Cap a la Diada: Paral·lelismes entre 1714 i 1939 - L'ARXIU\nPublicat a 6 de setembre de 2016 10 de desembre de 2017 per Chema Corral\nM’he referit en diverses ocasions a les reper-cussions que va tenir el desenllaç de la guerra de Successió amb la pèrdua de les institucions catalanes i no volia tornar-hi, però el debat que s’ha suscitat aquest agost, al voltant de la proposta de l’Ajuntament de Barcelona de l’exposició Franco, Victòria, República. Impunitat i espai urbà, al Born, m’ha animat a abordar l’11 de setembre des d’altres vessants que no havia explorat abans.\nD’entrada, mostrar la meva disconformitat amb els recents enfrontaments entre ERC i els denominats “comuns” que es busquen mútuament per marcar territori electoral. La contraposició entre 1714 i 1939 en el debat sobre la citada exposició és un exemple. Al meu parer, no existeix cap contraposició i, salvant les característiques de moments històrics diferents, hi ha similituds entre les dues dates.\n1714 i 1939 són conseqüència de dues guerres civils amb participació internacional. La primera, que volia resoldre la successió de Carles II i estava en joc el model de monarquia composta dels Ausburg i l’absolutista dels Borbons, era part d’una guerra continental per conquistar l’hegemonia a Europa i als mercats colonials. La segona, que dirimia la República enfront de la dictadura i el feixisme, amb la participació de forces alemanyes i italianes i amb l’ajuda soviètica, era la primera gran batalla de la Segona Guerra Mundial.\nTant a 1714 com a 1939 es van obrir les portes a un fort centralisme. Amb el Decret de Nova Planta es van eliminar les Corts, la Generalitat i el Consell de Cent i es van aplicar les lleis de la Corona de Castella, tot acabant amb la monarquia composta que havia funcionat durant els darrers 235 anys i que, sota el mateix rei, es garantia el funcionament independent i diferenciat de cada corona. Amb la derogació de l’Estatut d’Autonomia de 1932 i de la constitució republicana es va acabar la democràcia i entrem en el túnel del centralisme i l’autoritarisme.\nLa forta repressió és una altra característica dels dos moments històrics que van produir morts, presoners i un munt d’exiliats. No podem oblidar com Felip V va fer derruir, als seus propis habitants, el barri de la Ribera per a construir la ciutadella militar; ni com el règim franquista afusellava republicans cada nit al Camp de la Bóta. Tot això, sense oblidar la persecució de la llengua catalana que s’inicia el 1714 i continua fins avui, de forma més o menys intensa, depenent dels temps.\nQui va patir de valent en aquests dos períodes històrics van ser els sectors populars, la gent humil del poble. Barcelona la defensen, fonamentalment, els seus habitants, els seus gremis organitzats i armats, i la destrucció i la repressió van ser brutals. La República i l’Estatut els defensen els obrers i els sectors populars, i el franquisme els reprimeix acarnissadament. Per això no es poden contraposar els morts del 1939 amb els de 1714, ja que tots ells són gent del poble.\nPer tant, repeteixo, és un error els enfrontaments entre ERC i els denominats “comuns” per motius electorals i més encara utilitzar la memòria històrica, que és un tema força sensible per a les forces d’esquerra. Cal, tot el contrari, potenciar els punts en comú, que són molts, i obrir una dinàmica de col·laboració que faciliti, en un futur, un govern d’esquerres que garanteixi la celebració d’un referèndum.\nI una darrera reflexió. El sobiranisme és plural i va des dels partidaris del procés tal com està dissenyat fins als defensors del referèndum i té com a fil conductor la reivindicació del fet que el poble català és sobirà per decidir el seu futur. Perquè Catalunya aconsegueixi aquests objectius és necessària la unitat del sobiranisme, que hauria d’expressar-se també enaquest 11 S. Els anuncis d’Ada Colau, Xavier Domenech i Jaume Asens, de què assistiran a la concentració del Passeig de Sant Joan, van en aquesta direcció.\nPer què necessitem una mobilització massiva aquesta Diada Nacional? Perquè la situació política així ho exigeix. L’Estat Espanyol està sense govern i a les Cortes diverses forces polítiques, principalment el PP i Ciutadans, utilitzen el procés d’investidura per amenaçar d’eliminar la immersió lingüística a les escoles, per impedir el referèndum i per continuar recentralitzant l’estat. I, per acabar d’adobar-ho tot, el govern central, mitjançant la fiscalia, vol que el TC inhabiliti a la presidenta del Parlament per haver fet cas a la majoria de diputats i posar a votació les conclusions de la Comissió d’Estudi del Procés Constituent.\nDe la mateixa manera que el TC va vulnerar la voluntat del poble de Catalunya que va aprovar en referèndum l’Estatut del 2006, ara volen tombar les decisions legítimes preses pel Parlament i castigar a diputats elegits democràticament el 27 de setembre. Davant d’això, qualsevol demòcrata, independentment de la seva adscripció ideològica, ha de sortir al carrer en defensa de la democràcia.\nPublicat a Gramenet 2.0 el 6 de setembre del 2016\nCategoriesCatalunya, Gramenet 2.0 Etiquetes2016, Història\nEntrada prèviaAnterior En el 80 aniversari del PSUC…\nEntrada següentSegüent Governs i governs… La sanitat com a exemple


La fiscalia intenta frenar les querelles contra l'Estat per la gestió de la pandèmia\nLa fiscal general de l'Estat amb el fiscal del Suprem, Luis Navajas (EP)\nEl ministeri públic demana al Suprem que no les admeti a tràmit\nper ACN Madrid. 14 de setembre de 2020 20:37\nLa fiscalia ha demanat al Tribunal Suprem que no admeti a tràmit la vintena de querelles contra membres del govern espanyol per la gestió de la pandèmia de covid-19. El tinent fiscal del Suprem, Luis Navajas, ha presentat un informe que assegura que les querelles no aporten cap element probatori que les avali "raonablement". De fet, diu que els únics fets concrets són els casos de quatre persones mortes, sobre la cinquena no hi ha cap element identificador, però no s'acredita mínimament si van morir per covid-19, en quines circumstàncies ni hi ha cap exposició que permeti una connexió lògica causa-efecte.\nEl tinent fiscal de Tribunal Suprem, Luis Navajas, ha remès al Tribunal Suprem informe sobre les 20 querelles interposades contra els membres del govern espanyol per la gestió de la crisi derivada de la pandèmia. El tinent fiscal ha despatxat en primer lloc les querelles formulades. Posteriorment ho farà amb les denúncies interposades. Pel que fa a el fons i contingut de les querelles presentades fins a la data, l'informe sol·licita que no s'admetin.\nL'informe, que compta amb una extensió de més de 300 fulls, realitza una anàlisi exhaustiva i detallada en relació a la competència per al coneixement de les querelles per la condició d'aforats dels querellats, la procedència de la seva acumulació i el fons i contingut dels diferents tipus penals atribuïts en els escrits. Totes les querelles han estat objecte de tractament individualitzat, en funció dels fets denunciats i els delictes atribuïts, com ara delictes contra la seguretat i higiene en el treball, homicidis i lesions imprudents, prevaricació administrativa i omissió del deure de socors.\nEn l'elaboració de l'informe han col·laborat el fiscal de sala cap de penal del Suprem, la fiscal de sala delegada de tutela i protecció de les víctimes, la unitat especialitzada de sinistralitat laboral, el tinent fiscal del Suprem i la Secretaria Tècnica de la Fiscalia General de l'Estat. El tinent fiscal del Tribunal Suprem té atribuït el despatx de les causes especials instruïdes contra membres de Govern, magistrats i fiscals, segons acord adoptat amb la fiscal general de l'Estat l'any 2015. D'acord amb els articles 15 i 25 de l'Estatut Orgànic del ministeri fiscal, la Junta de Fiscals de Sala no és competent per a l'elaboració de l'informe.\nEls querellants són el partit polític Vox, associacions com l'Associació d'Advocats Cristians, HazteOir.org, Associació Professional de la Guàrdia Civil (JUCIL), Col·lectiu Professional de Policia Municipal de Madrid, Consell General de Col·legis Oficials d'Infermeria d'Espanya, Confederació estatal de Sindicats Mèdics, Associació de Metges Titulats Superiors, Central Sindical Independent de Funcionaris (CSIF), Central Unitària de Traballadoras (CUT) i Associació Terra Sostenible, així com diversos particulars i un col·lectiu de 3.268 persones.


EL TRASTERO AZUL: 11 març 2018 (6) ElPuntAvui\nColau commemora els atemptats d’Hipercor i del 17-A i fa crítica\nLa commemoració del Dia Europeu de les Víctimes del Terrorisme va tenir ahir a Barcelona dos grans focus d’atenció: l’atemptat d’ETA a Hipercor de fa 30 anys i l’atac gihadista a les Rambles del passat mes d’agost. Coincidint amb l’efemèride, l’alcaldessa de la ciutat, Ada Colau, va visitar l’exposició La ferida d’Hipercor, que ha estat oberta al públic tres mesos a l’Espai Zero de Fabra i Coats. “Ha estat un procés d’aprenentatge per tenir ben present què es va fer malament i intentar fer-ho ara al millor possible”, va dir Colau amb relació a la gestió posterior dels atemptats de les Rambles. L’atenció a les víctimes, va assegurar, no pot ser “només la resposta del moment immediat” dels atemptats.\nQui va ser portaveu de l’Associació Catalana de Víctimes del Terrorisme (Acvot) i ara membre de la Unitat d’Atenció i Valoració a Afectats per Terrorisme (Uavat), Robert Manrique, va recordar que en el cas d’Hipercor encara hi ha “situacions pendents de solucionar-se trenta anys després”. “La ferida no està tancada”, va dir. També, que l’assessorament a les víctimes del 17-A és fonamental perquè no quedin en l’oblit i “abandonats” per les administracions públiques com, diu, va passar el 1987.


Petits grans viatges: Roma. 2n dia\nRoma. 2n dia\nDesprés de ben descansar tota la nit, encarem el primer dia sencer a Roma. Avui farem una ruta caminant per alguns dels barris amb més encant de la ciutat.\nPassem per davant del Colisseu per anar al Circo Massimo, un antic estadi on es feien carreres de carros a l'Antiga Roma. És una llàstima, però, que es conservi en tan mal estat. Actualment és una esplanada en la qual queden ben poques restes de les construccions que hi havien. Tot i així, com que ens venia de camí per anar a fer les visites d'avui, hem decidit passar-hi.\nLes restes de les úniques construccions que queden al Circo Massimo\nTravessem l'esplanada pel mig intentant imaginar com devia ser a l'antiguitat i ens dirigim cap a l'església de Santa Maria de Cosmedin, on es troba la famosa Boca de la Veritat, que s'ha guanyat la fama per aparèixer en algunes pel·lícules antigues. Aquí és típic fer-se una foto i, per aquest motiu, es formen petites cues. Diuen que mossega la ma d'aquell que menteix i tothom que passa per allà no dubta en posar-ho a prova.\nLa plaça situada davant l'església\nUn cop aquí, pel costat del riu Tevere, anem a donar una volta pel Ghetto jueu, un barri de carrers estrets i plens de colors, amb molt d'encant. En aquesta zona és on hi ha la Sinagoga, el Portico d'Ottavia i el Teatro di Marcelo, que recorda una mica al Colisseu tot i que en un estat força més ruinós i en el qual no es pot accedir en el seu interior.\nUn dels racons del Ghetto jueu\nTambé és una zona de restaurants i petites botigues, cosa que fa realment agradable passejar per allà. És on hi ha, a més, la Fontana delle Tartarughe (font de les tortugues), que té fama per ser una de les més boniques de la ciutat.\nDetall de la font de les tortugues\nUn dels carrers del Ghetto jueu\nDesprés de passar una estona en aquesta zona, travessem el riu tot veient l'illa Tiberina i anem a la zona de Trastevere. És un dels barris més antics i amb més encant de Roma, caracterític per les seves cases i carrers antics. Aquí és on hi ha l'església de Santa María in Trastevere, una de les més conegudes de la ciutat.\nUn dels carrers de Trastevere\nMolt a prop d'aquesta zona es troba el Gianicolo, un dels turons de Roma, així que no deixem perdre la oportunitat i ens hi arribem. Des d'aquí hi ha molt bones vistes de la ciutat i hi ha una font que recorda una mica a la Fontana di Trevi, la Fontana dell'Acqua Paola.\nVistes des del Gianicolo\nDinem en aquesta zona aprofitant la gran quantitat de restaurants que hi ha i, a la tarda, ens dirigim al Campidoglio, un petit turonet amb vistes del Fòrum Romà i on també es pot veure l'escultura de la lloba capitolina.\nVistes des del Campidoglio cap el Fòrum Romà\nPlaça del Campidoglio\nA Roma les distàncies entre les zones turístiques són curtes i tot es pot fer bé caminant sense massa necessitat d'agafar transport públic. Per això, aprofitant que hem acabat les visites que teníem programades per avui i tenint en compte que encara és d'hora, anem a treure el cap a la Fontana di Trevi.\nAquí acabem les visites d'avui. Aprofitem per descansar als bancs de la Fontana tot veient com la gent tira la moneda a la font. Resulta d'allò més divertit i entretingut!\nAra ens toca a anar a dormir d'hora ja que demà a primera hora del matí tenim entrada reservada per visitar els museus del Vaticà.\nPublicado por Viatgeres per Europa en 6:09


Haurem d'explicar de nou al món el què és Catalunya | Diariocrítico.com\nHaurem d'explicar de nou al món el què és Catalunya\nEl set anys de Tripartit han donat mostres de ridícul en l'àmbit internacional. No es tracta de les bufonades ja conegudes, els errors de protocol o el repartiment de subvencions sense criteri, sinó que a més Catalunya ha perdut crèdit i prestigi.\nAlguns acompanyants de la delegació oficial de Catalunya a l'Expo de Shanghai recorden la situació incòmode en què es trobava el conseller Josep Huguet. que no sabia ni què fer ni què dir i a més sense parlar anglès.\nDecididament haurem de tornar a fer pedagogia pel món sobre el que és Catalunya. Afortunadament no tots els catalans som iguals i als de fora els hi haurem d'explicar. Especialment als que mouen els mercats financers.


