertesa sobre el futur immediat. Us facilitem enllaç perquè pugueu accedir a aquesta interessant entrevista.\nUniversitat d'Estiu de Mercabarna - Alimentació Saludable\nDel 4 al 6 de juliol, Mercabarna acollirà jornades presencials i gratuïtes adreçades a professionals i estudiants del sector agroalimentari. La Universitat d’Estiu de Mercabarna, que tindrà lloc del 4 al 6 de juliol, tractarà sobre “L’alimentació saludable de la ciutadania” i posarà el focus en la cerca d’estratègies per alimentar a la població de forma segura, saludable i sostenible. La Universitat d’Estiu és gratuïta i té la col·laboració de l’Escola d’Enginyeria Agroalimentària i de Biosistemes de Barcelona de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC), i del Campus de l’Alimentació de la Universitat de Barcelona (UB). A més, els estudiants que estiguin cursant el darrer any de grau o un màster a aquestes universitats, podran convalidar 1,5 crèdits ECTS si assisteixen a totes les jornades. La Universitat, per dies: Jornada 4 de juliol. Pandèmia, canvi climàtic i zones en conflicte: impacte en l’alimentació de la ciutadania. Les ponències giraran al voltant dels efectes de la crisi alimentària i energètica i les estratègies per construir un sistema alimentari global i sostenible. Jornada 5 de juliol. Què entenem per alimentació saludable?. Les estratègies per fomentar els hàbits d’alimentació saludable i els efectes positius d’una bona nutrició. Jornada 6 de juliol. Cap a […]\nEl passat dia 20 de juny, va tenir lloc l’Assemblea General Ordinària de Socis de l’Entitat, a la seu social del Gremi situada al C. Muntaner, 81, 2n pis de Barcelona. En el decurs de l’Assemblea van ser aprovades la memòria d’activitats i de la gestió de la Junta del Gremi de 2021, els comptes anuals corresponents al mateix any, i el pressupost per al 2022. També van ser ratificades com a membres de la Junta directiva, les Sres. Montse Millán, Cristina Melendres i Susana Sala. Per altra part, es van tractar i debatre diverses qüestions d’interès, com són la potenciació al màxim del sector i reivindicació de l’ofici, i diversos aspectes relatius a Mercabarna.\nAmb l’objectiu de destacar, reconèixer i difondre els esforços i el talent del nostre teixit comercial, per la millora en la qualitat i la innovació, l’Ajuntament de Barcelona ha convocat el Premi Comerç de Barcelona. L’Ajuntament, mitjançant la Direcció de Comerç, Restauració i Consum, vol distingir la contribució dels comerciants a la ciutat, i en aquest sentit organitza la 23a edició del Premi Comerç de Barcelona. Els guardons consten de sis modalitats i una menció especial a l’esforç i la resiliència del sector del comerç durant la pandèmia. Es pot presentar candidatura en qualsevol de les sis modalitats: 1. Premi al comerç innovador; 2. Premi al comerç de proximitat; 3. Premi Albert González a la tasca de contribució a la promoció, la innovació i el coneixement del comerç de la ciutat; 4. Premi al comerç sostenible; 5. Premi al comerç emblemàtic; 6. Premi Mercats de Barcelona, Jordi Maymó. Podeu trobar tota la informació, les bases i el formulari de participació a www.barcelona.cat/premiscomercEl termini de presentació de candidatures és del 21 de juny al 12 de juliol.\nEl Gremi ha estat present a la celebració del Dia de la Innovació Agroalimentària, que tingué lloc el 15 de juny de 2022, a l’auditori de la Torre Glòries, de Barcelona. Durant l’acte, presidit per l’Hble. Sra. Teresa Jordà, consellera d’Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural, i presentat pel meteoròleg Sr. Tomàs Molina, va ser celebrat el 20è aniversari dels Premis a la Innovació Tecnològica Agroalimentària (PITA), sent lliurats aquests premis i els premis RURALAPPS 2020 i 2021. El premi PITA distingeix a les empreses agràries i les agroindústries que han incorporat innovacions, que representin un nou producte, procés o gestió, orientades a millorar la competitivitat i la sostenibilitat de les empreses. El premi RURALAPPS distingeix les empreses que han desenvolupat aplicacions mòbils que contribueixen a la millora del sector agroalimentari, forestal i pesquer i que acosten aquests sectors a la ciutadania.\nMontserrat Millán, de "La Barqueta", guardonada per la Xarxa Barcelona + Sostenible\nDintre del 20è aniversari de la Xarxa Barcelona + Sostenible, celebrada el dissabte 11 de juny de 2022 al Parc de la Barceloneta de la Ciutat Comtal, va ser lliurat el guardó de Reconeixement a les Bones pràctiques d’Alimentació Sostenible, recollit per la nostra associada i membre de Junta Directiva, Sra. Montserrat Millán, de “La Barqueta”. La Xarxa Barcelona + Sostenible ha fet vint anys, i ho ha celebrat a la jornada “Mou-te pel Clima”, a la qual també es va commemorar el Dia Mundial de Medi Ambient, amb reconeixement de les Bones pràctiques dels membres de la Xarxa per canviar el món 2021. En aquesta jornada la Xarxa va programar diverses activitats: una conferència sobre l’economia del Dònut, un dinar fent mostra de la lluita contra el malbaratament alimentari, participació del públic, ciutadania i entitats fent connexions per fer front a l’emergència climàtica en una activitat guiada de descoberta de projectes de la Xarxa, i l’acte de Reconeixement a les Bones pràctiques per canviar el món 2021 dels membres de la Xarxa