A presó per robar escurabutxaques fent servir tapes de claveguera | Actualidad | EL PAÍS Catalunya\nA presó per robar escurabutxaques fent servir tapes de claveguera\nEls tres detinguts estan acusats de trencar els vidres de les portes del bar amb les tapes i actuar en dos minuts\nBarcelona 29 OCT 2016 - 12:26\tCEST\nEls tres detinguts actuant a un bar. Mossos d'Esquadra\nEls Mossos d'Esquadra han desarticulat i enviat a la presó un grup que utilitzava tapes de clavegueres per trencar les portes de bars i robar la recaptació de l'escurabutxaques e´, informa avui la policia catalana.\nEls agents van detenir, els dies 25 i 26 d'octubre, a tres homes, de nacionalitat espanyola i de 46, 27 i 21 anys, als quals se'ls relaciona amb sis robatoris comesos en només un mes.\nEls detinguts utilitzaven tapes de clavegueram per trencar els vidres de les portes i accedir a l'interior dels locals i, una vegada dins, forçaven les màquines escurabutxaques per sostreure els diners en menys de dos minuts.\nLa investigació es va iniciar arran de la denúncia de diversos casos de robatoris ocorreguts en una zona molt concreta del districte de Nou Barris de Barcelona, i en tots els casos els robatoris tenien característiques molt similars.\nAixí, els presumptes autors dels fets forçaven les reixes dels locals, trencaven els aparadors o finestres amb tapes de clavegueram i accedien al local per trencar les màquines escurabutxaques i sostreure la recaptació.\nUna vegada que la investigació va permetre identificar als suposats culpables, es va comprovar que tenien múltiples antecedents per robatoris d'idèntiques característiques i que vivien en el mateix barri on es produïen els robatoris.\nPer tot això, els dies 25 i 26 d'octubre els agents els van detenir quan estaven forçant els accessos a un bar i, una vegada arrestats, els agents van fer dues entrades i registres judicials en els seus domicilis, en Torre Baró, on van intervenir més de 9.000 euros, roba i eines utilitzades en els robatoris, passamuntanyes i diferents aparells electrònics.\nLa investigació continua oberta i no es descarten noves detencions. Els detinguts van passar a disposició judicial el 27 d'octubre i el jutge va decretar el seu ingrés a la presó.


El femení KH-7 BMG es proclama supercampió de Catalunya - somGranollers\nL'equip granollerí capgira el marcador de la final contra el CH Amposta a la represa i guanya per 28 a 22\nDilluns, 31 d'agost de 2015 | 13:00h\nEl KH-7 BM Granollers femení va guanyar la Supercopa de Catalunya i va complir amb els pronòstics. Les granollerines de José Luis Villanueva van celebrar el divendres passat el títol català dins la pista del pavelló de Blanes -seu de la final- després d'imposar-se contra un rival d'inferior categoria, el CH Amposta que juga a la Divisió d'Honor de plata, per 28 a 22.\nEl conjunt granollerí va sumar el segon títol consecutiu de Supercopa de Catalunya, ja que la temporada passada es va imposar també però contra el Castelldefels. El partit contra l'Amposta va tenir dues cares per les de Granollers i amb una millor imatge a la represa.\nL'equip vallesà va marxar al descans amb un desavantatge d'un gol (12 a 13) però a la segona part van demostrar la seva superioritat capgirant el resultat gràcies a una millor defensa i a una estel·lar Judith Vizuete, que amb cinc gols va ser la màxima golejadora de les vallesanes i va rebre el guardó de millor jugadora de la final. El compromís va acabar amb els sis gols d'avantatge per banda granollerina.\nEl títol dóna més confiança a l'equip granollerí que es troba pocs dies abans d'encetar la Divisió d'Honor ja que aquest dissabte visiten la pista del BM Zuazo. Abans les de José Luis Villanueva disputen aquest dilluns el darrer partit de pretemporada contra el Valur Reykjavik d'Islàndia al Palau d'Esports de Granollers (19.15 h).


Grups escolars: Visita guiada 'El món en tres dimensions. Aprendre a mirar l'escultura' | BCN Guide: Barcelona’s activities calendar, directories and courses Grups escolars: Visita guiada 'El món en tres dimensions. Aprendre a mirar l'escultura'\nL´objectiu principal és plantejar una aproximació al llenguatge, les tècniques i la significació històrica de l´escultura. La visita, en una primera part, ens permetrà abordar, a través de la plàstica pròpia de Frederic Marès, procediments i tècniques de la disciplina escultòrica més ortodoxa (modelatge, fosa i talla en pedra).\nEn una segona part, es durà a terme una aplicació pràctica d´aquests continguts en una selecció d´obres que van des de l´època clàssica fins al segle XIX.\nEs partirà d´una sèrie d´activitats que, tot seguint una seqüència d´ensenyament -aprenentatge, afavoreixin l´observació, l´adopció d´un llenguatge específic en parlar d´escultura, la capacitat d´anàlisi, la formulació d´hipòtesis i la participació oberta en el debat. Aquesta metodologia pretén que l´alumnat se senti protagonista del seu procés d´aprenentatge i que obtingui alhora un coneixement significatiu.\nPúblic destinatari: Escolar (ESO i Batxillerat)\nEntrada general de: 90 € (per grup. Màxim de 25 alumnes)\nCal sumar l'import de l'entrada al Museu, que per a grups es de 2.40 per persona. Els grups escolars menors de 16 anys només paguen l'activitat.. Durada: 2 h\nEdat: ESO i Batxillerat\nI like 393\nExposició permanent 'Col·lecció d'escultura'Museu Frederic MarèsOngoing event


La pandèmia en 10 lliçons i reptes globals - Blog - ISGLOBAL\n[Aquest article ha estat publicat originalment a L'Avenç.]\nAra fa un any, l’11 de març de 2020, l’Organització Mundial de la Salut (OMS) declarava que la COVID-19 podia considerar-se una pandèmia. Les mesures que es van adoptar arreu per combatre la malaltia han modificat profundament les nostres vides. On som ara?\nPer si algú en tenia cap dubte, el segle XXI va començar al 2020, fa poc més d’un any, a partir de l’aparició a Wuhan (Xina) d’un brot de pneumònia ocasionat per un coronavirus llavors desconegut, que en molt pocs mesos va donar la volta al món en forma d’epidèmia global o pandèmia , causant una nova malaltia, batejada amb el nom de COVID-19 (les sigles en anglès de malaltia per coronavirus), un terme que ha esdevingut, de lluny, el més citat de tot l’any 2020.\nAl tancament d’aquest article, a mitjans febrer, la COVID-19 ja ha causat prop de 2,4 milions de morts arreu del món, una xifra que la situa entre les 10 pandèmies més grans de tots els temps. Aquesta pandèmia, el final de la qual encara estem lluny de veure, és sens dubte el fet més rellevant per a la salut de més de quatre generacions.\nAquesta pandèmia, el final de la qual encara estem lluny de veure, és sens dubte el fet més rellevant per a la salut de més de quatre generacions\nMentre tot el planeta segueix plenament immers en la lluita contra el virus, i amb l’esperança que les vacunes que tot just s’han començat a administrar suposin un punt d’inflexió, ens cal també extreure algunes lliçons i identificar alguns reptes que —des del punt de vista sanitari— poden marcar els propers anys.\nLliçó 1. El microbi i Goliat.\nUn virus amb efectes generalment lleus, després de nombroses mutacions, ha estat capaç d’obrir-se camí biològic a través de l’espècie humana , posant les seves millors capacitats per transmetre’s per via aèria entre persones, per colonitzar ràpidament el nostre organisme —en molts casos sense produir símptomes— i per aconseguir multiplicar-se sense matar la majoria dels infectats.\nUn nou minúscul i alhora gran èxit de l’evolució que, no per previsible i repetidament anunciat, no hem sabut evitar, i que fa trontollar Goliat, el nostre món sense fronteres, fortament interconnectat i interdependent.\nEL REPTE: disposar de sistemes globals de vigilància microbiològica, epidemiològica i ambiental , amb capacitat per recollir i analitzar de manera continuada mostres en animals, humans i en el medi ambient, per detectar precoçment l’aparició de nous agents infecciosos i poder-ne prevenir l’extensió.\nLliçó 2. La salut és planetària.\nLa nostra era, caracteritzada per la intrusió de l’activitat humana en els ecosistemes naturals —per això se l’ha coneguda com l’Antropocè—, està marcant l’evolució del planeta, provocant, entre d’altres, l’emergència i la disseminació de microorganismes que poden tenir conseqüències imprevisibles sobre la salut humana.\nLa nostra era està caracteritzada per la intrusió de l’activitat humana en els ecosistemes naturals\nEL REPTE: redefinir la prosperitat i el benestar col·lectius, per tal que la millora de la qualitat de vida i de la salut per a tothom es faci amb respecte per la integritat dels sistemes naturals (aire, aigua, sòl, boscos, rius i mars, biodiversitat).\nLliçó 3. La sindèmia, sinèrgia d’epidèmies.\nLa pandèmia de la COVID-19 es veu potenciada per altres epidèmies concurrents, com ara la pobresa, l’obesitat, la malnutrició o el canvi climàtic.\nEL REPTE: reconèixer com els factors polítics i socials condueixen, perpetuen o empitjoren l’aparició i l’agrupació de malalties diverses.\nLliçó 4. Uns sistemes de salut insuficients.\nL’ombra del col·lapse dels sistemes sanitaris (especialment en l’atenció als malalts crítics per la COVID-19) planeja cada dia en tots els països i comunitats, portant al límit de l’extenuació milions de professionals hospitalaris, de l’atenció primària i dels serveis d’epidemiologia i salut pública, amb el repte afegit de no poder sempre atendre adequadament les patologies no covid.\nL’ombra del col·lapse dels sistemes sanitaris (especialment en l’atenció als malalts crítics per la COVID-19) planeja cada dia en tots els països i comunitats\nEL REPTE: renovar i innovar l’atenció sanitària centrada en les persones, reforçant la prevenció i la promoció de la salut, potenciant l’accés a les tecnologies de diagnòstic i als tractaments efectius, enfortint el capital humà professional, i assegurant reserves estratègiques en equipaments i productes sanitaris.\nLliçó 5. La ciència és transformadora.\nEl poder del coneixement científic ha permès —en uns temps mai no assolits abans— petits miracles com la seqüenciació i difusió mundial de la informació genètica del nou coronavirus en pocs dies o el disseny i producció en menys d’un any d’almenys 10 noves vacunes amb eficàcia demostrada i de desenes de noves vacunes en estudi, fruit de la col·laboració internacional i de la mobilització de recursos públics i privats.\nEL REPTE: planificar, desenvolupar i finançar aquelles capacitats biotecnològiques i digitals punteres que permetin trobar noves solucions, enfortint les xarxes científiques i d’innovació internacionals, i ampliar la seva contribució als processos de decisió dels poders públics.\nLliçó 6. La governança, el trencaclosques polític.\nLes respostes dels governs han posat de manifest el millor i el pitjor de la política, des de la cooperació més o menys solidària, com el cas de la Unió Europea (almenys després de la primera onada), fins al negacionisme populista, en el cas dels Estats Units o del Brasil. El lideratge empàtic i efectiu de diverses dones caps d’Estat també ha estat positivament determinant.\nLes respostes dels governs han posat de manifest el millor i el pitjor de la política, des de la cooperació més o menys solidària, fins al negacionisme populista\nEL REPTE: desenvolupar una cooperació multilateral i solidària, capaç de superar sobiranismes aïllacionistes i que es pugui recolzar en una Organització Mundial de la Salut (OMS) amb més autonomia d’acció i un finançament millor.\nLliçó 7. Les llibertats i el dret a la salut.\nHem hagut d’encarar la paradoxa d’haver de restringir la mobilitat i la interacció social per protegir la vida a base de limitar-la, confrontant el dret a la salut amb altres drets fonamentals que no només són determinants de la salut (com el treball, el suport social o la cultura) sinó que estan al cor de la dignitat i el desenvolupament de les persones.\nEL REPTE: el dret a la salut no pot derivar en la religió de la bioseguretat, ni en la justificació de formes «biocràtiques» d’organització col·lectiva. Cal fomentar un diàleg que permeti actualitzar el contracte social entorn de les relacions entre el dret i la vida.\nLliçó 8. La comunicació, de la retransmissió a la confusió.\nEls mitjans de comunicació i les xarxes socials estan trobant en la pandèmia una oportunitat excepcional per estendre la seva influència, contribuint tant al coneixement com a la confusió o a la falsedat, de vegades intencionada.\nL’actualitat pandèmica narrada per primera vegada en la història de manera instantània —quasi com si es tractés d’una retransmissió esportiva global— i l’emergència de veus diverses que conjuminen l’expertesa no sempre contrastada i el dogmatisme amb aspiracions salvífiques amplifiquen una Babel «infodèmica», sumida en la confusió i el neguit.\nEL REPTE: potenciar xarxes i fonts d’informació basades en el rigor i la qualitat, per damunt de la notorietat o la fama, que contribueixin a generar coneixement, confiança i seguretat.\nLliçó 9. La pobresa i la desigualtat globals, un recordatori tossut.\nL’impacte més negatiu de la pandèmia ja s’està veient, dins i fora dels països, en l’increment de la pobresa i les desigualtats en salut, ja siguin socioeconòmiques, de gènere, grup ètnic o geogràfiques. El resultat no pot ser sinó l’increment dels conflictes i la inestabilitat, amb conseqüències greus i d’una magnitud imprevisible.\nL’impacte més negatiu de la pandèmia ja s’està veient, dins i fora dels països, en l’increment de la pobresa i les desigualtats en salut, ja siguin socioeconòmiques, de gènere, grup ètnic o geogràfiques\nEL REPTE: els valors de la intel·ligència cooperativa i de la solidaritat, però també el pragmatisme de l’autoprotecció, han de ser el nucli tractor pel futur d’un món en pau i amb un benestar més ben distribuït.\nLliçó 10. Aquest només és un (nou) avís.\nAquesta pandèmia ens estreny però no ens ofega del tot. La baixíssima afectació dels infants i la poca gravetat en els adolescents i els joves difícilment poden ser un consol, però ens han de fer recordar que vindran noves pandèmies, que podran ser més greus i encara més disruptives.\nEL REPTE: fer front a les nou lliçons mencionades, responent als seus respectius reptes... entre molts d’altres!\nVindran noves pandèmies, que podran ser més greus i encara més disruptives\nS’ha dit que la pandèmia és un accelerador de tendències. Des de la visió de la salut com a bé públic global, les tendències descrites —amb traç gruixut— posen al descobert la complexitat i la incertesa del nostre (cada vegada més) petit gran món. La resposta per al segle que tot just ha “començat” no pot ser ni la nostàlgia ni el fatalisme, sinó un compromís compartit, proactiu i generós per construir una identitat planetària al servei de la salut, la justícia i la sostenibilitat.\nNovetats científiques de la COVID-19