Tarragona redueix les llistes d’espera d’intervencions quirúrgiques a valors d’abans de les retallades | Tots21 | Notícies de Tarragona, Reus, Tarragonés i Baix Camp\nTarragona redueix les llistes d’espera d’intervencions quirúrgiques a valors d’abans de les retallades\nJosep Mercader a la presentació al departament de Salut de Tarragona. Foto:Tarragona21\nSalut situa a Tarragona com el territori on s’ha experimentat una davallada més gran en les llistes d’espera per a les intervencions quirúrgiques.\nEl delegat del Departament de Salut, Josep Mercader, ha explicat que «els resultats fiquen de manifest que en aquests anys de retallades hem aconseguit mantenir el sistema sanitari. En aquests moments hem millorat respecte al 2010».\nJoan XXIII i Sant Joan de Reus encapçalen les reduccions de les llistes d’espera en aquest darrer any. Una reducció que s’ha consolidat gràcies a l’augment d’intervencions quirúrgiques.\nLa llista es fa sobre els 14 procediments garantits i això ha significat una reducció del 34% respecte a l’any 2014.\nMercader ha reconegut que «teníem l’objectiu de passar aquesta travessa del desert sense tancar cap centre i ho hem aconseguit. És cert que s’han reduït horaris però hem mantingut les prestacions sanitàries d’abans del 2010».\nDes del departament de Salut s’ha anunciat també que està previst ja un nou model per a garantir que les esperes per una intervenció quirúrgica no superin l’any d’espera.\nEl mateix Mercader ha negat que es derivin intervencions a la sanitat privada. Això sí Mercader ha explicat que uns 250 casos han estat derivats a Santa Tecla i al Centre Quirúrgic de Reus «Aquí no tenim cap centre privat estricte» ha dit Mercader.\nEl Delegat de Salut ha recordat també que el pròxim dilluns entre en servei la Unitat d’Hemodinàmica 24h i que això és un servei més que la Generalitat donarà a la sanitat pública.\nPer la seva banda des del Sindicat UGT s’insisteix que les dades que ha donat a conèixer Salut són deviaixades degut a que molts hospitals públics han derivat pacients a la sanitat privada.\nUGT ha donat xifres de l’hospital de Bellvitge a Barceloba on segons el sindicat 1.750 intervencions quirúrgiques han estat deviades al hòlding privat IDC Salud.\n06/07/2015 TGN Salut AE recull 710 quilos d’aliments en el marc de la campanya ‘La fam no fa vacances’


Lidl i Moodle aposten per Barcelona | betevé Web\nLaura Oliver@lauraaoliver dimecres 16 de maig, 2018 , 18.47\nLidl instal·larà a la plaça de Catalunya un centre de comerç electrònic per atendre el mercat europeu, mentre que Moodle hi farà la segona seu més important de la marca\nLa cadena alemanya Lidl instal·larà un centre europeu d'excel·lència a la plaça de Catalunya, concretament a l'espai que ocupava la seu corporativa del BBVA a Catalunya. Pel que fa a Moodle, l'empresa no ha confirmat l'emplaçament on anirà, però ha explicat en un comunicat que preveu obrir a Barcelona la segona seu més important de la marca i la primera fora d'Austràlia, i que des d'aquí vol fer el salt a altres mercats.\nLidl vol potenciar la vessant digital del grup\nL'empresa de supermercats Lidl ha llogat a l'antiga seu del BBVA, a la plaça de Catalunya, 3.200 metres quadrats distribuïts en quatre plantes de les 13 que té l'edifici. L'immoble és d'Amancio Ortega, propietari d'Inditex, i precisament a la planta baixa hi ha una de les botigues més importants de Zara, una de les marques del grup.\nEl nou centre europeu d'excel·lència pretén gestionar la divisió de comerç electrònic de Lidl, un àmbit que aglutina totes les línies internacionals de l'activitat digital de la companyia. S'hi inclouen, per exemple, tasques com la implantació de plans de logística, comerç electrònic, atenció i gestió de l'experiència del client i el portal de viatges.\nMoodle aposta per Barcelona com a porta a Europa i Amèrica del Sud\nLa companyia australiana Moodle, especialitzada en programari educatiu, preveu que a les oficines de Barcelona hi treballin inicialment 10 persones, que podrien arribar a les 40. La que s'instal·larà a la ciutat serà la segona seu més important de l'empresa i la base d'operacions per a l'expansió a Europa i l'Amèrica del Sud.\nMoodle hi durà a terme tasques de desenvolupament de 'software', de l'aplicació per a mòbils i de serveis de personalització, i també hi haurà el departament legal i el de comunicació. L'objectiu, a més, és organitzar congressos internacionals a la ciutat que tindran lloc a partir del 2019. La companyia ha creat un programari especialitzat per seguir cursos a través d'internet i crear una comunitat entre estudiants i professors.\nDespleguen una pancarta pels presos polítics a la plaça de Catalunya\nLa fira solidària de la plaça de Catalunya es consolida\nAlmenys quatre agents de la Guàrdia Urbana ferits en un enfrontament amb manters\nInicien una vetlla a la plaça de Catalunya per demanar l’alliberament dels presos\nVeure-hi amb els ulls d’un refugiat és possible a la plaça de Catalunya\nBarcelona clama “No tinc por”\n300 gavines s’instal·len cada matí a la plaça de Catalunya


Tremp dedica un centre a l'inspirador de la Sagrada Família, el Pare Manyanet | NacióLleida\nTremp dedica un centre a l'inspirador de la Sagrada Família, el Pare Manyanet\nper NacióLleida, 28 de setembre de 2011 a les 10:15 |\nL'entrada al Casal Manyanet de Tremp.\nTremp ha incorporat un nou equipament cultural a la ciutat, el Casal Manyanet. Es tracta d'un centre que vol donar a conèixer la vida i l'obra d'un dels seus fills més universals. Part de l'edifici és la casa on va néixer. Les sis plantes del Casal Manyanet repassen episodis com el seu procés de beatificació el 1984 pel Papa Joan Pau II o el de canonització l'any 2004. Un apartat especial del Casal el dedica al paper que va tenir Manyanet en la creació del temple de la Sagrada Família. va ser qui va tenir la idea d'aixecar a Barcelona un temple dedicat a la Sagrada Família. L'espai mostra la carta original que el 1869 Josep Manyanet va enviar al bisbe Caixal explicant-li la proposta. El Casal Manyanet de Tremp és la casa original on va néixer (7 de gener del 1833) i es va criar Josep Manyanet. Aquesta casa pretén ser el punt de trobada per donar a conèixer la seva vida i la seva obra a través d'un diàleg intemporal entre el personatge i el seu llegat.\nLa museïtzació de la casa s'ha fet respectant els llocs originals com la cuina, el menjador o les habitacions. Aquests espais s'han enriquit per donar a conèixer com era una casa del segle XIX. A través de fotografies i l'arbre genealògic de la família també s'exposa un recull d'imatges de la ciutat de Tremp així com vestits originals de l'època. El visitant també es troba una explicació sobre els orígens de la Conca de Tremp i el món rural en el segle XIX, acompanyat per l'exposició d'eines de pagès, terra, roques i fòssils.\nIl·lustracions de Pilarín Bayés\nAmb motiu de la beatificació del Pare Manyanet es va editar un conte sobre la seva vida i obra. Els dibuixos d'aquest conte els va fer Pilarín Bayés. Els originals s'exposen al Casal Manyanet. A través dels dibuixos de Bayés el visitant pot conèixer la vida del Pare Manyanet.\nEl Pare Manyanet destaca per tenir la idea d'aixecar a Barcelona un temple dedicat a la Sagrada Família. Amb aquest temple volia recordar que una ciutat és com una gran família. Al Casal Manyanet es fa un repàs a través d'imatges i documents des de la idea inicial de Manyanet de fer un temple a la visita de Joan Pau II l'any 1982.\nLa mostra reprodueix unes paraules de Joan Pau II en la seva visita a Barcelona: ''Aquest temple és deu a la inspiració d'una ànima particularment sensible a tot allò que és eclesial com el pare Josep Manyanet i Vives''.\nAl centenari de la mort de Manyanet (2001) es va col·locar una imatge del beat creada per Francesc Carulla al temple de la Sagrada Família per homenatjar al seu fundador. És una escultura tallada en pedra que reprodueix la imatge d'un Josep Manyanet en actitud meditativa i amb el símbol de la Sagrada Família a la mà dreta. Al Casal Manyanet de Tremp s'exposa una rèplica d'aquesta escultura.\nMés rèpliques exposades al Casal són les proves de la beatificació i canonització del Pare Manyanet que s'exposen junt amb tota la documentació que es va utilitzar.\nEn una de les plantes del Casal es reprodueix una escola de l'època i es presenten els motius que van portar a Sant Josep Manyanet a fundar les escoles i les congregacions dels Fills de la Sagrada Família i les Missioneres Filles de la Sagrada Família de Natzaret. S'expliquen a través d'imatges els viatges que per tasques pastorals, espirituals o fundacionals el van portar per diferents indrets de Catalunya, Espanya i l'estranger. Aquests viatges mostren la duresa de l'època.\nEl visitant també pot conèixer la gran presència de les dues congregacions avui dia arreu del món, tant amb obres pastorals i didàctiques com amb obres socials i de voluntariat. Actualment fan activitats i tenen cases a Espanya, Itàlia, Estats Units, Mèxic, Colòmbia, Equador o Brasil.\nEn una altra sala es presenten també els primers successors de les dues congregacions i els 20 religioses de la congregació Fills de la Sagrada Família afusellats durant la persecució religiosa de 1936.\nLa quarta planta recull tota l'obra escrita i la seva correspondència. De cartes de Josep Manyanet se'n conserven més de 1.000. En aquest apartat no solament s'exposa tot el que ell ha escrit sinó també tot el que s'ha publicat d'ell.\nNou equipament per Tremp\nL'alcalde de Tremp, Víctor Orrit, ha explicat que aquest espai pot contribuir a atreure visitants i ha afegit que no sols els seguidors de la part religiosa del Pare Manyanet sinó també els interessats per la part més etnogràfica. L'edifici retrata molt bé com eren les condicions de vida del segle XIX al país.\nPer l'alcalde de Tremp aquest centre, promogut pels Fills de la Sagrada Família, dignifica la figura d'un dels fills més universals de Tremp. Orrit ha explicat que a part de la seva obra eclesiàstica i pastoral s'ha distingit pel foment de la educació.\nArxiu històric Nació Lleida, tremp, dedica, centre, inspirador, sagrada, família, pare, manyanet