B+S, on es premià a les deu millors pràctiques de Barcelona en temes de medi ambient, alimentació sostenible, projectes per fer la ciutat sostenible, projectes d’escoles, i ciutadans que […]\nEl nostre Gremi vol commemorar la festivitat de Sant Pere, Patró dels peixaters i peixateres, posant en valor el musclo com un producte de proximitat, ideal per consumir aquests mesos d’estiu, i també la gran varietat de peix de temporada. Els musclos són el marisc amb més omega-3, rics en proteïnes, vitamines A i C, i també tenen abundància de minerals. Són, en definitiva, una molt bona font de proteïnes d’elevada qualitat, i un dels aliments més rics en ferro de fàcil absorció. Tot això, junt amb el seu baix contingut en greixos, el converteixen en un bon aliat per mantenir una alimentació sana i variada. El Gremi facilitarà, fins a exhaurir existències, a través de la seva oficina d’atenció al Mercat Central del Peix a Mercabarna, un cartell per tal que els agremiats el puguin mostrar a les seves parades i botigues. El cartell també el podeu descarregar aquí.\nPUBLICACIONS I GUIES DE BONES PRÀCTIQUES


Jocs de camions gratis - Pàgina 3\nSegon lliurament del joc del camió de neu. Condueix el teu camió per camins nevats i porta a la meta en el menor temps possible, sense tenir cap accident pel camí.\nJoc d'habilitat on hauràs de portar un camió de rescat per la muntanya nevada fins arribar al lloc de destí. Hauràs de superar molts obstacles per aconseguir el teu objectiu.\nCondueixes un camió militar per l'autopista i has de donar caça al cotxe dels terroristes per treure'ls de la carretera abans que arribin fins al seu objectiu.\nCondueixes un camió carregat de fusta que hauràs de portar a temps al seu destí final sense perdre el carregament.\nCondueixes un camió de gran tonatge i competeixes en una cursa de camions. Corre el més ràpid que puguis i intenta arribar el primer després de completar tres voltes al circuit.\nCondueix el teu impressionant camió truck i aixafa a tots els vehicles que et trobis apilats i els barrils explosius. No bolquis o explotaràs. No t'oblidis de recollir les estrelles que trobaràs en el camí.\nCondueixes un camió de bombers i has de dirigir sense temps per perdre cap a l'incendi per poder apagar-lo. Vés amb compte no vessaments l'aigua pel camí.\nAquestes als comandaments d'un camió tot terreny i li condueixes per llocs gairebé impossibles de travessar. Recull les estrelles de cada pantalla per aconseguir la major puntuació possible.\nCondueix amb molta cura el teu camió carregat de mercaderies per traslladar-les al poble de destinació. Vés amb compte no perdis els paquets pel camí i intenta aconseguir diners per poder millorar el teu camió.\nT'imagines conduint un Súper Camió, doncs deixa d'imaginar. Juga amb aquest fantàstic joc en el qual hauràs de passar tots els obstacles i aconseguir arribar així fins a la meta. Amb els diners que aconsegueixis podràs millorar l'equipació del teu vehicle.\nEts un expert camioner i has de transportar les caixes que et encarreguin. Ho has de fer amb molt d'equilibri, seguretat i sense córrer molt doncs si perds la mercaderia estaràs fora.\nCondueixes un camió i la teva missió és aconseguir transportar tres paquets fins al magatzem per poder passar al següent nivell. Tens set nivells de dificultat.\nHi ha delivery\nCondueix el teu camió de bombers a tota velocitat per aconseguir apagar el foc abans que el temps s'esgoti i les flames acabin amb tot. Quan arribis fins a l'incendi activa el teu canó d'aigua.\nPuja als comandaments d'aquest impressionant camió i porta-fins a la meta en el menor temps possible superant tots els obstacles que et apareixen en el camí.\nOmple el teu camió de bombers d'aigua i arriba el més aviat possible a l'edifici que s'està cremant. Tingues molt de compte ja que si vas molt de pressa perdràs aigua.\nCondueix el teu camió i transporta la mercaderia fins a la mina en el menor temps possible, tingues cuiddo que la càrrega no se't caigui pel camí.\nPuja en un dels camions més potents del món i intenta acabar el recorregut sa i estalvi. Recull totes les monedes per aconseguir punts extra.\nAra pots tenir la sensació de conduir un camió. Recull el remolc i condueix el teu camió fins al lloc de destinació.\nCondueix el teu camió i aconsegueix portar la càrrega fins al seu destí sense que et caigui pel camí.\nLliurament la mercaderia tan ràpid com et sigui possible. Aconsegueixes punts per cada paquet lliurat i per cada acció especial que facis amb el teu camió.\nJocs de camions: qui de nosaltres no ha somiat mai amb posar-se al volant d'algun tipus de camió, és igual el camió que hagis de conduir, pujat a la cabina et sentiràs l'amo i senyor de la carretara. En aquests jocs de camions podràs triar el joc que més t'agradi depenent del que vulguis fer en cada moment. Podràs conduir el teu camió de mercaderies per transportar paquets d'una banda de la ciutat a un altre evitant que se't caiguin els embalums pel camí. O manejar un gran camió de l'exèrcit i buscar la sortida que et farà passar al següent nivell. Però si realment vols demostrar a tothom que ets el millor conduint camions, el podràs demostrar intentant aparcar un gran camió en el lloc indicat en el menor temps possible i evitant danyar el vehicle. Segur que ho aconsegueixes!