Els Matossers ja són colla de 7 | Viu Molins de Rei\nEls Matossers aixequen a la plaça de l'Església el 3 de 7 que els converteix en colla de 7 // Matossers de Molins de Rei\nEls Matossers ja són oficialment colla de 7 després d’una excel·lent actuació a la diada castellera de la plaça de l’Església el passat 2 d’octubre, durant la Festa Major de Molins de Rei. Aquesta nova categoria suposa un nou salt de nivell en la història dels Matossers, que van fer el primer castell de 7 a Manresa al novembre del 2009.\nPer ser colla de 7 s’han de carregar i descarregar 12 castells de 7 en tres anys i el dotzè va arribar el passat diumenge a la plaça de l’Església. Els Matossers van fer un 4 de 7 i un 3 de 7, complint així l’objectiu marcat davant una plaça plena de gent que va ajudar a la colla a a assolir l’objectiu marcat en una data tant especial com la Festa Major.\nA més, els Matossers van fer un 5 de 6 i tres pilars de 4. La diada castellera de la Festa Major va constar també de les actuacions dels Sagals d’Osona i els Xics de Granollers. Els Sagals d’Osona van fer un 5 de 7, una torre de 7, un 4 de 7 i un pilar de 5. Els Xics de Granollers, per la seva banda, tres pilars de 4, un 5 de 7, un 4 de 7 amb agulla, un 3 de 7 i un pilar de 5 per acabar.\nEtiquetes:Castellers Festa Major Matossers plaça de l'Església


Esdeveniments for 29 juny, 2019 | El Culturista\nAgenda del Saturday 29/06/2019\nTarda familiar a la Sala La Pau: La revolta dels contes\nQuan: 13 de març a les 17.15\nPreu: Gratuït, NO cal recollida prèvia d'entrades\nMostra d’entitats, exhibicions i activitats esportives, àpats populars, ball popular, concerts musicals, actuacions de dansa, sopar de germanor, activitats infantils, cercavila, benedicció d’automòbils, havaneres i homenatge a la gent gran són les activitats programades per a la festa major d’aquest barri de Sants-Montjuïc.\nQuan: Del 29 de juny al 7 de juliol\nOn: Barri de Sant Cristòfol (Districte de Sants-Montjuïc)\nAl Mediterrani, hi viuen més de 10.000 espècies aquàtiques i la seva biodiversitat representa el 9,8 % de la biodiversitat marina mundial. Veniu en família a explorar la riquesa natural de les platges de Barcelona!\nQuan: Dissabte 29 de juny de 10.00 a 12.00\nEdat: A partir de 8 anys. Indispensable saber nadar\nContes amb icones feministes\nVuit contacontes molt especials que explicaran vuit relats protagonitzats per icones feministes. De 10:00h a 14:00h, a l’Arts Santa Mònica, les grans protagonistes seran vuit dones que han estat fonamentals per a la història de la humanitat, com Rosa Parks o Simone de Beauvoir.\nQuan: 29 de juny de 10.00 a 14.00\nCom ho fan els animals per trobar el cau després de moure’s pel bosc? I vosaltres sabeu on sou ara? En aquesta descoberta coneixereu algunes estratègies per no perdre-us quan camineu per la natura. Passejada per l’entorn del Centre d’Informació, acompanyada d’un petit taller o d’un joc.\nQuan: 29 de juny a les 11.00 i a les 12.30\nLa gata Mog i l'osset Guim\nLa Mog sempre es fica en embolics. S’oblida que té una gatera i s’oblida també que ja ha sopat. Però una nit, la mala memòria de la Mog resultarà ser d’allò més útil…I de la Mog passarem a l’Osset Guim, de Gergely Dudás, creador d’un món il·lustrat tendre i divertit per als petits exploradors de la […]\nQuan: 29 de juny a les 12.00\nDues propostes del Graner, centre de creació de dansa i arts vives, Àer i Nuà inundaran de Dansa el pati d’armes. El Castell comptarà amb una gastrozona amb foodtrucks i bus llançadera gratuït. Les Nits al Castell es tancaran amb el moviment, les coreografies i la sensibilitat de la Dansa que el Graner portarà al Castell.\nQuan: 29 de juny de 20.00 a 00.00. Espectacle a partir de les 21.45


La borsa espanyola enfront de l’europea: l’hora de recuperar el terreny perdut? | CaixaBank Research\nLa borsa espanyola enfront de l’europea: l’hora de recuperar el terreny perdut?\nS’ha revalorat la borsa espanyola des del mínim assolit l’any 2012? Sí, un imponent 70%. Addicionalment, de llavors ençà, ho ha fet millor que l’europea? No, en absolut. Atesos, per exemple, el fort descens de la prima de risc sobirana i les dinàmiques de creixement de les dues economies, això pot cridar l’atenció. No en va, Espanya ha registrat, de forma ininterrompuda, un diferencial de creixement positiu enfront de la zona de l’euro des del 4T 2013.\nUn breu repàs de l’evolució del PIB a Espanya i a la zona de l’euro durant els 10 últims anys ajuda a contextualitzar l’evolució relativa dels principals índexs borsaris. En concret, el descens de l’índex borsari de referència de la zona de l’euro, l’Eurostoxx, va ser del 58% entre el 2007 i el 2013, i el PIB, en termes reals, va recular el 5,5% en el mateix període. A Espanya, l’enfonsament borsari va assolir el 64% i la factura en termes de PIB va ser molt més onerosa, ja que la reculada va assolir el 9,5% (vegeu el primer gràfic).\nLes xifres relatives a la recuperació des del punt mínim de la crisi també són il·lustratives. En l’àmbit borsari, al març del 2017, la borsa de la zona de l’euro es va situar el 15% per sota del màxim precrisi, enfront del 40% de l’espanyola. En termes de PIB, el de la zona de l’euro era el 3% superior al valor màxim precrisi, mentre que, a Espanya, les ferides no han cicatritzat per complet i el PIB encara es mantenia el 0,4% per sota del seu respectiu màxim. Per tant, el retard relatiu de la borsa espanyola és menys sorprenent quan es té en compte la diferent posició en la fase de recuperació de les dues economies.\nL’element clau per explicar l’evolució diferencial entre la borsa espanyola i l’europea és la diferent evolució dels beneficis empresarials. En efecte, els beneficis de les companyies cotitzades espanyoles han evolucionat de manera menys favorable que els de les empreses de l’Eurostoxx.1 En aquest context, no sorprèn que els inversors hagin adoptat un posicionament més caut sobre la renda variable espanyola.\nHi ha dos factors que són fonamentals per entendre la millor evolució dels beneficis de les empreses de l’Eurostoxx enfront dels de les empreses cotitzades espanyoles. El primer, l’elevat pes del sector bancari al mercat borsari espanyol (el 37%, enfront del 12% a la zona de l’euro). En general, els beneficis del sector bancari han evolucionat menys favorablement que els del conjunt d’empreses, ja que és un sector que ha estat molt penalitzat per l’entorn de tipus d’interès baixos. El segon, la remarcable exposició de les companyies espanyoles a Llatinoamèrica. En concret, aquestes companyies obtenen entre el 20% i el 25% dels ingressos d’aquesta regió, de manera que la forta desacceleració econòmica que ha viscut no ha contribuït positivament.\nEn conjunt, si s’exclou la major exposició de la borsa espanyola a aquests dos factors, l’endarreriment en relació amb l’europea des dels respectius mínims fins al març del 2017 passaria del 32% observat al 4%.\nEn suma, la radiografia dels elements que expliquen l’evolució relativa de la borsa espanyola en relació amb l’europea permet dibuixar un escenari relativament optimista, ja que, en els propers trimestres, s’espera que les condicions monetàries es comencin a normalitzar i que el creixement dels principals països de l’Amèrica Llatina adquireixi impuls. A més a més, les perspectives macroeconòmiques continuen sent molt favorables per a l’economia espanyola.\n1. El diferencial del creixement mitjà anual dels beneficis entre les companyies cotitzades de la zona de l’euro i d’Espanya des de l’any 2012 és de 8 p. p.


Convalidació d'assignatures — Escola Tècnica Superior d'Arquitectura del Vallès. ETSAV — UPC. Universitat Politècnica de Catalunya\nTràmits relacionats amb els reconeixements i les convalidacions ▶\nLa convalidació d'assignatures és l’acceptació, en un estudi oficial de la UPC, dels crèdits que havent estat obtinguts en uns ensenyaments oficials, a la mateixa UPC o en qualsevol altra universitat, són computats a l’efecte de l’obtenció d’un títol oficial.\nEs pot demanar convalidació d'assignatures cursades en els estudis d’origen (no si les assignatures ja han estat convalidades, adaptades o reconegudes prèviament).\nA l'expedient, les assignatures convalidades:\nImpliquen l'equivalència de competències (específiques i/o transversals) i càrrega de treball entre assignatures de plans d'estudis que condueixen a l'obtenció del títols oficials.\nConserven la qualificació dels estudis d'origen\nCal fer la sol·licitud a travès de la Seu Electrònica UPC (seleccioneu ETSAV) i adjuntar la documentació següent escannejada.\nPla d'estudis o quadre de matèries oficial, expedit o publicat pel centre corresponent\nProgrames de les assignatures cursades i que es volen convalidar\nRebut del pagament de trasllat d'expedient en universitat d'orígen\n(NOMÉS en el cas d'estudiantat procedent de VIA 7 de preinscripció universitària - estudiantat amb estudis iniciats en altre universitat espanyola) - No cal pagament en el cas d'estudiantat UPC, encara que hauran de sol·lcitar el trasllat igualmenta l'escola d'origen.\nTítol (NOMÉS en el cas d'estudiantat procedent VIA 2 de preinscripció universitària - estudiantat amb titulació universitària prèvia)\nL'ETSAV requerirà posteriorment la presentació dels originals. Per aportar la documentació pendent de validar cal demanar cita prèvia a la Secretaria.\nEn el cas d'estudiantat provinent d'altres centres UPC no caldrà adjuntar el certificat acadèmic i en cas d'estudiantat provinent d'ETSAB/EPSEB tampoc no caldrà presentar els programes d'assignatures, si el pla d'estudis\nEn el cas d'estudis fets a l'estranger, la documentació ha d'estar legalitzada per via diplomàtica, excepte pel que fa als estats signataris del Conveni de l'Haia del 5/10/69. Els documents han d'anar acompanyats de la seva traducció oficial al castellà/català.\nUn cop l'ETSAV rep la sol·licitud, enviarà a el/la sol·licitant un correu electrònic amb el rebut per fer el pagament de la taxa associada (54,54€), per tal que pugui fer el pagament en qualsevol oficina de La Caixa, Banc de Sabadell o BBVA.\nAquest pagament cal realitzar-lo ABANS de la matrícula.\nAbans de la matrícula de les assignatures que es volen convalidar.\nLa persona interessada rebrà una comunicació de la amb la proposta de convalidació de l'Escola.