20 setembre 2020 23:43\nBartomeu Fiol | 02 març 2010\nDesprés de tan vergonyosos esdeveniments -i no dic escandalosos perquè a Cavorques crec que ja no ens escandalitzam absolutament per res-, òbviament els escons d'Unió Mallorquina han deixat de tenir cap valor perquè el PSOE pugui continuar comptant amb ells per a mantenir-se exercint el govern d'aquesta comunitat, que a hores d'ara sembla més aviat una petita comuna pel que respecta a la categoria moral de massa dels seus polítics. Però també han deixat de tenir valor per al Partit Popular, per a poder accedir al poder com a partit més votat. Això vol dir que s'ha acabat el bròquil, també, per a Unió Mallorquina, que el millor que pot fer és dissoldre's perquè els seus membres -alguns dels seus membres, almanco- puguin eventualment conservar la menjadora presentant-se com a independents en les pròximes eleccions, tot i que això pugui esser vàlid sols a escala municipal. Naturalment, també existiria la possibilitat d'una posterior refundació, sempre que la ciutadania no hi percebés cap herència o continuïtat de facto, el que segurament requeriria deixar passar un temps, cosa que no crec que els faci gaire il·lusió.\nD'acord amb el meu convenciment que la gràcia de la democràcia està en l'alternança, i que quan no hi ha alternança en l'exercici del poder hi ha una deterioració de la res publica, després dels espectaculars desbarats del senyor Rodríguez Zapatero -que ja no se salvarà, faci el que faci, però que encara pot perjudicar molt greument l'economia i el futur de Sefarad- i del seu govern (o desgovern) de fantasmes descoordinats, no crec que sigui gaire dubtós que, a nivell estatal, convindria de totes totes que el Partit Popular recuperés el poder, el més aviat que sigui possible, sense haver de dependre de cap partit "frontissa" que pugui jugar encara un paper semblant, objectivament, al que ha jugat aquí Unió Mallorquina durant vint-i-cinc anys, amb tan deplorables resultats. Tanmateix, també és ver que el PP, aquí, no està en el seu millor moment. I que el que hauria de preocupar-nos de valent no és exactament el que pugui resultar de les imputacions fetes al senyor Matas, per allò que agua pasada no mueve molino.\nEl problema real de cara al futur està en posar un fre i acabar en sec amb les pretensions de dos perillosos polítics com el senyor Rodríguez i el senyor Delgado, prou ben coneguts en els seus respectius àmbits. Consentir que aquests dos angelets arribessin a controlar el PP en aquesta comunitat, perjudicaria greument el futur del partit. I la veritat és que no està del tot clar que aquesta necessària mesura profilàctica -la d'acabar amb les seves abassegadores pretensions- pugui esser adoptada, com seria raonable però potser no massa realista esperar, des de la mateixa comunitat. La meva conclusió és que, ens agradi o no ens agradi, la necessària decisió pot estar en mans de la direcció estatal del PP. I seria bo que en el carrer de Génova sabessin donar més pes a la consideració del llarg termini que no a cap consideració a curt termini. Altrament, després d'haver passat per la vergonyosa i desastrosa situació actual, podria succeir que hi hagués encara qui se n'aprofités per a la seva carrera personal. I, en definitiva, que els interessos partidistes -o personals!- continuïn prevalent en bona part per damunt dels interessos de la col·lectivitat. Tot garbellat, potser el més civilitzat seria o bé un pacte entre el PSOE i el PP o bé la convocatòria d'eleccions.\nPer Ã€tila, fa mes de 10 anys\nSupòs que no entès el votre escrit.\nTanmateix, veig que no hi ha tasbals polític gegantí que desperti el pensament, profundament subnormal, dels meus presumptes compatriotes que, dia sí dia també, exhibeixen preocupació per l'esdevenidor dels partits forasters, en comptes d'ignorar-los i fer costat als nostres que, encara que mediocres, només són reflex del que som tots nosaltres.\nPer Toni Portell, fa mes de 10 anys\nBono, bono, o sigui: l'espanyolitat davant tot. Un pacte PSOE-PP! Ia Madrid el PP! Ara si que anam! Recent mil carretades de cavorques! I aquest homo mos vol baldar a tots! Que sou de dretes, dretes, ja fa estona que ho entrellucam, però que no vegeu ni un pam a lluny davant el nas encara no ho havíem vist. Mestre Tomeu quina vergonya!


Marcel·li Antunez Roca. www.marceliantunez.com: Assajos al Teatre Principal de Vilanova\nAssajos al Teatre Principal de Vilanova\nL'Arsenal de les Aparicions es resisteix, una tropa de tècnics estem treballant per domar-lo.\nLes captures amb la guncam (pistola/càmara) envien senyals misterioses segons l'ordinador en que es capturen; El cap ventricol (copia robotitzada autònoma wireless del meu cap) de vegades no li dona la gana de sincronitzar-se amb la meva parla, les postals de realitat augmentada (una mena de codis de barres que substitueixen les barres per imatges simbòliques) no hi ha manera de quadrar-les amb els mirrors de les càmeres; el Bodysound (un sistema autònom que converteix el meu dreskeleton en un emissor de so) sona quant vol; el programa de llums OSC no ha guardat la memòria i s'ha de reescriure perquè pugui ser controlada amb el dreskeleton (interfície corporal de naturalesa exoesqueletica que vesteixo durant la performance); els tapissos sensors (sensors on/off que el public activa en determinades escenes) no estan assignats amb dotacions antigues i en algunes escenes no quadren i no sonen, la perruca de la llanterna mental (uns sistema que disposa de un picoprojector, un smartphone, diversos cables i dues antenes per projectar sobre el meu cap) s'enreda amb el micro i és complicada de posar.\nPerò a passar de tot la disputa de si Quaqueo o Pitufet, les inacabables desgracies de Duccio Doccia, la increïble historia de les tetes de Diamante i el seu usurpador Bataglia, els reivindicacions de Cromo que acaben en sac foradat com les de la majoria, el Conde i la seva part obscura, especialment quant li llepa l'axila a Evany, la genealogia Cotrònica en la que assistim al part del mag de la Scalogna, el passatge de Milordino i la seva berruga fetus in fetus o la reconstrucció de Ilse estan allà esperant que el Arsenal per fer-se realitat aquest dies.\nMalgrat tot aquest Arsenal es summament interessant, i mentre estan l'os espera al teatre.\nPosted by Marcel·li Antunez Roca at 1:21 PM\nNaixement de Cotrone. Fotografia de Carles Rodrígu...


Les visites guiades teatralitzades pel port i el barri antic són gratuïtes aquest estiu - Revista Cambrils\nLes visites guiades teatralitzades pel port i el barri antic són gratuïtes aquest estiu\nAquestes activitats estan emmarcades en la proposta que ofereix Turisme de Cambrils i dissenyades per un públic familiar\nPublicat el Dissabte, 1 d'agost de 2020 10:17h\nLa visita teatralitzada pel barri antic, dimecres passat | Cedida (Twitter Ajuntament de Cambrils)\nEl Patronat de Turisme de Cambrils, en el marc de les activitats que ofereix per aquest estiu, organitza per tercer any consecutiu visites guiades teatralitzades pel port i el barri antic, especialment destinades al públic familiar que sol visitar Cambrils. La novetat d'aquesta temporada d'estiu és que les visites són gratuïtes, "com a mostra d'agraïment a la gent que ens visita en aquests moments", tal com ha explicat Marta Borràs, regidora de Turisme i Projecció Exterior, a revistacambrils.cat.\nPel que fa al nucli antic, els visitants poden conèixer les històries que s'amaguen dins la muralla de la vila de Cambrils, els seus personatges més importants i algunes curiositats i episodis destacats de la localitat, de la mà d'un actor caracteritzat d'època. És una manera de recórrer els carrers del barri antic de Cambrils i conèixer-ne la seva història de forma amena, entretinguda i a l'abast dels infants. Per part de Turisme de Cambrils, es vol promoure aquesta zona de la vila i fer que hi hagi més visitants. Les visites teatralitzades al nucli antic tenen lloc cada dilluns, a les 19 h en català i a les 20 h en castellà.\nD'altra banda, els visitants poden descobrir el barri del port amb un actor que recrea el personatge de Pere Bassedas, antic torrer de la platja de Cambrils, qui els explicarà els secrets que amaga la zona, els descobrirà la vida marinera típica de la Mediterrània i els farà viatjar des de l'època dels pirates i mariners fins a l'arribada del món modern. El recorregut està dissenyat per al públic familiar i permet conèixer diferents punts del port de Cambrils. Aquestes visites guiades teatralitzades s'ofereixen tots els dimecres, a les 19 h en català i a les 20 h en castellà.\nLa regidora de Turisme afegeix que "és important explicar la nostra essència i la nostra cultura, i amb aquestes visites ho fem". Les inscripcions per ambdós recorreguts es poden fer a l'Oficina de Turisme trucant al 977 792 307 o enviant un correu electrònic a tur@cambrils.org.


3 botons i START: Adéu a Satoru Iwata\nAdéu a Satoru Iwata\nReconec que quan vaig llegir que el dia 11 de juliol s'havia mort en Satoru Iwata vaig pensar que, descansis en pau a banda, no era res més que el president d'una companyia importantíssima de cara coneguda, més o menys com un Bill Gates o un Steve Jobs (aquest últim també mort) però a una escala inferior.\nPerò resulta que, si bé és una exageració afirmar coses com ara "se'n va una part de la nostra infantesa", el senyor Iwata havia fet coses importants abans de presidir la Gran N i, un cop convertit en el cap visible de la companyia, va prendre decisions que van ser cabdals per al futur d'aquesta.\nEl fet que dediqui una entrada al desaparegut president i executiu en cap (CEO) de Nintendo es deu a la popularitat que va adquirir gràcies a que era de la conya i li agradava sortir en presentacions i mostrar el jugador que duia dins. La seva figura anava més enllà del típic líder d'una companyia que, d'altra banda, com totes, es dedica al que es dedica amb la intenció d'obtenir-ne beneficis i prenent decisions de vegades equivocades i d'altres polèmiques, com hem pogut veure quan ha passat de criticar els DLC de pagament a adoptar-los amb força i fer-nos pagar morterades per coses que potser no valen tant.\nQuedarà per sempre com una frase associada a ell la cita: "a la meva targeta de negocis sóc el president d'una companyia. Al meu cap, un programador de videojocs. Però, al meu cor, sóc un jugador".\nNascut el 1959 a Sapporo, la capital de l'illa de Hokkaidô, al Japó, va entrar a treballar, de seguida de graduar-se en ciències de la computació, a la companyia desenvolupadora de videojocs HAL Laboratory, freqüent col·laboradora de Nintendo.\nLa llista de videojocs en què va treballar inclou el clàssic Balloon Fight (1984, per a recreatives i diversos sistemes domèstics, la NES inclosa), l'Earthbound (o Mother 2 originalment, que va sortir el 1994 per a la Super Nintendo, el 2003 per a la Gameboy Advance i el 2013 per a la Consola Virtual de la Wii) i també alguns títols de la saga Kirby.\nL'any 2000 va entrar a Nintendo, tot i que no va tallar del tot els lligams amb HAL Laboratory, i el 2002 va esdevenir el successor del senyor Hiroshi Yamauchi, de manera que es va convertir en el quart president de la història de la companyia, i el primer sense relació familiar amb els Yamauchi.\nVa agafar les regnes de la companyia en un moment en què les coses no li estaven anant gaire bé. La Gamecube no havia donat els resultats esperats, havia fracassat en comparació amb la competència i el senyor Iwata va decidir donar un gir a la trajectòria de l'empresa, amb importants decisions com abandonar el nom "Game Boy" en les portàtils, que desembocaria en el desenvolupament de la Nintendo DS, i la creació de la revolucionària Wii, que amb una tecnologia inferior va vendre molts milions més que la competència, la Xbox 360 i la Playstation 3.\nA la següent generació, amb la Nintendo 3DS i la Wii U, va aplicar la mateixa filosofia: es tractava d'incloure innovadores maneres de jugar per tal d'atraure jugadors de sectors tradicionalment menys interessats en els videojocs, sense abandonar, és clar, els de sempre. La idea era, doncs, que hi hagués més jugadors que mai.\nAmb tot plegat va conduir la companyia a un èxit que no coneixia des de feia molts anys, i hi ha qui pensa que això és gràcies al fet de tenir experiència com a programador, cosa que no és ni un requisit per a ser president d'una companyia d'aquest sector ni un fet gaire habitual. De fet, quan ja era el "presi" de la Gran N, va fer de productor executiu de desenes de videojocs de famoses sagues com Pokémon, Mario, Zelda i altres franquícies per a totes les consoles de la companyia.\nEn Satoru Iwata va ser també l'impulsor de l'acostament de Nintendo al públic, amb divertides presentacions en vídeo conegudes com a Nintendo Direct, que consisteixen en vídeos curts i dedicats a un tema concret, o fins i tot un sol videojoc, sovint adreçat a un sol segment del públic o un dels tres grans mercats.\nA la fira més important del món del videojoc, l'E3 de Los Angeles (Estats Units), Nintendo ha deixat de fer-hi presentacions llargues, a diferència d'altres companyies, per decisió del ja desaparegut Iwata, que el 2014 no hi va assistir precisament perquè l'estaven operant del tumor de conducte biliar que se'l va endur fa uns dies, però a la darrera edició, celebrada del 16 al 18 de juny, hi va aparèixer en forma de titella juntament amb en Reggie Fils-Aime (cap d'operacions de Nintendo Amèrica, d'on des de 2013 l'Iwata era CEO) i en Shigeru Miyamoto, el llegendari pare d'en Mario.\nEns deixava gairebé un mes després als 55 anys, i l'inesperat traspàs va deixar mostres de condol per part de fans de la companyia, col·legues, rivals i redactors dels mitjans especialitzats. No hauria tingut el mateix ressò si no hagués estat tan popular.\nSigui com sigui estem parlant d'un home que, amb la seva gestió, va revitalitzar una companyia que ens havia donat moltes alegries però que, com Sega -evidentment no tant-, estava quedant enrere amb la irrupció al món dels videojocs d'empreses que no hi tenien tanta tradició. Descansi en pau.\nEtiquetes de comentaris: Actualitat, càncer, E3 puppets, Hal Laboratory, Kirby, nintendo 3DS, Nintendo Direct, nintendo ds, Pokemon, Satoru Iwata, Smash Bros, super mario, tumor, wii, Wii U\nsalore78 20 de juliol de 2015, a les 0:52\nUna gran pèrdua per la indústria dels videojocs en general i per Nintendo en particular en moments de canvis per aquesta on era molt important que Iwata i fos. Durant el seu mandat a Nintendo a pres decisions difícils que han agradat més o menys però que sempre eren pensant en clau de mantenir l'equilibri entre acontentar els accionistes i els fans de Nintendo.\nEs molt trist que una persona tant jove i tant per oferir encara ens deixi per la merda de càncer, com tant de milers de casos que no tenen tant ressò.\nCom a curiositat dir que els primers jocs que va programar van ser primer en un Commodore Vic-20 i posteriorment ja en HAL Laboratory en el estàndard MSX abans de desenvolupar per la gran N.\nDescansa en pau Satoru Iwata :_(\nsito_pixelacos 22 de juliol de 2015, a les 2:28\nQuantes hores dedicades al balloon fight quan era petit... Va ser un dels jocs de la meua infantesa.\nI com a curiositat extra, les fisiques del joc es van utilitzar a les fases d'aigua del super mario bros.