[Llibret] Part II: Sobre la Fedi - Formació - Fedicat\ntiti April 25, 2022, 8:48am #1\nSeguint amb l’activitat d’actualització del llibret fediversal, aquesta setmana toca la segona part, “Sobre la Fedi”. I aquí els apartats:\nFEDIVERSE, contracció de FEDeration unIVERSE, àlies Fedi o Fedivers. Hi\nha qui usa l’article femení, la Fedi, de federació; i hi ha qui usa\nl’article en masculí, el Fedi, d’univers. Les habitants de la Fedi es\ndiuen «fedizens», de Fediverse i Netizens o Citizens (habitants\nd’Internet o ciutadanes). I l’invent existeix des del 2008. L’aniversari\nde la Fedi se celebra el 18 de maig perquè va ser el dia en que es va\nfer la primera publicació.\nSi bé es va començar amb eines de «microblogging», avui dia, federen eines\nque fan altres funcions: vídeo, àudio, imatge, calendari, etc. Respecte\nals protocols, el més usat durant molts anys va ser OStatus, que era un\nestàndard web. Al 2008 apareixia un nou programari, Laconica, que poc\nmés tard s’anomenaria StatusNet. I el primer node que s’hi va muntar va\nser Identi.ca, que es va fer molt popular i tenia milers de comptes\nQuan al 2013 Identi.ca va decidir migrar a un altre protocol\nanomenat pump.io, altres persones van prendre el relleu de StatusNet,\nque poc després es convertiria en GNU social, el programari més popular\ndel moment. Per ajudar a l’adopció de mitjans federats, es va crear\nla interfície Qvitter, molt més semblant a Twitter que la interfície que\ntenia GNU social. Avui, Qvitter ja no existeix però viu encara a la\ninterfície d’un altre programari, Pleroma. Abans però de GNU social,\ntambé s’havia creat diaspora* i Friendica, altres eines que apostaven\nla descentralització dels mitjans socials.\nAl 2016 es va començar a desenvolupar Mastodon, que en els darrers anys s’ha convertit en el programari de microblogging amb més nodes. Un èxit inqüestionable com a alternativa a Twitter de codi obert. En pocs anys, Mastodon desbancava GNU social que, durant molts anys va ser l’eina federada més coneguda. Un altre cas d’èxit destacable seria Peertube, la primera eina federada per a vídeo. En desenvolupament des del 2015, també s’ha popularitzat molt en els darrers anys.\nAl gener del 2018, el World Wide Web Consortium (W3C), va validar el\nprotocol Activity Pub, que va desbancar OStatus com a estàndard web i,\ndes de llavors, han sorgit una pila més de programes federats.\nAixí com és necessari un editor de text per escriure un document, un\nnode també necessita programari per poder funcionar i, a més,\ninteractuar amb els altres nodes existents.\nEls diversos nodes de la federació no només poden comunicar amb altres\nnodes del mateix programa o xarxa (de node de Pleroma a node de\nPleroma), també poden comunicar amb altres nodes d’un programa diferent\n(de node de Pleroma a node de Peertube) gràcies a que comparteixen\nllenguatges de comunicació anomenats protocols.\nHistòricament, hi ha hagut diferents programes o mitjans federats com\nFriendica, diaspora* o GNU social, i no totes comunicaven entre si,\nja que cadascuna tenia les seves pròpies preferències i protocols.\nAl 2015, un grup de persones que ja sabien de què anava això de la Fedi,\nva posar molt d’esforç per consensuar un nou estàndard que permetés la\ncomunicació entre programes ben diferents: plataformes de microblogging\ncom Mastodon o Pleroma; de vídeo, com Peertube; de música Funkwhale;\nd’imatges, com PixelFed o d’emmagatzemament i compartició d’arxius, com\nDes del 2018, el protocol ActivityPub és un estàndard reconegut pel The\nWorld Wide Web Consortium (W3C), una comunitat internacional liderada\nper Tim Berners-Lee, que vetlla pel desenvolupament d’estàndards web. I\nés per això que, al 2018, es va popularitzar encara més fabricar mitjans\nDes d’un compte de Twitter o Facebook no només no podem seguir usuaris\nde l’altra xarxa, tampoc podem fer comentaris d’un vídeo de Youtube o\nd’una imatge d’Instagram o d’una cançó de Spotify. Però, des d’un node\nfederat (ja sigui de Mastodon, de Pleroma o de qualsevol altra xarxa\nfederada), a més de poder seguir i comunicar amb altres usuàries\nfederades, podem comentar un vídeo de qualsevol node de Peertube, una\nimatge de qualsevol node de PixelFed, o una cançó de qualsevol node de\nUn cas pràctic, i real\nEl compte @titi@barcelona.social participa a la Fedi des d’un node de\nPleroma (microblogging). I el compte @craftykat@diode.zone hi\nparticipa des d’un node de Peertube (vídeo). La titi descobreix el compte\nde craftykat a la línia federada i el troba interessant. Han aterrat a la Fedi i\nhan publicat un vídeo explicatiu en anglès sobre la Fedi que porta subtítols\nen italià. Així que la titi tradueix els subtítols al català i ho comenta la publicació\nde craftykat des del seu Pleroma. Agraïdes, les veïnes de craftykat afegeixen\nels subtítols al vídeo. Aquí el vídeo amb els seus subtítols i comentaris federats:\nEn resum, la gràcia de la Federació és que no cal tenir un compte a cada\neina, només a les eines on vulguis crear contingut. Fas vídeos? Obre un\ncompte a Peertube. Crees àudios? Doncs Funkwhale o Castopod. Amb\nmicroblogging en tens prou i només vols seguir altres comptes siguin\nmicroblogging, vídeo o altres? Doncs participa a Pleroma, Friendica, Misskey,\nMastodon o moltes altres, el segueixes i comentes el contingut des del\nteu compte fediversal.\nEines per funció\nTwitter / Facebook > Pleroma, GNU social, Mastodon, Friendica,\nHubzilla, diaspora*, Social Home, Hubzilla, Misskey, etc.\nVídeo: Youtube > Peertube\nImatges: Instagram > Pixelfed\nÀudio: Sound Cloud, Ivoox > Funkwhale, Castopod\nEsdeveniments: Facebook Events > Mobilizon\nAgenda compartida: Gancio\ndiapora* és una de les eines més antigues a l’ecosistema fediversal. És més semblant a Facebook i usa el seu propi protocol. És a dir, que a la pràctica, des d’un compte de diaspora* no podràs seguir comptes a segons quines altres eines, com comptes de vídeo a Peertube o d’imatge a Pixelfed. D’altra banda, Friendica és l’eina amb més compatibilitat, ja que tant federa amb diaspora* com amb la resta d’eines fediversals.\nPodem dir que, a nivell d’escalabilitat, hi ha dos corrents: el d’en\nDarius, creador de Hometown (una adaptació de Mastodon) i el d’en\nGargron, creador de Mastodon, una de les eines més populars des de 2017\ni que es va inspirar de GNU social.