Información Socioeconómica y Laboral del Municipio de Sanet y Negrals\nIniciInformació Socioeconòmica i Laboral del Municipi de Sanet i Negrals\nInformació Socioeconòmica i Laboral del Municipi de Sanet i Negrals\nSanet i Negrals és un dels cinc pobles que integren la subcomarca de la Rectoría. Es troba pegat a les faldes de la Serra de Segaria, a 83 metres d'altitud, amb clima temperat i a 10 km de la platja. La seua extensió territorial abasta 3,94 km2 i té una població de 648 habitants.\nEncara que el municipi de Sanet és bastant posterior, existeixen evidències d'assentaments humans des de temps molt primerencs. En el cim de serra de Segaria es troben les restes d'un antic poblat iber, probablement edetà, del segle VI a. C. Les primeres dades històriques els trobem en el segle XVI. En aquesta època existia una casa senyorial de grans dimensions, propietat d'un senyor feudal (coneguda popularment com “La Senyoria”). Aquest Palau estava embolicat per unes poques cases que constituïen el lloc de Negrals i eren habitades per moriscos que llauraven les terres dels voltants. En 1570 el poblat va ser adquirit per Sr. Lorenzo Merita i la seua esposa Andrea Gisbert, els primers senyors feudals que es coneixen en la història del municipi. Posteriorment, en la part oest de Negrals, es va construir un altre lloc conegut amb el nom de Sanet, també habitat per moriscos que es dedicaven a l'explotació agrícola.\nEn 1646 i després de l'expulsió dels moriscos, tant Sanet com Negrals foren repoblats per famílies d'origen balear vingudes de Mallorca per a fer-se càrrec de les terres de cultiu.\nSanet i Negrals van estar separats al principi formant cadascun el seu corresponent municipi, fins i tot després de ser atorgades les cartes de poblament durant el regnat de Felip III. En 1820 es van unir en un sol poble denominat Unió Legal. En 1823 es van separar per qüestions polítiques i en 1834 es van unir definitivament per ordre d'Isabel II formant un municipi anomenat Sanet i Negrals.\nCom a llocs a visitar en aquest municipi, es pot destacar l'Església de Santa Ana, el Palau de la Senyoria, La Magnolia (arbre centenari), i la Plaça del Crist.


Sant Vicenç d'Esterri d'Àneu - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\nSant Vicenç d'Esterri d'Àneu\nAl mig de la vila\n42° 37′ 41″ N, 1° 07′ 22″ E / 42.627981°N,1.122867°E / 42.627981; 1.122867\nParroquial, cap d'agrupació de parròquies\nSant Vicenç d'Esterri d'Àneu és l'església parroquial de la vila d'Esterri d'Àneu, en el terme municipal del mateix nom, a la comarca del Pallars Sobirà. Està situada al bell mig de la vila, a l'extrem sud-est del que fou la vila closa.\nEntre els segles XVI i XVII fou construïda per substituir l'església vella. És l'església parroquial de vila d'Esterri d'Àneu, així com el centre d'una agrupació de parròquies, que inclou les de Sant Lliser d'Alós d'Isil, Sant Serni d'Àrreu, Sant Jaume de Berrós Jussà, Sant Martí de Borén, Sant Joan de Burgo, Sant Bartomeu de Dorve, Sant Martí d'Escalarre, Santa Maria d'Escaló, Sant Martí d'Escart, Santa Llogaia d'Espot, Sant Esteve d'Estaís, Sant Esteve de Gavàs, Sant Llorenç d'Isavarre, La Immaculada d'Isil, Sant Pere de Jou, La Immaculada de la Guingueta, Sant Miquel de Llavorre, Sant Serni de Cerbi, Sant Just i Sant Pastor de Son, Sant Pere de Sorpe, Sant Julià d'Unarre i Sant Andreu de València d'Àneu.\nEsglésia de dimensions considerables, d'una sola nau, dividida en sis trams i espaiosa capçalera rectangular a l'oest, i capelles laterals. Cobreixen la nau voltes de llunetes. Les capelles presenten volta d'arestes. A l'est, als peus de la nau, es troba la façana, situada al c/ Major de la vila, té una ampla portal i sobre d'aquest, un rosetó flanquejat per dues finestres. Cobreix la nau amb un llosat de llicorella a dues aigües que sobresurt per sobre dels llosats més baixos de les capelles laterals. A l'esquerra de la façana, s'aixeca l'esvelt campanar octogonal coronat per un agut xapitell. Els murs externs són de pedra vista, sols enquadrada en les filades dels angles, al voltant de la porta i part del parament de la façana. El campanar, de construcció més recent és arrebossat. L'església fou construïda en els segles XVII en el solar d'un antic convent. Posteriorment fou objecte de reformes en els segles XVIII, XIX, i XX.\n↑ «Sant Vicenç d'Esterri d'Àneu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18 setembre 2017].\nA Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Sant Vicenç d'Esterri d'Àneu\nAdell i Gisbert, Joan-Albert; Cases i Loscos, Maria-Lluïsa. «Sant Vicenç d'Esterri d'Àneu». A: El Pallars. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 1993 (Catalunya romànica, XV). ISBN 84-7739-566-7.\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Sant_Vicenç_d%27Esterri_d%27Àneu&oldid=23749146»\nEsglésies d'Esterri d'Àneu\nPatrimoni monumental d'Esterri d'Àneu\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 7 juny 2020 a les 16:37.


L'AJUNTAMENT DE POLLENÇA EIXUGA TOT EL DEUTE AMB ELS BANCS - Punt Informatiu\nInici Notícies L’AJUNTAMENT DE POLLENÇA EIXUGA TOT EL DEUTE AMB ELS BANCS\nL’AJUNTAMENT DE POLLENÇA EIXUGA TOT EL DEUTE AMB ELS BANCS\nmai 17, 2017 1069 El ple de l'Ajuntament va aprovar un conveni amb el Consell de Mallorca per construir la nova estació d'autobusos Al ple extraordinari que va tenir lloc ahir vespre (16 de maig) a l’Ajuntament de Pollença es va aprovar una modificació de crèdit per pagar tot el deute de l’Ajuntament amb el banc. Aquest deute puja a 2.358.174 euros, dels quals es liquidaran 2.188.687 i la resta s’amortitzarà aquest 2017. Tot i que en un principi aquesta acció no era necessària a causa dels interessos baixos que tenia aquest crèdit, l’Ajuntament s’ha vist en l’obligació de donar aquesta passa per culpa de la Llei d’Estabilitat Pressupostaria (Llei Montoro) que obliga a cancel·lar tot el deute que es pugui. Si l’Ajuntament no pagàs el deute, seria sancionat. Aquests 2,3 milions d’euros es restaran dels quasi 24 milions de superàvit que hi ha a la caixa del consistori. El problema és que la llei Montoro tampoc permet usar tot aquest romanent de tresoreria, ja que només es permet pressupostar un 1% més que l’any anterior a no ser que sigui per a “inversions financerament sostenibles”. Segons el batle de Pollença Miquel Àngel March, això vol dir que “es poden usar els doblers per a inversions que a la llarga suposin un estalvi per al poble com per exemple arreglar carrers o les obres de la primera línia del Moll. En canvi, no es podrien usar per coses com arreglar el cine Capitol o comprar la fàbrica de Can Morató.”\nEl setembre podrien començar les obres de la nova estació d’autobusos del Moll\nUn altre punt de la sessió plenària va ser l’aprovació d’un conveni entre el Consorci de Transports de Mallorca i l’Ajuntament per a la construcció de la nova estació de busos. Aquesta parada es construirà l’aparcament del costat de la piscina coberta i constarà d’una zona d’espera amb una pèrgola i una altra coberta. També es construiran 2 banys públics. A aquesta parada, que tindrà un cost de 420.000 € dels quals 42.000 els posarà l’ajuntament, hi podran estacionar 8 autobusos a la vegada. Després de la signatura del conveni ara l’Ajuntament donarà la llicència d’obres al Consell de Mallorca perquè des de la institució insular puguin començar el procés de licitació. Segons el batle de Pollença, si tot aquest procediment es desenvolupa amb normalitat, les obres podrien començar a mitjans setembre.\nArtícles anteriors32 PÀGINES D'INFORMACIÓ SOBRE POLLENÇAPróxim artícleD'AQUÍ A UN MES, O PRESSUPOSTS APROVATS, O CANVI DE BATLE Punt Informatiu


El documental 'La vida con Williams' es presenta al Teatre Tarragona — Ajuntament de Tarragona\nCultura i festes Patrimoni Esports Joventut Ocupació i empresa Comerç\nEsteu aquí: Inici › La ciutat › Notícies › El documental 'La vida con Williams' es presenta al Teatre Tarragona\nEl documental 'La vida con Williams' es presenta al Teatre Tarragona\nEl film mostra la història de superació de la tarragonina Ana Megia\nAna Megia amb l’alcalde de Tarragona i el director del documental. Imatge de Mauri\nAquesta tarda s’ha presentat al Teatre Tarragona el documental La vida con Williams, “una història que reflexa la superació”, i que tracta de donar a conèixer com viu diariament amb la malaltia de Williams Beuren, la protagonista, la tarragonina Ana Megia de 26 anys. El documental ha estat dirigit per Emanuel Munteanu i ha comptat amb la col·laboració de l’Ajuntament de Tarragona, entre d’altres institucions i entitats.\nLa presentació del documental ha ant a càrrec de Laura Vargas-Machuca.\nEn la seva intervenció, l’alcalde de Tarragona, Pau Ricomà, ha recordat que fa uns mesos l’Ajuntament va fer una declaració institucional de suport a les persones amb la malaltia de Williams, mitjançant la qual va conèixer dues de les persones afectades, Ana Megia i Judit Porres, i ha destacat el seu esforç de superació. També ha fet un reconeixement a Pau Palau Riquelmé, que va fer possible que la declaració institucional tires endavant, i ha reconegut la tasca del director i impulsor del documental, Emanuel Munteanu, que amb tot l’equip ha fet possible aquest projecte per visualitzar la malaltia.\nFinalment, l’alcalde ha subratllat la frase “Los limites los pongo yo”. “Ells no s’han de posar límits i nosaltres, la societat, no els hi hem de posar barreres, aquest és el nostre compromís”, ha remarcat Ricomà.\nMés informació del documental: www.lavidaconwilliams.com.


El temps a l'Escala: Previsió Meteorològica pel 15 i 16 d'Agost de 2016\nEstat del cel: Cel serè tot el dia,amb la novetat d'algun núvol prim al vespre i nit. Ambient càlid d'estiu.\nVent: Calmes de matinada o lleuger terral, a mig matí entrarà marinada de llevant però ja a migdia i tarda bufarà mitjorn o garbí de força 2/4.\nEstat de la Mar: Arrissada tot el dia, amb marejol mar endins a la tarda .\nEstat del cel: Cel serè tot el dia,amb algunes bandes de núvols prims a primera i ultima hora del dia. Tampoc es descarta algun banc de boira mar endins de matinada i primera hora del matí. Ambient de ple estiu.