Nepotisme a la Casa Blanca (Jaume Masdeu)\n3 min. 02/04/2017 00:00\n651x366 El matrimoni Kushner-Trump amb els seus fills baixant d’un helicòpter oficial. / JONATHAN ERNST / REUTERS El matrimoni Kushner-Trump amb els seus fills baixant d’un helicòpter oficial. / JONATHAN ERNST / REUTERS\nEls nord-americans van votar per un president i els ha tocat la família sencera. Van elegir un home de negocis que situava fills, filles i gendres als càrrecs de direcció de les seves empreses i, un cop instal·lat a la presidència dels Estats Units, també està col·locant la família en llocs de màxima responsabilitat. Vol regir el país com regia l’imperi Trump, i troba forats legals per saltar-se les lleis antinepotisme que regeixen als Estats Units.\nAl costat d’una primera dama discreta, Melania, sempre en segon pla i visiblement incòmoda quan parla en públic, l’era Trump ha estrenat la figura del primer gendre, amb Jared Kushner situat des del primer dia com a assessor del president, i la de la primera filla, amb Ivanka Trump, nomenada assistent presidencial. Càrrec sense remuneració, però amb despatx a la Casa Blanca i accés a informació confidencial. Jared i Ivanka, 36 i 35 anys, una parella influent que evidentment no ha aconseguit aquesta posició poderosa per mèrits propis, sinó pels llaços familiars amb el sogre i el pare.\nD’això se’n diu nepotisme, una paraula amb orígens italians que designava la pràctica de papes i bisbes catòlics de col·locar els nebots -de fills oficialment no n’hi havia- en llocs de responsabilitat. En aquest cas, nepotisme legal, perquè Trump ha aconseguit un dictamen del departament de Justícia que estableix que les lleis antinepotisme, que prohibeixen a qualsevol funcionari públic, inclòs el president, nomenar un familiar en una agència que dirigeixi o controli, no afecten la Casa Blanca. Amb l’afegit de no rebre un salari, acaba d’apuntalar el forat legal que dona aires de monarquia a la presidència Trump.\nEl nepotisme es prohibeix no perquè sigui una pràctica malèvola per se, sinó perquè perjudica la meritocràcia, la igualtat d’oportunitats, i alhora situa el familiar elegit en un dilema potencial. En cas de conflicte, què primarà, l’interès del govern a qui serveix o el de la família a qui pertany? No són preguntes que preocupin a Trump, que barreja contínuament presidència i negocis, política i família, però que debiliten un altre dels equilibris institucionals que l’arribada d’aquest president tant està posant a prova.\nIvanka i Jared són tan pròxims a Trump que el gendre haurà de declarar en la comissió d’intel·ligència del Senat que investiga les relacions entre Rússia i l’equip de Trump, i la filla ha sigut criticada per aprofitar la visibilitat que dona la Casa Blanca per promocionar la seva línia de roba i joies. Igual, igual que el pare. Conflictes d’interessos a dojo sobre els quals naveguen impassibles, atents als beneficis que n’obtenen, indiferents a les crítiques ètiques, concepte que no és el fort dels Trump, i de moment, a cobert de revessos legals tot i les demandes presentades.\nIvanka ha contradit les promeses inicials que només “seria la filla” per convertir-se des del primer dia en assessora política informal del seu pare. Sense càrrec i sense estatus, no es perdia cap reunió important del govern, situació insostenible que ara corregeixen contractant-la com a empleada de la Casa Blanca.\nDiuen que Ivanka i Jared són la veu moderada, la que equilibra l’extremisme desbocat d’altres assessors, com el fosc i influent Steve Bannon. Tenen l’avantatge de la proximitat familiar per compensar la inexperiència política que comparteixen amb el pare/sogre/president a qui assessoren.


Agudo, Ruth | Fundacio Jaume Bofill\n"Sempre disposada a col·laborar i participar en els projectes"\nEstudiant de Sociologia a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB). Participa al projecte l’Escolarització a Granollers: diagnòstic i propostes d’equitat educativa (segregació escolar).\nTreballava en el programa Magnet com a estudiant en pràctiques.\nAmb moltes ganes d’aprendre i conèixer, molt participativa i molt interessada en el món de l’educació. Sempre disposada a col·laborar i participar en els projectes. Li encanta viatjar per conèixer altres cultures i realitats.


La Cambra de Comerç llança un nou curs en “Especialista d’ungles esculpides i decoració” | ARA Multimèdia\nLa Cambra de Comerç llança un nou curs en “Especialista d’ungles esculpides i decoració”\nAquest curs està dins del cicle de Garantia Juvenil, i està dirigit a joves que busquen un futur dins del sector de la Imatge Personal, una especialització que els ajude a millorar el nivell d’ocupabilitat.\nLa Cambra de Comerç, Indústria i Serveis d’Alcoi llança un nou curs dins del seu programa de Garantia Juvenil sobre “Especialista d’ungles esculpides i decoració”, dirigit a joves que busquen especialitzar-se dins del sector de la Imatge Personal.\nAquest curs s’impartirà des de el 8 de maig fins al 30 de juny a l’Acadèmia de Perruqueria Vicente Milla (Carrer Entenza 42, Alcoi), i serà gratuït. Les sessions d’aquest curs seran pràctiques i permetrà als assistents fer treballs estètics relacionats amb el cuidat de les ungles.\nA més, també coneixeran tècniques de treball relacionades amb el tractament i la realització d’ungles artificials acríliques i de gel.\nEl diploma que es donarà en finalitzar el curs, acreditarà als participants en el coneixement necessari per a desenvolupar la professió en qualsevol saló o com a freelance.


Fer això és pitjor que no anar al gimnàs | Actualidad | EL PAÍS Catalunya\nFer això és pitjor que no anar al gimnàs\nPortar la bossa a l'espatlla o dormir de bocaterrosa, entre les postures poc recomanables. Set gestos d''antigimnàstica' diària\n4 MAI 2015 - 14:45\tCEST\nNo n'hi ha prou que la maleta sigui amb rodes. A més, cal empènyer-la amb les dues mans al davant.\nAl llarg del dia adoptem moltes postures nocives per a la nostra salut. Ho fem sense adonar-nos-en, des de la infància, com demostra un estudi realitzat durant el curs 2013-2014 pel Col·legi Professional de Fisioterapeutes de la Comunitat de Madrid, que indica que el 30,1% dels nens d'educació primària té mal d'esquena, ja que a les escoles no hi ha cap assignatura sobre l'atenció postural, l'única manera de prevenir dolors, lesions i altres mals derivats d'aquests hàbits, és posar-nos les piles per corregir-los al més aviat possible. No engegueu a rodar el vostre entrenament amb aquests gestos quotidians.\n1. No fer prou pauses quan es treballa davant de l'ordinador. Com que ens estem bona part del dia asseguts davant de l'ordinador, els especialistes aconsellen col·locar la pantalla davant nostre, no a un costat, per no obligar-nos a adoptar postures estranyes. Segons Mikel Aramberri, cap dels serveis mèdics de la selecció nacional de rugbi i traumatòleg de la Clínica Alai de Madrid, “estar-se molt de temps assegut i en una mala postura augmenta la pressió intradiscal, sobretot a la zona lumbar, i això precipita les lumbàlgies i altres mals". Per això, l'expert recomana, en feines sedentàries, aixecar-se sovint per estirar les cames amb la finalitat d'exercitar tant la musculatura inferior com la paravertebral. Els científics James A. Levine i Charles E. Matthews expliquen, en una infografia publicada el 2014 a The Washington Post, que l'abús del sedentarisme pot arribar a originar problemes de tensió, colesterol, diabetis, varius, retenció de líquids i trombosis. Les solucions que proposen consisteixen a asseure's correctament (esquena dreta recolzada al respatller, natges ben recolzades al seient, espatlles relaxades, colzes recolzats a la taula i peus ferms a terra) i no passar més de mitja hora seguida sense aixecar-nos.\n2. Col·locar el mòbil per sota dels ulls quan s'utilitza. A més de l'ordinador, el mòbil és l'aparell que més hores fem servir a la nostra vida: entre dues i quatre hores al dia, segons una investigació de Kenneth K. Hansraj, del 2014. Això vol dir que passem entre 700 i 1.400 hores l'any forçant les cervicals, un autèntic càstig per a aquestes vèrtebres. La solució és posar l'aparell a l'altura dels ulls. “I quan parlem per telèfon, no l'hem de subjectar mai entre el cap i l'espatlla”, afegeix Laura González Ortiz, massatgista professional: “El coll ens ho agrairà”. Aramberri precisa que la gent que necessita parlar molt pel mòbil ha de fer servir el mans lliures, "perquè afavoreix i relaxa la musculatura cervical i dorsal". Escriure whatsapps amb el coll inclinat té un efecte devastador sobre el cos.\n3. Al supermercat, carregar més 5 quilos per braç. Hi ha molts altres mals hàbits posturals que adoptem diàriament i que no tenen res a veure amb les noves tecnologies. Un estudi del Presbyterian-Weill Cornel Medical Center de Nova York assegura que un 70%-85% de les persones tindrà dolor a la part baixa de l'esquena en algun moment de la seva vida, entre altres motius, per carregar massa pes. El Col·legi de Fisioterapeutes de Madrid ha observat que quan fem la compra solem carregar el doble de pes recomanat, la qual cosa pot acabar provocant lesions. Les bosses de lona que ens venen als establiments estan preparades per suportar entre 10 i 12 quilos de pes… i les omplim fins a dalt de tot! L'ideal és no carregar més de 5 quilos per braç. Si us és impossible, porteu un carro. Però, compte!, segons els fisioterapeutes consultats, l'hem d'empènyer amb les dues mans per davant nostre, no l'hem d'estirar (exactament igual que amb les maletes).\n4. Portar la bossa sobre una sola espatlla. Des del Col·legi de Fisioterapeutes de Madrid adverteixen que portar-lo sempre penjat a la mateixa espatlla fa que la musculatura s'acabi ressentint. Repartiu la càrrega per tota la vostra anatomia.\n5. Fer servir talons elevats. Segons una enquesta realitzada per l'Spine Health Institute, del Hospital Medical Group de Florida (EUA), el 72% de les dones fa servir aquest tipus calçat, almenys de tant en tant. Els metges d'aquest centre alerten dels riscos de posar-se talons (dolors i lesions a la columna vertebral, enrampades als panxells, varius…) i recomanen que les sabates de taló no tinguin punta estreta ni superin els cinc centímetres d'altura, a més d'alternar-los amb sabates planes. “Per mantenir uns peus i una esquena saludables és importantíssim cuidar el calçat i està demostrat que els talons i, sobretot, l'avantpeu estret, afavoreixen l'aparició d'Hallux valgus o galindons”, observa Aramberri. El millor és decantar-se per un calçat amb un taló d'entre 2 i 3 centímetres, perquè el pes del cos es reparteixi convenientment.\nL’ideal és no superar més de cinc quilos a cada mà; i la maleta o el carro cal que els empenyem amb les dues mans davant de nosaltres\n6. Recolzar el braç esquerre a la finestreta del cotxe mentre es condueix. Mantenir una postura correcta segueix sent un consell fonamental a l'hora de conduir, però molta gent ho fa enganxada al volant i amb l'esquena en suspens o massa recolzada. Els especialistes del Col·legi Oficial de Fisioterapeutes del País Basc (COFPV) aconsellen avançar el seient fins que puguem arribar fàcilment els pedals, mantenir l'esquena dreta recolzada al respatller i els genolls en línia recta amb els malucs. A més, cal agafar el volant amb les dues mans i oblidar la mania de col·locar el braç esquerre sobre la finestreta baixada, per evitar possibles pinçaments. Pel que fa al cinturó, la DGT indica que cal portar-ho sobre les parts dures del cos, recolzat a la clavícula i sobre les crestes ilíaques a la pelvis, amb les dues bandes ben ajustades al cos i sense retorçar. Si no, no podrà lliurar-nos de lesions davant d'un accident.\n7. Dormir de bocaterrosa… i aixecar-se de cop. Quan dormim, també adoptem males postures. Un estudi dirigit per Chris Idzikowski, autor de Sleep and its disorders affect society, va revelar que el 7% dels 1.000 britànics que van intervenir en la seva investigació dormia de bocaterrosa, la qual cosa no és recomanable. “Amb aquesta postura mantenim el coll girat per poder respirar, i això fa que forcem les cervicals. I tot i així, hem de fer més esforç del normal per respirar, ja que oprimim el tòrax amb el nostre propi pes, per la qual cosa el son resulta menys reparador. A més, accentuem la curvatura lumbar i augmenta el risc de lumbàlgies”, afirma. Un consell: en aixecar-vos del llit, feu-ho lentament, com descriu González Ortiz: "Primer, ens girem, flexionem les cames i, ajudant-nos amb les mans, ens incorporem de costat fins a treure les cames del llit i quedar asseguts; després, estirem els braços cap amunt i, finalment, recolzats en les mans ens aixequem. Així no forcem la columna ni el coll, per la qual cosa comencem bé el dia”.