\nEn Darius proposa nodes d’un centenar de persones i en Gargron, nodes\namb milers de comptes. Distingeixo entre persones i comptes perquè a Can\nDarius només hi entren humans: qui demana estar al seu node, rep una\nsessió d’acompanyament i tot és molt «tu a tu». La corrent Darius\nproposa una infraestructura a escala humana i qualitativa. En canvi, en\nGargron té una altra filosofia. Quan se li va saturar el node de\nmastodon.social en una onada, enlloc de recomanar altres nodes\nexistents, en va muntar un altre, mastodon.online, que també acumula\nmilers de comptes. La corrent Gargron proposa una infraestructura\nescalable i quantitativa.\nA nivell de moderació, és un altre tema. En Darius no té problemes\nmoderant el node. Però en Gargron ha de tenir tota una cort de\nmoderadores per gestionar interaccions indesitjades. Un node bandera,\ncom és molt gran, és més visible però no assegura una bona experiència\nI una manera de convergir els dos corrents és que està bé que hi hagi\nnodes grans però poden ser de pas. Si fem quatre nodes i ens apleguem\ntotes allà desvirtuem l’invent de la descentralització. A més nodes, més resiliència.\nUna idea per descentralitzar els nodes més grans seria convertir-los en “nodes de pas”, és a dir, que fossin un espai de recepció de nouvingudes però no un node definitiu on quedar-se. Per fer-ho, es podrien fer trobades per idioma, presencials o virtuals, on amadrinar a les nouvingudes.\nEn aquestes trobades es podria facilitar informació sobre les coses que ja sabem que creen confusió: els nodes i la federació, les línies de temps, els avisos de contingut, etc. Però també seria una oportunitat per informar sobre bones pràctiques com llegir i respectar els acords d’un node; presentar-se, seguir i usar etiquetes per fer-se visible; descriure les imatges, etc. I així, d’una forma molt orgànica, facilitaríem que tothom entengui la Fedi i trobi ràpidament un node que s’adapti a les seves necessitats.\nÉs bonic pensar que la totalitat de la Fedi està distribuïda entre els\nnodes que la conformen. Cap node té una còpia completa de la Fedi i, de\nfet, qualsevol node només en conté una petita part, com si fos un\norganisme pluricel·lular. Per tant, no hi ha cap multinacional que pugui\ncontrolar tota la Fedi, almenys de moment. Com a molt, hi podria tenir\nun node o mil, però això no impediria que qualsevol persona creés el seu\nper si mateixa o per donar servei a altres.\nA més, a la Fedi hi ha moltes persones que es preocupen pels drets\ndigitals i no es té per costum traficar amb dades com fan els mitjans\nasocials publicitaris. Per això, a més de lliures i federades, diem que\nsón ètiques, tot i que l’ètica la posen les persones que hi participen.\nEn realitat, no hi ha cap impediment tècnic que impossibiliti\nl’explotació de dades o posar publicitat. Són les persones que\ndecideixen no fer-ho. I de fet, ja fa temps que hi ha nodes comercials,\non són empreses els que els gestionen.\nCada cert temps hi ha onades de nous comptes, i algunes són més\nagradables que altres. De tant en tant, Twitter suspèn el compte a alguna persona amb molts seguidors, i en alguns casos, la persona a qui li han suspès el compte, aterra a la Fedi acompanyada de desenes de seguidors. Però en general, les “onades influencer” duren poc. En un mes, ja només s’hi queda una petitíssima part de les persones que desembarquen.\nEn general, la majoria de persones que fugen de mitjans privatius\naterren a nodes bandera, que són nodes més visibles de cara la galeria\nperquè hi ha molts comptes actius. Però sovint no és una bona\nexperiència. Si aterres a nodes molt grossos, com mastodon.social potser\nno tindràs una bona experiència. El motiu és la quantitat d’informació\nque circula per aquests nodes. Al ser molt grans, hi ha moltes\ninteraccions i les línies de temps, especialment la federada, que treu fum.\nEn un node més petit, regional o temàtic per exemple, l’experiència sol\nser més agradable. El ritme és més orgànic i permet una descoberta més\nen sintonia amb la voluntat de la Federació en si mateixa: descobrir\naltres personetes i compartir creacions i experiències, tot creant o\nreforçant lligams socials.\nPerò, exceptuant les persones que ja saben de què va la Federació o\ntenen coneixements tècnics, molta gent aterra a nodes bandera. I algunes\npersones acaben canviant de node o muntant-se el seu. La qüestió aquí és\ntrobar un lloc on estiguis a gust. I si no el trobes, o tens els\nconeixements per crear el teu node o pots contractar serveis que\nfaciliten que tinguis el teu propi espai a la Fedi.\nLa llicència de programari lliure més usada a la Fedi és la AGPLv3.\nL’usen programes com: GNU social, diaspora*, Friendica, Pleroma,\nMisskey, Mastodon, Funkwhale, Peertube, WriteFreely, Pixelfed,\nMobilizon, Plume, Lemmy, Social Home, Gancio, Home Town o Castopod.\nA finals de 2021, l’ex-president dels Estats Units d’Amèrica Donald\nTrump i el seu equip de comunicació van explicar al món que estaven\nmuntant un mitjà social propi. S’havien basat en Mastodon i no van\npublicar les modificacions que havien fet al codi. Així que van rebre\nuna notificació legal: si no publicaven el codi en un mes, perdrien els\ndrets sobre el programari.\nAl final, van posar a disposició el codi, però en un arxiu comprimit. I\nde pas, ara s’abanderen de mitjà de codi obert que desbancarà els\nSi Mastodon hagués tingut una llicència MIT, per exemple, en Trump no\nhagués tingut l’obligació legal de publicar el codi, que és el que va\npassar amb WhatsApp, que es basava en el protocol XMPP, i com és BSD,\ndoncs és obert però no garanteix que les modificacions que s’hi facin\ncontinuïn sent lliures.\nUn altre cas d’usurpació aparentment involuntària és la d’un youtuber\nque va voler muntar el seu propi Youtube anomenat Stardeos. Algú li va\nprometre fer-li un programa i li va pagar diners. Però aquest algú, en\nrealitat, havia clonat Peertube sense especificar que era una adaptació.\nAl final, la cosa no va anar bé i el Youtuber va acabar tot emprenyat i\nSi hagués sortit bé i hagués llançat la plataforma sense llicenciar\nAGPLv3 les modificacions, Framasoft, responsable de Peertube, li hagués\npogut enviar una notificació legal, tal com va fer l’Eugen amb Mastodon\na la usurpació anterior d’en Trump.