Com és la teva energia voluntària? Ens ho expliques? - Minyons Escoltes i Guies de Catalunya\nCom és la teva energia voluntària? Ens ho expliques?\nXarxanet.org, coincidint amb el Dia Internacional del Voluntariat, engega la setmana de l’energia voluntària entre els dies 9 i 19 de desembre amb l’objectiu de fomentar i fer difusió de l’esperit associatiu i voluntari que amb el seu petit granet de sorra contribueixen a fer un món millor.\nEl dia 5 de desembre va ser una data assenyalada en el calendari de tots els voluntaris, ja que va ser el Dia Internacional del Voluntariat. Però durant el mes de desembre trobem més activitats relacionades amb el voluntariat: l’acte de commemoració del Dia Internacional del Voluntariat del dia 14 i la Marató de TV3 el 19 de desembre.\nEns ajudes a fer córrer l’energia voluntària?\nSi ets voluntari i/o formes parts d’una entitat i vols compartir informació i experiències, només cal que enviïs un correu a: info@xarxanet.org. La teva experiència es veurà reflectida en notícies i continguts diversos que estan elaborant.\nT'oferim un recull d’aquestes experiències que demostra com l'Energia Voluntària construeix dia a dia un món millor.\nSi creus en la força transformadora de la societat a través del voluntariat, si ets voluntari i vols animar tothom a ser-ho, si creus que entre tots podem fer el món una mica millor, ajuda’ns a fer difusió de la setmana de l'Energia Voluntària:\nAfegeix una pila d'energia voluntària a la imatge de les xarxes socials.\nDifonc els vídeos per fer córrer l'Energia Volutària. Xarxanet.org ha editat dos vídeos amb l'objectiu és donar a conèixer que el sector associatiu és més gran del que molta gent pensa i explicar la funció de transformació social del voluntariat.\nFes correr la veu: Energia Voluntària (versió curta)\nFes correr la veu: Energia Voluntària (versió llarga)


El principi actiu de la Viagra - Any 1998 - Articles\nFerid Murad (3)\nLouis Ignarro (3)\nRobert Furchgott (3)\nEl principi actiu de la Viagra\nEl 12 d’octubre de 1998 l’Institut Karolinska de Suècia va guardonar amb el premi Nobel de Medicina els farmacòlegs nord-americans Robert Furchgott, de 82 anys i jubilat des del 1989, Louis Ignarro, de 57 anys i membre de la Universitat de Califòrnia a Los Angeles, i Ferid Murad, de 62 anys de l’Escola de Medicina de la Universitat de Texas, a Houston, pels seus descobriments sobre la funció del monòxid nítric (NO) com a molècula transmissora de senyals en el sistema cardiovascular humà.\nDos anys abans, la feina d’aquests investigadors ja havia estat guardonada amb el prestigiós premi Albert and Mary Lasker, considerat com l’avantsala del Nobel, per les aplicacions que se’ls li havien trobat als seus descobriments en les malalties cardíaques, les hipertensions pulmonars o les infeccions intestinals, a més de les que es prefiguraven contra el creixement dels tumors cancerígens. Les seves aportacions, a més, havien estat decissives en el desenvolupament del principi actiu que va permetre el 1998 comercialitzar la Viagra (sildenafil), un medicament específicament indicat per resoldre els problemes funcionals de l’erecció masculina.\nEls descobriments premiats amb el Nobel s’havien iniciat als anys vuitantes quan Robert Furchgott estudiava a la Universitat de Nova York, on va romandre des del 1956 fins la jubilació, els efectes de diversos fàrmacs sobre els vasos sanguinis i va veure que un mateix fàrmac provocava a cops la contracció i a cops la dilatació dels vasos sanguinis. L’investigador va atribuir la variabilitat en els resultats a l’estat en que es trobaven les cèl•lules de l’interior dels vasos (endoteli) i va suposar que aquestes cèl•lules produïen una molècula senyalitzadora, fins llavors desconeguda, capaç de relaxar les cèl•lules del teixit muscular llis per on circulava la sang. Ell en va dir factor de relaxació derivat de l’endoteli vascular (EDRF).\nParal•lelament, Ferid Murad havia analitzat als anys seixantes des de la Universitat de Virginia la manera d’actuar de la nitroglicerina i certs components vasodilatadors que ja s’havien emprat de ben antic, però que ningú sabia encara com funcionaven. El mateix Alfred Nobel, pare dels premis Nobel, havia rebutjat les recomenacions dels seus metges perquè prengués nitroglicerina per aminorar els seus problemes de cor, considerant que no podia ser gaire bo ingerir el material del qual coneixia tan bé les capcaitats com a explosiu. El 1977, vuitanta-i-un anys després de la mort de Nobel, Murad va descobrir que la nitroglicerina era una substància que alliberava òxid nítric, produint el relaxament de les cèl•lules involucrades en la musculatura llisa de les parets arterials.\nFinalment, va ser un altre farmacòleg, Louis Ignarro qui, investigant la naturalesa de l’EDRF descobert per Furchgott, va arribar a la conclusió que el factor en qüestió era el monòxid nítric. El complement a totes aquests qüestions havia estat la feina feta per l’investigador hondureny de l’Institut Wolfson d’Investigació Biomèdica del Trinity College de Londres, Salvador Moncada, de 53 anys i d’origen català que el 1990 havia rebut el Príncep d’Astúries d’Investigació i que havia estudiat l’acció del monòxid nítric com a controlador de les neurotransmissions i regulador de la pressió arterial i havia descobert que, en els éssers vius, el monòxid nítric es generava a partir d’un aminoàcid, la L-arginina, mitjançant un mediador anomenat Guanosin monofosfat cíclic (GMPc). Però, l’Acadèmia sueca no el va incloure en la terna de guardonats, malgrat que els seus treballs havien estat cabdals per obtenir fàrmacs efectius contra l’arterioesclerosi o la septicèmia.\nMoncada, premi i deixeble del Nobel John Vane, es va mostrar molt decebut i va declarar: “Mai no m’hauria pensat que això pogués passar. Aquí a Anglaterra, el meu equip va fer les feines pioneres en aquest camp. Vam ser els primers en demostrar una via bioquímica dels òxids de nitrògen com a molècula-senyal en el sistema cardio-vascular.”


LA PRIMERA ESGLÉSIA, UN MODEL COMUNITARI - Parròquia de Centelles LA PRIMERA ESGLÉSIA, UN MODEL COMUNITARI\nInici » LA PRIMERA ESGLÉSIA, UN MODEL COMUNITARI\nLA PRIMERA ESGLÉSIA, UN MODEL COMUNITARI\nPublicat al Dissabte, 9 de maig de 2020\nAvui a la primera lectura veiem un exemple més de la manera que la primera comunitat s’organitzava per respondre a les necessitats que anaven sorgint cada dia:\nCreix el nombre de creients,\nels immigrants de llengua grega se senten poc atesos,\nla comunitat es reuneix i en parla,\nels dotze mantenen la predicació de la Paraula i la pregària,\nencarreguen a d’altres el servei de la caritat.\nLa comunitat escull qui pot ocupar-se’n\nI els apòstols els imposen les mans.\nUn model per a nosaltres: davant les situacions noves que se’ns presenten hauríem de ser prou creatius i capaços de donar-hi la resposta més adequada. Mai podem tancar els ulls a les necessitats i queixes ( a vegades en silenci) de les persones que tenim al voltant.\nNo ens hem de quedar allà on som, sinó avançar, creant si cal, nous serveis i cercant persones que els puguin dur a terme\nÉs indispensable convocar-nos i parlar, posar en comú el que veiem, el que sentim, el que copsem dels altres i parlar-ne, a la llum de la Paraula de Déu. Aquests dies hem comprovat com fa falta la comunitat, com ens trobem a faltar, com no és el mateix celebrar l’eucaristia en comunitat que mirar-la per la televisió, com la celebració de l’eucaristia comporta la comunitat, com la pregària personal ens fa bé però trobem a faltar la pregària comunitària. Hem palpat allò que tantes vegades diem, que la nostra fe és comunitària, que la nostra església no és individual, sinó assemblea…\nEl servei de cadascú, què han de seguir oferint els apòstols i el que podem fer cada un dels creients. Tot servei és important i s’ha de donar al mateix temps si volem que l’església d’avui segueixi l’exemple de la primera comunitat\nLa importància del ministeri de la Paraula, de la pregària i del servei de la caritat: puntals en vida eclesial d’ahir, d’avui i de sempre.\nNo hi pot haver comunitat sense confiança: mireu com els dotze confiaven en els creients. Sinó no els haguessin encarregat que ells mateixos busquessin qui podia fer aquest servei i tots aquells que els creients escullen són acceptats pels apòstols, fins i tot un antioquè convertit al judaisme: signe d’obertura i pluralitat. I un cop imposades les mans els encarreguen aquest servei.\nTot això amb la dificultat de creure: la fe sempre costa de ser viscuda, Crist sempre és sorprenent, la Paraula no sempre és copsada amb plenitud…


MASTER CLASS D’ESCACS A L’IDEAL – OFICINA JOVE DE LA GARROTXA\nMASTER CLASS D’ESCACS A L’IDEAL – OFICINA JOVE DE LA GARROTXA Tindrà lloc el proper dissabte 7 de maig\nAmb la col·laboració del CLUB ESCACS OLOT, el dissabte 7 de maig s’organitzarà a l’IDEAL–OJG una Master Class d’escacs i partides simultànies i ràpides, d’aquest fabulós joc d’estratègia i paciència tan universal. Aquesta activitat també serà el tret de sortida de la Primera lliga d’escacs de l’IDEAL-OJG. Cada setmana els joves que s’hi vulguin apuntar faran partides entre ells per aconseguir punts i pujar en la classificació IDEAL. Hi haurà premis per als tres primers classificats o classificades.\nAquesta activitat vol seguir amb la dinàmica, d’aquest servei de la ciutat, d’apropar els joves i les diferents entitats de la ciutat i de la comarca. Des de l’IDEAL-OJG s’aposta per acostar joves i entitats amb una doble intenció, per una banda que les entitats puguin tenir espais per a mostrar les seves activitats i projectes als joves, i per altra banda, que els joves puguin conèixer millor les diverses entitats i, si es dóna el cas, implicar-s’hi d’una manera més directa.\nPer participar d’aquesta activitat i de totes les altres activitats que s’organitzen des de l’IDEAL-OFICINA JOVE DE LA GARROTXA només us heu de dirigir al mateix espai o enviar un correu a lideal@olot.cat.


Rooms Šušteršič Medno Eslovènia - Ofertes d'hotels amb els MILLORS DESCOMPTES EN LÍNIA\nDescompte a Rooms Šušteršič\nVeure tots els 3 allotjaments a Medno.\nMedno 5 - Sentvid, Medno, Medno, Eslovènia, 1210 - Molt bona ubicació - Veure al mapa\nMés informació sobre Rooms Šušteršič\nPer als viatgers què vulguin captar les imatges i els sons de Medvode, Rooms Šušteršič és l'el·lecció perfecta. Des d'aquí, els viatgers poden gaudir d'un fàcil accés a tot el que aquesta viva ciutat ofereix. Amb la seva bona localització, l'hotel ofereix fàcil accès a les destinacions obligades de la ciutat.\nRooms Šušteršič ofereix un servei impecable i compleix amb totes les exigències dels més experimentats viatgers. L'hotel ofereix instal.lacions per a minusvàl.lids, express check-in/check-out, magatzem d'equipatge, aparcacotxes per garantir el més gran comfort possible als seus clients.\nA més, totes les habitacions ofereixen una gran varietat de comoditats com ara aire condicionat, calefacció, escriptori, balcó/terrassa, aparell de televisió per satisfer els clients més exigents. L'hotel ofereix moltes oportunitats d'oci úniques, com jardí. Sigui quina sigui la seva raó per visitar Medvode, el Rooms Šušteršič és el lloc perfecte per una estimulant i emocionant escapada.


11: Què són les tècniques analítiques? - Recerca en Accio\n08 juny 2007 | Biologia, Post de projecte\nAvui us volem explicar quines són les principals tècniques analítiques que utilitzem.\n– Microscopia de rastreig (SEM)\n– Difracció de raigs X (DRX)\n– Espectroscòpia òptica d’emissió (ICP-AES)\n– Espectrometria de masses (ICP-MS)\n– Cromatografia iònica (IC)\n– Analitzador elemental (LECO)\nLes dues primeres ens permeten identificar compostos atmosfèrics individuals. Sense realitzar pràcticament cap tractament de la mostra (del filtre).\nLes tres següents ens permeten conèixer la composició química de les partícules, quan ja hem aplicat els tractaments que us hem anat descrivint al llarg d’aquesta campanya (digestió, lixiviat).\nQuan ja hem aplicat tots aquests tractaments, enviem les solucions que hem obtingut als diferents laboratoris (ICP-MS, ICP-AES i IC). Després, esperem els resultats que trigaran, aproximadament, una setmana.\nAltres anàlisis que duem a terme habitualment són la caracterització morfològica i mineralògica de les partícules. Per fer això, no és necessari aplicar cap pretractament a les mostres. Aquestes seran analitzades directament mitjançant microscopia electrònica i per difracció de raigs X.\nLa microscopia electrònica ens permet observar la morfologia (la forma) de les partícules, mentre que la difracció de raigs X ens proporcionarà informació sobre la composició mineralògica de les partícules.\nA la fotografia us mostrem un exemple d’una imatge obtinguda mitjançant el microscopi de rastreig d’una partícula de pol·len.