Enciam llengua de bou\nVarietat de fulles molt fines i dentades amb les puntes morades. No fa cabdell i els enciams són força grossos. Ràpid creixement, sensible a l'espigat. Conservació curta i maneig delicat. Sabor i textura excel·lent.\nEspecialment de cultiu primaveral i tardoral. Aguanta l'espigat però es desaconsella la seva sembra en períodes càlids\nL'enciam és principalment aigua (95%), i per això aporta molt poques calories, hidrats de carboni i greixos. Té una quantitat important de fibra. És saciant, facilita la digestió i millora el trànsit intestinal. És diürètic, depuratiu i té propietats sedants i somníferes.


Jenkins, Subversion i els certificats SSL - CodeUrjc | le Koncept\nJenkins, Subversion i els certificats SSL\ntrant d’automatitzar la release d’un projecte Maven, ens hem trobat amb un problema amb els certificats i Subversion. El problema és que Subversion no accepta el certificat de SidelabCode. Concretament l’error és el següent:\nEn principi el problema se soluciona accedint a la màquina i fent qualsevol operació a mà amb subversion des del mateix usuari amb el qual s’executa svn des Jenkins. No obstant això, la cosa no és tan senzilla de vegades, perquè és possible que no puguem utilitzar directament l’usuari per això de forma interactiva. Això es dóna quan l’usuari que executa Jenkins és un usuari sense login com ara l’usuari tomcat o www-data. Així que vaig a deixar aquí un mètode genèric que hauria de funcionar en (gairebé) qualsevol cas:\nConnecta’t a la màquina amb un usuari qualsevol.\nExecuta alguna operació sobre el repositori, per exemple svn info https://miservidor/path/repo.\nAccepta permanentment el certificat prement “p”.\nCopia el fitxer generat a la carpeta .subversion/auth/svn.ssl.servers/ dins de l’home de l’usuari a la mateixa estructura de carpetes dins de l’home de l’usuari amb el qual s’executa Jenkins.\namb aquest mecanisme he estat capaç de solucionar el problema, i ara es poden fer commits i qualsevol tipus d’operació sobre el repositori de forma automàtica des de Jenkins sense problemes.\n← Desinserció tarsal lateral bilateral idiopàtica\nQui és candidat a una operació d’hemorroides (morenes)? →


Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa - Viquipèdia, l'enciclopèdia lliure\n1Història del grup\n2Ideologia i objectius del grup\n3Relació entre Fatah i Tanzim\n4Organització del grup: els caps locals\nCommuta la subsecció Organització del grup: els caps locals\n5.3Altres accions del grup\nRaed al-Karmi (en)\nLes brigades van néixer amb l'esclat de la Segona Intifada (que també fou coneguda com la Intifada d'Al-Aqsa) en l'any 2000, després dels enfrontaments del 29 de setembre en el Mont del Temple (Esplanada de les Mesquites) de Jerusalem. El nom d'aquest grup està relacionat amb la Mesquita d'Al-Aqsa (en àrab: المسجد الاقصى) (transliterat: Masjid Al-Aqsa), que està situada a Jerusalem, tot i que Fatah és un moviment laic.\nDesprés de la mort del President palestí Iàssir Arafat l'11 de novembre de 2004, el grup va anunciar que signaria els seus atacs en nom de les Brigades del màrtir Iàssir Arafat. Les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, estan vinculades a Fatah, però gaudeixen d'una gran autonomia, i estan formades per desenes de grups armats disseminats per Cisjordània i la Franja de Gaza.\nÉs important no confondre les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa amb la Força 17 (la guàrdia personal del líder palestí Iàssir Arafat) ni amb la Policia Civil Palestina. Les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa és un grup format per voluntaris, i per tant mai ha tingut una llista oficial d'afiliats.\nEl grup està construït per cèl·lules independents per protegir els membres de ser descoberts per les autoritats policials israelianes. Des de l'arrest en 2002 del seu fundador, Marwan Barghuti, les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa no ha tingut un cap indiscutible, ni del seu calibre. Alguns grups locals com els que actuen a Jenin o a Nablus, en el nord de Cisjordània, són tan radicals com el grup Hamàs, amb el qual de vegades col·laboren en atemptats o en atacs terroristes.\nDurant els anys 80 i els anys 90 del segle xx, i particularment durant la Primera Intifada, que va començar en 1987 en la Franja de Gaza i en l'Àrea de Judea i Samaria (Cisjordània), es van crear moltes branques armades afiliades amb moviments polítics. Del grup Hamàs van sorgir les Brigades Izz ad-Din al-Qassam i els falcons de Fatah. També va haver-hi altres grups regionals que, encara que afiliats al mateix partit polític, no tenien relació amb aquests grups.\nEn 1994, el primer president de l'Autoritat Nacional Palestina, Iàssir Arafat es va estimar més unir a tots aquests grups en una organització anomenada Tanzim, el cap de la qual va ser Marwan Barghuti, un militant jove i popular de l'àrea de Ramallah. El Tanzim va cometre els majors atacs terroristes contra els ciutadans israelians. Aquests atacs van ser explicats pels oficials de l'Autoritat Nacional Palestina com la resposta palestina al ritme lent de les negociacions entre l'estat sionista (Israel) i l'Autoritat Nacional Palestina.\nAvui és conegut, a través de documents confiscats per Israel durant l'Operació Escut Defensiu en 2002, que el president palestí Iàssir Arafat havia organitzat el grup Tanzim amb l'objectiu de formar un cos lleial al govern palestí, i que tanmateix fos capaç de dur a terme atacs terroristes, sense arriscar la imatge del govern palestí davant de l'opinió pública internacional, i per donar cobertura a les accions militars de l'Autoritat Nacional Palestina, durant les negociacions amb l'estat sionista (Israel).\nLes Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van ser fundades per Marwan Barghuti, tot i que els seus membres havien estat militants del grup Tanzim. Així sembla clar que la formació de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, es va produir per una fractura del grup Tanzim.\nAl començament de les seves activitats, les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van declarar que només atacarien objectius militars a Cisjordània i en la Franja de Gaza, com una forma d'oposició davant de les polítiques colonialistes de l'estat sionista (Israel) en aquella regió. Tanmateix, en març de 2002, el grup va realitzar un atac a Jerusalem, el Departament d'Estat dels Estats Units va anomenar a les Brigades com a grup terrorista. Des d'aquell atac, les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van seguir atacant objectius dins de les fronteres de l'Estat d'Israel, i de vegades han declarat que l'estat sionista (Israel) no té dret a existir.\nIdeologia i objectius del grup[modifica]\nLes Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa tenen els següents objectius polítics:\nCal lluitar pel dret al retorn dels refugiats palestins, lluitar pel dret d'aquestes persones i els seus descendents, a tornar a viure en els indrets a on vivien abans de la Guerra dels Sis Dies de 1967, i la Guerra araboisraeliana de 1948.\nCal lluitar per aconseguir una Palestina independent. Lluitar per que Jerusalem Est esdevingui la capital de Palestina.\nLa lluita armada és el camí, els objectius del poble palestí tan sols es poden aconseguir mitjançant la lluita armada contra l'estat sionista (Israel), per això cal aconseguir l'alliberament dels territoris palestins.\nTot i que el seu nom prové d'un lloc sagrat de l'islam, les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa és un grup laic en el que també hi ha membres cristians, el grup creu en un estat palestí democràtic.\nRelació entre Fatah i Tanzim[modifica]\nDurant la vida del president palestí Iàssir Arafat, la premsa mundial encara no coneixia l'estreta relació existent entre el propi president, el grup Tanzim, les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, i els atacs terroristes.\nTot i que el president Arafat denunciava els atacs en les seves compareixences públiques, alguns comandants de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van declarar que havien rebut ordres del partit Fatah. Com a exemple, cal assenyalar el que Maslama Thabet va dir al diari USA Today en març de 2002:\n"Nosaltres rebem les nostres instruccions de Fatah. El nostre comandant és el president Iàssir Arafat."\nA més, Nasser Badawi, un altre comandant local, va dir al diari New York Times que les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, seguien les instruccions del seu líder, qui era triat per la resta dels comandants menors de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, i que contràriament al que va dir en les seves declaracions públiques, el president Arafat mai els va demanar aturar els seus atacs.\nEn novembre de 2002 la BBC va descobrir que Fatah havia pagat 50.000 dòlars a les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa en un mes. En juny de 2004, Mahmoud Abbas, qui en aquells temps era el primer ministre de l'Autoritat Nacional Palestina va dir:\n"Nosaltres declarem clarament que les Brigades dels Màrtirs Al-Aqsa són una part de Fatah, i que Fatah té una responsabilitat amb aquest grup".\nEl cap del grup, Marwan Barghuti, va ser detingut per Israel en març de 2002 i fou acusat d'assassinat, conspiració per assassinar, i pertinença a banda armada. Marwan Barghuti, abans de la seva detenció, era un membre de l'Autoritat Nacional Palestina i fou el secretari general de Fatah a Cisjordània.\nEn juliol de 2004, Ahmed Qureia, el Primer ministre de l'Autoritat Nacional Palestina en aquell moment, va dir que sense cap mena de dubte, hi havia una relació entre Fatah i les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa:\n"Les Brigades dels Màrtirs Al-Aqsa, és la branca militar del moviment Fatah, i no es dissoldrà. Fatah mai renunciarà a la seva branca militar."\nOrganització del grup: els caps locals[modifica]\nEn l'organització de les Brigades, la posició més determinant és la del cap local, normalment sol ser un militant veterà en la lluita armada contra l'estat sionista (Israel), un exemple molt clar d'aquest lideratge pot ser un líder com Marwan Barghuti, un veterà lluitador contra l'estat sionista. Molts caps locals van ser abans militants en els sindicats d'estudiants existents en les universitats palestines, o bé oficials en els cossos de seguretat de l'Autoritat Nacional Palestina, o fins i tot enginyers. D'aquesta manera s'anomenen els personatges que dissenyen els aparells explosius, i que ajuden a preparar els atacs terroristes. A continuació es mostra una llista d'oficials de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, alguns d'ells són morts i uns altres són vius, amb la seva zona d'activitat i amb les seves edats respectives.\nMahmoud Damra (1961-): Militant de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa i oficial en cap de la Força 17 sent designat per al lloc en la Força 17 en juny de 2006 abans de ser detingut per Israel. Damra era el comandant de la Força 17 durant el setge del recinte de Iàssir Arafat a Ramallah, la Mukata, i era un dels personatges més buscats per Israel en l'operació. El fet de ser Damra el cap de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa a Ramallah, i el fet de tenir llaços personals propers amb Iàssir Arafat, va fer que el President de l'Autoritat Nacional Palestina fos responsable de participar en les operacions de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa. Damra va ser un dels personatges que van protegir el president Iàssir Arafat personalment durant el setge de la Mukata de Ramal·lah per part de les FDI. La decisió de nomenar Damra com a comandant de la Força 17 va provocar el rebuig dels governs d'Israel, els Estats Units, i la Unió Europea.\nNaif Abu Chara (1966-29 de juny de 2004): Naif va ser el fundador de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa a Nablus. Fou un oficial de la Intel·ligència General i va ser assassinat durant una operació de l'Exèrcit israelià (Tsahal) a on també van assassinar Fadi Bahti, un dirigent de la Gihad Islàmica palestina i a Yafer Misr de Hamàs.\nFadi Kaficha (?-31 d'agost de 2006): fou un enginyer famós per les seves fugides de la policia israeliana. Va ser assassinat en una emboscada israeliana en el barri antic de Nablus.\nAla Senakré: fou el cap de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa en el camp de refugiats de Balata, a Nablus. Es creu que va ser el comandant de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa en el nord de Cisjordània. Senakré va fer declaracions pel periodista estatunidenc Aaron Klein de World Net Daily, i és citat com un dirigent que recolzava una aliança amb el grup xiita libanès Hesbol·là.\nZakaries Zubeidi (1976-): fou el segon cap més conegut de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, després de Marwan Barghuti, i va ser buscat per l'estat sionista (Israel) durant la Segona intifada. Zubeidi va ser un comandant popular i poderós de les Brigades en la zona de Jenín. Es va fer famós a Israel i va aparèixer en alguns diaris israelians, per la seva relació amb Tali Fahima, una activista pacifista, que va ser detinguda per Israel, i que fou jutjada per les seves activitats.\nYihad Abu-Rub (?): Abu-Rub fou un aliat proper a Zubeidi, Abu-Rub va ser el líder de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa en el camp de refugiats de Kabatia situat en el poble del mateix nom. Abu-Rub tenia molts parents actius en altres grups terroristes com Hamàs i la Gihad Islàmica.\nLes Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa són responsables de dur a terme dotzenes d'atemptats suïcides i tirotejos contra vehicles israelians en l'Àrea de Judea i Samaria (Cisjordània). A continuació hi ha un llistat de les accions del grup.\n2 de març de 2002: Beit Yisrael, Jerusalem (11 morts).\n5 de gener de 2003: Estació d'autobusos Sud, Tel Aviv (22 morts).\n29 de gener de 2004: Rehavia, Jerusalem, autobús número 19 (11 morts).\n14 de març de 2004: Port d'Asdod, realitzat juntament amb Hamàs (10 morts).\n16 d'octubre de 2005: Les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van declarar la seva responsabilitat en el tiroteig de Gush Etzion (3 morts i 3 ferits israelians).\nEl 24 de març de 2004, un adolescent anomenat Hussam Abdo va ser detingut en un control militar, portant un cinturó amb explosius. Després d'aquesta detenció, una cèl·lula de militants adolescents de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa va ser detinguda a Nablus.\nAltres accions del grup[modifica]\nLes Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, són conegudes per fer servir cartells promocionals en les ciutats governades per l'Autoritat Nacional Palestina. Durant els primers tres mesos de 2004. Alguns membres de les Brigades, van ser acusats de dur a terme assalts a periodistes, incloent l'assalt a les oficines del canal de televisió Al-Arabiya, per part de personatges emmascarats, que presumptament eren membres de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa. Aquests atacs van provocar que els periodistes palestins de la Franja de Gaza declaressin una vaga.\nLes Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van participar activament en els aldarulls de juliol de 2004 en la Franja de Gaza, quan uns oficials palestins van ser segrestats, i les oficines del Ministeri de Seguretat de l'Autoritat Nacional Palestina van ser assaltades. Els aldarulls van provocar que el govern palestí declarés l'estat de emergència. Les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van dur a terme atacs conjunts amb el grup islamista Hamàs. D'altra banda, les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa van fer atacs conjunts amb la Gihad Islàmica, els Comitès de Resistència Popular, el Front Popular per a l'Alliberament de Palestina, aquestes organitzacions van rebre el suport del grup xiita libanès Hesbol·là.\nLes Brigades realitzen des de la Franja de Gaza trets amb coets Qassam contra Israel, com a resposta a les incursions militars de l'Exèrcit israelià (Tsahal). El 23 de juliol de 2004, un jove àrab de 15 anys va ser assassinat, i dos més van ser ferits quan un d'aquests coets va impactar contra casa seva.\nLes oficines de la Unió Europea a Gaza van ser assaltades per 15 membres encaputxats de les Brigades dels Màrtirs d'Al-Aqsa, el 30 de gener de 2006. Els activistes protestaven en contra de les caricatures de Mahoma, aparegudes en el periòdic danès Jyllands-Posten. Els activistes, van demanar una disculpa als governs de Dinamarca i Noruega, i després de 30 minuts, van sortir de les oficines.\n↑ Diario dle Pueblo: Ejército israelí detuvo a seis miembros de Fuerza 17 de Palestina\n↑ The New York Times: Israel Says Children Are Used to Recruit Bombers\nfatehmedia.net/ Arxivat 2017-10-07 a Wayback Machine. (àrab)\nObtingut de «https://ca.wikipedia.org/w/index.php?title=Brigades_dels_Màrtirs_d%27Al-Aqsa&oldid=30284366»\nLa pàgina va ser modificada per darrera vegada el 6 juny 2022 a les 15:14.


L'escalenc Valery Fernández prepara el debut amb el Girona - Empordà\nL'escalenc Valery Fernández prepara el debut amb el Girona\nEl jove jugador del Peralada-Girona B apunta a la titularitat en el duel de Copa del Rei en el camp de l'Alabès\nIVAN GARCIA 31.10.2018 | 11:24\nValery Fernández CFPERALADA\nEl primer equip del Girona Futbol Club està en quadre després de patir una plaga de lesionats. El conjunt que entrena Eusebio Sacristán haurà d´estirar jugadors del filial, el Peralada-Girona B, per jugar aquest dimecres (20.30 h) al camp de l´Alabès a l´anada de l´eliminatòria de setzens de final de la Copa del Rei.\nUn dels jugadors que ha estat convocat per anar a Mendizorroza és el futbolista de l´Escala Valery Fernández, que apunta directament a la titularitat. Si juga, serà la seva estrena amb el primer equip del Girona i, fins i tot, té opcions d'anar convocat pel partit de Primera Divisió a Mestalla, contra el València, aquest dissabte (18.30 h).\nL´ex del Barça va acabar l´etapa de juvenil en el Girona, ara fa mig any, i ha actuat tant de lateral com de migcampista per la banda dreta sota les ordres de Chicho, a Segona Divisió B. Valery va debutar amb el primer equip de l'Escala, a Primera Catalana, al febrer del 2016 contra el Mollet, quan encara era juvenil.\nEl Peralada triomfa a València i fa un pas més cap a la permanència.\nL'Espanyol resisteix a Mestalla.