\nI la conclusió és que, si se segueix llicenciant sota AGPLv3, la Fedi no\npodrà ser privatitzada. Almenys no a nivell de codi.\nD’altra banda, tenim en Jack (el senyor Twitter abans que arribés en Musk, diguem), que al 2019 va decidir reinventar la roda i va anunciar que el seu nou projecte BlueSky\nvenia per descentralitzar la web. Veurem… De moment, estudien protocols i imaginen com seria un mitja social descentralitzat mentre altres persones ja gaudim d’espais descentralitzats i federats.\nReinventar la roda sembla un esport molt humà. La pregunta és qui la vol\nreinventar i per què. Sovint, són gent amb diners per fer campanyes de\nmàrqueting i crear o recrear tecnologies. I la seva intencionalitat, més\nque la de connectar les persones sol ser per benefici personal, en\ndiners o influència social. Acumulació de poder al cap i a la fi.\nPerò sembla que els humans necessitem models, altres referències sovint\nhumanes que ens inspiren i ens guien. Afortunadament, molta gent no vol\nser ni famosa ni milionària. I menys aprofitar-se de les febleses\nd’altri per treure’n rèdit econòmic.\nLes tecnologies digitals són un bé comú del que tothom hauria de poder\ngaudir. Però saber destriar el gra de la palla és realment difícil en un\ncontext del que no es rep formació de qualitat, només pirotècnia digital\ni pseudo-transformació social.\nMés enllà dels avantatges tècnics que presenten les solucions federades,\nvolem mencionar també que:\nAl igual que les xarxes privatives, tot allò que publiquem és públic i potser ens haurem de defensar dels trols, bots o d’addicions.\nHi ha nodes més precaris que d’altres i poden caure durant unes hores o tancar definitivament.\nTan lliures com privatius, els programes s’executen en màquines o servidors físics que consumeixen energia, amb el que també tenen cert impacte ambiental.\nI per cert, que no et confonguin els titulars tendenciosos: a la Fedi\ntambé hi ha nazis i altra gent indesitjable. Si no els veus és perquè el\nteu node és un espai saludable.\nPot ser que ho sigui perquè bloqueja altres nodes, però potser que,\nsimplement, la gent d’aquell node interactuï amb altra bona gent, i ni\ntan sols cal bloquejar res a nivell de node. Amb qui es relacionen les teves veïnes és\nmolt important. Com també ho és arribar a bon port. En funció del node\non aterris tindràs una experiència o una altra.\ntiti April 25, 2022, 10:57am #2\nArrel d’una observació de Spla, afegirem:\nmastodont.cat, cultura catalana. – 25 Apr 22\nspla :senyera: (@spla@mastodont.cat)\n@titi@barcelona.social trobo a faltar quelcom important que va passar el 2016, el neixement de Mastodon. Jo destacaria el fet que Mastodon, gràcies a ActivityPub, ha impulsat més que mai el creixement del fedivers.\nEs prega a les fedizens que contestin al fil de l’àgora per poder tenir tota la informació recollida al mateix lloc. Mercès.\nmarcelcosta April 29, 2022, 5:51am #3\nMolt bé! Alguns petits comentaris:\nJo aniria amb compte d’incloure aquí diaspora, ja que no federa amb la majoria de serveis. Si algú tria diàspora pensant que podrà seguir a gent del peertube s’endurà una decepció…\nnodes grans però poden ser de pas.\nTenies un diagrama per això no?\ntenim en Jack (el senyor Twitter, diguem)\nJa no! Bé, el fundador… jejeje\ntiti April 29, 2022, 8:13am #4\nSi algú tria diàspora pensant que podrà seguir a gent del peertube s’endurà una decepció…\nVal, doncs podríem fer un apunt al respecte, com per exemple:\nSí, està aquí:\nLa meva "Fedi ideal" Conceptes\nL’enrenou amb l’aplicació iOS de Mastodon em fa reflexionar sobre la Fedi que algunes volem. L’experiència a la Fedi depèn molt del node al que estàs. I no em puc ni imaginar com deu ser la federada al mastodont social… En fi, que a mi els nodes grans no em fascinen, és “más de lo mismo”… A mi m’agrada pensar en nodes petitets i, per tant, governables. I per això sóc molt fan d’en Darius: run your own social Let’s play and win our own game Total, que he fet un dibu per explicar com m’agradar…\nJoer, ja se’ns ha quedat desactualizat abans d’actualitzar-lo, hahaha\nVal, doncs què tal: Jack (el senyor Twitter abans que arribés en Musk, diguem).\nmarcelcosta April 29, 2022, 8:16am #5\nNo sé si vols mantenir-ho només amb text, però si no crec que seria interessant posar-lo (o fer una adaptació). M’agrada molt aquest diagrama de flux i el concepte que integra nodes grans “de recepció” amb una distribució posterior a nodes petits.\ntiti April 29, 2022, 9:22am #6\nNo sé si vols mantenir-ho només amb text, però si no crec que seria interessant posar-lo (o fer una adaptació).\nDoncs potser es podria ampliar una mica més. Aviam proposta:\nUna idea per descentralitzar els nodes més grans seria convertir-los en “nodes de pas”, és a dir, que fóssin un espai de recepció de nouvingudes però no un node definitiu on quedar-se. Per fer-ho, es podrien fer trobades per idioma, presencials o virtuals, on amadrinar a les nouvingudes.\nRespecte al dibuixet, si posem aquest n’haurem de posar altres perquè si no, quedarà com estrany… Tenim més dibus, com:\nel de la cronologia, que és incomplet: https://arxius.laloka.org/projectes/Fedicat/imatges/fedi-2008-2019.png\nel de les línies de temps a la benvinguda, que retocaria perquè no sé si s’acaba d’entendre: https://arxius.laloka.org/projectes/Fedicat/textos/fediverse-benvinguda/fediverse-benvinguda.pdf\nel de la navalla trobo que potser seria una bona portada però també s’hauria de retocar: https://arxius.laloka.org/projectes/Fedicat/imatges/fedi-navalla/fedi-navalla-suissa-2.png\nTambé hi ha el diagrama sobre les línies de temps d’en cassolotl que l’spla va traduir al català:\nmastodont.cat, cultura catalana. – 13 Dec 19\nAdjunt: 1 imatge Com s'emplenen les línies de temps Inici, Local i Federada? Com federa un servidor Mastodon? He fet la versió #catalana del diagrama creat en anglès per @cassolotl@cybre.space #ajuda\nmarcelcosta April 29, 2022, 9:55am #7\nQue difícil és entendre bé la línia federada! Crec que és incorrecte al gràfic, o bé no s’entén bé. Pel que sembla, les teves amigues són les usuàries a qui segueixes. I per tant la federada seria els comptes seguits per les usuàries que tú segueixes. I en realitat no és així, no? És la xarxa coneguda pel teu node, és a dir els comptes seguits per cada un dels comptes del teu node (i aquests inclosos també a la línia).\nEDIT: Si prefereixes mantenir-ho en text, em sembla bé, eh? Serà més fàcil de distribuir i tal…