Un detingut per pintar l’ambaixada d’Espanya amb signes independentistes | BonDia Diari digital d'Andorra.\nLa policia va detenir un jove resident de 22 anys la matinada de diumenge després que hagués efectuat diverses pintades de signe independentista a la façana de l’ambaixada espanyola al Principat, al carrer Prat de la Creu, a Andorra la Vella. A les inscripcions realitzades amb pintura groga a la porta de l’ambaixada, s’hi podia veure una estelada, un llaç groc i una frase que deia “Spain is a fascist state”. Amb la mateixa pintura, el noi també va escriure una frase al terra de la vorera en la qual es podia llegir “RIP democracy justice”.\nLa motivació, segons hauria manifestat el jove, seria protestar pel que ell considera una actuació antidemocràtica de l’Estat espanyol amb relació a la situació que es viu a Catalunya per la sentència del procés.\nSegons van informar des del cos de policia, el jove va ser detingut a les tres de la matinada a l’avinguda Tarragona, minuts després que es fessin les pintades. L’avís l’haurien donat els serveis de seguretat de la mateixa ambaixada d’Espanya i una patrulla que feia la ronda a aquelles hores de la matinada el va controlar i detenir.\nLes mateixes fonts policials van informar ahir a la tarda que el noi va quedar en llibertat amb càrrecs per un delicte de danys des del despatx central del cos a primera hora de la tarda. D’aquesta manera, es va donar compliment a l’ordre de la Batllia de guàrdia.\nEl gruix important de les pintades es va esborrar immediatament després dels fets, però encara durant el matí els operaris van treballar per netejar les restes que hi havien quedat. Al migdia ja no quedava ni rastre de les mateixes.\nDetingut un jove per atacar el seu pare i una parella per agredir-se mútuament


Pàgina d'inici\tAgenda\tTitelles i Ciutats al Born Centre Cultural\n26 d'octubre de 2013 - Barcelona (Barcelonès)\nBornet - El Born Centre Cultrual\nCompanyies internacionals i locals de titelles arriben al Born Centre Cultural. El centre obre les portes dos caps de setmana al mes perquè petits i grans puguin gaudir d'aquest original projecte.\nEl programa Titelles i Ciutats del Born, coordinat per Toni Rumbau, té com a objectiu apropar als més petits la cultura d'altres ciutats europees. Cada primer cap de setmana de mes en Bornet -el titella que ho coneix tot del Born- ens presenta, de la mà de companyies internacionals, històries que ens faran conèixer els costums d'altres països i entendre que tots tenim similituds. Una funció es farà el dissabte a les 18 h i l'altra el diumenge a les 12.30 h. En una segona cita mensual amb el món titellaire, el centre programa actuacions amb companyies catalanes per tal que presentin els seus espectacles.\nLes properes actuacions programades són per al dissabte 26 i el diumenge 27 d'octubre. Sota el títol 'Música Pintada', Joan Baixas farà gaudir a petits i grans amb un espectacle d'ombres, imatges i objectes animats. L'actuació té un cost de 5 € per cada adult amb un menor de 8 anys. Al llarg dels propers espectacles, els assistents es podran desplaçar amb l'ajuda del trapella i bellugadís Bornet a Istanbul, l'Orient o Munic sense moure's del Centre Cultural. Consulta tots els detalls de les actuacions a l'adreça www.elborncentrecultural.bcn.cat i gaudeix de l'experiència!\nWeb del Born Centre Cultural / 93 256 68 51


Una obra a la Becket trenca tòpics sobre els youtubers - Valors\nRedacció| 29/03/2019 24/01/2020 |Proposta|\nLa dramaturga Cristina Clemente, guanyadora del Torneig de Dramaturgia del Temporada Alta, ha estrenat a la Sala Beckett una obra que intenta trencar els tòpics al voltant dels adolescents i els youtubers. Amb ‘Andrea pixelada’, l’autora ens presenta una jove “booktuber”, o el que és el mateix, els joves que recomanen llibres i lectures a partir de la plataforma de vídeos.\nDirigida per Marianella Morena, l’obra ens presenta a l’ Andrea, una noia que amb només 18 anys ja compta amb 300.000 seguidors al seu canal de Youtube “Andrea Pixelada”, en el que es dedica a parlar de llibres. Malgrat la seva joventut, l’Andrea té clar com hauria de ser la ficció perquè el món fos millor. Però tot el seu món tremola i els seus ideals es posen en dubte el dia que descobreix una novel·la que explica la seva pròpia vida.\nSegons ha explicat Cristina Clemente, la seva voluntat era la de parlar dels booktubers per trencar els tòpics sobre els joves que no llegeixen i que les noves tecnologies i les xarxes socials van en contra de la cultura més tradicional. Amb aquesta obra també ha volgut mostrar una altra manera de concebre el món, la dels joves que ja han nascut envoltats de la tecnologia.\n‘Andrea pixelada’ està protagonitzada per Borja Espinosa, Àssun Planas, Mima Riera i Roser Vilajosana i es pot veure a la Sala Beckett fins el 14 d’abril. L’espectacle és una coproducció de la Beckett, el Pavón Teatro Kamikaze de Madrid i el Teatre Principal de Palma. El projecte també vol portar a l’escenari un dels temes que defineixen la nostra època, el de les noves formes de relació dels joves amb la ficció.\nL’espectacle forma part del cicle “Res no és mentida. Joves i ficció en temps digitals”, de la sala teatral barcelonina. – J. Vives\n←Més de la meitat de casos de racisme a Catalunya no es denuncien\n→La caritat, puntal de l’islam


Associació de Professorat de Llengües Clàssiques: Adéu a la revista Auriga?\nSempre aneu dient que cal fer alguna cosa. I què heu fet?\nEsteve, diria que aquesta no és la pregunta. Diria que la pregunta és com hem arribat a aquests extrems? Quan temps portem esllanguint misèrrimament sense que cap veu s'alci? Qui ha mirat de reunir les veus en un sol crit? De retrets no en viuen les clàssiques. I de segons quins fets tampoc. Tampoc de paraules. Calen paraules i fets. Sobren professors emprenyats i calen porfessors implicats en l'avui i el demà.\n15 de gener de 2010, a les 9:37\nL'Aplec es va posar en contacte immediatament amb Auriga per comentar les mesures que pensàvem prendre. Després de parlar amb ells i de veure les mesures que havien pres ells, es va decidir només fer pública la situació al bloc per animar els professors a subscriure's i escriure una carta al conseller manifestant el nostre malestar. Es va deixar córrer la idea d'una recollida de firmes, per voluntat d'Auriga.\nDes de l'Aplec el que volem és obrir un debat que ens uneixi, no que ens separi encara més. Volem escoltar iniciatives i col·laborar amb tot el professorat. Espero Esteve, que t'hagis donat per respost. Agrairíem que no féssiu comentaris anònims i més si són tan encertats com aquest.\n15 de gener de 2010, a les 9:45\nQui vulgui signar una petició en línia pot fer-ho des d'aquesta adreça:\nValdria la pena que l'APLEC en donin difusió i animi tothom a participar-hi.\n20 de gener de 2010, a les 16:00\nDes de l'Aplec ens sumem a la iniciativa del col·lega Ramón Torné i us animem a participar-hi. Hem afegit un enllaç permament ala dreta del bloc, perquè pugeu signar en línia. Gràcies a tots per la vostra participació.\n25 de gener de 2010, a les 12:53\nHeu tingut una molt bona idea. Potser es podria indicar, al costat de l'enllaç, el perquè l'hi heu posat. Crec que els visitants ho agraïran!


Últim dia per veure en acció el Bornet i la Borneta | Bernat Puigtobella\nÚltim dia per veure en acció el Bornet i la Borneta\nAvui és l’últim dia per veure el segon espectacle del Bornet i la Borneta al Born CC (12h). Si per Nadal vam veure Els pastorets, aquest nou espectacle està dedicat a l’experiència carnavalesca. El tercer es representarà a la tardor i tindrà la figura de la castanyera com a protagonista.\nToni Rumbau amb el Bornet i el Duc a la Sala Moragues, després de la funció al Born CC\nLes Aventures d’en Bornet i la Borneta segueixen la ruta del calendari i s’aturen ara en aquestes dates tan assenyalades on regna la disbauxa. L’acció té lloc als jardins de la casa del senyor Serra, i les disfresses creen situacions ben estranyes i a vegades perilloses… Els equívocs estan servits, i els més murris saben com aprofitar-se’n… L’espectacle combina projeccions, ombres i una bona peripècia titellaire, amb contubernis i justícia final. El guió alterna una bona història per a nens amb picades d’ullet per als més grans. Els titellaires Toni Rumbau i Marga Carbonell van delectar la canalla, durant i després de l’obra. Un cop acabada la funció, com sempre, van convidar els més petits a acostar-se a l’escenari i a tocar el Bornet i la Borneta. També, la marquesa, la gata i en Duc, un gos que no té un pèl de ruc.\nToni Rumbau, fundador de la companyia La Fanfara i la revista digital Putxinel·li, ens explicava ahir que està preparant de cara a la tardor una gran exposició dedicada al món dels titelles. L’exposició es podrà veure a l’Arts Santa Mònica a partir de l’octubre. Rumbau està a punt de viatjar a Macau, a la Xina, on l’han convidat a representar l’espectacle ‘Mans plenes’, un aobra d’ombres i titelles.


Atridas vs Demostenes (la parra definitiva): Una de pollosos i gossos\nUna de pollosos i gossos\nSeré polèmic, que és el que toca.\nUn link és de la policia, i l'altre del NY Times, on veureu uns quans vídeos. Llegiu el primer i mireu (després) els videos, si no els heu vist ja.\nPrimer de tot una introducció sobre mi per qui no em conegui. Sóc (quasi) enginyer informàtic, i des de l'octubre sóc membre del Partit Pirata Català (Anomenat "Pirates de Catalunya" per que ja existia un "Partit Pirata" espanyol i no ens hi podiem dir sense formar part d'ells rollo PSC). Aquest partit defensa molts dels punts que han anat sortint a les acampades i que n'han estat causa, tot i que no tots. Per fer-vos una idea, un amic meu ha escrit el següent text sobre les demandes dels acampats:\nHi estic majoritàriament d'acord amb l'Aleix (l'autor dels comentaris) però ràpidament dic que posaria més emfasis a que els diners no plouen del cel i un estat amb "més de tot" és desitjable però difícil, i que toca moltes vegades prioritzar, cosa que els acampats no fan en cap moment, simplement demanen una sobreprotecció total de l'estat, i això en opinió meva acava sent negatiu (és, segons crec jo, un dels grans fracassos dels estats comunistes: la falta d'ambició individual dels seus habitants fa que el sistema no pugui aguantar-se a ell mateix). Tampoc parlaré molt d'aquest tema, que demanaria un post en si mateix.\nEstava parlant de Pirates de Catalunya. Una de les coses boniques d'aquest partit és de demana democracia directa (que no participativa) i pretén aconseguir-ho usant les eines que, afortunadament, ens dóna el nostre país, que hem de recordar, les té i afortunadament no és pas cap dictadura (després hi torno). Per veure un exemple de com funciona el partit per dintre, a part de mirar la seva web pirata.cat podeu mirar el link que poso a continuació, que és on es discuteix una desició (també es discuteixen coses per les llistes de correu):\nMolt bé, hem parlat que jo no estic en contra del que demanen els acampats. Al menys no en contra de tot, i que concretament també penso que el nostre estat democràtic té certes mancances que, sobretot ara la tecnologia i la informació global, ens poden permetre superar via democràcia directa.\nFins hi tot puc entendre que acampin, cosa il·legal, però ara diré el que més llenya em farà caura.\nETA també demana (o demanava) coses "correctes" (la independència d'euskadi, concretament), i feia servir métodes ilícits per aconseguir-ho.\nÉs extremadament obvi que no es pot comparar matar persones amb acampar a una plaça. La diferéncia de gravetat dels dos fets els situa a ordres de magnitud de distància. I tot i així, les dos coses són demanar coses via métodes ilegals. Està clar, doncs, que és un tema d'on podem el llistor, i això no sempre és fàcil Si diem que matar està clarament fora, i ocupar un espai públic està dintre, què hi ha al mig i on marquem la barrera? Sé que em cauràn osties per haver-ho dit, però com a mínim feu-vos la pregunta.\nAra, sobre les càrregues policials. Havent llegit el text de la policia (també tenen dret a defensar-se) queden clar els motius de la càrrega policial: van demanar als indignats que s'apartessin del mig, i ells no ho van fer, i els policies van haver de recórrer a la violència per treure'ls. Assumirem (que és molt assumir) que realment el que venien a fer les brigades de neteja era correcte (seria: endur-se bombones de butà, eines de l'hort i coses perilloses en general; netejar de pixum la plaça, etc... NO seria: endur-se portàtils i apunts de les assamblees, com també van fer). I que, per tant, la feina de la policia era també correcte: garantir que els primers puguin fer la seva feina en condicions i seguretat.\nSi assumim el què he dit a dalt (que hi podem discutir, i ja he dit que té matissos), aleshores arribem a un punt: impedir que les brigades de neteja facin la seva feina era (1) incorrecte i (2) buscar-se problemes amb la policia. Arribat a aquest punt era, doncs, feina de la policia, apartar als indignats del mig. Fins aquí, i si s'hagues pogut apartar-los del mig sense violència, crec que estariem tots d'acord. Per tant el problema sembla ser si la policia ha de, o pot, fer servir la violència en aquests casos.\nI aqui us vui comentar un punt molt interessant, al meu parer, i és que, en el mateix comentari de l'associació professional de policies (que he enllaçat més amunt) comenta que la violència era el métode "protocolari" de resoldre la situació (gent que ocupa l'espai públic, desobeeix per activa i passiva les ordres d'un agent policial, i que guanya en nombre a aquest), però que caldria buscar una altra manera menys violenta i "espectacular" (en paraules seves) de resoldre-la. I no podria estar més d'acord. Ho remarco per que no vui que ningú oblidi que els agents que eren allà feien la seva feina, malaguanyada aquell dia però que segurament si et roben a la rambla i després t'ajuden els hi donaràs les gràcies, i que no disposaven de mitjans (o coneixements) per resoldre-la d'una altra manera.\nÉs correcte emprar la violència? Segurament no. Mai? Ningú s'ha ficat en una baralla per res? Qui estigui lliure de culpa que tiri la primera pedra.\nEl que vui resumir aqui, no és si la càrrega policial va ser correcte o incorrecte. Si l'ocupació de plaça catalunya, un espai de tots, és correcte o incorrecte. El que m'agradaria transmetre, és que no tot és blanc o negre, ni és tant fàcil de dir: No, que la policia usi la violència contra gent que ha petat les rodes dels camions de les escombraries, i que no obeeixen per les bones, és dolent.\nÉs molt fàcil dir que la policia va actuar de forma violenta, com animals, i oblidar que dos no es barallen si un no vol, i que si els manifestants haguéssin volgut haguéssin evitat tot l'espectacle. Però clar (i aqui si que em surt la meva vena anti-pollòs) si no estàs a fabor seu, estàs en contra seu.\nI aquesta és la trampa que jo, i algún amic meu, hem caigut: expressar públicament que els indignats no tenen la raó absoluta i que, la policia "només" va fer la seva feina. Fent això la gent ens agafa per feixistes, o alguna cosa similar, per molt que pensem que la violència no és la solució i que el problema hagués estat millor resolt d'una altra manera.\nPerò sabeu què? Fins ara, ningú m'ha dit una altra solució que no sigui "la policia i els camions de la neteja haurien d'haver marxat". Mireu, aquesta solució és igual a "els manifestants haurien d'haver agafat les seves coses, apartar-se, deixar fer la seva feina a BCNeta i després tornar". És un problema de a veure qui cedeix i qui té raó. El que jo vui és que algú em proposi una solució pacífica intermitja.\nP.S.: Finalment, sobre el títol del post, és per deixar clar que estic més en contra de les 2 parts que a fabor de cap d'elles. Concretament, crec que els objectius d'ambdós són generalment bons, però els métodes no ho són tant (matissos en tots els casos).\nPublicat per Isaac "Atridas" Serrano a les 22:24