Quina és la icona de València? - Cultur Plaza\nQuina és la icona de València?\nVALÈNCIA. Poden ser els nous semàfors fallers la icona de València? Certament. Els semàfors són el símbol de Berlin, el Ampelmännchen (homenet del semàfor) està present en tot tipus de marxandatge de la ciutat. Igual cal ficar alguns d’estos semàfors en les zones turístiques i esperar alguns anys, però que es convertisca en un símbol és una possibilitat. Perquè, quin és el símbol de València?\nQuan anem a París tots tenim clar que la Torre Eiffel és el seu referent, a Roma és el Coliseu, i a El Caire, les Piràmides. És molt habitual que un monument emblemàtic es convertisca en el referent de la ciutat, el punt més visitat pels turistes, i la imatge internacional. El Panteó a Atenes, el Taj Mahal a Agra, la Torre de Pisa o l’Òpera de Sidney són altres exemples d’edificis singulars que són icones mundials. A València tenim molts edificis únics que han pogut ser susceptibles de convertir-se en el nostre referent. La Llotja és el primer que ens ve al cap; les dos Torres, el Mercat Central o el Mercat de Colom són altres d’ells, però ningú ha arribat a ser tractat com a tal, i tots ells han sigut restaurats recentment. A més, tot i que són edificacions úniques i meravelloses, igual no generen l’atracció suficient per a convertir-se en “la foto obligatòria” de la ciutat.\nAixí que ens hem creat la nostra pròpia icona, com el Guggenheim a Bilbao, València va construir la Ciutat de les Arts i les Ciències. Un espai futurista i grandiloqüent que ha tingut la mala sort d’estar sempre en obres. Perquè entre que l’Àgora no ha estat mai 100% acabada, i que el Palau de les Arts va vore com li queia a trossos el trencadís, la foto completa no l’hem fet encara. Potser siguen els edificis més singulars que tenim, el conjunt arquitectònic que pot convertir-se en la nostra icona, però com ha passat històricament amb la Torre Eiffel de París, molts veïns no se senten identificats amb l’obra costosíssima de Calatrava. La silueta del Veles e Vents també és prou representativa, però com passa amb els ponts de la ciutat potser no és suficientment vistós per a representar internacionalment a València. Com sí que passa amb el Golden Gate a San Francisco o el Ponte Vecchio a Florència.\nUna altra icona típica d’un país, regió o ciutat és la gastronomia. En això sí que tenim una icona clara, que és la paella. Un plat conegut arreu del món, però que només a la Comunitat es cuina com cal per la dificultat de trobar ingredients com el conill, el garrofó, o l’arròs redó en d'altres llocs del planeta. Ja és un emoji, i com passa en la pizza a Nàpols, o el kebab a Turquia, la paella és la imatge culinària de tota la Comunitat, no només de la ciutat. Però volem que siga el nostre principal atractiu turístic? Perquè els valencians amb la paella som tot orgull, però després ens la menge’m a casa, i no sopem mai paella – a excepció d’alguna ocasió singular – i discutim per la recepta, i “com la que fa ma mare cap”.\nDe vegades no és un plat, és un producte el que més destaca d’una ciutat, i ningú no imagina anar a Bordeus i no tastar el seu vi, anar a Kobe i no tastar la seua carn, o tornar de Lisboa sense alguna llandeta de sardines. El problema que es planteja de nou és que tenim massa productes únics en tota la regió, i cap d'ell exclusiu de la ciutat. Potser les clòtxines valencianes serien el producte més representatiu del cap i casal, però el seu consum és reduït a uns mesos de l’any i no genera l’orgull o la identificació necessària. Perquè per a què algun element propi de la ciutat es convertisca en icona, cal que la gent s’identifique amb ell i el promocione, i amb la clòtxina no passa.\nEl trencadís que Gaudí utilitzava en Barcelona, els pòrtics en Bolonya, els ninots ja esmentats dels semàfors berlinesos, els cartells del metro de París o Nova York, des del paviment als arbres, qualsevol element singular pot convertir-se en icona. De fet la imatge turística de la comunitat és una Palmera, i països com el Japó amb els cirerers o Botswana amb els Baobabs, han aprofitat la seua natura per a convertir-la en icona. Xavi Calvo ho explicava fa temps i reivindicava les lletres del Refugio, però més enllà del disseny hi ha molts elements urbans susceptibles de convertir-se en el magnet de la nevera. A Amsterdam venen magnets de bicicletes i de les típiques cases holandeses. Nosaltres també tenim unes construccions molt singulars en els Poblats Marítims i bona cosa de bicicletes.\nPerò si una cosa destaca quan passeges per la ciutat són els tarongers. Arbre de referència en algunes places i avingudes, les taronges decoratives s’han convertit en part del paisatge urbà. Com que som com som, només els fem cas quan cauen a terra i embruten els carrers, la resta de l’any passen desapercebudes i només l’ull del turista se sorprén de la quantitat de tarongers que creixen al nostre voltant.\nL’art i la festa\nUn esdeveniment, un artista o una festa també pot ser una icona. El Mardi Gras a New Orleans, el Carnaval de Rio, l’Oktoberfest a Munic o el Burning Men a Nevada aconseguixen mobilitzar a centenars de milers de persones i són símbols per a les seues ciutats. Ací nosaltres tenim les falles, que cada vegada més estan rebent interés i atenció mundial i que encara tenen molt de marge i potencial turístic.\nPel que fa a l’art, un artiste com Sorolla podria ser la imatge de la ciutat com ho és Van Gogh en Amsterdam, Chillida en Donosti, Picasso en Màlaga, o el Greco en Toledo. Ací comptem amb Miquel Navarro omplint rodones i fonts, però Sorolla és sens dubte l’artista més internacional que hem tingut. Amb el seu nou museu potser siga una icona en una ciutat referent mundial en artistes urbans. Encara que això, com que passa a Nova York, és un afegit cultural més, i difícilment un element canviant com l’art urbà pot convertir-se en icona duradora.\nHi ha un objecte únic que pel seu valor històric hauria de ser el símbol per antonomàsia de la ciutat. Es tracta del Sant Calze, el got on va beure vi Jesús Crist en l’últim sopar. Un element cinematogràfic que genera moltes menys visites que altres llocs religiosos de similar transcendència com la catedral de Torí i el Sant Sudari, la dent de Buda en Sri Lanka, o els santuaris de Fàtima i Lourdes. Si realment ens creguérem i demostràrem que és l’autèntic Sant Grial, hi hauria cues diàries per entrar a la capella i peregrins de tot arreu del món. Però som nosaltres mateixos els que no li donem el valor que mereix, no el reivindiquem i moltíssims valencians – per no parlar dels turistes - no saben que a València està, diuen, la copa més famosa del món.\nAl remat, el que li passa a València és el que li passa a Londres, Barcelona o Nova York, hi ha tant on triar que no ens podem quedar només en un símbol. Paelles, tarongers, Sant Calze, clòtxines, la llum, Sorolla, la Llotja, La Ciutat de les Arts, el Micalet, les falles, el riu, o les bicicletes... No tenim un símbol que represente a la ciutat al món, potser per la nostra tendència a no donar-nos massa importància. El que provoca com a conseqüència que la nostra ciutat sorprenga els espectadors que ens visiten sense saber que es trobaran tantes particularitats úniques. Perquè potser eixa siga la icona de València: la sorpresa que genera un riu sense aigua, una òpera magnificent, una llotja meravellosa, un mercat únic al món, unes festes multitudinàries, una gastronomia deliciosa, i una llum imponent que es filtra per la platja fins als carrers farcits d’edificis singulars. La València multiïcónica no deixa mai de sorprendre.


Arnau Solís, 20 anys | Can Caldes\nArnau Solís, 20 anys\nTot va començar en una època en que no hi havia res que em motivés. Jugava a waterpolo per passar-ho bé, però buscaven gent que volgués competir. Llavors, el meu pare em va proposar muntar. Ho vaig provar als 11 anys i em va agradar. Després d’insistir durant un any, al final vaig aconseguir començar a fer classes i vaig fer molt bona pinya amb el grup. Ara porto 9 anys en aquest món.\nDes de dins veus la feina que hi ha al darrere; la gent que no coneix aquest món no n’és conscient, pensa que tot ho fa el cavall, quan realment és un binomi: el que mana és el genet, que ha de ser clar en les ordres cap el cavall. Quan concurses i veus que tu ho pots fer, et satisfà; veus el que aconsegueixes treballant. He fet salt, cross i doma, però les dues primeres disciplines són les que més m’agraden.\nQuan vaig acabar l’ESO, vaig decidir dedicar-me al món del cavall. Primer vaig cursar el grau mig d’hípica (curs de Tècnic Esportiu) i després el curs de cuidador de cavalls a Idea. Em va agradar molt. Ara m’estic traient el títol d’auxiliar tècnic veterinari eqüestre, que acabo a l’abril.\nL’equitació em porta molt tranquil·litat. Només estan a prop dels cavalls et treus els problemes de casa, de l’escola, de la feina… Estar amb cavalls t’ensenya a saber-los interpretar, veure quan estan contents o malalts. M’adono que cada cop els conec més i sé com tractar-los. Quan veuen que saps que els passa, et busquen. Per exemple, amb el Nero vaig crear un vincle 50-50: si l’havia de renyar ell ho entenia i em buscava perquè li donés carinyo. Encara que en aquests moments no tinc cap cavall preferit, recordo que m’agradava molt el Bombón; tenia “mala fama”, però li vaig agafar molta confiança.\nLa meva il·lusió és arribar a competir a grans premis. També m’agrada ensenyar als nens. A l’últim concurs li vaig dir a una nena que sortia per primera vegada: “Surt a disfrutar, no a guanyar”. Perquè competir no és només guanyar sinó ensenyar el que has après.\nVaig llegir una frase que em va agradar: “Abans tothom tenia cavall i només els rics tenien cotxe. Ara tothom té cotxe i només els rics tenen cavall”.


L'exconseller d'Exteriors només respon a les preguntes del seu advocat\nRaül Romeva, aquest dimarts al judici\nMadrid[Si veus aquest contingut des d'una aplicació mòbil, clica aquí per veure el vídeo en directe]\njudici al Procés en directe\nRaül Romeva ha agafat el relleu de Jordi Turull en el quart dia de judici al Procés al Tribunal Suprem. L'exconseller d'Exteriors s'ha negat a declarar a les acusacions, tal com va fer Oriol Junqueras, en la línia de defensa que segueix el seu advocat, Andreu Van den Eynde. "Com que considero que és un judici polític, m'acullo al dret a respondre només al meu advocat", ha deixat clar Romeva, que ha engegat la seva declaració com va fer el president d'ERC. Després d'explicar quin és el seu càrrec actual, ha precisat que es considera un "pres polític".\nVan den Eynde ha començat preguntant a Romeva per la seva activitat professional i política. El diputat d'ERC al Parlament ha exposat amb llibertat els seus posicionaments polítics, atesa la llibertat que li permet respondre a les preguntes del seu advocat, a diferència del que ha passat amb Turull, que s'ha hagut de cenyir a les preguntes que li formulaven la Fiscalia i l'Advocacia de l'Estat en les seves respostes. "Totes les vegades que m'he presentat a unes eleccions, tant amb ICV al Parlament Europeu com amb JxSí i ERC, els programes electorals sempre han previst el dret d'autodeterminació com un exercici legal i legítim", ha assegurat Romeva, que ha reiterat: "No hi ha cap tractat europeu que prohibeixi l'exercici del dret d'autodeterminació. No existeix". Ha explicat així l'evolució de la seva militància de federalista a independentista després de la sentència de l'Estatut per part del Constitucional, un "tribunal polititzat".\nEn l'interrogatori, Romeva ha defensat l'encaix del dret d'autodeterminació dins la Constitució si es té "voluntat política" i si es respecta el "principi democràtic" i s'iguala al "principi de legalitat". "Entenem que aquesta demanda és perfectament compatible amb el diàleg constitucionalista continuat. L'estat de dret no es pot imposar ni subvertir al concepte de la legitimitat democràtica", ha considerat l'exconseller.\nEn aquest sentit, ha defensat que en tot moment el Govern, per aconseguir el seu objectiu, va utilitzar mètodes basats en el "civisme, el pacifisme, la responsabilitat, la concòrdia, la no discriminació, el diàleg i la negociació". Contràriament, ha assegurat que mai s'ha fet cap "incitació a la violència" ni tampoc n'hi va haver durant les concentracions davant la conselleria d'Economia el 20 de setembre del 2017. "Manifestar-se no es pot considerar un alçament i protestar no és un tumult. I opinar no és un delicte. Jo aquell dia vaig veure una manifestació", ha subratllat Romeva, que ha responsabilitzat les forces i cossos de seguretat de l'Estat. "Les úniques armes que hi va haver són les de la Guàrdia Civil", ha afirmat.\nRomeva també ha centrat part de l'interrogatori en les seves tasques a la conselleria d'Exteriors, entre les quals el Diplocat. Preguntat per les seves funcions, s'ha limitat a explicar que aquest organisme fa diplomàcia pública i les institucions que l'integren. Sobre les seves competències a Acció Exterior com a conseller, Romeva ha indicat que només hi ha tres restriccions previstes a la Constitució espanyola: "No es permet que la Generalitat actuï com a representant de l'Estat a l'exterior, no es permet que la Generalitat actuï firmant tractats internacionals que afectin l'Estat i no es permet que desenvolupi accions consulars". "Que algú em digui quan el meu departament va fer alguna d'aquestes tres coses", ha subratllat.\nLa DUI, un mandat polític per negociar\nVan den Eynde ha introduït una novetat en l'interrogatori de Romeva respecte al de Junqueras, i ha preguntat a l'exconseller d'Exteriors què va suposar la declaració d'independència del 27 d'octubre. "El 27 d'octubre es va votar una resolució sobre la independència tenint en compte el mandat sorgit de les eleccions del 27-S del 2015. A partir d'aquí reiterem la necessitat d'iniciar una negociació per donar recorregut al mandat polític. La declaració política ens donava un mandat polític per iniciar un procés multilateral", ha resumit Romeva, que ha defensat no haver marxat a l'exili perquè tot el que va fer era "lícit i legal". Per acabar, el diputat republicà ha lamentat que "qui havia de fer política no ho va fer i li van traslladar a vostès la responsabilitat". Jo els demano humilment que no assumeixin aquesta responsabilitat, que tornin la carpeta d'on no havia d'haver sortit, que és a la política", ha conclòs.\nRaül Romeva Judici presos polítics Tribunals