L’Ajuntament de Sarrià aprovarà uns pressupostos que prioritzen els serveis a les persones, les ajudes a les famílies, ensenyament i cultura > Ajuntament de Sarrià de Ter\nEls pressupostos municipals per al 2016, sumen un total de 3.456.283,64 €. Això suposa un decrement respecte els de 2015 d’un 1,66% (58.373,36 euros). Més enllà del total de la despesa municipal, cal dir que els pressupostos d’enguany permetran assumir totes les prioritats plantejades per l’equip de govern per aquest nou exercici. Això es degut, fonamentalment, a la reducció de la despesa financera. Cal recordar, en aquest sentit, que aquest 2015 s’han amortitzat 200.000 euros de crèdit, amb la qual cosa, la repercussió als pressupostos en aquest aspecte ha disminuït cosa que permet, com dèiem, plantejar nous projectes i inversions. Per això, la partida d’administració financera s’ha rebaixat en 36.500 euros, és a dir, un 13,64%respecte el 2015.\nDe nou, es tracten d’uns comptes realistes, de contenció i amb vocació de que siguin sostenibles. De fet, el decrement d’un any a l’altre demostra que l’equip de govern ha estat especialment prudent a l’hora de fer les previsions d’ingressos.\nAmb tot, i tal com hem dit, les novetats per al 2016 són importants:\n1. S’incrementen partides socials:\n- La partida social que més creix. Increment de les beques escolars i ajuts urgència: Increment de més del 130% per donar resposta a les famílies que no poden fer front a les depeses bàsiques i necessàries per desenvolupar-se (serveis bàsics amb els ajuts d’urgència) i recolzar les que no poden pagar l’Escola Bressol Municipal (a través de les beques).\nLa partida 231/ 48000 “Ajuts a particulars, beques” passa de 3.000 euros a 7.000.\n- S’incrementen els serveis a la Gent Gran: Es preveu la implementació de nous serveis per a la gent gran del municipi: Projectes com l’ampliació del Servei “Bon Dia”, impulsat la legislatura passada o la inclusió de noves propostes com l’espai\nRespir, les aules intergeneracionals i les iniciatives al Coro.\nLa partida 231/22700 “Treballs a tercers de Serveis Socials” passa de 114.000 a 116.000.\n- Es duplica la partida destinada a l’Escola Montserrat: A l’ajuntament de Sarrià de Ter li pertoca el manteniment i millora de l’equipament escolar. Amb aquests pressupostos es duplica la partida destinada a l’edifici. Així es podran afrontar\nles millores necessàries en aquest espai.\nLa partida 323/22700: “Treballs a Tercers de l’Escola Montserrat” passa de 5.000 euros a 10.000.\n- Increment aportació targetes +70: El programa de subvenció del transport públic als majors de 70 anys es veurà reforçat amb una major aportació econòmica. Això significa que malgrat hi hagi un increment de persones usuàries es mantindran els 10 viatges mensuals per veí.\nLa partida 4411/22302: “Renovació targetes de transport”: passa de 8.000 euros a 11.000.\n2. Més Cultura:\n- S’incrementa la partida destinada a les activitats culturals: Amb un increment d’un 37% Es prioritza la partida destinada a la programació cultural del poble. Això suposarà emprendre nous projectes als que l’equip de govern municipal s’havia compromès: projecte de preservació de la memòria oral del poble,difusió dels, El Liceu a la fresca, la difusió dels noms històrics de les cases de Sarrià, etc...\nLa partida 330/22604 “Activitats Culturals” passa de 20.000 a 27.500 euros.\n- Reforçament de la Fira del Paper: També s’ha plantejat un increment de l’aportació per a l’organització de la Fira del Paper. Amb la voluntat de reforçarla ja que –un cop passat el sotrac del tancament de Torras- es plantegen noves oportunitats amb l’arribada de Papelera de Sarrià SL.\nLa partida 430/22610: “Fira del Paper”: passa de 3.000 euros a 10.000€.\n3. Noves Obres:\n- Ampliació cementiri Sarrià de Baix: Enguany es preveu una inversió de 15.000 euros per a poder construir 11 nínxols nous al cementiri de Sarrià de Baix. Aquesta és una mesura necessària tenint en compte la demanda.\n- Obres millora urbana: Es podran afrontar millores de l’entorn urbà a diferents punts del municipi. A destacar aquí, per exemple, la millora de les voreres al Passeig Mossèn Cinto davant el CAP.\n- Nou sistema de comunicació 2.0: Una de les prioritats de l’equip de govern municipal es la de consolidar un govern obert. Per això la comunicació amb els ciutadans és fonamental. En aquest sentit, s’ha previst una partida per a la concreció d’un APP de comunicació directa amb la ciutadania. Una partida pressupostada amb 3.000 euros.\n- D’altra banda, els pressupostos també contemplen la nova gestió del Coro com a centre socio-cultural i de recursos per a la gent gran. Alhora que derivat d’aquest nou model de gestió també es preveu la creació del menjador social\ndestinat a la gent gran que s’hi implantarà.\nFinalment dir que, com hem comentat, la despesa financera s’ha reduït considerablement i això permet afrontar els objectius enumerats. Igualment en aquesta línia cal esmentar que està previst que aquest 2016 s’implementi un procés de participació ciutadana que permetrà decidir entre tots els sarrianencs i sarrianenques a què es destinen 243.000 euros que es van obtenir gràcies a plusvàlues (inversió d’Hinojosa) i que es dedicaran a inversió.\nAquest procés es durà a terme en els propers mesos –amb una sistemàtica que s’explicarà properament- amb la voluntat de que la inversió (o inversions) finalment escollida es pugui executar aquest mateix any. En aquest sentit, d’aquí a unes setmanes (encara no hi ha data tancada) es farà una audiència pública per parlar dels pressupostos municipals i aquest procés participatiu.\nL’Ajuntament també trametrà per primera vegada informació sobre els pressupostos (ingressos i despeses per àmbits i per capítols) conjuntament amb la informació als contribuents durant el període impositiu (maig-juny) per a que tots els sarrianencs i sarrianenques coneguin a què es destinen els seus impostos municipals.