Juanjo García : Indignat\nTots tenim alguna raó per estar indignats. Cadascú per un motiu, diferent o similar encara que de diferent intensitat que el del veí. Treball, seguretat, comparativa social, política, habitatge, salut, impostos, preus, i un llarg etcètera de qüestions indignants que sumarien amb tota seguretat, i només a Espanya, més de 46 milions de motius, tants com a habitants. “Tants caps, tants barrets”.\nPerò, contra qui dirigim la nostra indignació?. A qui exigim que posi “draps calents” per alleujar les conseqüències que provoca que estiguem en una fase indignada?\nEl natural és aixecar-se contra el poder democràticament establert i canalitzar la nostra indignació contra el qual té la responsabilitat electa de dirigir el país.\nAmb tota seguretat, estereotipar a la classe política com a causant de tots els mals, posant en el mateix nivell polítics honests i a malfactors que prostitueixen la política (que per sort són pocs), no és just però pot arribar a ser comprensible.\nPerò el realment perillós és culpabilitzar al sistema polític democràtic basat en un règim de llibertats dels motius que han provocat aquesta indignació generalitzada que, humilment opino, crec té una gran dosi conjuntural; perquè l'alternativa a la llibertat no és una altra que la que alguns han combatut durant 40 anys, és a dir, la dictadura.\nÉs cert que hem d'avançar perquè els mecanismes permetin que la democràcia vagi adequant-se a les inquietuds, necessitats i exigències de la ciutadania.\nI és obligat que des d'aquesta mateixa mecànica es pugui donar la resposta més àmplia possible a la pluralitat de pensament del conjunt de la ciutadania, però sense oblidar mai que el sistema democràtic es basa en la voluntat de la majoria reflectida a través de les urnes.\nPerò és indignant, i per això em sento INDIGNAT, contra aquells que de manera interessada, amagant-se sota el paraigua d'una indignació conjunturalment provocada per la complicada situació política, econòmica i social que estem sofrint en l'actualitat, intenten fer-nos retrocedir i posar en perill el que s'ha avançat en llibertat.\nPublicat per Juanjo a 7/02/2011 01:29:00 p. m.


Bocairent reparteix a les escoles i l'institut llibres per a fomentar el valor de la igualtat - VilaWeb\nBocairent reparteix a les escoles i l’institut llibres per a fomentar el valor de la igualtat\nAmb Lletres per la Igualtat, l'Ajuntament ha aportat als centres volums amb temàtiques com el feminisme, la realitat LGTBI o la diversitat física i intel·lectual\n20.07.2021 - 16:24\nActualització: 20.07.2021 - 18:24\nLletres per la Igualtat és el nom de la campanya amb què l’Ajuntament de Bocairent vol potenciar els llibres amb temàtiques com el feminisme, la realitat LGTBI o la diversitat física i intel·lectual, entre més. La iniciativa, destinada “a construir el valor de la igualtat” arranca en l’àmbit educatiu i “amb vocació de continuïtat”, tal com ha explicat el tècnic municipal d’Igualtat, Toni Gisbert.\nLa primera acció de la campanya ha consistit a repartir als centres educatius de la localitat ‘motxilles violeta’ amb publicacions apropiades a les diferents franges d’edat dels alumnes corresponents. L’escola infantil municipal i l’escola d’adults n’han rebut una, i el CEIP Lluís Vives tres; a l’institut n’han donat dues.\nLa campanya es completarà en setembre amb un curs gratuït de formació per als equips docents amb l’objectiu de descobrir les potencialitats didàctiques dels volums lliurats i de facilitar el desenvolupament d’iniciatives i de dinàmiques amb l’alumnat.


Notícies - La 12a escola començarà el curs vinent amb dos barracons al costat de l'Olivera\nLa 12a escola començarà el curs vinent amb dos barracons al costat de l'Olivera\nEscola de Can Mates / Foto: web Ajuntament\nel 12/feb/16 Alba Triadó Societat PDF\nLa dotzena escola començarà l'activitat el curs vinent amb dos barracons que se situaran al costat de l'escola l'Olivera. La construcció definitiva del centre no té data, però està projectada als terrenys a tocar del futur institut Leonardo da Vinci. L'escola oferirà 50 places per a infants de P3 en dues línies i estarà encapçalada per un equip directiu liderat per l'actual directora de l'escola Ferran Clua, Maria Clara Caso.\nL'embrió de la nova escola, al costat de l'Olivera, estarà format per dos barracons climatitzats de 120 i 150 metres quadrats que s'adaptaran al projecte educatiu. La construcció del nou centre vol donar resposta a la tensió dels cursos anteriors quan s'incorporaven 'cursos bolet' i s'incrementaven les ràtios a les aules. La ubicació de la futura escola s'ha escollit seguint els criteris de facilitat de comunicació, proximitat als habitatges on es concentra la demanda de places escolars i la proximitat al bosc de Volpelleres i del futur institut Leonardo da Vinci, amb al qual es podran establir sinergies pedagògiques.\nLa regidora d'Educació, Universitat i Família, Esther Salat, ha explicat que quan la Generalitat faci pública la planificació i comenci a treballar amb els terminis des de l'Ajuntament s'exigirà que siguin els mínims.\nDesprés de tant de temps reivindicant la dotzena escola serem bel·ligerants i exigents demanant que els terminis siguin els mínims.\nSalat també ha explicat que les escoles de Sant Cugat reben molts infants de les noves zones de creixement com Volpelleres i Can Mates. Es tracta, en molts casos, de famílies que encara no estan inscrites al padró municipal i que fan molt difícil preveure el creixement d'inscripcions a les escoles. Segons Salat, el diferencial entre els infants que preveu el padró i els que realment sol·liciten plaça als centres de la ciutat és d'entre 40 i 50 nens. La regidora ha apuntat que la dotzena escola no serà l'última de la ciutat.\nLa visió que tenim des de l'Ajuntament és que segurament necessitarem una tretzena escola. El sostre poblacional dels nous barris encara no s'ha exhaurit i per tant hi han d'arribar més famílies.\nQuan la Generalitat faci pública la dotzena escola, es donaran a conèixer els terminis de construcció del nou centre. L'Ajuntament cedirà els terrenys adjacents al nou institut Leonardo da Vinci al govern al ple de març.\nEl 10 de març, a dos quarts de sis de la tarda, es presentarà el projecte de mòduls i de l'equip directiu, format per la directora i tres mestres, de la nova escola a la Casa de Cultura.


El Prat al Día: 22-abr-2017\nNova sessió de teatre infantil , que serà la última de la temporada, demà a les sis de la tarda el Teatre Modern acollirà una obra molt apropiada per la celebració que precissament es celebra. Terra de dracs A càrrec de Pep López & Afònix Produccions.\nUn bon dia, rebuscando en els calaixos de la seva casa, Martina i Dídac troben un llibre\nsobre dracs i altres éssers mitològics i, junts, decideixen endevinar què hi ha de cert en tot el que posa en el llibre. Així, fent ús de cançons i contes curts de diferents llocs de la Terra, t'ensenyaran la visió que es té d'aquests éssers en altres cultures, algunes d'elles totalment alienes a la cultura catalana que va donar motiu a la coneguda llegenda de Sant Jordi.\nL'obra vol potenciar el treball de valors i els transmet de forma oberta i reflexiva. Un espectacle que acull la di versitat i que vol afavorir la integració motivant actituds d'acostament a trav és de la cançó, la imatge , la llengua i la seva cultura.\nGuardonada amb el premi a la ARC a la trajectòria artística d'espectacles familiars, Per terra de dracs és una obra interactiva amb música en directe i dibuixos animats. Fins i tot podràs interactuar amb el teu telèfon mòbil durant el propi espectacle! No et cansaràs.\nCompanyia: Pep López. Gènere: Cançó – Dibuixos animats. Música i textos i Direcció: Pep López. Músics: Pep Collell i Pep López. Dibuixos animats: Montse Baqués. Il·lustracions: Laura Príncipe. Producció artística: Pep López. Producció executiva: Afònix Produccions. Producció tècnica: Dani Mayor. Durada: 50 minuts.


Crema una xemeneia a Altafulla sense causar ferits\nL'incendi s'ha produït en un habitatge situat al número 4 de la Ronda de la Creueta\nActualitzada 08/11/2017 a les 15:42\nUn petit incendi s'ha produït, el migdia d'aquest dimecres 8 de novembre, en un habitatge d'Altaufulla. Els fets s'han produït a les 12.50h al número 4 de la Ronda la Creueta, on ha cremat la xemenia sense provocar ferits. Els Bombers s'han traslladat fins el lloc dels fets amb dues dotacions i han trigat un quart d'hora en apagar l'incendi i revisar l'afectació.\nEls Bombers recorden que cal netejar el sutge que s'acumula a les xemeneea de la llar de foc almenys un cop l'any per evitar possibles incendis. També recorden que és important allunyar de la llar de foc elements combustibles com catifes, mantes o el sofà i evitar que una guspira els pugui encendre; comprovar que quan es marxa a dormir el foc estigui completament apagat o instal·lar un detector de fums a la sala.