Salut proposa obrir la restauració al 30% i els equipaments culturals al 50%\nBarcelona. Dimarts, 17 de novembre de 2020. 11:37\nActualitzat: Dijous, 19 de novembre de 2020. 13:27\nEl Departament de Salut treballa en el pla de desescalada que presentarà al Procicat i que es començaria a aplicar dilluns que ve, 23 de novembre. El pla, en fases de quinze dies, es revisaria en funció de l'evolució de la pandèmia del coronavirus. D'entrada, les autoritats sanitàries preveuen mantenir el toc de queda entre les 22.00 hores i les 06.00 hores almenys els pròxims dos mesos, segons ha avançat RAC1 i ha confirmat ElNacional.cat.\nLa primera fase de la desescalada, entre el 23 de novembre i el 8 de desembre, preveu que:\nEls bars i restaurants poden obrir les terrasses al 30% i l'interior dels locals al 30% del seu aforament sempre que estiguin ben ventilats. L'horari d'obertura seria de 6 del matí a 5 de la tarda.\nEls equipaments esportius poden obrir a l'aire lliure amb un 50% de l'aforament. Les activitats es podran fer com a màxim en grups de sis, excepte en l’esport federat. També es podran obrir les piscines, encara que estiguin en establiments tancats.\nEls equipaments culturals (cinemes, teatres, sales de concerts, museus) de fins a 600 persones poden obrir amb el 50% d'aforament.\nEs mantenen les restriccions al comerç: 30% d’aforament amb un màxim de superfície de 800 m2.\nEs manté el 30% d'aforament en actes religiosos i cerimònies civils, però amb un màxim de 200 persones.\nLa segona fase de desescalada, que entraria en vigor a partir del 8 de desembre, preveu ampliació dels aforaments així com el tancament perimetral per comarques en lloc de municipis. L'aixecament de les restriccions anirà en funció de l'evolució de la pandèmia. Algunes de les mesures proposades per Salut per a la segona fase serien:\nS'amplia al 50% l'aforament a les terrasses i a l'interior dels locals.\nAmpliar l'aforament dels comerços del 30 al 50%.\nAls equipaments esportius ja es podrien fer activitats a l'interior amb un 50% d'aforament.\nCinemes, teatres i sales de concerts poden obrir amb el 70% d'aforament. Els museus i sales d'exposició també seguirien a la meitat d'aforament.\nLa restauració està tancada des del 16 d'octubre / Sergi Alcàzar\nEn una tercera fase, les trobades ja poden ser de 10 persones, corresponents a un màxim de dues bombolles de convivència habituals o una bombolla ampliada. El confinament de cap de setmana depassa ja la comarca i funciona per àrees, sempre que estiguin en la mateixa fase.\nLa restauració pot ampliar l'horari fins a les 21 hores. Els museus podrien obrir al 70%, el mateix que cinemes, teatres i sales de concerts (màxim 700 persones). Els centres comercials poden tornar a obrir al 30%, i l'esport passa a un 70% d'aforament en exteriors, mantenint el 50% a l'interior.\nEn el cas de la restauració, la proposta de Salut està molt lluny de la presentada pel sector i que comptaria amb el vistiplau del Departament d'Empresa. El sector posposa l'obertura de les terrasses dels bars i restaurants i del 30% de l'aforament a l'interior dels locals, percentatge que es pot ampliar al 50% si es garanteix la distància de seguretat entre les taules de comensals. Es prendria la temperatura als clients i també hi hauria un registre de les persones que han accedit al local.\nCORONAVIRUS La vacuna de Moderna contra la Covid arribarà a Espanya la primavera del 2021 Pepa Masó\nCoronavirus El pla de la desescalada que arrenca dilluns, a punt per ser anunciat Marina Fernàndez Torné


Tarragona acollirà l’acte de proclamació dels 50 personatges que més han influït en la cultura europea el dia 9 de maig\nLa ciutat de Tarragona acollirà el 9 de maig, Dia d’Europa, l’acte de proclamació dels 50 personatges de tots els temps que més han influït en la cultura europea, iniciativa desenvolupada per l’organització Capital de la Cultura Catalana, amb motiu dels 50 anys d’existència de la Unió Europea.\nL’acte, presidit per l’alcalde de Tarragona, Josep Fèlix Ballesteros, tindrà lloc el dia 9 de maig, a les 13.00 h., a la sala d’actes de l’Ajuntament de Tarragona. Intervindran representants de tots els grups polítics del consistori, a més el president de l’organització Capital de la Cultura Catalana, Xavier Tudela.\nTarragona acollirà aquesta activitat de projecció europea i internacional en la seva condició de candidata de Catalunya a la Capital Europea de la Cultura 2016.\nEl període de votació dels 50 personatges que més han influït en la cultura europea es va iniciar el mes d’octubre de 2007 i finalitzarà el dia 1 de maig de 2008.\nEl president de l’organització Capital de la Cultura Catalana i del Bureau Internacional de Capitals Culturals, Xavier Tudela, ha declarat que “la cultura és el substrat que uneix als europeus. Com millor coneguem l’herència de les persones que han destacat en l’aportació cultural al nostre continent més capaços serem de construir una Europa forta i sòlida”.\nPer participar en l’elecció dels 50 personatges que més han influït en la cultura europea només cal enviar un correu electrònic a vote@euroculture50.eu amb el nom del personatge proposat.\nUna vegada superats els cent mil vots, procedents de tota Europa, la classificació actual dels 50 personatges que més han influït en la cultura europea és la següent:


Estàs aquí:Home L'Institut Secretaria Matriculació Batxillerat\nMATRICULACIÓ BATXILLERAT\tBATXILLERAT curs 2016/17\npreinscripció per al curs 2016/17\nTermini de preinscripció: del 18 al 25 de maig Documentació a presentar a la preinscripció:\nImprès de sol·licitud. Es presentarà a l’institut demanat en primer lloc, fent-hi constar els diferents centres als quals es vol demanar plaça.\nOriginal i fotocòpia del DNI de l’alumne i dels pares (menors d’edat)\nOriginal i fotocòpia (la inscripció de l’alumne) del llibre de família - Original i fotocòpia de la Tarja Sanitària\nQualificació de la nota final d’ESO o de les Proves d’Accés, o dels tres primers cursos d'ESO per als alumnes que estan cursant 4t d'ESO\nDocumentació per al barem (Batxillerat):\n- Domicili familiar: En el cas que l'adreça que figuri en el DNI no coincideixi amb la del full de sol·licitud, fotocòpia del certificat de convivència de l’alumne/a i de qui en tingui la pàtria potestat o tutela. - Família Nombrosa o Monoparental: Fotocòpia del Carnet vigent\n- Beneficiaris de Renda Mínima d'Inserció: Document acreditatiu\n- Disminució: Certificat de disminució del Departament de Benestar i Família\n- Malaltia crònica: Certificat mèdic oficial que acrediti que l’alumne/a pateix una malaltia crònica que afecti el sistema digestiu, endocrí o metabòlic i que exigeixi una dieta complexa.\nMatrícula Dimarts 5 de juliol\nEn cas d'estar pendent d'exàmens de stembre s'ha de confirmar la plaça aquest dia a l'Institut i matricular-se del 7 al 9 de setembre.\n- Resguard d’ingrés a "La Caixa" de 98 € (en concepte de material, assegurança escolar i AMPA), en cas que es matriculin dos o més germans al centre, la quaota de l'AMPA només l'haurà d'abonar un dels alumnes, quedant un import total de 78 euros a partir del segon germà. A peu del full s'indica el procediment per fer el pagament a "La Caixa".\n- Resguard del títol d’Eso o certificat de les Proves d’Accés o del CAS.\n- 2 fotografies de carnet amb el nom al darrera.\n• Pagament des de SERVICAIXA:\nLlibreta d’estalvis de “La Caixa” o Targeta de qualsevol entitat\nCol·legis i matricules\nIntroduir el codi d’entitat : 0187703\nIntroduir la informació que demana la pantalla\nS’imprimiran dos rebuts, un per a l’interessat i l’altre per lliurar a l’Institut.\n• Pagament des de Línia Oberta (només clients de “La Caixa” per internet):\nIntrodueix l’entitat: 0187703\nIntroduir l’import i el nom de l’alumne\nImprimiu el justificant per lliurar a l’Institut.\nHorari de Secretaria el mes de juliol: de 9,30 a 13,30 h\nPodeu trobar més informació a la web: gencat.cat/preinscripció\nSi vols la plantilla de preinscripció, clica AQUI\n*Preguem de presentar les fotocòpies sense retallar\n*Podeu trobar més informació a la web: gencat.cat/preinscripcio


Spotify ofereix dues noves funcions interessants per als usuaris\nBarcelona. Dimecres, 29 de Juliol 2020. 22:21\nAmb 299 milions d'usuaris al món, parlar d'un servei de música de streaming és haver de referir-se a la companyia sueca Spotify. Encara que el seu més ferotge competidor compti també amb molt bones xifres, Apple Music no ha estat capaç d'arribar encara a l'estatus de què gaudeix Spotify entre els usuaris de música online.\nPerò per mantenir-se com a líder mundial en qualsevol àmbit que tingui a veure amb la tecnologia, requereix una constant posada al dia i donar als teus clients el que et demanen a través de la seva experiència d'usuari. Al cap i a la fi les últimes dues dècades estan plenes de reis d'un segment que s'han vist superats per la competència quan ningú no ho esperava i, fins i tot, que han hagut de tancar per no ser capaços d'adaptar-se als canvis o a una crisi particular.\nPer això, Spotify segueix en la seva croada per afegir noves funcionalitats i convertir així el seu servei en una mica més atractiu i diferenciat de la competència. Els dos següents són els últims que ha implementat, responent a peticions dels seus usuaris.\nEscolta simultània entre amics\nIgual com succeeix amb els usuaris de plataformes audiovisuals com Netflix, són moltes les persones que demandaven poder gaudir del mateix streaming en temps real que els seus amics. Sigui una llista de reproducció o un podcast, poder fer-ho sincronitzat amb la parella, un familiar o un grup d'amics pot ser molt desitjable en determinades circumstàncies.\nI dit i fet. Spotify ha afegit al seu servei la funció Group Session, gràcies a la qual dues persones que siguin al mateix lloc però escoltant a través de diferents dispositius o un grup d'amics de països diferents, poden gaudir del mateix àlbum de The Beatles o d'un podcast sobre història de la Segona Guerra Mundial de manera sincronitzada.\nAixò sí, per poder gaudir d'aquesta nova característica, l'usuari ha d'estar obligatòriament subscrit a Spotify Premium. A canvi, sortir a córrer amb un amic i compartir alhora l'episodi d'un podcast per comentar-ho després de l'esport prenent una cervesa, és ja possible gràcies a la nova funció de Spotify.\nGroup Session estarà disponible ben aviat per a grups de 2 a 5 persones, que podran accedir a la funcionalitat sincronitzada gràcies a un enllaç que els arribarà per invitació d'un dels membres de l'esmentat grup. A més, a partir d'acceptar la invitació, cada un podrà decidir si desitja interrompre la cançó en un moment determinat o afegir altres cançons a una de llistada de reproducció, entre altres coses.\nDe l'ordinador al Chromecast o al Google Home\nFins ara no es podia transmetre Spotify a un dispositiu com un Chromecast o un altaveu intel·ligent de Google des d'un ordinador. Tanmateix, l'última versió del reproductor per a ordinador de Spotify corregeix aquesta deficiència. Els usuaris de Mac i Windows ara poden connectar-se als dispositius Google anteriorment citats a través de la pestanya Connectar a un dispositiu del reproductor d'escriptori Spotify. L'únic que cal triar és el nom del dispositiu a què vols connectar Spotify i ja podràs gaudir de la nova funcionalitat.


502 contagis nous i 7 morts per coronavirus en les últimes hores en territori valencià\nS'ha donat el alta a un tota de 1.257 malalts\ndilluns, 7 de setembre 2020 - 18:00h\nAra com ara, continuen ingressades 453 persones | EFE\nEls contagis per coronavirus han baixat este dilluns, 7 de setembre, en el territori valencià. La Conselleria de Sanitat ha confirmat 502 casos nous de Covid-19 detectats amb proves PCR. Per la seua banda, 7 persones han mort en les últimes 24 hores, 1.536 en total.\nDels 502 casos nous, 27 s'han diagnosticat en la província de Castelló, 135 en la d'Alacant i 340 en la província de València. Des de què començà la pandèmia, en el territori valencià, s'han confirmat 27.248 casos amb una prova PCR. Cal recordar que la Conselleria, en este recompte total i en l'anunci dels nous casos diaris, només té en compte els confirmats amb proves PCR —les més fiables— i no amb tests d'anticossos —coneguts com a tests ràpids—.\nQuant als ingressos hospitalaris, la tendència també és negativa. Ara com ara, continuen ingressades 453 persones, 40 més que en les últimes hores. D'elles, 72 es troben ingressades en UCI, 13 més que divendres. Respecte de les altes, 1.257 persones s'han recuperat en les últimes hores i, en total, 29.397 pacients han superat la malaltia.\nD'altra banda, ara per ara, hi ha casos actius en 45 residències de majors, 5 més que divendres: 4 en Castelló, 16 en la província d'Alacant i 25 en la de València. A demés, també hi ha casos en 6 residències de persones amb diversitat funcional: 2 en Castelló, 1 en Alacant i 3 en València; i en 4 centre de menors: 1 en Castelló, 2 en Alacant i 1 en València. Respecte als centres que es troben baix la vigilància activa del personal sanitari, n'hi ha 8: 1 en Castelló, 2 en la província d'Alacant i 5 en la de València.\nCasos de coronavirus per províncies: 27.248\nCastelló: 27 nous (2.951 en total).\nAlacant: 135 nous (8.720 en total).\nValència: 340 nous (16.200 en total).\nMorts per coronavirus per províncies: 1.536\nCastelló: 0 nous (229 en total).\nValència: 7 nous (779 en total).