La sobtada mort de la jove formatgera porta el final d’una aventura d’èxit | Actualidad | EL PAÍS Catalunya\nFrancisca Sitges i Miquel Vilallonga, de la formatgeria Es Pinar de ses Monges.\nNovícia evoca ja per sempre un desig impossible, una situació irrepetible. Novícia, així es va batejar un formatge mallorquí excepcional però ja inaccessible, esgotat, extint, perquè es va deixar de produir en plena apoteosi d'èxit i qualitat.\nNaixia a Es Pinaró de ses Monges, entre Manacor i Felanitx, a son Macià. La denominació conventual era, doncs, congruent amb el topònim que identificava la finca, una explotació ecològica on es processava.\nEra un formatge artesà de cabra, gairebé de reserva, alt i amb algunes vetes blaves obrades en la seva maduració i fermentació amb la penicil·lina de Roquefort. No es tractava d'un producte lacti que procedís de l'ignot passat, un rescat arqueològic. Novícia va ser el triomf de la reinterpretació o adaptació tranquil·la i moderada d'un formatge local i global de rang amb la llet crua d’un petit ramat de cabres.\nEl gran formatge naixia directament de les mans i la dedicació d'una jove mare, Maria Francisca Sitges, Mai, que, junt amb el seu espòs, Miquel Villalonga, van emprendre l'aventura de ser joves neorurals, pagesos formatgers amb una explotació ecològica, tradicional però moderna. Abans van visitar el Pirineu per a iniciar-se en els mètodes i detalls aliens a una escola formatgera i, abans, van temptar el cultiu de les tomàtigues de ramellet.\nNa Mai i en Miquel van evitar la propaganda invasora, van esquivar els egos de l'autopromoció i la sortida fàcil als mitjans. Per exemple, es van negar a sortir per la televisió, no tenien web ni estaven hiperactius a les xarxes i van declinar l'oferta d'un reportatge d'IB3 després de rebre el guardó de Producte Ecològic de l'Any. Cabrer i Dama eren les altres dues varietats làcties. Feien servir quall vegetal amb llet crua i munyiment programat amb el qual preservaven en bona part la lactància dels cabrits.\nEl rèquiem no és una metàfora, un recurs de commemoració elegíaca. És un record, un dolorós homenatge i un ofici d'adeu. El formatge ja no existeix per un fet fatal, la mort sobtada de la formatgera i jove mamà Maria Francisca Sitges. Na Mai va ser víctima d'un atac de cor als trenta anys. En Miquel, enfonsat, lògicament, sense el seu altre jo en la vida i el maneig de la llet, de cop va decidir abandonar, deixar la bella aventura, amb final tràgic i inesperat.\nLa parada solitària d’un jove pagès ecològic del mercat dominical de Felanitx va donar la nova discreta del drama per la desaparició de la formatgera i del final abrupte de les seves meravelles. Al mercat es va tancar la venda final de les últimes peces del seu celler, en un homenatge funeral i rural, gairebé secret, amb la liquidació de les obres d’Es Pinaró, on just quallaven sis formatges al dia, vuit mesos a l'any, d'una quarantena de cabres.\nUn formatge és un manifest que si és excel·lent sol crear addictes. Aquell formatge d'èxit fugaç, magnífic, amb traços propis, aplegava una síntesi de sabors de la terra, el sòl i les seves herbes amb el ressò de la mar per la sal agregada i el suau flux que traslladava l'origen animal. Una simfonia d'impulsos i detalls.\nDavant la cuina estèril i exòtica, un formatge és un al·legat. Aconseguir una identitat i un ventall de sensacions perdurables és un repte per als formatgers artesans sempre en el fràgil equilibri entre la continuïtat del perfil del formatge i el seu èxit entre el públic, transeünt. El poblador addicte al formatge identifica paisatges i llocs, desitjos i records sensorials i personals. Els fòbics en fugen com del dimoni.\nEl formatge Novícia no va ser un capritx, un episodi de la casualitat, sinó una obra que es va alçar rodona per a recordar més enllà de la pèrdua que accentua els desitjos i enyorances. A Manacor, prop d'Es Pinaró de ses Monges, a es Collet, Joan Gaià qualla els seus formatges de cabra amb maneres semblants, perquè va anar a la mateixa escola agropecuària catalana a prendre exemple dels formatges artesans.\nA Son Cànaves, a Llucmajor, tracen amb ofici formatges d'ovella (tendre!) i curat, mentre que des de fa anys Son Jover, a Inca, presenta formatges d'ovella vermella d'interès. A Eivissa, Companatge; i, a Menorca, S’Oratge i Binibeca, mantenen una línia de formatge d'ovella tradicional, ara minoritari davant l'allau de formatgeria massiva de maonès.\nA Mallorca es va extingir l'aventura del formatge d'ovella de S’Atalaia, a Llucmajor, que va emprendre la família hotelera Vives, es va acabar la travessia de Can Montes i el seu formatge de cabra. Tito Piris va vendre pel solar la seva factoria familiar de maonès de Campos a Hipercentro i va donar els bons formatges vells als porcs. Fontanet, abans de morir més enllà dels 100 anys, va deixar de curar un formatge superior, perquè amb els mesos perdia (pes i preu). Síntesi de mallorquinitat.