Critica Puig i Oltra per no demanar-li "perdó públicament" per "els quatre famosos vestits" i per no dimitir ells ara\n18 de juny de 2020 (20:01 CET)\nEn declaracions als mitjans, ha criticat la celebració del 8 de Març, ha lamentat els seus 11 anys imputat en processos judicials i ha demanat que el PP se centre a guanyar eleccions i no només congressos. Camps s'ha pronunciat en aquests termes després de declarar per videoconferència com a testimoni en el juí que se celebra en l'Audiència Nacional per les presumptes irregularitats en l'adjudicació a la trama Gürtel de la contractació per a la retransmissió de la visita del papa Benet XVI a València el 2006.\nCamps ha començat mostrant un "reconeixement molt afectuós i entranyable" per a Cotino, que estava sent jutjat en aquesta causa, i del qui ha dit que "s'ha portat el coronavirus per davant, una tragèdia tremenda". "Va morir com tants compatriotes per aquest letal i brutal virus", ha lamentat després de manar el seu condol a tots els familiars dels afectats.\nHa recordat que el també ex-director general de la Policia va estar a Madrid del 9 al 12 de març per a acudir al juí on se li jutjava dins de la mateixa causa. "Cotino va vindre amb la infecció com tanta gent, com jo mateix: em vaig contagiar el virus però vaig tindre l'enorme sort de passar-ho molt lleument", ha relatat, i ha afegit que el seu fill xicotet també ho ha passat.\nAçò sí, Camps ha assegurat que va donar positiu per una persona que va viatjar des de Madrid a València amb la qui va estar menjant i que ja es troba bé: "Estic perfecte, amb una càrrega xicoteta d'anticossos perquè va ser molt lleu". Ha fet notar que l'important no és ell, sinó "la quantitat d'espanyols que ja no estan amb nosaltres".\nSobre si va influir el 8M en la incidència del virus, ha remarcat que no ho diu ell, "ho apunta un informe d'experts: molts problemes s'haurien pogut evitar". "Ho creu Espanya, Europa i tothom: s'havia d'haver tancat abans", ha subratllat en relació a l'estat d'alarma.\n"DECEPCIÓ PER QUI S'HAJA APROFITAT DEL SEU CÀRREC"\nPreguntat pel juí, ha expressat la seua "decepció" perquè tres acusats han apuntat al qui fora director de Ràdio Televisió Valenciana (RTVV) Pedro García Gimeno com a responsable de l'adjudicació de la retransmissió de la visita del papa a la trama Gürtel: "Absolutament decebut amb qualsevol persona que s'haja aprofitat del seu càrrec, per a mi és una decepció molt gran en el grau que siga".\nPerò ha negat que ell diguera a l'exdirector d'RTVV que "l'Església fera el que volguera". "Com que l'Església? Què és açò que faces el que l'Església demana?", s'ha preguntat, una cosa que veu absurda encara que ha recordat que és catòlic practicant.\nI ha demanat diferenciar la V Trobada Mundial de Famílies de la visita del papa, perquè l'esdeveniment "es va decidir uns anys abans" i el segon "a principis de l'any 2006 per Benet o el seu entorn" després de morir Joan Pau II. "Cadascú va fer allò que havia de fer, cadascú en el seu paper, treballant perquè eixia tan bé com fora possible", ha defès.\nMés enllà d'aquesta causa, ha recordat que es compleixen nou anys de quan va dimitir com president "pels quatre famosos vestits" i ha posat l'accent que va ser absolt. Ha criticar Puig i Oltra perquè "cap d'ells s'ha dignat" a demanar-li perdó públicament perquè va deixar de "ser una cosa tan boni com a president de la Generalitat per culpa d'aquella insídia".\n"Ara no dimiteix ningú: Ximo Puig podria dimitir perquè pareix que està subvencionant al seu germà o Mónica Oltra perquè una de les seues parelles està condemnat per abusos sexuals a una xiqueta", ha criticat sobre el president i la vicepresidenta actual.\nEn general, Camps ha lamentat que porta 11 anys de la seua vida imputat, encara que ha recalcat que de les huit causes "queden vives tres". "M'han intentat inculpar absolutament en tot, no sé quantes persones hauran patit una imputació darrere d'una altra d'allò més variada", s'ha queixat.\nHa rememorat passar pel Suprem, l'Audiència Nacional, la Provincial de València i Mallorca, el Jutjat d'Instrucció, el TSJCV... "11 anys seguits ininterromputs d'imputacions, processaments i de testificals, són molts anys". I ha exclamat: "Ací seguim en peus, em mantinc en peus per la veritat i haver treballat al servei dels valencians i espanyols".\n"EL PP HA DE GUANYAR SEMPRE"\nEn clau política, l'expresident del PPCV ha assegurat que vol "que el PP guanye, ja està; i si ha de guanyar amb aquestes persones, extraordinari". "En mi trobaran sempre al militant que vol que el PP guanye sempre, com Espanya en el futbol", ha emfatitzat, i "que guanye on siga: poble, comarca, província, comunitat i Espanya".\nPerò sobretot que sàpia "tornar a guanyar eleccions, que és molt important". "M'agradaria que els meus companys foren conscients que a més de guanyar congressos és important guanyar eleciones perquè el PP és un partit de govern i ha de governar pel bé dels valencians i espanyols", ha conclós.


El noi del Maravillas, de Lluís Llach | Nosaltresllegim\nEl noi del Maravillas, de Lluís Llach\nLa Montse Ortiz torna al Nosaltres per ressenyar-nos un dels llibres d’aquest final de 2017 (i segurament, de l’inici del 2018!): la nova novel·la de Lluís Llach: El noi del Maravillas.\nAmb aquesta tercera novel·la, Lluís Llach es referma com a escriptor de novel·les. Després de Memòria d’uns ulls pintats (2011) i Les dones de la principal (2014), El noi del Maravillas és segurament, la seva novel·la més íntima i personal, i tanca una trilogia amb un marcat recorregut històric. En aquesta ocasió, l’autor ens retrata una Barcelona de postguerra fins als anys setanta.\nLa novel·la se centra en la vida de Roger Ventós, nascut a Sète, fill d’una anarquista catalana exiliada, que esdevindrà un baríton de gran prestigi internacional. La vida del jove està vinculada al teatre Maravillas, un teatre de vairetés del Paral·lel barceloní, on va viure la seva mare i la seva família i on ell acabarà passant els anys de joventut fins que comença a triomfar en el món de l’òpera.\nA través del Maravillas coneixem els personatges que donen vida al teatre alhora que anem descobrint la Barcelona més gamberra de l’època. L’entreteniment i l’espectacle contrasten amb un context social marcat per la misèria, la repressió i la censura. Un Maravillas que pren vida pròpia i que esdevé un protagonista més de la novel·la, amb una història que es remunta a l’època daurada dels teatres de vairetés fins la seva decadència, amb un final intensament emotiu i esquinçador que ens recorda el final d’una òpera.\nEl noi del Maravillas és també un cant a l’amistat, a la lleialtat, a les complicitats, a la música i als amors incondicionals i clandestins. Una novel·la tendra i sensible que t’embolcalla i et sedueix.\nAl final del llibre descobrim que El noi del Maravillas és en realitat l’autobiografia del baríton català més internacional i ell mateix, a través d’una carta al seu editor, explica els motius pels quals ha preferit escriure una novel·la autobiogràfica en comptes d’unes memòries com se li havia encarregat. A la carta, Roger Ventós explica que la novel·la és la història del seu personatge,\nUna mena d’alter ego que […] t’acaba identificant de portes enfora […]. El personatge evoluciona i pren volada pròpia, es transmuda, creix…, i a poc a poc la relació amb la persona que el sustenta es va fent més distant.\nEns trobem, per tant, davant d’una de les novel·les més autobiogràfiques de Lluis Llach tal i com ha reconegut el mateix autor que afirma, que el llibre recull vivències personals i reflecteix el seu interès pel cant i la música, pels ambients i espectacles del “barri xino”, així com la seva aproximació a l’anarquisme.\nUna bona lectura per endinsar-nos a la vida del Paral·lel i la Barcelona del tardofranquisme a través d’uns personatges entranyables que es fan estimar.\nMoltes gràcies pel teu escrit, Montse! Prenem nota de la teva recomanació!\nAquí teniu els primers capítols en pdf de la nova novel·la de Lluís Llach.\nAquí teniu tots els posts sobre llibres de Lluís Llach al Nosaltresllegim.\nTítol: El noi del Maravillas\nAquesta entrada s'ha publicat en Ficció, Històrica, Narrativa i s'ha etiquetat amb Escrit originalment en català, Lluís Llach el 18 de desembre de 2017 per Nosaltresllegim.cat.\n← Filosofia per trempar, de Josep Ramon Casafont Les propostes del Nosaltresllegim per unes festes plenes de llibres →


Heu cercat pilot - Pàgina 2 de 10 - Dona Secret\nÀlex Rins: “Han sigut 60 dies lents, però intensos”\nPilot de MotoGP. Nascut fa 24 anys, a Barcelona, i resident a Andorra. Des del 2012 competeix al Mundial de Motociclisme. Després de ser subcampió en Moto3 (2013) i Moto2 (2015), va passar a la categoria reina, l'any 2017, amb el Team…\nPer a fer front a la crisi sanitària generada per la #covid-19, cada vegada són més els missatges de solidaritat i suport a la campanya #JoSumoPerAndorra. Es tracta de la campanya promoguda pel govern d'Andorra per a captar fons destinats a…\nUnes 700 persones van omplir l’auditori del Centre de Congressos d’Andorra la Vella, amb motiu de la conferència de Mike Horn, aventurer i explorador sud-africà.


TIRANT A FOTRE: agosto 2008\nDesfullant la rosa\nJosé Luis Ábalos, Jorge Alarte, Ximo Puig, Francesc Romeu i ara Ana Noguera. Queda un mes aproximadament per a què els socialistes valencians celebren el seu congrés i pel moment ja hi ha fins a cinc candidats que s’han postulat per a ocupar el càrrec de secretari general. I dic fins el moment perquè sembla que encara hi pot aparéixer algun més... perquè segur que queda algun sector, família, facció que no es troba representada i no renuncia a també poder dir la seua.\nL’extensa nòmina de candidats resulta ben simptomàtica.\nPerquè això de la democràcia interna dels partits no és que estiga bé, és que és imprescindible, ja que sinó així, no es concep una altra manera de gestionar qualsevol col·lectiu lliure. També cal tenir en compte que la designació de càrrecs per mitjà del dit ungit d’algun cap totpoderós ja no s’estila i, a més a més, dóna mala premsa. Els líders triats amb aquest sistema digital no acostumen a fer fortuna perquè les palmades inicials es tornen en ferotges crítiques quan els resultats són adversos. Qui té padrí el bategen, però sovint les despeses de la comunió ja te les has de pagar de la teua butxaca.\nPerò com diu la dita, tres són curtes i quatre són llargues.\nI és que cinc candidats (no hi ha cinqué dolent diuen els castellans) em semblen una mica massa. I m’ho sembla perquè si hi ha cinc candidats es pressuposa que almenys hi ha cinc maneres diferents de concebre el partit i quin ha de ser el nou rumb a encetar. A saber: un socialisme valencià vist des de Madrid, un altre vist des de les Corts, un altre des de l’ajuntament de València, un altre independent de les sempiternes famílies socialistes, un altres de la tercera via...\nCinc propostes que no es poden (o almenys no es volen) conjuminar. Què no hi ha un mínim comú denominador que permeta aliances? Vertaderament totes resulten excloents? O això de pactar es deixa per a última hora quan estiga tot perdut i calga, almenys, salvar els mobles?\nPerquè hi ha dues opcions. O cada candidat es considera el més idoni i creu a peus junts en el seu projecte i aspira sincerament a encapçalar la reconquesta del poder valencià o allò que succeeix és que tothom ho veu prou negre i aspira almenys a col·locar-se (ell i als seus) i a esperar en una posició acomodatícia que vinguen temps millors.\nConsidere i m’agradaria enganyar-me que l’únic guanyador d’aquest procés pre i postcongressual va a ser (un cop més) el PP valencià. Perquè no cal ser molt il·lusos per a saber que els candidats en qualsevol procés electoral balafien més forces en la crítica a l’adversari que en la presentació del seu programa.\nEl ciutadà percep (i les titelles mediàtiques també hi col·laboren a consolidar aquesta percepció) un PP fort, unit i amb les idees clares i un PS(PoC)V on fins i tot es qüestiona el nom. Aquest tema és força temptador però l’amic Lletra ja en parlà fa unes setmanes. Simplement aportar que sembla pel que he llegit en les enquestes que el canvi onomàstic comportarà possiblement guanyar uns quants vots però provocarà inevitablement la pèrdua de milers d’electors, de la seua història i de part de la seua dignitat. Si la solució dels socialistes valencians és fer-se un lifting per assemblar-se una mica més al PP i restar-los uns quants vots en vegada d’ elaborar un projecte engrescador que aconseguisca mobilitzar i il·lusionar la societat tornen (un cop més) a errar el camí.\nEl País Valencià (ups, perdó!) és juntament a Madrid, Múrcia i Castella Lleó el feu popular més consolidat on els càrrecs del partit de la gavina estan tan tranquils que han oblidats que els llocs de responsabilitat que ocupen no són vitalicis sinó temporals i allò que és pitjor, ningú pareix disposats a recordar-los-ho.\nPerquè allò que queda clar (espere) és que més que un debat de persones i denominacions cal urgentment realitzar un enorme exercici d’autocrítica, veure en què s’ha errat (la veritat és que encerts hi ha hagut ben pocs), assentar les bases per a exercir una oposició crítica i responsable i començar a pensar que tal volta l’objectiu de qualsevol partit ha de ser intentar governar i no restar pels segles dels segles en l’oposició llepant-se les ferides.\nPossiblement a la fi s’adonen que les disputes cainítiques no condueixen enlloc, potser se n’adonen que aquest descontrol només perjudica els valencians i beneficia els que han confós el territori en una enorme sala de festes a càrrec del contribuent, tal volta recorden que la política és un servei altruista que té com a finalitat la millora de la societat...però sincerament crec que tot es canviarà per a restar igual. I és que la disputa del poder ha de constituir en ella mateixa un mitjà i no un objectiu.\nPublicado por Lletra en 4:44 5 comentarios:\nEstiu i romànic\nEnguany, com fa ja un grapat d'anys, he aprofitat uns dies de relax per a recuperar, en part, el romànic de Navarra. I, per primera vegada, m'he trobat amb un especialista que m'ha deixat bocabadat. Es tracta d'un home, Javier Intxusta, propietari d'una casa rural a Garinoain i, alhora, estudiós del romànic. I quan dic estudiós és perquè en sap una barbaritat. Així, per exemple, a l'hora d'explicar el pòrtic de sant Pere d'Etxano (a la foto), es va passar hora i mitja sense parar. La veritat siga dita: em vaig adonar que no tinc ni idea de romànic i ho dic després d'haver recorregut una animalada de quilòmetres per tota la península i haver vist una altra animalada de construccions. Pel que sembla, la meua visió havia estat totalment equivocada i ara em tocarà començar de nou. Com diu un amic, "quan més gran, més t'adones de la burrera que tens." Pel que respecta a sant Pere d'Etxano, comentar-vos que està considerada com un dels misteris més difícils d'explicar del romànic. Si teniu ocasió, doneu-se una volta. Eunate, Leyre, Oliva, Sangüesa i, fins i tot, Uncastillo, poden servir de complement del viatge.\nPublicado por Lletra en 3:47 5 comentarios:


El xou de Quim Torra – dietari.cat\nEl xou de Quim Torra\nL’erràtic camí de Joaquim Torra, al capdavant de la presidència de la Generalitat, sembla que comença a arribar a la seva fí. Avui hem vist el penúltim xou del president que serà recordat pel simbolisme dels llaços grocs, el famós “quins collons!” i, en altres cercles, el president que menja frankfurts.\nAhir, quan posàvem el cap sobre el coixí i fèiem la darrera repassada a l’actualitat per veure les portades de l’endemà, ens trobàvem amb una notícia sorpresa: Quim Torra havia decidit convocar una rosa de premsa per fer un anunci com a resposta a la ‘deslleialtat’ oberta d’ERC de dilluns, quan en un ple catastròfic i vergonyant pels independentistes, la Mesa del Parlament (i sobretot els vots d’ERC) van beneïr el requeriment de la justícia espanyola i l’acció del secretari general del Parlament de deixar d’alguna manera suspès l’escó del president, que podria mantenir-se en el càrrec de president sense problema.\nDe la necessitat de JxC, una vegada més, se n’ha fet virtut. La situació s’origina amb l’acte rebel i absurd de mantenir una pancarta al balcó de la Generalitat, quan tothom sabia què acabaria passant (i més sabent com havia acabat Montserrat Venturós a Berga, per haver mantingut una estelada penjada). Aleshores el càlcul ja en aquell moment es va fer ràpid: en x mesos arribarà la inhabilitació i aleshores segurament s’anirà a eleccions. Dit i fet. L’escenificació de dilluns no respon a res més que intentar muntar un altre 30 de gener on els socis de govern i, sobretot, el president del Parlament són presentats com uns traïdors. I aquí la virtut, i la campanya electoral feta.\nAquesta vegada, Torra no comptarà amb el carisma que arrossega el president legítim, Carles Puigdemont, tot un símbol de resistència com a reclam electoral, però, així que la jugada que avui ha traçat és arriscada i, sobretot, en contra de les advertències dels presos polítics i del propi Puigdemont. Torra passarà inadvertit mentre Borràs i potser fins i tot Artur Mas que acaba la seva inhabilitació el mes vinent, es freguen les mans i es preparen.\nDoncs sí, el president de la Generalitat ha dit avui que convocarà eleccions. Torra ha estat suau en les formes, quan tothom esperava que fes fora ERC del govern, o li manllevés les competències de vicepresidència. ERC estava preparada a la seva seu de Calàbria per emetre una resposta contundent en funció del plantejament que fés el president de manera unilateral. Borràs escalfava l’ambient al matí dient que hi hauria un anunci transcendent. I, al final, la convocatòria d’eleccions ha vingut seguida del… “després d’aprovar els pressupostos i d’haver-me reunit amb Pedro Sánchez”. Aquests dos punts sobre els quals s’està sustentant ara el que resta de legislatura catalana, són les dues coses que ha aconseguit Esquerra Republicana. Probablement, en aquest sentit, més enllà de les gesticulacions, hi ha alguna cosa que sí que s’ha hagut de fer bé.\nEfectivament, això és el que tothom esperava que fes, o el que se suposava que hauria de fer per responsabilitat, aprovar els pressupostos que porten prorrogats des de 2017. El que ningú ha entès ha estat aquesta nova gesticulació. Si ha de convocar eleccions ja ho farà quan les convoqui, no uns mesos abans. La resposta d’ERC ha estat encara més suau i conciliadora. A la tarda, mentre fruíem amb el pollastre que s’ha organitzat amb la sortida del Regne Unit de la Unió Europea (és aquest cap de setmana!) JxC ha comparegut per dir que els pressupostos s’aproven gràcies a la generositat d’aquesta formació, que està a govern, per cert.\nPer la seva banda, ERC ha visualitzat les seves dues principals figures, Aragonès i Torrent a la presentació dels pressupostos. Abans hi ha hagut reunió d’executiu, que suposem que haurà estat tensa i incòmode per tothom. Els pressupostos s’havien de presentar en roda de premsa aquest migdia, però la compareixença de Torra ho ha mogut tot.\nEls partiotes de Reagrupament o de Solidaritat Catalana que juraven i perjuraven que si manessin ells seríem independents en res perquè aprovarien una DUI i s’acabaria tot, han tornat a demostrar (Torra prové del primer grup), que la política és quelcom una mica més complicat i requereix més preparació i una mica menys dosi de bandera. L’epicitat i el sombolisme es poden deixar per l’ d’octubre, o per l’11 de setembre, però veient com va acabar el 2017, segurament, a partir d’ara caldrà un president que sàpiga manar, infondre respecte i liderar, i que ens hi porti d’una altra manera a això de la independència que ara ens sembla que s’està allunyant.\nEls presos perfilen el seu paper els propers anys


Cada ampolla del cava Solidari és única, ja que porta imprès a l’etiqueta un número de l’1 al 2.500 que remarca la importància de cadascú en la lluita contra el càncer.\nAquest 2021 no hem volgut deixar passar l’oportunitat de tornar a posar el nostre granet de sorra en la lluita contra el càncer i hem elaborat el nostre primer cava solidari: una edició limitada de 2.500 ampolles numerades a un preu de venda de 10 €. El 100 % de la recaptació es destinarà, cada any, a finançar una investigació contra el càncer de mama.\nL’any passat, ja vam donar 23.000 € a l’hospital Vall d’Hebrón de Barcelona mitjançant una beca conjunta amb FECMA (Federación Española de Cáncer de Mama) que va permetre finançar una altra investigació contra el càncer de mama. L’import es va obtenir de la venda dels escumosos Brut Nature i Zero (sense alcohol) durant la campanya de Nadal.\nEl cava Solidari brut nature ecològic de Maset és un cupatge especial de xarel·lo, macabeu i parellada amb una criança de 12 mesos en ampolla. Destaca per la seva frescor i les seves fragants aromes de fruita blanca madura, brioixeria i cítrics sobre un fons de camamilla i ametlla crua. Un cava lleuger i saborós ideal per a acompanyar qualsevol tertúlia o un entrant de poca intensitat.


El PP recorrerà contra el decret d'usos de llengües oficials a l'administració - Diari La Veu\nEl PP recorrerà contra el decret d'usos de llengües oficials a l'administració\nBonig critica que el decret siga copiat del català i que tracte de regular l'ús del valencià "en les relacions privades"\nDivendres, 16 de juny de 2017 17:15h\nLa presidenta del PPCV, Isabel Bonig, junt amb el president del PP d'Alacant, José Ciscar, i el portaveu municipal a Alacant, Luis Barcala. © PPCV\nEl Partit Popular de la Comunitat Valenciana (PPCV) està preparant la interposició d'un recurs contenciós contra el decret del Consell pel qual es regulen els usos administratius i institucionals de les llengües oficials, segons han anunciat la presidenta del partit, Isabel Bonig, i el president del PP a la demarcació d'Alacant, José Ciscar, qui ha indicat que entenen que "vulnera" la Llei d'Ús i Ensenyament del Valencià. Tots dos han comparegut aquest divendres en una roda de premsa a Alacant per a fer balanç dels dos anys de legislatura del Consell. En l'acte també ha estat present el portaveu del PP a l'Ajuntament d'Alacant, Luis Barcala.\nBonig ha explicat que ja van interposar al·legacions en fase d'esborrany i com que aquestes "no han estat tingudes en compte", un fet que ha criticat, estan preparant el recurs. Així, la presidenta del PPCV ha afirmat que estan a favor de l'ús del valencià i que "en determinats llocs de l'administració obligatòriament s'ha de saber valencià", com estableix la llei. No obstant això, ha precisat que això és diferent al fet que en l'administració s'establisca, amb caràcter general, que tots han de saber valencià i "que siga la primera llengua que s'utilitze en les seues relacions".\nA més, ha assenyalat que també es regula l'ús del valencià "en les relacions privades". Un extrem que, en la seua opinió, és "més propi d'altres règims que de la democràcia". Al mateix temps, Bonig ha criticat que el decret determine la retolació dels establiments comercials. "És que és el mateix decret que a Catalunya i això és el que no permetrem", ha assegurat Bonig.\nTambé ha apuntat que aquest decret abasta qüestions que no són de la seua competència, com les relacions amb l'Administració General de l'Estat, a la qual cosa se suma que existeixen llacunes en el capítol de sancions, ja que no estan especificades ni les conductes sancionables ni les possibles sancions. Per tot això es plantegen el recurs, igual que van fer davant el Decret de Plurilingüisme.\ndecret usos del valencià


Idees bàsiques del projecte eduCAT 1x1\nPàgina actualitzada pel CRP de Terrassa el\n• Què és\n• Una mica d'història\n• Com apuntar-s'hi\n• I Primària?\n• Expectatives i temors\n• Més informació...\nEl Director General de l'Educació Bàsica i el Batxillerat va trametre una carta al mes de gener als centres de secundària per tal de convidar-los a incorporar-se al projecte eduCAT 1x1.\nEn aquesta carta s'explica que als centres que s'incorporin al model 1x1 o que adquireixin el compromís de fer-ho abans de l'abril de 2010, se'ls transferiran els fons necessaris, mitjançant dotació directa, per fer front a les despeses generades per aquesta decisió. Els centres s'hauran d'encarregar de la instal·lació per a l'alimentació elèctrica dels ordinadors de l'alumnat durant el temps de classe i també s'hauran d'encarregar d'adquirir i instal·lar l'equipament que calgui per dotar les aules de projector i pissarra digital interactiva, fent les comandes oportunes.\nMentrestant, les empreses contractades pel Departament es posaran en contacte amb els centres per millorar la connectivitat a Internet. Està previst instal·lar l'equivalent a una línia ADSL d'1 Mbps per cada 10 alumnes i dos punts d'accés Wi-Fi per a cada aula que participi en el projecte.\nEl centre ha de convocar el Consell Escolar perquè decideixi amb quina empresa de distribució i amb quin maquinari vol treballar. Tan aviat com es comuniqui l'empresa i la marca del portàtil, s'enviaran les cartes de pagament que cal lliurar a les famílies perquè puguin adreçar-se a l'empresa de distribució escollida. Els equips són cofinançats, de manera que cada família, en comprar l'ordinador, ha de pagar la meitat del cost, és a dir, 150 euros, i els altres 150 euros els aporta el Departament d'Educació.\nSi decidiu fer el pas aquest curs, una vegada presa la decisió al Consell Escolar del Centre, ho hauríeu de comunicar al Departament i, per tal de facilitar la gestió del procés, hauríeu, a més, d'emplenar el formulari de dades que trobareu en aquest enllaç: http://is.gd/6403M/eduCAT1x1. A partir de les dades que faciliteu, el Departament començarà a fer les gestions requerides per tecnificar les vostres aules.