Sant Boi Notícies – Joguines solidàries\ndic 18, 2012 Ciutat, Cooperació, Festes populars, Societat Comentarios desactivados en Joguines solidàries\nDiverses iniciatives d’entitats i empreses santboianes fan una crida als ciutadans per a ajudar a que tots els infants visquin amb il·lusió les festes de Nadal.\nEl Casal de Barri Marianao (c/ Miquel, 2) celebrarà el 22 de desembre a les 20h el concert Rock de Joguina. Per accedir a l’espectacle i gaudir de les actuacions diversos grups i artistes locals, els assistens hauran d’aportar com entrada una joguina nova que es destinarà a la recollida duta a terme al Centre Obert. També, al Casal de Barri Molí Nou – Ciutat Cooperativa (c/ Pau Casals, 7) s’hi recolliran joguines noves, educatives i no bèl·liques fins al 31 de desembre, que posteriorment seràn repartides entre infants santboians.\nLa Penya Blanc-Blava de Sant Boi organitza una recollida de material escolar nou, per repartir entre les famílies desfavorides econòmicament. El material, que es pot entregar al local social situat a la Ronda Sant Ramón, 109, de 17h a 20h, es lliurarà als infants el 4 de gener al Casal de Molí Nou – Ciutat Cooperativa conjuntament amb les joguines recollides per diverses entitats del barri. A més, el 24 de desembre el Patge Blanc I Blau de Sant Boi farà entrega d’obsequis als nens, amb motiu de la celebració del Cagatió que tindrà lloc d’11h a 13h a la Plaça Pare Carles Massó i Blanch de Ciutat Cooperativa.\nLa campanya Cap infant sense joguines duta a terme per l’Esplai Cargol i el Grup de Joves Xivarri, comptarà amb la col·laboració d’ICV Sant Boi que, sota el lema Un món de joguines també recolliran joguines noves a la seu situada a la Rambla Rafael Casanova, 13-15, del 17 al 27 de desembre de 18h a 20h, excepte els dies festius. Els destinataris de les joguines recollides pels esplais seran nens i nenes d’entre 0 i 15 anys pertanyents a les famílies més necessitades de Sant Boi.\nLa empresa Prologis (c/ Cotó, 6), amb el lema Regalem un somriure, es converteix en un altre punt de recollida de joguines, que, en aquest cas, es destinaran a nens i nenes dels barris de Camps Blancs i Casablanca.\nLa campanya Fem realitat una il·lusió, promoguda des de Can Massallera (c/ Mallorca, 30) i Cal Ninyo (c/ Major, 43), proposa a ajudar als nens i nenes dels barris Centre i Vinyets – Molí Vell pertanyents a famílies amb dificultats. Els interessats poden col·laborar a través de l’apadrinament d’una de les cartes escrites als reis mags que trobaran a Can Massallera, donant joguines noves que no fomentin la violència, la discriminació entre sexes, ni la falta de respecte pels altres o fent aportacions econòmiques al compte Caixabank: 2100 – 3073 – 68 – 2200232656.\nAmb la campanya Cap infant sense joguina, la parròquia Maria Auxiliadora (c/ Salvador Allende 6) també ofereix la possibilitat d’apadrinar cartes als reis i recollirà, del 27 de desembre fins al 4 gener, joguines noves per a infants de 0 a 12 anys. La parròquia també disposa d’un compte corrent per a donacions (La Caixa: 2100 0637 14 0200044561).\nActivitats infantils, Nadal, Solidaritat\nEl Ple aprova una moció per prevenir els desnonaments XXè aniversari de la Fundació Apado


Unes 900 persones participaran en el 19è Campionat de Funky Hip Hop - Empordà\nUnes 900 persones participaran en el 19è Campionat de Funky Hip Hop\nddg 13.03.2019 | 06:30\nEl pavelló de Fontajau acollirà un any més diumenge el Campionat de Funky Hip Hop Ciutat de Girona. La prova, que enguany arriba a la dinovena edició, es realitzarà entre les 10 del matí i les 6 de la tarda. Està previst que hi participin unes 900 persones procedents de 18 escoles de ball.\nL'activitat començarà amb la categoria més petita, la prebenjamina, i acabarà amb la categoria professional, dirigida a professorat, i Prèmium, destinada a pares i mares. En total, les persones participants competiran en dotze categories diferents i hi haurà un total de 99 actuacions.\nLes escoles de ball inscrites al Campionat procedeixen tant de Girona ciutat com d'altres poblacions, com Figueres, Riudellots de la Selva, Anglès o municipis de la demarcació de Barcelona.\nPer poder assistir a l'activitat com a públic es poden comprar entrades en línia mitjançant el web del campionat o a les taquilles del pavelló el mateix diumenge a partir de les 8.30 h. Les entrades són numerades i l'aforament és de 3.100 persones. L'Ajuntament de Girona organitza el Campionat a través del Servei Municipal d'Esports i compta amb la col·laboració de Veri – Aigües del Pirineu, Tukos, Flexfit, 397 Shop i Urban Classics.


Galileu i els secrets de les estrelles\nInici Revista Galileu i els secrets de les estrelles\nPetit SÀPIENS núm. 48. Octubre 2021\nVa néixer fa 457 anys, en una època plena d’invencions i descobriments. Tenia una ment ben desperta, i no va trigar gaire a posar-hi el seu granet de sorra! Amb els telescopis que va construir va mirar el cel sense descans, i les seves troballes van ajudar a capgirar tot el que es pensava fins aleshores.\nText: Àlex Novials / Il·lustracions: Alicia Caboblanco\nEl missatger de les estrelles\nDes de ben petit, Galileu va tenir clar que calia comprovar les coses de primera mà. Per això va fer tota mena d’experiments, per posar a prova el coneixement del seu temps. Així va descobrir coses sorprenents, i tot plegat li va portar força problemes amb les autoritats religioses...\nEl naixement del hip-hop\nL’11 d’agost de 1973, un jove discjòquei va fer un experiment amb els seus tocadiscos en una festa de barri a Nova York. Sense saber-ho, acabava d’inventar un estil que va canviar per sempre la música urbana, i que avui és el més escoltat a tot el món!\nDesprés del segrest del ric comerciant d’Empúries per part de la colla de rebels de l’Aunir, els soldats romans estan força amoïnats!\nL’escola dels inques\nA l’imperi més gran i poderós de l’Amèrica del Sud, l’escola era un luxe per als fills de les famílies més poderoses... i nens i nenes hi aprenien coses diferents!\nIl·lustracions: Sònia Albert\nA casa d’un amic\nEl jove Sàpiens ha rebut una invitació per passar la tarda en un jardí força especial!\nOssos al Pirineu!\nFa vint anys gairebé havien desaparegut de la nostra serralada més alta, però, gràcies a un programa de reintroducció, aquests animals magnífics tornen a passejar-se per les valls i els boscos pirinencs!\nEn Tuneya està creant uns regals molt especials per als seus nebots. Però el general Custer no ho acaba de veure clar, perquè té unes idees una mica antiquades...